kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Det er jeg helt enig i. Det indgår hele tiden i det samlede billede, når politiet efterforsker den her slags ting: Hvor sker hvilke forbrydelser, og hvordan kæder man det sammen? Det er jo klart, at det ikke nødvendigvis er al efterforskning, der sådan bliver lagt ud til offentlighedens kendskab. Men jeg synes, det er vigtigt at sige, at når en politikreds oplever sådan en situation, kan man anmode om assistance – og det er jo det, der er sket – til Rigspolitiet. Rigspolitiet har så givet assistancen fra Københavns Politi til Vestegnen. Det er jo sådan, vores politi skal være: Vi skal rykke ressourcerne derhen, hvor der er mest behov for det. Når kuglerne flyver i gaderne, så rykker politiet derhen.

Svar:  Jeg synes, det er godt, at justitsministeren erklærer sig villig til at gøre noget ved det her. Så kan man altid diskutere, hvad baggrunden er for det. For der er jo ikke nogen tvivl om set fra vores synspunkt, at en af årsagerne til, at vi ser de her ting, både på Nørrebro og i Albertslund og andre steder, i virkeligheden er mange års forfejlet indvandringspolitik. Altså, der er kommet nogle mennesker hertil, som ikke er opvokset med den kultur og de normer, som vi er vant til, og som dermed medbringer nogle normer fra nogle andre kulturer, hvor det der med at skyde og den slags måske ikke er så grænseoverskridende, som det er i Danmark. Så derfor må jeg også spørge justitsministeren, om justitsministeren sådan er enig i eller kan løfte sløret for, om det ikke er korrekt, at mange af de her mennesker, der er i de her kriminelle miljøer, rent faktisk har en anden etnisk herkomst end dansk, og om det er noget, som politiet har blik for og et særligt fokus rettet imod.
Kommentar:  Vi stemmer om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For lovforslaget stemte 60 (V, DF og KF), imod stemte 52 (S, SF, RV, EL og Pia Christmas-Møller (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Herre Søren Krarup beder om ordet som ordfører.
Kommentar:  Ja, det er, fordi Lovkontoret har beskåret mit spørgsmål, men det er ikke formandens skyld.

Svar:  Vi er nødt til at tage det her, der står på dagsordenen, herre Bent Bøgsted. Så vi skal bare have læst spørgsmålet op.
Kommentar:  Jamen jeg vil godt understrege, at det brev, der henvises til fra herre Lars Løkke Rasmussens side, jo handler om et principielt spørgsmål. Nu får vi lejlighed til at diskutere solcellesagen, eftersom vi frigiver alle papirer. Det vil vi meget gerne. Men når vi har rejst det principielle spørgsmål, er det jo, fordi hvis vi ikke havde gjort det, ville sagen danne præcedens, og det ville sige, at næste gang der var en lignende sag, hvor Rigsrevisionen ville kontrollere det lovforberedende arbejde, kunne man netop henvise til den her sag. Så regeringen har sådan set opnået det, vi gerne vil, nemlig at der nu bliver foretaget en grundig analyse at de spørgsmål, der rejses her i dag om solcellesagen, men at vi også får rejst de principielle spørgsmål. Så må jeg lige knytte en bemærkning til det her om, at det har været sådan tidligere. Jeg har godt set, at Venstre eller andre har forsøgt at henvise til den overbetalingssag, som fandt sted, dengang herre Lars Løkke Rasmussen selv sad i ministeriet, og jeg tror også, det er den, herre Lars Løkke Rasmussen henviser til nu. Men der må jeg bare sige, at det ikke handlede om det lovforberedende arbejde, det handlede tværtimod om den efterfølgende administration af de regler, der var, og som Folketinget havde vedtaget, så det var en sag af en helt anden karakter.

