kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jamen som jeg nævnte under besvarelsen af det tidligere spørgsmål, S 255, mener jeg altså, at det er op til hvert enkelt parti at fastlægge den politik, det vil fremlægge for vælgerne nu her under den kommunale og regionale valgkamp. Der må hvert parti simpelt hen gøre op med sig selv, hvilke private donationer det vil modtage, og på hvilke vilkår det vil modtage dem, frem for at vi her på Christiansborg skal regulere, hvordan de enkelte partier skal forvalte deres politiske indflydelse.

Svar:  Jo, men der kunne man måske så spørge, om ikke det her var en relevant sag for Forbrugerombudsmanden. For har vælgerne ikke også nogle rettigheder? Nu nævner indenrigsministeren jo rettighederne for partierne, rettigheden til at dumme sig og rettigheden til at tænke klogt. Det er enhver selvfølgelig i sin egen fulde ret til. Men har vælgerne ikke også nogle rettigheder i det her spil? Jeg synes jo, det er vigtigt, at vi gør alt, hvad vi kan, i folkestyrets navn for at sikre åbenhed, for at sikre, at folk ved, hvad det er, de får, når de stemmer på et givet parti. Jeg siger det ikke, fordi jeg specielt har en dagsorden om at genere nogle partier frem for andre. Jeg ved udmærket, at rigtig mange partier får bidrag fra både her og der og alle vegne. Men det, jeg godt kunne tænke mig, var, at vi fik en større principiel diskussion om, om ikke man kunne gøre det her mere åbent, så borgerne og vælgerne bedre kunne få indsigt i, hvad det er, partierne egentlig får af støtte fra interesseorganisationer, fagforeninger og virksomheder.
Kommentar:  Det er ikke så tit, jeg savner herre Anders Fogh Rasmussen, den tidligere statsminister. Jeg kan godt gøre det menneskeligt, men ikke nødvendigvis politisk. Men lige her er jeg fuldstændig enig med ham. Hypotetiske spørgsmål svarer jeg ikke på.

Svar:  Jamen så må vi jo prøve at se, om vi kan komme lidt længere ind. For hvor går grænsen for ministeren? Hvornår er der tale om et helt nyt system, og hvornår er der så tale om justeringer og ændringer? For hvis nu evalueringen viser, og hvis samtalerne med forældre og alle andre relevante aktører inden for undervisningsverdenen viser, at de nationale test overordnet set fungerer, er det jo en justering, og så er det måske grundlæggende inkrementelle ændringer, vi er ude i, frem for det, som ministeren har annonceret: et helt nyt testsystem.
Kommentar:  Mener ministeren, at den nuværende grænsekontrol til Tyskland er fyldestgørende, og kan ministeren garantere, at den her den ønskede virkning?

Svar:  Som bekendt gælder der en række indrejserestriktioner indført i forbindelse med covid-19. Når vi har indført krav til indrejsen, er det klart, at det også skal kontrolleres, om de krav nu bliver overholdt. Derfor har politiet siden foråret 2020, hvor indrejserestriktionerne blev indført, kontrolleret indrejsekravene ved grænserne. Selv om det er nødvendigt med kontrol, vil jeg gerne slå fast, at fuld grænsekontrol ikke er et mål i sig selv. Der er også andre hensyn, vi er nødt til at tage med i ligningen, for eksempel hensynet til de personer, som bor i grænselandet og har indrettet deres tilværelse på tværs af grænsen. Det handler hele tiden om at finde den rigtige balance. Derfor følger vi situationen ved grænsen løbende, med mulighed for at revurdere og intensivere kontrollen. Det gælder særlig, hvis smitteudviklingen i vores nabolande forværres. Vi har da også allerede i år flere gange skærpet grænsekontrollen mod Tyskland, senest den 20. februar i forbindelse med den forværrede smittesituation i Flensborg. Her blev de fleste mindre grænseovergange lukket, mens kontrollen blev væsentlig intensiveret ved de resterende grænseovergangssteder. Den skærpelse gælder stadig, og vi følger situationen i Flensborg ganske nøje. Det er, ligesom det har været igennem hele pandemien, regeringens holdning, at covid-19-indsatsen ved grænsen er et vigtigt tiltag i den samlede håndtering af pandemien. Det er ikke mindst tilfældet i den nuværende situation med nye og smitsomme virusvarianter, hvor vi er nødt til at gå forsigtigt frem. Det er også vigtigt, så vi ikke sætter muligheden for den yderligere genåbning af Danmark over styr.
Kommentar:  Som jeg har forstået sagen, er der ikke nogen ændringer i kontrollen i forhold til DONG.

