kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Det undrer også mig, og det er også derfor, jeg siger, at retspraksis er, at det skal give ubetinget fængsel. Jeg aner jo ikke, hvad der er i den sag, men som den bliver fremstillet af spørgeren, lyder det da mærkeligt – især når retspraksis er, at det skal give ubetinget fængsel. Det synes jeg bare at vi fordomsfrit skal kigge på. Jeg tænker, at vi har fuldstændig samme interesse, nemlig at folk bliver straffet, når de udøver vold. Og vi har jo i fællesskab skærpet straffene. Jeg tror, at jeg i min tale her nævnte, at vi har gjort det tre gange. Vi skal selvfølgelig holde øje med, at det så også sker, for ellers giver alt det, vi går og gør her, jo ingen mening.

Svar:  Mener ministeren, at det er rimeligt, at en butiksejer i Silkeborg, der fik plyndret sin forretning for produkter for 0,25 million kroner, og som efter plyndringen offentliggjorde overvågningsbilleder af gerningsmændene, risikerer bødestraf for sine gerninger, og mener ministeren – ligesom Dansk Folkeparti – at de nuværende regler i virkeligheden gør offeret til forbryder og forbryderne til ofre?
Kommentar:  Nej, det, Socialdemokraterne forhindrer med den politik, man fører, er, at det kan betale sig at arbejde, og det vil sige, at man jo i virkeligheden også kommer til at stille nogle børn i en situation, hvor deres forældre ikke arbejder, og hvor de ikke tager del i det samfund, som de lever i, på samme måde som alle andre, og hvor de ikke forsørger sig selv, og vi ved, at arbejdsløshed avler arbejdsløshed, også i forhold til næste generation. Så det er faktisk efter min mening en rigtig skidt kurs, Socialdemokraterne her er inde på, og jeg synes, det er ærgerligt.

Svar:  Jeg vil bare sige, at ministeren tager fuldstændig fejl. Det, vi faktisk gerne vil, er at bryde den sociale ring, hvor børnene også havner i en kontanthjælp eller i anden offentlig forsørgelse. Det, vi mener, er, at man lige pludselig ikke kan bo det trygge sted, hvor man bor, men at man skal ud at finde sig et andet sted at bo, og man risikerer at blive flyttet langt væk fra de vante omgivelser. Så kan man starte forfra i en ny kommune, og hvad siger de kommuner? Der er jo kommuner, der er meget utilfredse med, at de får kontanthjælpsmodtagere, der flytter ud i de små landsbyer rundtomkring, hvor der ikke er det sikkerhedsnet, der skal være. Man prøver så på at få rettet op på det, og man fjerner den sociale arv fra de børn, så de kommer til at klare sig selv. Det er det, vi vil.
Kommentar:  Der er allerede afsat 500 millioner til skoler, som har særlige udfordringer. Det, vi gør der, er, at vi sætter et særligt fokus på skoleledernes ansvar for de elever, der har svært ved at følge med. De penge fremgår af regeringsgrundlaget, dertil er der jo afsat ekstra ressourcer i forbindelse med folkeskolereformen. Og så bliver opgaven altså også, kan man sige, at give folkeskolen bedre rammer for at bruge dens ressourcer på det, der er dens kerneopgave. For mange, som er i skolen i dag, oplever, at de har rigtig mange opgaver, og det er ikke alle sammen, de synes bidrager med lige meget værdi.

Svar:  Er det fortsat udtryk for ministerens syn på pædagogernes rolle i folkeskolen, at det vil »føre til et enormt kvalitetstab«, som ministeren tidligere har sagt?
Kommentar:  Tak for det. Vi kan være nok så enige om, at det her er et både-og, og at der skal være et opgør med silotænkningen, men når man ser på, hvor meget fokus regeringen har haft på somatikken, så kan det undre en, at psykiatrien som sagt ikke er nævnt én eneste gang med ét eneste ord i hele regeringsgrundlaget. Det er da lidt tankevækkende. Derfor kunne jeg også godt tænke mig at høre om ministerens tanker fremadrettet. Altså, når man ser, at en tredjedel af de psykiatriske patienter i 2015 oplevede at blive indlagt mere end en gang, er det så ikke noget, der bekymrer ministeren? Har ministeren har en ambition i forhold til at reducere antallet og gøre en indsats, og i så fald hvilken?

