Kommentar:  Lige så positive vi var over for det forslag, vi behandlede tidligere, og som styrker mulighederne for, at unge, der ikke kan gennemføre en praktik i en virksomhed, alligevel kan få en erhvervsuddannelse, lige så skeptiske er vi over for det her forslag, som er et led i den stribe af nedskæringsforslag, som regeringen og Dansk Folkeparti har aftalt, og som desværre helt målrettet går ud over det samlede uddannelsessystem og også nogle af de unge, som faktisk har allermest brug for en særlig uddannelsesvej, hvis de skal komme i gang og skal gennemføre en ungdomsuddannelse. I det hele taget har regeringen jo et kæmpestort problem, nemlig at det ikke er lykkedes at løfte uddannelsesopgaven for de unge. Det er jo sådan, at der er færre unge i dag, der gennemfører en ungdomsuddannelse, end da regeringen kom til, på trods af at regeringen og alle os andre i Folketinget har et fælles og oprigtigt ønske om, at mindst 95 procent af de unge skal gennemføre en ungdomsuddannelse. Det, der sker med det her lovforslag, er, at produktionsskolerne – af alle – nu også skal have en ordentlig nedskæring. Samlet set betyder det en nedskæring på 706 million kroner over de næste 4 år på produktionsskolerne, som jo altså giver et tilbud til unge, som af forskellige grunde ikke kan gennemføre en ordinær ungdomsuddannelse i første hug. Jeg tror, det kan være nyttigt her lige at sige bare nogle få ord om, hvad det er for nogle unge, der går på produktionsskolerne. Det er unge, som bliver visiteret til at starte dér via Ungdommens Uddannelsesvejledning, og som typisk har en vifte af meget forskellige problemer; det er en utrolig forskellig målgruppe af unge. Det kan være nogle, der har nogle meget alvorlige personlige problemer eller kæmpestore problemer hjemme i deres familier; det kan være unge, som har nogle massive faglige problemer; det kan være unge, som har misbrugsproblemer; det kan være unge, som politiet desværre kender alt for godt; og desværre er det ofte unge, som har en kombination af forskellige problemer. Derfor er produktionsskolerne også ret forskellige med hensyn til, hvad det er for nogle tilbud de har til de unge, men et fællestræk ved produktionsskolerne er, at det, man arbejder med, er de unges personlige kompetencer for at få dem på sporet igen, og det er meget praktisk og virksomhedsrettet. Det er en arbejdsplads, det er en arbejdspladskultur, man kommer på, og det er jo også derfor, de unge ikke får SU, som man får i andre dele af uddannelsessystemet; her får man en produktionsskoleydelse, fordi det skal minde så meget som muligt om en rigtig arbejdsplads. Det, nedskæringsforslaget her vil betyde, er – og det må man sige også bliver erkendt åbent i bemærkningerne til lovforslaget – at aktiviteten vil falde på produktionsskolerne. Der vil være 15 procent mindre aktivitet for de her unge. Det, man gør, er for det første, at man skærer i produktionsskoleydelsen, sådan at de hjemmeboende skal have mindre. Det kan man selvfølgelig godt diskutere. Hvis vi kigger på andre dele af uddannelsessystemet, er det sådan, at unge hjemmeboende får mindre i SU end unge udeboende, og det vil jeg gerne diskutere med regeringspartierne, men jeg håber også, at regeringspartierne anerkender, at den her gruppe af unge altså ikke bare er helt almindelige unge, som tager den lige vej gennem uddannelsessystemet; sådan er det ikke for produktionsskoleunge. Derfor synes jeg også, at regeringen skylder et rigtig godt svar på, om det, man i virkeligheden siger til den her gruppe af unge, når man skærer i deres skoleydelse, hvis de bor hjemme og er over 18 år, er: Ved du hvad? Vi ved godt, at du har en hel masse problemer, men flyt du bare hjemmefra, for så ved du, at du kan få en højere skoleydelse. Jeg har svært ved at se, hvad der er det smarte og pædagogiske i, at unge over 18 år, der bor hjemme, i de her meget komplicerede situationer skal have skåret i deres skoleydelse, ud over at man dér finder halvdelen af besparelsen, som så skal dække regeringens hul i økonomien. Det, der i virkeligheden er det helt store problem, er jo også, at man med det her forslag kommer til at ændre målgruppevurderingen, for det er jo altså sådan, at der er unge, som ikke burde være startet på en af de ordinære uddannelsesveje. Venstres uddannelsesordfører sagde før, at en ung, der har gået i gymnasiet, jo bare kunne starte på en social- og sundhedsassistentuddannelse i stedet for at komme over på en produktionsskole. Hvad nu hvis det at starte på produktionsskolen var det rigtige og det, der skulle til – fordi produktionsskolen lige præcis er bedst til at løfte en bestemt type problemer – for at den unge så kunne komme i gang med social- og sundhedsassistentuddannelsen? Jeg synes, man skal passe meget på med sådan nogle skrivebordsargumenter, som jeg vitterlig oplever det her er. Det handler ret beset bare om at finde penge, også på produktionsskolerne, og det gør, at der bliver en målgruppe af unge, som vi har rigtig svært ved at få videre igennem det ordinære uddannelsessystem, fordi produktionsskolen faktisk var det tilbud, som ville passe til dem, så de kunne starte på en anden ungdomsuddannelse.

Svar:  De unge, som ordføreren taler om, får jo den hjælp, de skal have, på produktionsskolen, og der bliver de også ved med at kunne gå. Uddannelsesparathedsvurderingen afdækker jo helt klart, hvem der har behov for at gå på produktionsskolen, og hvem der er fuldstændig klar til gymnasiet. Men i øjeblikket er det sådan, at når man falder ud af gymnasiet, kan man godt gå over på produktionsskolen. Og et eller andet sted må ordføreren da give mig ret i, at man er vurderet fagligt, når man kan starte på et gymnasieforløb – er det ikke korrekt?