kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for det, og spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at det er en forudsætning for god regeringsførelse, at ministerierne til enhver tid skal fremsende retvisende oplysninger til blandt andet Folketinget og Europa-Kommissionen i forbindelse med forhandlinger om gennemførelse af lovgivning?

Svar:  Tak. Det er en grundlæggende forudsætning for vores demokrati, at man kan stole på de oplysninger, som ministre lægger frem. Det gælder blandt andet i forhold til oplysninger, som ministre lægger frem for Folketinget. Der er jo en del af den lovgivende magt, der fører parlamentarisk kontrol med regeringen. De oplysninger, som ministre giver Folketinget, for eksempel i forbindelse med fremsættelse og behandling af lovforslag, skal være både sande og dækkende. Denne sandhedspligt følger direkte af ministeransvarlighedsloven og ligger blandt andet til grund for de retningslinjer, der gælder for udarbejdelse af lovforslag. Det er også vigtigt for demokratiet, at offentligheden, herunder medierne, har mulighed for at følge med i og få et retvisende billede af regeringens og Folketingets arbejde. En forudsætning er blandt andet, at lovforslagenes indhold er tilstrækkelig enkelt og præcist beskrevet i bemærkningerne. Når det kommer til vores internationale samarbejdspartnere, kan det være ødelæggende for Danmarks troværdighed, hvis regeringen giver misvisende eller urigtige oplysninger. I internationale relationer er tillid helt centralt. Det betyder selvsagt ikke, at regeringen under internationale forhandlinger er forpligtet til at smide alle kort på bordet under forhandlingerne. Europa-Kommissionen anmoder nogle gange om oplysninger om gældende dansk ret, nye lovgivningsinitiativer eller andet med henblik på at vurdere, om det er i overensstemmelse med EU-retten. I sådanne situationer må regeringen selvfølgelig ikke bevidst give Europa-Kommissionen misvisende eller urigtige oplysninger.
Kommentar:  Det er jeg meget tilfreds med. For det er jo ikke et spørgsmål om, at vi to bare skal stå og parlamentere om det her, men netop et spørgsmål om, at der bliver taget hånd om det. Jeg tænker, alt andet lige, at i de små bygder, hvor alle kender alle, er det måske netop vigtigt, at det er en udefra eller en, som har en vis myndighed, der kan gå ind og løse de konflikter, der er. For hvis man, om jeg så må sige, har skudt ved siden af skiven, skal man selvfølgelig have en fair rettergang. Men jeg tænker også på det helt vanvittige scenarie, hvor det, hvis man rent faktisk ikke har begået noget, man er blevet beskyldt for, så bare kan brede sig som en steppebrand i området. Det synes jeg er endog endnu værre.

Svar:  Jeg er meget enig. Det er derfor, vi er nødt til at se og erkende, at Grønland har nogle særlige udfordringer, i forhold til hvad der sker her i Danmark. Og det er det med at sikre, at der er kommunefogeder, og at der er nogen, der har lyst til at være det, så man også kan sikre retssikkerheden for de enkelte borgere. Jeg tror, vi skal være åbne over for at kigge på, hvordan vi kan tage nogle initiativer med hensyn til at oplyse og informere mere på Grønland om, hvad der ligger i jobbet at være kommunefoged. Jeg kan også forstå, at man nu er ved at lave en organisation, hvor de ligesom slår sig sammen, så der er noget fællesskab mellem kommunefogederne. Måske kunne man forestille sig, at en slags fagligt fællesskab også ville gøre det mere interessant, og at befolkningen fik mere oplysning om de muligheder, der ligger i det, for vi er jo enige om, at opgaven skal løses.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 111 (V, S, DF, SF, KF, RV, EL og LA), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ingen, der beder om ordet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Jeg skal bare spørge herre Lars Barfoed: Ønsker Det Konservative Folkeparti en lavere licens, end der er nu?