Svar:  Det er jeg glad for. Jeg spørger også kun for god ordens skyld, og jeg må forstå statsministerens svar sådan, men vil gerne lige have bekræftet, at selv om formanden altså så først tiltræder med forsinkelse, vil der ikke stå vakante stole, som statens repræsentanter skulle have siddet på, med den effekt af det, der lå til grund for aktstykket, nemlig at – og nu citerer jeg – i tilfælde af stemmelighed ved beslutninger i bestyrelsen har formanden den afgørende stemme, således at staten fortsat kontrollerer flertallet i bestyrelsen.
Kommentar:  Tak. Hvis man som Total, der udviste overraskelse over, at det her åbenbart skulle være et stort problem, vil operere som udenlandsk firma i Danmark og kun synes, at en VVM er vejledende, og at man da godt må bruge kemikalier, hvis de bliver brugt andre steder, selv om de ikke er skrevet ned i VVM-redegørelsen, så synes jeg jo, at det er problematisk. At kompetencen nu er overlagt til ministeren, synes jeg er fint. Det var jo den tidligere VK-regering, som gav tilladelsen tilbage i 2010, og Frederikshavn Kommune og borgmesteren deroppe har også givet udtryk for, at det var en meget stor mundfuld for dem at håndtere det her, og har derfor også udtrykt ønske om, at miljøministeren overtager det. Mit spørgsmål er nu – og miljøministeren var lidt inde på det: Er det ikke rimeligt at lave en helt ny VVM, hvis man vil bruge kemikalier, som Total har givet udtryk for at de vil? De er jo begyndt at bore igen, de har fået tilladelse til at bore igen. Hvis man vil bruge nye kemikalier, skal der så ikke laves en ny VVM? Hvad mener ministeren?

Svar:  Efter at Miljøministeriet her den 11. maj har overtaget myndighedsbehandlingen, har Naturstyrelsen lavet et udkast til en VVM-screening, som de har sendt i høring, og som de berørte parter og myndigheder jo så nu har i høring i 2 uger. Naturstyrelsens udkast til den her screening viser, at der ikke umiddelbart er behov for en ny VVM-redegørelse. Der har man til brug for sagsbehandlingen fået Miljøstyrelsens og Energistyrelsens tekniske bistand til at vurdere en række af de faglige spørgsmål, og der er Miljøstyrelsens vurdering, at de nye kemikalier, der er ansøgt om at bruge, nu enten er på Miljøstyrelsens grønne liste eller gule liste over godkendte kemikalier til brug offshore eller var på OSPAR's liste over stoffer, som udgør ringe eller ingen risiko for miljøet. Hertil kommer, at der er en meget lille mulighed for, at stofferne slipper ud til miljøet, ifølge Energistyrelsen, der har ekspertisen til at vurdere risikoen for udslip fra selve boringerne. Så i lyset heraf er det Naturstyrelsens foreløbige vurdering, at de nye kemikalier ikke udgør en væsentlig ændring i forhold til beskrivelsen i VVM-redegørelsen, og at der derfor ikke er behov for en ny VVM-redegørelse.
Kommentar:  Som jeg sagde før til herre Kamal Qureshi, og det gentager jeg gerne, så har skiftende israelske regeringer ført den politik, at man officielt hverken afkræfter eller bekræfter at besidde atomvåben. Det er det, der er status. Den danske regerings holdning er meget klar: Vi opfordrer løbende Israel og også andre lande, der ikke har tiltrådt NPT-traktaten, til at tiltræde traktaten som ikkeatommagter. Jeg vil sige, at den danske regering støtter alle bestræbelser, der bliver gjort for at mindske afhængigheden af atomvåben, og målet om en atomvåbenfri verden. Der er traktaten om ikkespredning af atomvåben, altså NPT, en hovedhjørnesten i det internationale samfunds bestræbelser på at hindre spredning af atomvåben og i sidste ende afskaffe disse våben. Det er klart, at en ikkespredningstraktat giver først hundrede procent mening, når alle lande har tilsluttet sig den. Derfor arbejder vi også for universel tilslutning til ikkespredningstraktaten. Sagen er den, at hvis man skal være med i en traktat, er det noget, hver enkelt nationalstat selv skal tilslutte sig, og vi kan derfor ikke tvinge nogen med, men vi vil selvfølgelig opfordre dem til at blive medlem og tilslutte sig.