Svar:  Tak for det. Jamen jeg spørger ikke om papirer. Altså, jeg spørger om sagen. Sagen handler – bare til genopfriskning af statsministerens hukommelse – om, at regeringen kom med et lovforslag, der blev vedtaget her, og som gjorde, at udgifterne sprang i vejret, og danske elforbrugere nu sidder tilbage med en milliardregning. Man sad på hænderne, og man greb ikke ind. Det har klimaministeren fået en næse for. Og når nu statsministeren vil være så åben, må det vel være meget enkelt at svare på: Hvornår delte klimaministeren sin bekymring over den accelererende regning med statsministeren? Hvornår blev statsministeren opmærksom på, at regeringens solcellelov medførte helt ukontrollerbare meromkostninger? Det er mit spørgsmål, og om lidt kommer svaret.
Kommentar:  Det vil vi gerne være med til.

Svar:  Det er jeg aldeles glad for. Det næste spørgsmål handler så lidt om centralisering. Sveidahlrapporten, som Kulturministeriet udgav, var jo ensbetydende med en voldsom fusioneringsting, og jeg tænker på, om vi ikke i dette arbejde også skal sørge for at beskytte de lidt mindre enheder uden for hovedstaden, for jo mindre de bliver, jo større et arbejde med at afrapportere får de. Er ordføreren enig i den konklusion?
Kommentar:  Jeg ville ønske, at det var super enkelt, og at vi bare kunne gå i gang. Der er jo en analyse af, hvad vi kan gøre her, og der er taget kontakt til andre lande, blandt andet til Rumænien. Derfor ville det være meget frisk af mig, hvis jeg lige fyrede et tidspunkt af, at det for eksempel lige kunne blive på torsdag, hvor vi kunne ses og diskutere den her analyse, men det kan jeg jo ikke sige. Jeg kan bare sige, at det kommer til at tage noget tid, og måske er den tid er givet godt ud, hvis vi finder den rigtige løsning. For det er ikke bare lige sådan, at jeg kan ringe til Rumænien og tage derned, og så har vi en aftale om nogle fængselspladser. Men jeg håber på, at vi gennem et godt samarbejde kan finde en vej dertil. Jeg vil bare lige forberede spørgeren på, at det nok kommer til at tage tid at få aftalen med dem på plads. Og så skal vi selvfølgelig have en proces i Danmark også.

Svar:  Jeg kan også forsikre ministeren om, at den her proces vil vi rigtig gerne hjælpe til med, og der må endelig ikke herske tvivl om, at der nok skal være flertal i Folketinget for at gøre noget aktivt på det her område. Jeg spurgte heller ikke til, om det specifikt skulle være på en torsdag eller onsdag eller en fredag. Vi møder op, så snart vi bliver indkaldt til det her, for det er så vigtigt. Men kan tidspunktet præciseres yderligere? Altså, skal man regne med, at vi, inden Folketinget går på sommerferie, står med en færdig analyse, sådan at vi kan begynde at kigge nærmere på det og måske endda indlede forhandlinger om det?
Kommentar:  Jeg medgiver, at de unge, regeringen virkelig giver grovfilen med SU-nedskæringerne, er unge, der går på ungdomsuddannelse, fordi regeringen fuldstændig vil fjerne den uddannelsesstøtte, man får, fra man er 18 år, hvis man er hjemmeboende. Det rammer utrolig socialt skævt og vil helt sikkert betyde, at der er nogle unge, der ikke gennemfører deres ungdomsuddannelse. Men det behøver videnskabsministeren ikke svare på; det hører mere hjemme ovre i undervisningsministerens regi. Det er bare for at sige, at det er noget af den vifte, der også ligger i den pakke. Jeg kunne godt tænke mig at være lidt konkret i forhold til nogle af de problemer, det giver, hvis man fjerner det sjette SU-år. Det er sådan, at der er et antal unge, som tager nogle kurser på udenlandske studier, uden at de får det fulde pointtal for at være af sted. De har kunnet blive samlet op af at kunne trække på det ekstra SU-år. Det er meget værdifuldt, fordi det betyder, at de får den udlandserfaring og uddannelse, men det er altså noget, der ikke giver fuld kompensation i forhold til deres eget studie. Noget andet er, at der er en række unge, der bruger den mulighed, og det er jo noget, der bliver opfordret til på universiteterne, at tage en virksomhedspraktik – også her får de ikke fulde pointtal, der dækker et helt semester – og kan bruge det ekstra SU-år på en måde, der gør, at de får noget utrolig værdifuldt. Mener ministeren virkelig, det er hensigtsmæssigt, at de ikke længere har de muligheder for at få enten virksomhedserfaring eller udlandserfaring?

