kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg vil bare godt lige først komme med to kommentarer til noget af det, der bliver sagt. For det første: Ja, jeg er fuldstændig enig i, at det ville have været rigtig godt, hvis det her forslag var kommet for, skal vi sige, en måned siden. Og når jeg siger, skal vi sige for en måned siden, er det, fordi en måned lige præcis er så lang tid, det tog regeringen at finde ud af, hvilken minister der skulle behandle det her forslag, så det kunne komme i salen. Det har taget regeringen 6 uger at få det her forslag ikke bare placeret på en dagsorden, men at finde ud af, hvilken minister der skulle have det. Så ærlig talt jo, jeg medgiver fuldstændig, at det ville have været rigtig godt, hvis det var kommet for en måned siden. Den må vi simpelt hen bare sende videre. Enhedslisten har fremsat det her for, jeg tror, to måneder siden. Så den kritik sender jeg bare behørigt videre til regeringen. Er det ikke også et anliggende for andre end kvinder i det offentlige? Jo, bestemt. Det her er et håndtag at skrue på. Det vil slet ikke være nok, og vi har en masse andre forslag. Jeg tror egentlig, at fru Kirsten Normann Andersen også godt ved, at Enhedslisten har en masse andre gode forslag til, hvordan vi kan gøre noget ved ligelønsproblematikken bredt på det danske arbejdsmarked, også uden at man behøver at gå ind og lovgive om noget, der er overenskomstbelagt, som lokalløn er. I min egen fagforening vil jeg slås for, at man kommer af med lokalløn, ikke i Folketingssalen.

Svar:  Tak for det. Jeg tror faktisk også, at Enhedslisten og SF er ret enige i spørgsmålet om ulige løn i almindelighed, og jeg er enig i, at tidspunktet bare er så dårligt valgt. Det havde nok set anderledes ud, hvis forslaget var fremsat for nogle måneder siden. Så havde der været en anderledes debat, tænker jeg. Jeg foreslog selv i min ordførertale, om vi ikke skulle gøre det her til en debat, vi måske kunne have i Ligestillingsudvalget, hvor vi kunne tage nogle af de mange andre pointer, der er, for det fremgår jo netop af de her rapporter, at det er komplekst ud over alle grænser, så vi får et reelt billede af, hvad det så er for nogle håndtag, der først skal drejes på.
Kommentar:  Ministeren siger, at der ikke er sket så meget på 1 uge. Nu har ministeren jo ikke haft 1 uge, men 6 måneder til ligesom at vælge retningen. Det, jeg egentlig godt kunne tænke mig at vide og gentagne gange har spurgt til, er faktisk meget nemt. Det er sådan set det samme spørgsmål, som vi også havde gentagne gange i samrådet i sidste uge. Det er, om regeringen agter at lovgive på området, når man gerne vil arbejde for flere kvinder i bestyrelser eller på ledende poster. Grunden til, at jeg spørger, er selvfølgelig, at jeg synes, at der er et klart signal fra danskerne om, at vi ikke vil have tvangslovgivning om, hvordan ligestillingen skal ske. Skal det være staten, der regulerer og lovgiver? Bare et eksempel: Det er ikke den undersøgelse, der blev lavet for Jyllands-Posten i starten af marts måned, men så sent som i går var der en konference i Aarhus, hvor 150 virksomhedsrepræsentanter var til stede. Man spurgte de her repræsentanter, om de gik ind for lovbestemte kvoter, og der var et klart signal, for 87 procent sagde nej til det, 12 procent sagde, at det kunne være en mulighed, hvorimod en enkelt procent sagde »det ved jeg ikke«. Det betyder jo noget, når jeg spørger ministeren, og det er også, fordi der er rigtig mange, der gerne vil høre om retningen. Vil der være lovgivning i den retning, vil det være ad frivillighedens vej, eller kan der indgå lovbestemte kvoter?