Svar:  Tak. Ministeren har jo lige været i Israel og haft møder med den israelske udenrigsminister og involverede parter. Jeg forstår ikke, at ministeren vil have, at Israel skal skrive under på en traktat, som skal underskrives af ikkeatomvåbenmagter, når alle lande anerkender, at Israel besidder atomvåben. Det giver jo heller ikke nogen mening at have atomubåde sejlende rundt, som er i stand til at affyre atomraketter, hvis ikke man har atomraketter. Det ville i hvert fald være et ualmindeligt spild af penge for et land at have det. Så jeg hører overhovedet ikke, at ministeren svarer på det spørgsmål, jeg stiller, som er: Anerkender den danske regering, at Israel besidder atomvåben? Og hvad er regeringens holdning til, at Israel som et land i Mellemøsten har atomvåben? Jeg vil gerne vende tilbage til det med ikkespredningsaftalen senere; det ligger i spørgsmål 2. Men hvad er regeringens holdning til, at Israel besidder de mange atomvåben og har en atomvåbenstrategi i det omfang, som der er beskrevet i artiklen og i andre lignende blade?
Kommentar:  Jeg må sige, at det jo ikke er noget, herre Høgni Hoydal rejser her. Det, jeg refererer til i spørgsmålet, er, at den færøske justitsminister, fru Annika Olsen, har erklæret, både offentligt og over for det færøske parlament og, mener jeg, også over for det danske justitsministerium, at der er foretaget et klokkeklart brud på retsplejeloven for Færøerne, fordi det færøske landsstyre ikke er hørt i forbindelse med ansættelsen af en ledende politiinspektør på Færøerne. Så lad os lige tage det politiske først: Hvorfor skulle det færøske landsstyre ønske at have en paragraf i sin retsplejelov, der kun skulle give mulighed for at udtale sig, når det gælder Færøernes politikorps, som justitsministeren kalder det, det vil altså sige rengøringspersonale og almindelige betjente, men ikke personale i ledende stillinger? Det politiske i det er jo fuldstændig absurd. Det andet absurde er: Vi har altså en sag, hvor den færøske justitsminister siger, at den danske justitsminister og hans ressort har foretaget et klart brud på retsplejeloven for Færøerne. Det må ministeren forholde sig til. Det kan man ikke ignorere.

Svar:  Jeg må altså gentage, at jeg over for den færøske justitsminister, fru Annika Olsen, den 13. april i et brev har redegjort for det danske justitsministeriums syn på den sag, og efterfølgende har jeg ikke fået yderligere henvendelser fra den færøske justitsminister. Det må jeg jo antage er, fordi den færøske justitsminister er enig i den redegørelse, som det danske justitsministerium har givet om, hvordan reglerne forholder sig. Man kan som sagt have forskellige meninger om, om reglerne er fornuftige og rimelige og rigtige, og diskutere historikken om, hvorfor det nu er, at reglerne er, som de er, men vi må jo nu engang forvalte reglerne efter den måde, de er skrevet ned i den færøske retsplejelov på. Som sagt var det den samme procedure, der blev anvendt tilbage i 1997, da man sidst ansatte en chefpolitiinspektør. Ved den lejlighed blev der heller ikke indhentet nogen sådanne udtalelser.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. Altså, jeg må bede om, at man er hurtig på knapperne. Det kan jo ikke nytte noget, at man sidder og fumler. For stemte 54 (S, EL, ALT, RV, SF og Villum Christensen (LA)), imod stemte 54 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Det er ikke tilfældet, og hvis alle er klar til at stemme, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg er meget enig i, at det er en stor udfordring. Jeg havde fornøjelsen her i formiddag at diskutere den her udfordring med blandt andet ministeren for området. Det, vi jo skal finde en løsning på, er, hvordan vi gør det interessant for nogen at vælge det at være kommunefoged, for hvis det er i en bygd, lad os sige med 50-60 mennesker, er det klart, at der skal være en retstilstand, men det kræver også, at der er nogen, der vil være det. Og derfor tror jeg, vi skal finde vejen ved at stille spørgsmålet: Hvordan gør vi det interessant at blive kommunefoged, så retstilstanden kan være i orden? Jeg tror ikke lige, det er en snuptagsløsning. Jeg tror, det er en større udfordring, men vi skal selvfølgelig gøre noget i fællesskab for det.