Svar:  Det har de unge bestemt også. Er der noget, regeringen gerne vil arbejde for, så er det tættere relationer mellem universiteterne og erhvervslivet – blandt andet for at befordre de unges mulighed for yderligere erhvervspraktik. Vi ser også meget gerne, at vi øger de unges internationale forståelse og dermed meget gerne får dem ud at læse et semester i udlandet. Der er ikke noget i det, der skulle forhindre dem i at afslutte studierne inden for normeret studietid. Tværtimod er der faktisk analyser, der viser, at mellem 15 og 20 timers ugentligt arbejde nærmest fremmer, at man bliver færdig inden for normeret tid. Så argumenterne om, at de eksempler, som fru Christine Antorini fremdrager her, skulle forlænge studietiden, mener jeg ikke er korrekte. Derimod vil jeg konstatere, at den SU-reform, som regeringen har fremlagt, de justeringer, den giver, og de muligheder for øget fleksibilitet for studerende stadig væk efterlader verdens mest generøse SU-system.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 76 (S, DF, V, LA og KF), imod stemte 18 (EL, ALT og RV), hverken for eller imod stemte 3 (SF). Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Tak for det, formand. Og jeg læser spørgsmålet til beskæftigelsesministeren op: Mener ministeren, at det er rimeligt, at kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen vil medføre, at en lang række familier i Danmark kommer til at stå med et månedligt rådighedsbeløb, som er lavere, end hvad det offentlige vurderer er et minimumsbeløb at leve for, jævnfør SKATs grænse for gældsinddrivelse?

Svar:  Tak. Reglerne for forsørgelsesydelser og reglerne for inddrivelse af offentlig gæld regulerer to helt forskellige forhold. Reglerne for inddrivelse indeholder retningslinjer for lønindeholdelse, og de fastsætter, hvilke afdrag skyldneren skal betale opgjort ud fra nettoindkomsten. Personer med en indkomst under indkomstgrænsen for lønindeholdelse vil som udgangspunkt få henstand med gælden. En række kontanthjælpssatser er også før kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen under den nederste indkomstgrænse, for eksempel de satser for unge under 30 år, som blev indført under den tidligere regering, mens min forgænger, Mette Frederiksen, var beskæftigelsesminister. Så hvis en borger gør indsigelse i forhold til inddrivelsen, kan der gennemføres en betalingsevnevurdering. Ved denne betalingsevnevurdering anvendes fastsatte rådighedsbeløb, således at borgeren har et vist beløb tilbage at leve for. Reglerne om inddrivelse og de fastsatte rådighedsbeløb har ikke noget at gøre med, hvilke forsørgelsesydelser eller hvor meget hjælp den enkelte skal kunne modtage fra det offentlige, og hvad der her er et rimeligt niveau. Indkomstgrænserne i inddrivelsesreglerne kan derfor ikke bruges som retningslinjer for, hvilke rådighedsbeløb forskellige ydelsesmodtagere skal have, hvis de modtager for eksempel kontanthjælp.
Kommentar:  Mange tak. Spørgsmål lyder: Mener ministeren, at det vil gavne integrationen i Danmark, at der oprettes såkaldte islamiske råd, der skal mægle efter sharialov i blandt andet skilsmissesager?