Svar:  Det ville jo altid være godt med en lavere licens. Tænk, hvis der ikke var noget, der kostede penge i denne verden, så ville det være godt. Det er jo ikke sådan, at der har været tale om markante licensstigninger i de senere år, men det, der er afgørende for os, er, at der er en fornuftig balance i medieverdenen. Vi skal betale noget for de medier, vi har. Det afgørende for os er, at der er en fornuftig balance, som jeg sagde, nemlig at vi har et Danmarks Radio, som er en samlende, national, kulturpolitisk faktor med en public service-forpligtelse, men i balance med, at der skal være plads til andre medier. Det synes vi er nået med den medieaftale, vi har indgået, og derfor står vi selvfølgelig ved den licens, som så også i sidste ende er udtryk for det. Vi har ikke planer om, at den skal stige. Kan det blive billigere, er det jo kun godt.
Kommentar:  Der er jo for det ene spørgsmåls vedkommende reelt gået 7 måneder præcis i dag, og 6 måneder og 3 dage for det andet spørgsmåls vedkommende. Det er ret utilfredsstillende at arbejde med folketingssager af så vigtig en karakter som for eksempel asbest, som jo er livsfarligt, og så ikke få svar. Jeg hørte ikke, hvad det var for nogen misforståelser, der havde været mellem ministerierne. Havde de bare ligget i en bunke og samlet støv, eller hvad var der sket? Jeg vil også minde ministeren om, at vi i dag netop har stemt om en dispensation, hvor det var regeringen, der havde brug for at dispensere for reglerne. Så hvis det skal være gensidighed mellem Folketinget og regeringen, skal vi jo have sådan nogle ting på plads.

Svar:  Det vil jeg gerne bekræfte. De skal være på plads. Der er ikke noget andet end systemsvigt, der ligger bag den manglende besvarelse her, og det har jeg taget højde for for fremtiden. Helt konkret har det altså været usikkerhed om en initiativforpligtelse i koordination imellem forskellige styrelser og ministerier, fordi et spørgsmål som det her involverer flere ministerier og involverer flere styrelser i samme og forskellige ministerier. Men det skal vi være i stand til at håndtere, og det vil vi være for fremtiden. Jeg beklager, at der er gået den lange tid i forhold til de pågældende besvarelser.
Kommentar:  Men ministeren har jo dermed blåstemplet det; godkendt at det fungerer, at det eksisterer, og at hjemlandenes shariaopfattelse griber så meget ind i familiens virke, at selv om familien i dag bor i Danmark, er det sådan, at hvis en mand kommer ned og  er  skilt i Danmark og ønsker at blive gift med en anden i det tidligere hjemland, så kan det ikke lade sig gøre, fordi man siger, at han ikke er skilt, selv om han juridisk set har haft sit liv og virke i Danmark efter den danske grundlov. Sådan en sag synes jeg er ganske, ganske alvorlig, og jeg synes faktisk ikke, at jeg hører andet, end at ministeren siger: Jo, jo, men nu undersøger vi så, hvad det er, og vi kan måske se, om vi kan gøre lidt. For mig lyder det som en blåstempling og en godkendelse: Jo, jo, det er jo sådan, det er. Vi har jo de her shariavelsignede ægteskaber, og de fungerer ligesom de i Danmark indgåede ægteskaber. Det bliver aldrig sådan, jeg ser på sagen, men nu vil jeg jo så gerne høre, hvad ministeren siger.

Svar:  Så skal jeg starte med at beklage, hvis jeg skal gentage mig selv, men jeg vil gerne sige en gang til: I Danmark har vi  en  lov. Den gælder alle. Der findes ikke noget, der er højere end den danske lov i Danmark. Det, det gælder om for mig, er at gøre folk bevidste om og meget tydeligt klar over, hvad det er for en lovgivning, man skal rette sig efter, når man er i Danmark. Man skal også være klar over, hvilke rettigheder og muligheder man har ifølge loven, og det er lige præcis noget af det, som SFI-rapporten jo har vist, nemlig at der er mange kvinder med minoritetsbaggrund, som ikke er klar over, hvilke rettigheder de faktisk har. Det synes jeg vi skal gøre noget ved, og jeg har redegjort for, hvordan regeringen har tænkt sig at lægge op til ændringer i strategien, både i forhold til æresrelaterede konflikter, parallelsamfund og mange andre ting. Så jeg vil sige, at det tager jeg faktisk rigtig, rigtig alvorligt. Jeg synes, en vigtig del af det her er at få bearbejdet holdninger og få skabt holdningsændringer, og derfor kaster jeg mig jo også over det med ildhu, for jeg synes, det her er et vigtigt område. Men jeg forestiller mig ikke, at det ville have nogen som helst gavnlig effekt, at jeg tog telefonen og ringede til Iran for at fortælle dem, hvordan de skal tage imod eventuelle fraskilte kvinder. Jeg tror, vi skal tage udgangspunkt i det sted, hvor vi er. Det er Danmark, og det er her, jeg har mulighed for at påvirke tingene.
Kommentar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-3, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Der stemmes om ændringsforslag nummer 4 af et mindretal (S, EL, RV og SF), tiltrådt af et mindretal (ALT). Der kan stemmes. Værsgo. Afstemningen er sluttet. For stemte 53 (S, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 57 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. [Ved en fejl er der registreret stemme afgivet af Ole Hækkerup (S). Afstemningen er retteligt foretaget af Kaare Dybvad (S).] Ændringsforslaget er forkastet. Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 5, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Vi kommer med en bred palet af forskellige initiativer, som jo blandt andet handler om, hvordan vi får lettet skatter og afgifter for virksomhederne så målrettet og så prioriteret, at vi får sat mere skub i produktiviteten herhjemme. Derfor kommer vi med nogle interessante forslag, som vi meget gerne vil forhandle med også Socialdemokratiet om. For sigtet er, at vi skal have øget virksomhedernes investeringer, vi skal have lempet skatten for iværksættere, vi skal have givet nye små virksomheder bedre adgang til risikovillig kapital, vi skal have styrket aktiekulturen med videre De ting vil vi også meget gerne snakke med Socialdemokratiet om til efteråret.