Svar:  Det er jeg meget tilfreds med. For det er jo ikke et spørgsmål om, at vi to bare skal stå og parlamentere om det her, men netop et spørgsmål om, at der bliver taget hånd om det. Jeg tænker, alt andet lige, at i de små bygder, hvor alle kender alle, er det måske netop vigtigt, at det er en udefra eller en, som har en vis myndighed, der kan gå ind og løse de konflikter, der er. For hvis man, om jeg så må sige, har skudt ved siden af skiven, skal man selvfølgelig have en fair rettergang. Men jeg tænker også på det helt vanvittige scenarie, hvor det, hvis man rent faktisk ikke har begået noget, man er blevet beskyldt for, så bare kan brede sig som en steppebrand i området. Det synes jeg er endog endnu værre.
Kommentar:  Jeg er ikke sikker på, at jeg forstår spørgsmålet helt, altså det med islam i Danmark. Hvis der er lande, man rejser til, og hvor man ikke får anerkendt sin skilsmisse, så er det jo det pågældende land, der ikke respekterer, at lovgivning står over religiøse forskrifter eller den måde, man måtte vælge at fortolke dem på. Det er selvfølgelig en udfordring, men jo næppe en udfordring, der kan løses fra det danske Folketing, hvor vi vedtager love, som gælder alle, og som også gælder kvinder, som har en muslimsk baggrund eller ønsker at rejse til muslimske lande.

Svar:  Det er jo helt klart, at Danmark også har mulighed for at indgå i en dialog med nogle af de lande, der er problemer med. Er ministeren indstillet på at indgå i en dialog for at sikre, at de her kvinders skilsmisse også bliver anerkendt i de lande, de rejser til?
Kommentar:  Mener ministeren, at der er tale om en god eller en dårlig tendens, når privathospitalerne fra 2010 til 2012 har mistet hver femte offentlige patient (fra 133.773 til 107.777)?

Svar:  Jamen jeg vil da gerne takke for spørgsmålet, og så vil jeg gerne starte med at understrege, at jeg ikke er lige så optaget som min forgænger i VK-regeringen af, hvor mange patienter der behandles på privathospitaler. Det, jeg er optaget af, er at sikre alle patienter hurtig udredning, sikre alle behandling af høj kvalitet, sikre dem kortest mulige ventelister og sikre en optimal udnyttelse af ressourcerne, så vi skaber råderum til at gøre tingene endnu bedre. Derfor vil jeg også sige, at for mig er de tal, som spørgeren nævner, mest interessante i sammenhæng med den udvikling, de dækker over. De er ikke så meget værd sådan løsrevet, svævende i luften. Derfor har jeg også kigget lidt nærmere på tallene. Det fald på 26.000 patienter, som spørgeren nævner, dækker over flere forhold. For det første er der sket et fald på cirka 40.000 patienter, som er henvist under det udvidede frie sygehusvalg, altså et fald i antallet af patienter, som er henvist, fordi regionerne ikke selv har kunnet tilbyde behandling inden for lovens tidsfrister. For det andet er antallet af patienter, som regionerne har henvist via udbud af regionale sygehusopgaver, vokset med 14.000. Og – ikke mindst interessant – er udgifterne per patient faldet. Så de her tal tyder på to meget interessante tendenser. For det første tyder de på, at regionerne er blevet bedre til at udnytte egne ressourcer, at de i højere grad har fået tilpasset kapaciteten til de fastsatte behandlingsfrister, hvilket jo også afspejler sig i kortere ventetider. For det andet tyder tallene på, at regionerne i større grad inddrager privathospitalerne dér, hvor det giver mening, og dermed hvor de bidrager til at optimere udnyttelsen af sundhedsvæsenets samlede ressourcer – i sidste ende til gavn for både alle patienter og alle skatteborgere. Det er jo selvfølgelig en inddragelse på et andet grundlag end under VK-regeringen, hvor man insisterede på at betale overbetalingstakster til privathospitalerne for at sikre patienttrafik i den retning. Det er sådan set ikke det, vi er optaget af. Så for at slutte hvor jeg startede, vil jeg sige, at jeg er optaget af at sikre, at patienter hurtigt kan blive udredt, hurtigt kan blive behandlet, at ventelisterne er korte, og at vi får mest mulig sundhed for pengene. Set i det lys er de her tal jo udtryk for en positiv tendens, nemlig at vi kan udnytte de offentlige ressourcer bedre, og at ventelisterne er blevet kortere.
Kommentar:  Jo, men ministeren forholder sig ikke til, hvordan man sikrer, at kommunerne ikke overdrager de her vandløb med skjulte fejl og mangler. Det er det, spørgsmålet går ud på. Jeg kan forstå, at ministeren ligesom synes, at det er helt i orden, at man overdrager det hele til de private lodsejere. Jeg spørger bare en gang til: Vil ministeren ikke godt svare på, hvordan ministeren har tænkt sig at sikre, at de lever op til den lov, som blev vedtaget for cirka 1 år siden, i stedet for kun at tale udenom?