Svar:  Nej, det mener ministeren ikke. Jeg vil meget gerne på al mulig måde meget klart og meget tydeligt tage afstand fra shariaråd, og jeg mener selvfølgelig ikke, at borgernes rettigheder skal svækkes med udgangspunkt i religiøse retslige principper. Vi har religionsfrihed i Danmark, og det synes jeg vi skal værne om, men den danske lovgivning skal efterleves, og vi skal ikke have tilstande, hvor der er borgere, der lever efter forskellige retsprincipper alt afhængigt af deres religiøse tilhørsforhold.
Kommentar:  Det er jeg sådan set enig i – hvor får vi mest for pengene? Jeg tror bare, man skal prøve at lære noget af det, der er sket andre steder, og undgå, at vi på et tidspunkt ender i en situation, der er lige så grel som den norske. Altså, selv om vi også har været ramt i Danmark, må man sige, at det godt nok var helt forfærdeligt i Norge, hvor rigtig, rigtig mange familier ikke fik deres børn hjem igen efter det, der skete. Hvis man skal prøve at udlede noget af det, tror jeg, at det er den rigtige vej at gå, og jeg synes, at det er den rigtige vej at gå, altså i hvert fald at gå i gang med de her tanker. Så behøver vi jo ikke at terrorsikre alt op til 6. sal. Det her er sådan set bare et kort, kan man sige, et kompas, en vej til, hvordan vi kan gøre det overskueligt.

Svar:  Ja, det forstår jeg også godt. Det, jeg leder lidt efter i den her diskussion, er, om vi skal have en kortlægning af, hvordan vi kunne terrorsikre for eksempel samtlige offentlige bygninger i Danmark. Er det det, vi vil? Eller skulle man udpege nogle steder og sige, at her er der en forøget risiko, og skulle vi så kigge lidt på det. Altså, eksemplerne har været dem, vi har set i landene omkring os – i Berlin, i Sverige, i Stockholm. Jamen så går man selvfølgelig ind og kigger på, hvad det så vil kræve af terrorsikring at være på forkant med det. Jeg er sådan set meget åben for diskussionen, men jeg synes bare, at vi skal overveje det i hvert fald lige to gange, inden vi sætter et stort projekt i gang, hvor vi bruger rigtig, rigtig mange penge; også fordi vi måske stiller noget i udsigt og skaber nogle forventninger hos folk og må spørge, om vi så kan leve op til de forventninger bagefter rent økonomisk. Og er der behovet? Det kan jeg i hvert fald ikke vurdere, og det vil jeg gerne have nogle, der er lidt klogere på sikring end mig, til at vurdere.
Kommentar:  Tak for spørgsmålet. Som led i boligaftalen 2014 blev der i 2015 afsat 11 million kroner til forsøg og udvikling af den almene boligsektor. Størstedelen af midlerne er fordelt på baggrund af ansøgninger om støtte til forsøgsprojekter inden for to temaer, som den daværende udlændinge-, integrations- og boligminister udmeldte. Det drejede sig dels om temaet effektivisering af ejendomsdriften, dels temaet bæredygtige almene bebyggelser. Herudover er der anvendt midler på målrettede projekter, som er iværksat på ministeriets initiativ. Det drejer sig for eksempel om udvikling af et digitalt projektgranskningsmodul, værktøjskasse til indbrudsforebyggelse og udvikling af et mobilt udekøkken til brug i den almene sektor. Og endelig er der anvendt en mindre del af bevillingen på formidling af forsøgsresultater. Det er min vurdering, at midlerne er tildelt i overensstemmelse med bevillingens formål. En række af projekterne er endnu ikke afsluttet, og det kan derfor endnu ikke vurderes, i hvilken udstrækning de kommer til at bidrage til udviklingen af det almene byggeri.