Svar:  Ordføreren spørger om rigtig, rigtig mange ting. Det ene er om tidsperspektivet, om det, der skete for et halvt år siden. Det er fuldstændig rigtigt, at regeringen kom til for et halvt år siden. Det, jeg siger, er, og det ved ordføreren også godt, at fra sidste uge, da vi havde samrådet, og jeg svarede på de her ting, er der ikke sket meget, det kan der selvfølgelig ikke på 1 uge. Med hensyn til den konference i Aarhus, hvor der er så mange, der siger nej til kvoter, og hvor ordføreren også henviser til en tidligere undersøgelse, hvor der også var et stort flertal, der sagde nej, har jeg faktisk også svaret på det, for jeg har med åben pande sagt, at vi ikke har planer om at indføre den norske model med tvangsopløsning og så fremdeles. Igen vil jeg sige, at ordføreren alligevel trækker kvoter frem og blander det sammen med lovgivningen. Det var derfor, jeg sagde, at fru Fatma Øktem skal holde godt fast. Jeg læser lige op igen: Jeg vil da gerne slå fast, at en eventuel lovgivningsmodel ikke nødvendigvis er det samme, som at der indføres lovgivning om kvoter. Så man behøver ikke at blande tingene sammen. De kan sagtens være hver for sig.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. De medlemmer, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. Afstemningen er afsluttet. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 40 (V, DF, KF og NB), imod stemte 54 (S, RV, SF, EL, LA og ALT), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Tak. Men i de tilfælde, som vi har her, er det jo korrekt, som indenrigsministeren siger, at vi har en række oplysningsforpligtelser. Eksempelvis skal partierne her i Folketinget jo oplyse, hvis de har fået de her beløb over en given størrelse. Men der er reglerne jo lidt anderledes, når det drejer sig om beløbsmidler, som er tilgået den enkelte lokalforening i et parti i en enkelt konkret kommune. Der er det jo sådan, at man, hvis man ønsker at søge om kommunalt valgtilskud efterfølgende, så skal skrive i sin erklæring, at man har modtaget beløb fra de og de virksomheder eller enkeltpersoner, hvis beløbet overstiger de der 20.000 kroner Men det, jeg gerne vil spørge ministeren om, er: Var det så ikke en idé, at man gjorde de her synlighedstiltag endnu bedre for at sikre, at den her oplysningspligt blev endnu mere konkret? Jeg tænker på, at det, der sker i kommunen, jo er, at det her er en ansøgning, som ligger inde på kommunekontoret; det er jo ikke en ansøgning, som kommer ud og bliver offentliggjort som sådan, når pengene tilgår den enkelte lokalforening. Kunne man ikke foreslå, at det skulle offentliggøres, at det skulle fremgå konkret, at partierne har fået de og de lokale valgtilskud?

Svar:  Jamen som jeg redegjorde for i min besvarelse, er det jo sådan, når partiet søger om den her partistøtte ude i kommunen eller i regionen, at man så skal give oplysning om, hvorvidt man netop har modtaget private donationer, og der skal jo også oplyses navn og adresse. Herre Hans Kristian Skibby spørger så til, om man ikke i sådan en ansøgningsproces skulle søge offentliggørelse af, blot at man har lagt en ansøgning hos kommunen. Det kunne da være en overvejelse værd. Det har jeg nu ikke nogen aktuelle planer om, for jeg synes sådan set, at lovgivningen er ret velkontrolleret på det her område i forhold til, at man simpelt hen skal give den oplysning om bidragydernes navn og adresse, og at beløbsstørrelsen sådan set er fuldstændig klokkeklar. Så jeg synes, at de regler, vi har om, hvornår man så har ret til den kommunale eller den regionale partistøtte, er fine nok.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. De medlemmer, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. Afstemningen er afsluttet. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 11 (DF og NB), imod stemte 77 (S, V, RV, SF, KF, LA, ALT og Susanne Zimmer (UFG)), hverken for eller imod stemte 7 (EL). Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Det er helt sikkert, at normeringen skal være på plads. Det er jo klart. Nu sidder jeg desværre ikke i sådan en position, at jeg kan få det til at ske, for jeg har jo ikke siddet med inde ved bordet i finanslovsforhandlingerne. Men jeg kan i hvert fald sige, at der, hvor jeg har siddet med ved bordet i forhold til reserven, har jeg kæmpet for ældreområdet, også for, at der ikke skulle tages midler fra ældreområdet. Man snakker om kommunerne og om, at de er gode til at prioritere de her midler. Det kan vi så diskutere, men det har vi hørt i dag, altså omkring det kommunale selvstyre. Kommunerne har så sandelig en forpligtelse til at sikre, at der er nok personale ude på plejehjemmene og ikke mindst også i hjemmeplejen. De skal sikre en værdig omsorg. Man har ikke mindst som leder en forpligtelse til at sikre, at der er et ordentligt arbejdsmiljø for dem, der arbejder ude i plejesektoren.