Svar:  Tak. Her i den sidste spørgerunde vil jeg bare sige, at der tilbydes en udstrakt hånd her fra Socialdemokratiet. Altså, vi vil hellere forhandle i morgen end til efteråret, men hvis regeringen lige har behov for at tænke sig lidt om, må vi jo vente. Det er jo ikke for at tilfredsstille Socialdemokratiet, men for at tilfredsstille de små og mellemstore virksomheder de steder rundtomkring i dansk erhvervsliv, hvor der er behov for at få investeret, sådan at man kan få øget produktiviteten. Det er vigtigt for os alle sammen. Det er vigtigt for, at vi kan have en god konkurrencemæssig position for dansk erhvervsliv. Så Socialdemokratiet er selvfølgelig parat til at forhandle. Det ser vi frem til. Tak.
Kommentar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1-25 af beskæftigelsesministeren (Troels Lund Poulsen) som vedtaget. De er vedtaget.

Svar:  Forhandlingerne drejer sig herefter om lovforslagets som helhed. Er der nogen, der ønsker at udtale sig om lovforslaget? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Tak for det. Det var ikke helt fyldestgørende, med hensyn til hvornår vi bliver indkaldt. I hvert fald er det sådan, at vi faktisk står uden en aftale fra den 1. januar. Vi har ikke nogen aftale på området. Det er da rigtigt nok, at økonomien måske følger med, men måske gør den ikke. Med aftalen om kommunernes økonomi i 2015 og vækstpakken vedtog den tidligere regering, herunder blandt andet Socialdemokratiet, sammen med Dansk Folkeparti og Venstre den her aftale. Vi står selvfølgelig ved de besparelser, der er. Vi er bare mere interesserede i, om det egentlig kan gå at have et beredskab, som står fuldstændig uden en aftale. Hvis det er ligegyldigt, om man har en aftale, hvorfor indgår vi så aftaler gang på gang på Christiansborg? Så er det jo ikke den mest meddelsomme minister, vi har, tænker jeg. Jeg spurgte i januar, hvornår vi skal indkaldes. Da svarede ministeren, præcis som han gør nu, nemlig at indtil videre fortsætter det statslige beredskab, som det gør, og han forventer, at drøftelserne af fremtidens beredskab fortsætter i løbet af de kommende måneder. Men nu er vinteren altså gået. Kan vi få sat en dato på, vil jeg spørge forsvarsministeren om. Hvornår skal vi have den her aftale? Det er vel ikke ligegyldigt, om et land står uden en aftale om det statslige beredskab?

Svar:  For at tage det sidste først vil jeg nu nok påpege, at en forudsætning for, at en statslig styrelse eller andet kan fungere, ikke nødvendigvis er, om der er en politisk aftale herom. Det, der er afgørende, er, hvad for en økonomi der er til stede. Virkeligheden er jo også den, at jeg fra den tidligere regering har overtaget en aftale med blandt andet Venstre om, at man skal finde 125 million kroner inden for beredskabets område. Da jeg så konsekvenserne af at skulle finde 125 million kroner, forstod jeg, at det ville have den konsekvens, at man ville blive nødt til at lukke centre ude i landet. Det er min politiske holdning. Derfor tror jeg nu også, at hvis man spurgte beredskabet, og hvis konsekvensen af at skynde sig var at lukke centrene, ville de nok gerne være med til at bruge tid. Tid har jeg brugt og er i gang med at bruge på at finde alternative måder at tilvejebringe en økonomi på, der gør, at vi ikke skal lukke centre rundt i landet. For at svare på det andet spørgsmål har jeg til hensigt at indkalde Folketingets partier til drøftelser om, hvordan man kan løse den her udfordring inden for ganske kort tid.
Kommentar:  Jeg deler fuldstændig betragtningen. Det her er jo nogle penge, vi har afsat, fordi vi vurderer, at det her er vigtigt, og fordi det er en del af den samlede indsats, som jo altså også har med resten af Vestkysten at gøre. Så det her er en opgave, som skal løses, og vi skal ikke undskylde noget med, at det var nogle penge fra sidste år.