Svar:  Tak. Som jeg hører ministeren, er en del af pengene altså brugt på det, som der er fastlagt i aftalen, altså energiforbrug, klimasikring, digitalisering, tilgængelighed, effektivisering af nybyggeri og drift, ny teknologi og bæredygtighed. Men derudover er en del af pengene blevet brugt på, jeg hørte blandt andet ordet udekøkkener og et par andre forhold, som der jo ikke står i aftalen her. Mener ministeren, at pengene er brugt hensigtsmæssigt, når de ikke er brugt på de emner, som er beskrevet i aftalen?
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. De medlemmer, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. Afstemningen er afsluttet. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 5 (NB og LA), imod stemte 89 (S, V, DF, RV, SF, EL, KF og ALT), hverken for eller imod stemte 1 (Susanne Zimmer (UFG)). Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Det lyder godt, at ministeren går til det med åbent sind. Jeg vil så håbe, at sindet peger i retning af større offentlighed på det her område. Og med risiko for at gentage mig selv vil jeg sige, at vi i hvert fald på det privatøkonomiske område oplever, at rigtig mange kuratorindberetninger overhovedet ikke bliver efterforsket af politiet i de her konkursboer, hvor der er foregået svindel. Vi oplever, at SØIK jo kunne fungere meget bedre, og at økonomisk kriminalitet i øvrigt kunne efterforskes meget bedre. Vi har i den grad brug for, at der også advares mod dem, der driver uansvarlig forretningsførelse.

Svar:  Der er vi så helt enige, for jeg synes faktisk, når vi nu også skal til at forhandle politiforlig og så videre, at et af de områder, hvor vi har brug for at se på ressourcefordelingen, er, om vi dels har de rigtige lovgivningsmæssige redskaber, dels de rigtige strukturer og de rigtige ressourcer til at bekæmpe den her økonomiske kriminalitet. For den økonomiske kriminalitet er i sig selv problematisk, men den er jo også med til at skævvride de markedsmæssige og økonomiske strukturer, som vi gerne vil have til at fungere i vores samfund.
Kommentar:  Mange tak til ministeren for besvarelsen. Det glæder mig som Socialdemokratiets transportordfører, at landets justitsminister beklager den her situation, for det er jo altså en meget paradoksal situation. Vi har for ganske nylig haft en ret stor debat om at ændre det her, fordi Danske Busvognmænd og chauffører i årevis har advokeret for at få de samme standarder som i resten af Europa, hvad angår hastighed, og også for at fremme større trafiksikkerhed, mere flydende trafikafvikling, så man kan køre med en mere rimelig hastighed, nemlig 100 kilometer per time Da vi gennemførte det her, var Danmark det eneste land ud over Albanien, som havde så lav en hastighed, som man havde for busserne på motorvejene, nemlig 80 kilometer per time Så det var en rigtig stor sejr for Danske Busvognmænd og de mange vognmænd og buschauffører, at de kunne køre med et mere rimeligt tempo og man kunne få en mere flydende trafikafvikling. Derfor er det meget underligt, at man lige pludselig kommer i den situation, at man begynder at udstede bøder. Som jeg forstår det, har det noget at gøre med, at den måde, man måler hastigheden på motorvejene på, har ændret sig, så man fotograferer de her biler forfra i stedet for bagfra, hvor det her mærkat sidder. Men som ministeren er inde på, har det også noget at gøre med, at der er gået koks i politiets registrering af, hvem der har og ikke har tilladelse. Det er altså gået i koks hos SKAT, motorregisteret og politiet. Hvordan forklarer ministeren, at der ikke er nogen vakse mennesker hos politiet, der tænker: Nu har vi faktisk skrevet rekordmange bøder ud til busvognmænd, men vi kan huske, at vi netop har sat hastigheden op. Så det er da lidt underligt. Skal vi ikke lige undersøge det lidt nærmere? Undrer det ikke også ministeren, at det her forekommer? Selv om det er en teknisk fejl, undrer det så ikke ministeren, at der ikke er et vakst hoved, der tænker, at der da er et eller andet, der er mærkeligt, fordi de ikke plejer at udskrive alle de her bøder, og pludselig er der en sand regn af bøder til busvognmænd. Det må da lige undersøges.