Svar:  Det glæder mig. Der er ikke mange områder, hvor Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre kan blive enige om ret meget, men netop på det her område vil jeg gerne have lov til at kvittere for at vi er helt enige. Tak.
Kommentar:  Jamen fru Line Barfod ved jo godt, at regeringen netop har lanceret sin yderst ambitiøse plan for mindre bureaukrati i kommuner og regioner, hele den plan, som vi kalder »Mere tid til velfærd«. Planen bygger lige præcis på det, som jeg formoder spørgeren også efterlyser, nemlig en høj grad af tillid til, at kommunerne og medarbejderne kan forvalte ansvaret og bruge de øgede frihedsgrader til lokalt at skabe endnu højere kvalitet for borgerne. Planen skal nemlig give kommunerne og regionerne og de offentlige ledere og ansatte, som er tættest på borgerne, større frihed til selv at beslutte, hvordan opgaverne skal løses. Det skal altså også lige med, at med den her plan aflastes kommunerne for 900 million kroner i administrative opgaver, så de i stedet kan koncentrere sig om kerneopgaverne. De her 105 forslag, som er i planen »Mere tid til velfærd«, er jo altså ikke noget, vi bare selv har hevet op af hatten, men de er netop blevet til på baggrund af et langt forarbejde, hvor alle sten er vendt, og hvor vi har været ude at lytte og været i dialog med lige præcis frontmedarbejderne – de mennesker, som spørgeren også omtaler, og som netop fra deres dagligdag ved, hvor der kan ske regelforenkling, og hvor der kan arbejdes med tillid og mindre kontrol.

Svar:  Nu er en række af de forslag, som ministeren er kommet med, jo forslag, der fjerner noget af det demokrati, der har været, for eksempel ældreråd, og siger, at man ikke længere skal have ældreråd i alle landets kommuner. Man kan jo hurtigt spare penge, når man fjerner en del af demokratiet. Det har bare ikke noget som helst med kontrollen at gøre. Ældrerådet er jo ikke en kontrol af de ansatte, ældrerådet er en mulighed for at have en dialog med de borgere, som det vedrører. Men i forhold til spørgsmålet om kontrol vil jeg gerne høre, om ministeren også er indstillet på at fjerne de regler, som for eksempel herre Rasmus Prehn stillede spørgsmål om før, og som gør, at hjemmehjælperne er nødt til at bruge en masse tid på at måle og veje deres tid, fordi regeringen er optaget af, at private firmaer skal kunne byde ind, og at alt det, der er på ældreområdet, skal kunne måles og vejes i bittesmå bidder. Er ministeren indstillet på, at her er det altså vigtigt, at man kan have en ordentlig arbejdstilrettelæggelse, og at der er tillid til, at de hjemmehjælpere, der er ude hos de ældre, godt kan tilrettelægge arbejdet sammen med de ældre, uden at det er målt op i 5 minutter til støvsugning, 7 minutter til nedre toilette og så videre, men at man faktisk kan finde ud af at tilrettelægge, hvad det er, den ældre har brug for den pågældende dag?
Kommentar:  Jamen jeg synes ikke, det er en rimelig udlægning at sige, at det slår vi en streg over. Jeg synes i virkeligheden, at det, der sker i den her sag – med alle de beklagelige ting, der er i den – er, at det tager sin tid, for det er komplekst at identificere fejlen, der jo i øvrigt viser sig at være ikke én fejl, men mange fejl, som så skal udredes. De fejl anerkender og deklarerer myndighederne. Derefter bliver der så taget handling på, hvad der skal ske, som jo ikke bare er ingenting, men en ganske omfattende handlingsplan, som vi er i gang med at gennemføre, og som omfatter både store og små ting.