Svar:  Tak. Jeg ved, at der er bedt om en aktindsigt, for at man kan finde ud af, hvad der er sket. For i området er man simpelt hen træt af, at man ikke kan få de rigtige svar på, hvordan den her fejl her er opstået. Er det sådan, at de mennesker her fra grundejerforeningen nu kan få de oplysninger om, hvorpå fejlen beror? For det er det, der skal til for at sikre, at en sådan fejl ikke sker igen. Er de mennesker blevet underrettet om, præcis hvori fejlen består, således at man kan modvirke, at det sker igen?
Kommentar:  Tak. Tak for svaret. Men jeg fandt bare ikke ud af, hvad svaret egentlig var. Så hvad var det præcis, at De Radikale havde med ind til forhandlingsbordet, der vedrørte ældreområdet, som vedrørte demensområdet? Hvilke initiativer havde man med? Havde man et ønske om, at der skulle afsættes flere midler? Havde man et ønske om, at antipsykotisk medicin skulle nedsættes, eller hvor er vi henne?

Svar:  Fru Karina Adsbøl nævner jo selv et par af tingene. Men et par af de emner, vi blandt andet lagde vægt på, var forskellige nye typer boliger, altså hvordan man kan etablere boliger, så folk kan bo trygt i deres bolig – også hvis de eksempelvis kommer i en situation, hvor den ene af ægtefællerne bliver dement – og man så kan hjælpe på anden vis. Det, vi har lagt vægt på, er en hel sammenhæng i, hvordan man kunne skabe et bedre liv for mennesker, ikke kun på et bestemt område, men på en række områder, og i høj grad også for ældre på det her område.
Kommentar:  Jeg tror, at det allervigtigste, vi kan gøre for dansk erhvervsliv, er at have et stærkt partnerskab i Danmark. Det er også en af grundene til, at regeringen på det grønne område og i klimaindsatsen jo har lagt op til nogle meget, meget vidtrækkende og visionære partnerskaber med ikke alene ledende figurer i dansk erhvervsliv, men også med erhvervslivet som sådan. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose de mange, mange danske erhvervsledere og organisationer, der sammen med regeringen og andre gode kræfter tager ansvar her. Det mener vi altså er den rigtige vej at gå frem for, som spørgeren antyder, bare at strø skattelettelser ud. Vi vil hellere fokusere indsatsen, blandt andet på det grønne og på uddannelse.

Svar:  Jeg tænker, at det ikke behøver at være et enten-eller. Jeg synes, det er godt, at man tager klimaudfordringerne alvorligt, og jeg synes, det er godt, at man satser på uddannelse, men hvis andre lande for eksempel sørger for at have en selskabsskat, som er mere konkurrencedygtig end den danske, så er det jo ikke sikkert, at det er nok. Så burde man ikke både gøre noget på de indsatser, som finansministeren nævner, men også se på erhvervslivets beskatningsforhold?
Kommentar:  Jeg beklager meget, hvis jeg ikke har været tydelig nok over for ministeren. Men sagen er jo, at der afsættes et ret stort beløb her – 400 million kroner per år er et stort beløb – til at gøre almene boliger mere tilgængelige for folk, der har et handicap. Når nu ministeren, ministerens parti og ministerens regering er med i den her aftale og dermed jo understreger behovet for, at folk, der har et handicap, skal have adgang til almene boliger, mener ministeren så ikke, at man også i forhold til parcelhuse og andre boliger skulle stille det samme krav og sikre den samme tilgængelighed for folk, der har et handicap?

