Kommentar:  Ja, det giver jo så meget mening, at man har valgt at gøre det i mange andre lande, blandt andet i Norge, som jo i øvrigt på mange måder minder om Danmark. Og nej, selvfølgelig skal Enhedslisten ikke anerkendes som et trossamfund; det skal Dansk Folkeparti heller ikke, selv om de måske oftere baserer sig på tro end på fakta. Der har vi jo fået et meget klart og fint svar af ministeren, som redegør for, hvordan det er, man definerer livssynssamfund, for eksempel i Norge. Og et af de kriterier, der er, er jo meget klart, nemlig at det netop ikke må være foreninger som for eksempel er politiske og har som deres hovedformål at være politiske foreninger, men at det altså er et decideret livssynssamfund, som har til formål at samle mennesker, som har et bestemt etisk blik og en bestemt forståelse af, at forholdet til det åndelige i princippet er det drivende, bare på et sekulært niveau. Men der ligger et fint svar.

Svar:  Jamen det er da en historisk dag, at Enhedslisten gerne vil anerkendes som trossamfund. Det må jeg da sige. Det har vi alle sammen vidst at det var, men nu får vi så syn for sagn, og det er jo glædeligt. Med hensyn til Enhedslistens snak vil jeg sige: Faktabaseret er det, vi diskuterer her, en udmøntning af § 69 i grundloven, der handler om de trossamfund, der ligger uden for folkekirken. Et trossamfund er i grundlovens forstand noget meget, meget specifikt, og hvis ordføreren vil have det anderledes, må man jo komme med et beslutningsforslag, hvori man omdefinerer det, men indtil videre er det altså sådan, som det er, og der står ord og sprog ved magt, og det handler om transcendente magter eller Gud, for nu at sige det meget direkte. Det var nu heller ikke derfor, jeg gik herop på talerstolen, det var egentlig for at sige, at jeg synes, at den her debat om de trossamfund, der er uden for folkekirken, har været væsentlig. Jeg synes, det har været en uskøn og rodet proces, og der var mange ting, som jeg egentlig gerne ville have haft underretning om på en mere præcis og fyldestgørende måde, blandt andet om det her med religionsneutrale attester og religionsneutrale embedsstempler. Nu forstår jeg så, og det blev jo så afklaret ved førstebehandlingen, at det drejer sig om, at folkekirken ved den civilregistrering, som man overtager fuldstændig og helt fra alle trossamfund, så har et stempel ved siden af det almindelige, det traditionelle stempel, og en attest ved siden af både fødsels-, dåbs- og navneattest, og det synes jeg sådan set er en glimrende idé – eller glimrende og glimrende? Jeg vil sige det på den måde, at det er irriterende, at det sker, men det er jo sådan den vej, det er gået, og i kraft af den her debat har jeg ikke rigtig set nogen mulighed for at sætte mig imod det, skønt jeg har været irriteret over det. Noget andet er, at jeg har stillet et spørgsmål. Hele det her lovkompleks handler jo om anerkendelse af trossamfund, og der har jeg ikke rigtig kunnet få noget præcist svar på, hvad en tilbagetrækning af en anerkendelse egentlig betyder. For hvis nu en imam gør sig skyldig i opfordringer til stening, hellig krig eller opfordringer til andre brud på straffeloven, hvad betyder det så for det pågældende trossamfund, hvor imamen er imam? Jeg har prøvet, synes jeg, at få nogle svar fra ministeren, men jeg synes, at det, jeg har fået, har været sådan lidt det her med, at det kan være og man kan gøre og så videre og så videre, men ikke noget med, hvorvidt der så faktisk sættes en proces i gang, der drejer sig om at tilbagekalde den her anerkendelse. Her synes jeg altså, at svarene har været for svævende. For os er det fuldstændig afgørende, at et trossamfund undersøges, med henblik på at en anerkendelse kan trækkes tilbage, hvis det viser sig, at en imam i det pågældende trossamfund gør sig skyldig i opfordring til stening, terror, vold eller andet. Staten skal hverken legitimere eller begunstige imamer og trossamfund moralsk og økonomisk, hvis det er det, der er tilfældet. Så jeg kunne egentlig godt tænke mig, hvis ministeren vil træde herop. Altså, vi er overordnet positive i forhold til det her lovforslag, men vi vil på den anden side godt have nagelfaste løfter om, at det selvfølgelig undersøges, hvis en imam gør sig skyldig i brud på straffeloven, om ikke det pågældende trossamfund er en side af samme sag, sådan at vi kan få klar evidens for, hvordan det forholder sig i det trossamfund, altså, at vi ikke har islamistiske bevægelser, der ønsker at nedbryde og omkalfatre hele vores frie samfundsorden gennem terror, vold og trusler; og at vi ikke skal hjælpe dem ved at legitimere dem og blåstemple dem ved at anerkende dem som trossamfund, men ved at kæmpe imod dem med næb og klør. Men det var såmænd ordene, ja.