Svar:  Det er en kompleks sag, men så lad mig prøve at stille et egentlig rimelig simpelt spørgsmål: Hvorfor underrettede departementet ikke den daværende justitsminister om sagen, før den daværende justitsminister, der var fungerende justitsminister på det tidspunkt, kunne læse om sagen i pressen?
Kommentar:  Det er helt rigtigt, hvad ministeren siger. Vi er mange, der glæder os til at se sådan en luftfartsstrategi rullet ud – det er helt sikkert. Problemet er bare lidt, at vi ikke kan vente på det, når vi kan se, at her og nu bliver piloter øjensynlig ansat under fuldstændig uacceptable vilkår. Og det er sagt i fuld respekt for den danske model. Det interessante er jo her, at ministeren gennem staten er medejer af SAS med 14 procent og derfor med god grund skal tage stilling til, om det er en arbejdsgiveradfærd, som man kan stå inde for. Jeg mener bare, at hvis man leverer så ringe forhold, at der er en grundløn på 13.000 kroner om måneden, og firmaet selv indregner, at man har en forventning om, at piloterne derudover skal tjene 50 procent af deres senere indtjening på akkord, altså efter hvor mange timer man flyver, så kan jeg bare konstatere, at her har vi en cocktail – en meget farlig cocktail: 1) En nyuddannet pilot, som på det tidspunkt i livet sandsynligvis står over for at ville etablere sig, 2) et styk kummerlig kontrakt med en begyndelsesløn på 13.000 kroner og 3) en akkordaftale, der lægger op til, at man kommer til arbejde meget mere, enten som pilot i firmaet, hvor man decideret har en akkordaftale, eller ved et job ved siden af. Her handler det ikke om den danske model, for den kan man så sidde fromt og tænke på, mens man har retning mod jordoverfladen, fordi piloten er faldet søvn.

Svar:  Jeg ved ikke, om herre Karsten Hønge ikke hørte, hvad jeg sagde, nemlig at luftfartsselskaber i Danmark og i EU skal overholde de regler, der gælder for flyve- og hviletid. Det gælder uanset lønvilkår, at de skal overholde reglerne for flyve- og hviletid. Disse regler er sat, fordi man mener, at det er de rigtige regler at have for at forhindre træthed i cockpittet.
Kommentar:  Altså, redegørelsen dokumenterer klart, at der er stærke indicier for, at det med fangeoverflyvninger er sket. Den siger klart, at USA er uenig med Danmark i fortolkningen af dansk suverænitet, forstået på den måde at USA mener, at CIA gerne må flyve gennem dansk luftrum uden at fortælle, hvorfor de flyver der, og hvad de flyver med, altså i klar modsætning til dansk opfattelse. Det er på samme måde som modsætningen mellem dansk opfattelse af, hvad torturforbuddet omhandler, og hvad USA mener; der er stærke modsætninger. Når der er så stærke modsætninger og der er en anledning til at lave en undersøgelse – det var jo det, vi fik at vide i 2002 – så skal man da ikke gå hen og sige, at den her sag bare skal dysses nederst Ministeren kan jo bare spørge de pågældende embedsmænd: Er det korrekt, eller er det ikke korrekt? Det er jo nemt. Det er jo nemt at kunne komme her i Folketingssalen og sige, at det ikke har noget med WikiLeaksdokumenterne at gøre. Vi har bare hørt, at det her er fremstået som et problem, og vil vide, om det er rigtigt eller forkert.