Svar:  Jamen jeg synes egentlig, at spørgeren taler ind i sådan en silotænkning, hvor man enten skal tale om psykiatri eller somatik. Jeg synes faktisk, det er vigtigt, at vi tænker somatikken og psykiatrien som noget, der er på linje med hinanden, når vi taler sundhedsvæsenet, hvad enten vi taler det nære sundhedsvæsen, vi taler genindlæggelser, vi taler udredningsret, eller vi taler om de rettigheder, man generelt har som patient; og at vi ikke skeler til, om det hører til psykiatriområdet eller somatikken, men at vi sådan set ser det som en del af det samlede sundhedsvæsen. Det gælder i alt fra vores lægedækning til vores rekruttering til specialer, og det gælder også i forhold til en strategi for, hvordan man laver en ordentlig udskrivning, hvor man også får fulgt op på patienterne ude i det nære sundhedsvæsen. Det gælder såvel den patient, der skal genoptrænes på grund af en dårlig hofte, som den patient, der bliver udskrevet fra psykiatrien, og som har behov for nogle andre opfølgende tilbud ude i det nære sundhedsvæsen. Derfor har vi selvfølgelig fokus på genindlæggelser, hvad enten vi taler ældre medicinske patienter, eller vi taler personer i psykiatrien, hvor vi jo kan se at der, som spørgeren også henviser til, stadig væk er store regionale forskelle på, hvordan det ser ud i forhold til udskrivninger og udskrivningsplaner, og i forhold til om der er gentagne indlæggelser på området.
Kommentar:  Åbenhed og inddragelse har været vigtige pejlemærker for regeringens indsats under coronakrisen. Vi har også haft blik for, at der skulle være en fælles og koordineret kommunikation fra myndighedernes side. Samtidig har vi været i en ny og ukendt situation, hvor der ikke har været en på forhånd fastlagt model for, hvordan man bedst kunne sikre denne åbenhed og denne inddragelse. Det ændrer ikke ved, at beregningsgrundlag fra Statens Serum Institut er lagt åbent frem. Kildekoder er offentliggjort. Sundhedsstyrelsens strategi og statusrapporter er tilgængelige for alle. Jeg kan forstå, spørgeren nu henviser til en korrespondance omtalt i Ekstra Bladet mellem Statens Serum Institut og Sundhedsstyrelsen om, hvornår man skulle offentliggøre nye tal for smittetrykket i Danmark. Jeg vil godt minde om, at smittetrykket ikke kan observeres – det skal beregnes. Sådanne beregninger vil være forbundet med usikkerhed og kan jo også blive revideret i Danmark såvel som i udlandet. Det har vi også set i den her aktuelle situation. Jeg hæfter mig ved, at både Sundhedsstyrelsen og Statens Serum Institut i korrespondancen omtalt i samme artikel giver udtryk for, at man uanset den positive udvikling i smittetrykket stadig skal fastholde strategien med at holde afstand. Jeg er helt åben for, at vi, når vi er på den anden side af den her krise, får analyseret og evalueret forløbet grundigt. Så kan vi jo lære af det til en anden gang – også i forhold til at sikre åbenhed og inddragelse undervejs. Det ville være godt for alle at være bedre forberedt på en lignende situation, der kunne opstå fremover. Tak.