Svar:  Jamen jeg svarer gerne igen. Der ligger helt almindelige regler, der som alle andre love skal overholdes, og det vil sige, at har man fået noget med skjulte fejl og mangler, som kan bevises allerede var der ved overdragelsen, kan man melde det, og så kan man få erstatning efter almindelige erstatningsretlige principper. Så det er helt almindelig lovgivning i Danmark. Den skal naturligvis overholdes, og har der været skjulte fejl og mangler, gælder de almindelige erstatningsretlige principper.
Kommentar:  Tak for det, formand, og tak for spørgsmålet. Som jeg netop har nævnt under den forrige besvarelse, har jeg den 9. maj 2016 orienteret Miljø- og Fødevareudvalget om, at jeg har besluttet, at der fortsat skal være mulighed for at indvinde råstoffer i Øresund, og at jeg ikke finder grundlag for nu at indføre yderligere begrænsninger end dem, der er blevet gennemført i 2015. Jeg mener, det er vigtigt, at der fortsat er mulighed for at foretage råstofindvinding i Øresund, og jeg mener, at vi har fundet en god balance mellem benyttelse og beskyttelse. Øresund tilgodeser mange hensyn på én gang. Sundet er en stor færdselsåre for store skibe, der er plads til erhvervs- og lystfiskeri, der er gode muligheder for fritidsaktiviteter såsom sejlads, og vi ser også gode fiskebestande. Derudover har der siden 1932 været et forbud mod fiskeri med bundskrabende redskaber. Jeg mener ikke, at der er behov for yderligere beskyttelse af Øresund, og derfor ser jeg heller ikke nogen grund til at tage initiativ til en fælles aftale med Sverige. Jeg har bedt Naturstyrelsen om at tage kontakt til de svenske myndigheder for at orientere dem om min beslutning om, at der fortsat skal være mulighed for at indvinde råstoffer i Øresund under hensyntagen til de gældende miljøregler.