Svar:  Der er jo også en principiel diskussion i det her om lækkede dokumenter, for jeg synes ikke, at noget, som er lækket, og som man ikke ved om er rigtigt eller forkert, og i hvilken sammenhæng det indgår, skal danne baggrund for sådan en præcedens, som herre Frank Aaen foreslår; det tror jeg ikke ville være særlig nyttigt. Det, vi må forholde os til, er jo det, man kan bevise, det, man kan sandsynliggøre, og det, vi ved. Og det er jo, at der i hovedkonklusionens punkt 5 i kapitel 6 i arbejdsgruppens redegørelse står: »Der foreligger ikke oplysninger, der dokumenterer eller sandsynliggør, at danske, grønlandske og færøske myndigheder skulle have haft eller har en viden om eventuelle ulovlige CIA-overflyvninger, herunder ulovlige fangetransporter. Den danske regering har derfor ikke og har ikke haft et medansvar for sådanne flyvninger.« Altså, det er jo det, der er konklusionen på redegørelsen, og det er det, vi agerer ud fra. Der er jo ikke kommet noget nyt ind i den her sag siden da.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 106 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Vi socialdemokrater hjælper jo rigtig gerne Dansk Folkeparti på rette bane. Det her er en pressemeddelelse udsendt af Region Nordjylland i går, og den skal jeg sørge for at ordføreren får overbragt lige om lidt. Og det er altså et spørgsmål om, at der i tre ud af fire huse er praksislæger, og i det fjerde hus er der en speciallæge. Men det er jo også ordføreren bekendt, at der har været en ganske hård retorik mellem PLO, Praktiserende Lægers Organisation, og Danske Regioner, og at Praktiserende Lægers Organisation måske ikke har været dem, der har anbefalet deres medlemmer i så høj grad, som jeg kunne ønske som Socialdemokraternes ordfører, at tage del i de her sundhedshuse, som er lavet på regionernes initiativ.

Svar:  Så vidt jeg forstår det fra den artikel, jeg læste i går, og fra det, vi hørte i Nakskov, er det jo, fordi det mange gange bliver dyrere kvadratmeter for den enkelte privatpraktiserende læge. Det må man også som socialdemokrat kigge på, når vi ønsker, at de skal ud i nogle sundhedshuse. Men jeg vil i hvert fald stille nogle spørgsmål om området, og så får vi jo at se, hvordan det forholder sig.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der vil udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 85 (S, V, RV, SF, EL, KF, ALT, Susanne Zimmer (UFG) og Uffe Elbæk (UFG)), imod stemte 5 (NB og LA), hverken for eller imod stemte 8 (DF). Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Nu synes jeg, man skal passe på med »aldrig nogen sinde«, for det kan være, at der i 1800-tallet har været mere udenlandsk arbejdskraft i Danmark, end vi har i dag, og derfor ville jeg passe på med de der store generaliseringer. Men jeg noterer mig, at under den tidligere borgerlige regering kom der mere udenlandsk arbejdskraft til Danmark – også flere studerende – i forhold til i 2001; det vil jeg anerkende, og det har jeg sagt hele tiden i mine svar. Men jeg har samtidig understreget, at vi har et problem med at få investeringer til Danmark, og når vi spørger, hvad udfordringen blandt andet er, og spørger udenlandske virksomheder, så er et af de parametre, der dukker op, at Danmark er et svært land at komme til. Så handler det selvfølgelig også, som ordførerens næste spørgsmål kommer til at handle om, om Danmarks omdømme og Danmarks image ude i verden. Hvis Danmark virker lukket, er det heller ikke specielt attraktivt at komme hertil.