Svar:  Tak til ministeren for besvarelsen. Den her historie i Ekstra Bladet fra den 28. maj og så mit spørgsmål, som ministeren ganske rigtigt siger refererer til historien, handler jo om, at der på tværs af sundhedsmyndigheder den 20. marts er et ønske om at offentliggøre nogle positive takter i forhold til smittetrykket i Danmark – et smittetryk, som tilsyneladende var lavere end ventet. Angiveligt var den faglig direktør i Statens Serum Institut, Kåre Mølbak, og direktøren i Sundhedsstyrelsen, Søren Brostrøm, enige om, at de positive coronatal burde offentliggøres med det samme, altså den 20. marts. Men det måtte man ifølge den aktindsigt, som Ekstra Bladet har fået foretaget, tilsyneladende ikke. Det blev igen ifølge Ekstra Bladets aktindsigt og deres gengivelse bremset rent politisk. Man måtte med andre ord vente 3 dage med, at tallene og rapporten kom til offentlighedens kendskab, nemlig først i forbindelse med at statsministeren forlængede nedlukningen af Danmark den 23. marts. En ting er jo – og det kunne jo i sig selv være interessant at bore i – hvem det var, der bremsede den offentliggørelse og så videre og så videre, men det er egentlig ikke det, der optager mig så meget lige her. Det, der optager mig, og det, jeg synes er langt mere væsentligt, er, om regeringen mener, at der er tal og informationer, som befolkningen ikke kan tåle at høre, når de ligger klar til offentliggørelse.
Kommentar:  Jeg vil sige, at jeg er meget enig i de betragtninger, som spørgeren kommer med, og det er også noget af det, politiet nu skal have en dialog med Københavns Havn om hvad man kan gøre ved. Der er flere aktører, vi skal have til at tale sammen her. Det, jeg kan sige helt konkret, er, at politiet over for mig har tilkendegivet, at de vil øge tilstedeværelsen i Københavns Havn med 50 procent hen over sommeren, simpelt hen for at være meget mere synlige og meget mere til stede, for det er det, der er brug for.

Svar:  Det håber jeg, for de er der ikke hver dag, så jeg håber, det bliver øget på den måde. Der skal sikkert også noget andet til. Der skal højere straffe til, som måske vil have en effekt på mængden af lovovertrædelser, hvad angår de unge mænd på vandscootere. Sådan nogle ting hilser jeg meget velkommen. Vi ved også, at det er helt forbudt at sejle med jetski og vandscooter i Københavns Havn, og straffen for vanvidssejlads er faktisk op til 8 års fængsel efter straffelovens § 252. En strafferamme på op til 8 år burde i sig selv være nok til at motivere folk til at finde et andet sted at sejle på vandscooter, for eksempel på vandscooterbaner og kapsejladsbaner rundtomkring i landet. Er ministeren enig i, at folks sikkerhed er det vigtigste, og at det derfor er nødvendigt med øget, optimeret kontrol, måske også langt ud over de 50 pct.?
Kommentar:  Indledningsvis vil jeg sige tak for det. Jeg fornemmer også, at vi ikke er så langt fra hinanden i forhold til det ærinde, som jeg i virkeligheden har, nemlig at påpege, at man rigtig mange steder rundtomkring i landet er med til at opbygge nogle, skal vi sige, kulturoplevelsesmuligheder som en del af det at skabe et samlet spændende Danmark. Og det er helt afgørende, at vi også fra statens side og fra kulturministerens side er helt bevidste om det ansvar, der så ligger, for at være med til at fastholde det at give de unge nogle oplevelser med den symfoniske musik, men også at give dem en mulighed for at komme tæt på og få en oplevelse af, hvad det betyder at være i det samme rum, som musikken spilles i. Vi skal være bevidste om, hvad det betyder, at vi i forhold til rigtig mange aldersgrupper har nogle gode tilbud på hylderne i hele området. Så derfor er jeg jo godt tilfreds med, at ministeren siger, at vi prøver at give kort på ny og ser på, om det kan gøres med større respekt for den store forskel, der er hen over hele vores land, på, hvad man har af muligheder. Så min bekymring går altså på, om ministeren vil fastholde systemerne og sige, at vi skal have et samlet land, som har gode kulturudbud, for det er en vigtig del af det, at vi har en fælles oplevelse af, at vi har en stor og stærk kultur, som vi kan være stolte af, som har skabt gode resultater, og som i øvrigt er mangfoldig. Nu har jeg så taget fat i ét hjørne her, fordi jeg ved, der er en diskussion om den symfoniske musik, men der er jo i øvrigt også mange andre hjørner af det. Så jeg er godt tilfreds med, at ministeren kører på, og vil så spørge, om ministeren også vil inddrage de kommuner, som bliver berørt. Ministeren har jo så sagt, at orkestrene er blevet inddraget, men vil også Kulturudvalget blive inddraget?