Svar:  Jamen der er ved nybyggeri krav om tilgængelighed i almennyttige boliger. Spørgsmålet her er, om der bruges nok midler på at sikre tilgængelighed i gamle, allerede byggede almennyttige boliger, og – i forbindelse med det – om man får nok ud af de penge, som bruges på området. Og hvis man skal svare meningsfuldt på det, kræver det nok en større analyse, som jeg ikke har til rådighed her.
Kommentar:  Det jo helt rigtigt, som statsministeren er inde på, at der er sket det, at de 17 lande er blevet enige om den her europagt. Nu står Danmark så foran at skulle overtage formandskabet her fra 1. januar og resten af halvåret. Der er det jo interessant at diskutere det her i Folketingssalen, selvfølgelig også fordi Danmark netop er i den position, at vi har en mulighed for at påvirke tingene på en anden måde – og måske på en mere intens måde – end vi kunne før. Spørgsmålet er så til statsministeren: Vil Danmark – ligesom England og Sverige, der er uden for euroen – sikre, at vi står sammen? Vi har en udvikling nu, hvor den britiske regering har meldt fra. Det var muligvis en af årsagerne til, at det kun var 17 lande, der blev enige. Vi har nu en situation, hvor det svenske Socialdemokrati – der, selv om det ikke sidder i regering, stadig væk er et relativt stort parti – fuldstændig har meldt fra. Vi har en situation, hvor den borgerlige svenske regering har meget store diskussioner. Nogle partier er imod, nogle måske for, vi ved det ikke rigtigt. Vi har altså en situation, hvor Sverige ser ud til at ende med heller ikke at ville være med. Er det så ikke fornuftigt af Danmark og den danske regering allerede nu at melde ud – for at prøve at se, om man kan blive enige – at vi står sammen med de lande, der er skeptiske over for de her meget store overførsler af midler til Sydeuropa; skeptiske over for at binde landenes egne økonomier på en måde, der ikke er hensigtsmæssig. Ville det ikke være fornuftigt af Danmark, hvis vi skulle varetage danskernes interesser, at bygge bro også mellem skeptikere og tilhængere af mere EU, og at Danmark meldte ud, at nu står vi sammen med de øvrige rige lande, England og Sverige, i stedet for som nu at sige – som jeg hører statsministeren gør – at det, de 17 lande er blevet enige om, er rigtig godt?

Svar:  Jeg er begejstret for internationalt samarbejde, og jeg kan høre, at ordføreren også er det. Man synes, man skal arbejde mere sammen med Storbritannien og Sverige på det her punkt. Men jeg må sige, at i den her sag er det vores opgave at varetage danske interesser. Danske interesser. Hvad er forskellen mellem Danmark, Sverige og Storbritannien i den her sag? Det er, at vi har fastkurspolitik i forhold til euroen. Så jeg har stor respekt for, at man gerne vil lave internationalt samarbejde med Storbritannien og Sverige, som begge er dejlige, udmærkede lande, men vi skal huske på, hvad der er i dansk interesse i den her sag. Fordi vi har fastkurspolitikken, har vi nok nogle lidt anderledes interesser end Storbritannien og Sverige, som netop ikke har valgt at have fastkurspolitik. Derfor synes jeg faktisk, at vi først og fremmest skal tænke på, hvad der er i dansk interesse. Det var i dansk interesse at blive siddende ved bordet natten mellem torsdag og fredag og sige, at vi gerne vil være en del af den her proces. Og det er i dansk interesse stille og roligt at vurdere, om der er dele af den her nye aftale, som vi kunne have gavn af at være en del af.
Kommentar:  Det er så absolut en mulighed. Jeg er meget glad for det samarbejde, der har været mellem regeringen og Dansk Folkeparti, om at afvikle og reducere støtten til vedvarende energi. Det er faktisk gået sådan, at med det seneste udbud, der har været, er vi nede på 2,5 øre per kilowatt-time i støtte til ny vind og sol. For få år siden blev der givet 25 øre per kilowatt-time, så man kan i allerhøjeste grad sige, at der er sparet nogle penge. Og det giver jo muligheder, når man sparer penge i den her størrelsesorden, for at prioritere, hvis der er politisk vilje til det, pengene derhen, hvor man kan sige teknologien endnu ikke er moden til at stå på egne ben.

Svar:  Tak for svaret, som glæder mig. Jeg kan nemlig også se tilbage på, at der har været nogle gode aftaler mellem regeringen og Dansk Folkeparti om reduktion af støtten til vedvarende energi, og det er jo ikke, fordi hverken regeringen eller Dansk Folkeparti bryder sig om vedvarende energi, men simpelt hen fordi teknologien er så udviklet, at der ikke længere er brug for støtte på samme niveau, som der har været hidtil. Så det er jo kun glædeligt, at der bliver nogle ledige midler, som kan prioriteres anderledes. Så kan vi så gå ind i en diskussion af, om det så er forskning i endnu mere ny teknologi, som de skal bruges på. Det er i vi i hvert fald i Dansk Folkeparti indstillet på at se på, og det glæder mig, at regeringen har samme syn på sagen.