Svar:  Kan ministeren forklare, hvordan Danmark har tabt arbejdspladser, og hvor mange arbejdspladser Danmark har tabt som følge af, at den tidligere regering etablerede grænsebomme, og »gav efter for Dansk Folkepartis nationalistiske snæversynethed«, jævnfør Berlingske Tidende den 2. november 2011?
Kommentar:  Vi stemmer om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes Afstemningen slutter. For stemte: 113 (V, S, DF, SF, KF, RV, EL, LA og Christian H. Hansen (UFG)), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver nu sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, så går vi til afstemning.
Kommentar:  Derfor sagde McChrystal jo også, at han havde brug for 30.000 flere mand, og han har også sagt her til morgen, at han måske beder om endnu flere om et års tid. Så hvis man synes, at McChrystal har ret i det ene, kan det jo også være, at han har ret i det andet. Vi kan jo konstatere, at de steder, hvor det har været muligt at fastholde et område, at få udvikling i området, at forhindre Taleban i at vende tilbage, kommer der udvikling. Vi kan se det med vores hvedeprogrammer. Der kunne for eksempel før være opiumsdyrkning, men hvis der er sikkerhed for, at Taleban ikke kan komme tilbage – for det er jo dem, der kræver opiumsdyrkning, det er dem, der tager skat af det – så kan der komme hvededyrkning, som vi har set det i Helmand. Så jeg tror, det er meget vigtigt, at vi har styrker, der er stærke nok til at befri et område og holde et område, så der kommer udvikling i området. Når den udvikling så er kommet, skal vi jo altså også sørge for, at afghanerne får ejerskab til det. Det er derfor, vi lægger så meget vægt på, at afghanske styrker kommer ind og bliver trænet, også af os, så vi kan trække os lidt mere i baggrunden. Jeg tror, det er meget vigtigt, og derfor var jeg også enig med herre Aaen tidligere i, at det er vigtigt, at der også kommer andre end vestlige tropper ind.

Svar:  Jo, men det, der sker lige nu, er jo, at der kommer flere vestlige tropper. Det er dem, der dominerer krigsbilledet. Det er det, der genererer modstand langt ud over Taleban. Så siger man, at man vil engagere andre tropper. Men hvis det bare er tropper, der er på NATO's og USA's side, får de jo samme reaktion imod sig. Jeg vil også sige, at det er meget diskutabelt, hvor meget man kan regne med, at man kan engagere afghanske militære styrker til at forsvare NATO's og USA's interesser i Afghanistan. Det mener jeg også er et vildspor at tænke i. Det er derfor, jeg siger, at nu håber jeg – for jeg ved, at regeringen i øjeblikket drøfter en ny Afghanistanstrategi med de andre Afghanistanpartier – at man overvejer, om den her vej med bare at øge den militære indsats i regi af USA og NATO er en farbar vej, eller om man skal tænke i andre baner.
Kommentar:  Tak, formand. Er der reformtiltag, som ministeren på forhånd vil udelukke kan komme i spil, for at regeringen kan indfri sit ambitionsniveau om at øge den strukturelle beskæftigelse med 55.000-60.000 personer?

Svar:  Jeg synes, det er vigtigt, at vi er opmærksomme på, hvorfor regeringen har den ambition. Regeringen har den ambition, fordi vi gerne vil fremtidssikre Danmark. Vi vil sørge for, at den gode gænge, dansk økonomi er i, kan fortsætte længere ud i fremtiden. Danmark kan blive rigere, vi kan opleve øget velstand. Det kræver arbejdsudbudsreformer og produktivitetsforbedringer. Det er derfor, vi har den her ambition. Så er spørgsmålet: Er der forslag, vi umiddelbart vil udelukke? Man fristes jo til at svare nej, for så har man i hvert fald ikke låst noget fast på forhånd. Men nogle gange kan man godt herinde i Folketinget risikere at blive tolket meget firkantet, så jeg tænker, at hvis jeg nu siger nej meget klart, nemlig at der er intet, jeg vil udelukke, så kunne det jo udlægges, som om jeg ville gøre de mest mærkværdige ting. Altså, regeringen har jo for eksempel intet ønske om at afskaffe folkepensionen – for at tage et eksempel. Det har vi da ikke, og det håber jeg heller ikke herre Benny Engelbrecht har, men det finder vi ud af lige om lidt. Og sådan kan man jo blive ved. Men udgangspunktet er, at vi skal være kreative. Det vil sige, at vi da også skal være åbne over for, at der kan være gode ideer, der ikke har groet i regeringens egen have. Selvfølgelig skal vi det. Nu uddelte spørgeren jo før af sine erfaringer som minister i en mindretalsregering. Det er jeg også så småt begyndt at få erfaringer med, og jeg tror, at vi alle sammen kan være glade for, at vi lever i et samarbejdende folkestyre, hvor regeringer spiller ud, og hvor der så er mulighed for at give indrømmelser til partierne og man kan lave løsninger til glæde for det danske folk.