Svar:  Jo, det undrer også mig meget. Det eneste, jeg i bund og grund ved, og som jeg kan sige i den mundtlige besvarelse her, er, at der har været en teknisk fejl, som er dybt beklagelig. Hvorfor man ikke opdager det, og hvornår de første bøder er kommet ind, og hvornår branchen begyndte at reagere, har jeg ikke lige datoerne på. Spørgeren løber en åben dør ind. Jeg er fuldstændig enig i, at det her bare ikke skal kunne ske. Jeg er glad for, at man har fået det rettet. Jeg er også glad for, at man er ved at gennemgå alle sagerne, for de vognmænd, der ikke selv har henvendt sig, skal have deres penge igen, hvis de har fået en bøde, og selvfølgelig en beklagelse fra politiet.
Kommentar:  Der er jo ingen tvivl om, at den tænkning, der er udviklet i de seneste år, om værdien for mennesker, som er syge eller er røget uden for arbejdsmarkedet, ved at kunne være en del af det arbejdende fællesskab, er et grundsyn, som vi deler fuldstændigt. Jeg mener, det er overordentlig værdifuldt både for førtidspensionister og for andre ydelsesmodtagere. Men de dilemmaer, der er, i forhold til ordinært ansatte, er forskellige – set i forhold til rimelighedskravet – alt efter om der er tale om mennesker, der har en så svag arbejdsevne, som mennesker, der har fået tildelt førtidspension, eller om det er den mere sammensatte gruppe, vi taler om, når vi taler om kontanthjælpsmodtagere eller andre ydelsesmodtagere. Her har jeg en oplevelse af, at lønmodtagerorganisationernes vurdering af, hvilke rammer der skal være for rimelighedskravet, er afvigende fra de rammer, som de vil kunne acceptere i forhold til førtidspensionister.

Svar:  Hvis jeg skal tillade mig at konkludere lidt på vores debat, må jeg sige, at jeg står lidt med en usikkerhed omkring mulighederne for kontanthjælpsmodtagere og om den melding, jeg kan give tilbage til Rosenbedet om det. Men jeg tænker også, at nogle af tingene er mulige inden for kommunens rammer på det område i dag. Den anden del vedrører så førtidspensionisterne, og den er jeg meget mere fortrøstningsfuld over for. Det er også godt, at ministeren på TV 2 Midt-Vest jo allerede har lovet, at man vil kigge på, om man kunne skabe en dispensation til Rosenbedet. Det hører jeg næsten der bliver sagt, selv om ministeren er så venlig at sige, at han afventer parterne.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 93 (S, DF, V, LA, RV, SF og KF), imod stemte 14 (EL og ALT), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Det er der ikke, og så går vi til afstemning.
Kommentar:  Herre Morten Østergaard siger – og herre Morten Østergaard var selv minister i den daværende regering, der jo tog beslutning om det her – at det, der er kommet bag på Radikale Venstre, er fortolkningen og anvendelsen af loven. Så ville det da være optimalt, om man kunne kigge på den del frem for at begynde at foreslå lovændringer. Er herre Morten Østergaard ikke enig i det?

Svar:  Nej, og det var også derfor, at jeg henviste til Ombudsmandens redegørelse. For Ombudsmanden siger jo klart, at selv om man kan se forskelle i, hvor ofte ministerbetjeningsreglen anvendes på tværs af ministerier, så er det alligevel sådan, at man må sige, at der ikke er grundlag for at sige, at man ikke overholder loven. Det er altså med andre ord loven, det er galt med; det er ikke overholdelsen af den.