Svar:  Tak for det. Hvis nogen skulle undre sig over, at jeg stiller spørgsmål vedrørende noget, ministeren har givet udvalget svar på, er det jo, fordi jeg har stillet de her spørgsmål for en måned siden og det er blevet rykket af forskellige grunde. Men derfor synes jeg, det er fint at få svar fra ministeren alligevel. Jeg vil høre, om ministeren har haft en diskussion med sine svenske kolleger forud for det her, eller om det simpelt hen er blevet oversendt som en envejsbesked til ministerens svenske kolleger?
Kommentar:  Siden 2002 har skattestoppet fastholdt en række afgifter på det samme kronebeløb, og dermed er de reelt er blevet udhulet. Det foreslås at indføre en kompenserende indeksering af satserne i brændstofforbrugsafgiftsloven for personer og varebiler; forbrugsafgiftsloven, som regulerer afgifterne på glødepærer, kaffe, te og cigaretpapir; vandafgiftsloven; vægtafgiftsloven med henholdsvis 4,6 procent i 2012 og 4,35 procent i 2013. De øgede indtægter bidrager til en holdbar og ansvarlig finansiering af de offentlige udgifter og er samtidig med til at understøtte centrale målsætninger om styrket folkesundhed, bedre uddannelse og ikke mindst et bedre miljø. Det foreslås endvidere at omlægge drikkevandsafgiften i vandforsyningsloven til et bidrag i lov om afgift af ledningsført vand. Vandafgiftsloven har til formål at tilskynde vandværker og borgere til at spare på vandet. Formålet med drikkevandsafgiften er at finansiere Miljøministeriets og kommunernes opgaver i forbindelse med beskyttelse af grundvandet, herunder kortlægning og udpegning af områder med drikkevandsinteresser, indvindingsoplande og områder, som er særlig følsomme over for forurening. Der har vist sig et behov for at omlægge afgiften fra det nuværende system, hvor den er baseret på mængden, som den enkelte vandindvinder har tilladelse til at indvinde, til at være baseret på forbruget af vandet. På den baggrund er det mere omkostningseffektivt at tænke grundvandsafgiften ind i en bestående afgift med samme ressourceforbrug frem for at have to parallelle afgiftssystemer. Derfor foreslås det, at drikkevandsafgiften ophæves, og at der i stedet indføres et bidrag til drikkevandsbeskyttelse på 67 øre per kubikmeter vand i lov om afgift af ledningsført vand frem til 2017. Der sker ingen ændring i de gældende regler for momsregistrerede virksomheder for afgiften af ledningsført vand. Momsregistrerede virksomheder kan fremover også opnå fradrag for drikkevandsbidraget, og det indebærer en lempelse for erhvervene i forhold til det nuværende drikkevandsbidrag. Med den kompenserende regulering opnås der er et merprovenu på 360 million kroner i 2012 og 720 million kroner i 2013. Provenuet fra omlægningen af vandafgiften på 185 million kroner øremærkes til samme formål som drikkevandsafgiften, det vil sige opgaver i forbindelse med beskyttelse af grundvandet. Det foreslås, at loven træder i kraft den 1. januar 2012, og det kan Socialdemokraterne støtte.

Svar:  Nu er der jo mange ting, der tæller forkert. Jeg tror måske også det tidtagningsanlæg, der er her, springer lidt rundt fra 2 minutter og 8 sekunder til nu 54, så jeg beklager, hvis det på noget tidspunkt har forvirret nogen. Jeg skal sådan set bare ganske stilfærdigt høre, om det har været klart meldt ud, at Socialdemokratiets politik var, at danske bilister skulle betale noget mere i skat.
Kommentar:  Lad mig understrege, som jeg også sagde før, og jeg vil gerne understrege det igen, at jeg har stor respekt for alle eksportambassadørerne. De har gjort en fin indsats. Men som allerede nævnt peger min vurdering og ministeriets vurdering på, at eksportambasadørordningen var for dyr. Vi vurderer ganske enkelt, at vi får mere ud af pengene ved at anvende dem på en anden måde, nemlig først og fremmest ved at prioritere initiativer, der skaber direkte kontakt mellem danske virksomheder og samhandelspartnere på vækstmarkeder. Det efterlyser de, det er vi nødt til at sikre. Dernæst handler det om at iværksætte tiltag på de områder, hvor Danmark har styrkeposition og anses som en god samarbejdspartner. Det handler om hele det grønne område, det handler om sundhed og velfærdsteknologi, og det handler om oplevelsesøkonomi. Her kommer ambassaderne til at spille en større rolle via deres veludviklede evne til at forstå de nye og ofte komplicerede markeder. Sidst, men ikke mindst skal vi sikre, at Danmark får en større del af de udenlandske investeringer fra vores vækstmarkeder. Men vigtigst af alt vil den her regering prioritere vækstmarkederne endnu højere. Det har vi understreget, ved at vi har fået en minister for handel og investering. Jeg er glad for, at der er lagt op til en større bevilling til den her indsats, og at der i alt afsættes 50 million kroner over 2 år til at styrke indsatsen over for BRIK-landene og de andre vækstområder. Så vi har opprioriteret indsatsen og herunder også brugt midlerne fra eksportambassadørerne.

Svar:  Jeg kan godt høre, at ministeren har nogle flotte ord for, hvad regeringen gerne vil. Men det, jeg efterlyste i mit spørgsmål, var: Hvilke faglige begrundelser har ministeren lagt til grund for den beslutning, hun har taget?