Svar:  Jeg lægger rigtig meget vægt på, at alle de gode ideer, der måtte være – uanset om det er i Kulturudvalget, i kommunerne, blandt orkestrene selv, blandt borgerne og så videre – bliver inddraget i den her diskussion. Jeg tror så også, at det er vigtigt lige præcis vedrørende orkestrene her, at vi får en relativt kort tidshorisont. Altså, det, jeg gjorde i forhold til landsdelsorkestrene – i stedet for at sige, at nu laver vi en ny 4-årig aftale – var at sige, at vi laver en 1-årig aftale, sådan at deres økonomi er på plads for 2017. Det vil sige, at det altså er her i løbet af i år, vi skal finde en løsning. Jeg må så bare lige ud sige, at det bliver inden for den samlede økonomiske ramme, vi har, til det her. Jeg kan desværre ikke komme med flere penge. Men jeg tror på, at vi kan gøre det på en måde, så vi sikrer bedre kvalitet inden for den samme økonomiske ramme og sikrer alle borgere i Danmarks adgang til de her ting. Det er i hvert fald det, der er intentionen i det. Og jeg kan kun give håndslag på, at jeg selvfølgelig vil være i tæt dialog med alle interessenter, som måtte have noget at bidrage med i den her sammenhæng.
Kommentar:  Der stemmes om udvalgets indstilling. Afstemningen er slut. ( Christian Juhl  (EL): Der er ingen afstemning hernede.) Er der ingen afstemning? Så må vi lige prøve igen. Alle skal have mulighed for at stemme, så vi må lige tage den en gang til. Vi tager afstemningen om, for nu skulle det virke, sådan at alle kan stemme. Vi prøver lige en gang til. Værsgo, nu kan man stemme. Så er afstemningen slut. Udvalgets indstilling er vedtaget enstemmigt med 108 stemmer. [For stemte 108 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0].

Svar:  Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de stillede forslag til vedtagelse. Der foreligger to forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nummer V 31 af Mogens Jensen (S), Søren Espersen (DF), Jakob Ellemann-Jensen (V), Leif Mikkelsen (LA), Zenia Stampe (RV) og Mette Abildgaard (KF). Afstemningen slutter. For stemte 90 (S, DF, V, LA, RV og KF), imod stemte 15 (EL og ALT), hverken for eller imod stemte 4 (SF). Forslaget til vedtagelse nummer V 31 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nummer V 30 af Søren Søndergaard (EL), Rasmus Nordqvist (ALT) og Holger K. Nielsen (SF) bortfaldet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Kommentar:  Tak. Jeg har da selvfølgelig stor forståelse for, at regeringen skal have mulighed for at sætte kød på forslaget – at det her er en overordnet intention – men det er dog en meget klar melding, at man vil inddrive 1,5 milliard kroner mere i skatter fra transportsektoren. Derfor er jeg nødt til konstatere, at der er indbygget en indre modsætning i regeringens transportpolitik. Man kan ikke på samme tid slå på tromme for mobilitet og så hæmme mobiliteten ved at lave nye lastbilafgifter, en betalingsring og flyafgifter. Derfor vil jeg spørge ministeren, om han ikke vil medgive, at en dyrere transport som følge af øget afgift på lastbilerne betyder dyrere varer i danske butikker og dyrere danske varer på verdensmarkedet og dermed en svækkelse af konkurrenceevnen. Det synes at være en indre logik, som jeg gerne lige vil have ministerens kommentarer til.

Svar:  Jeg tror, at vi får en meget mere kvalificeret diskussion om de vigtige spørgsmål, når vi har et konkret lovforslag at gå ud fra. Så jeg vil sådan set bare gerne vende tilbage til overordnede: Der skal ikke være nogen tvivl om, at den nye regering er dybt optaget af miljø- og klimaspørgsmål. Det betyder også, at transportsektoren skal give sit bidrag ved at være med til at sikre, at vi når de mål, som vi har her. Det betyder også, at vi vil indrette det her på en måde, så det er fornuftigt, for de overordnede ting, som jeg tror jeg gav svar på i sidste spørgsmål, er selvfølgelig vigtige. Og så glæder jeg mig til, når vi kommer frem til et konkret lovforslag, at kunne tage de meget konkrete spørgsmål og en debat, for herre Kristian Pihl Lorentzen har jo ret i, at det er vigtige spørgsmål, der bliver stillet. Og der skal nok blive givet nogle gode svar på dem.
Kommentar:  Jeg vil i hvert fald starte med at medgive, at det er lidt i samme boldgade som dér, hvor vi var lige før. Men ikke desto mindre er det jo også her – og derfor er det i samme boldgade – i sidste ende op til Folketinget, hvad en sag skal føre til. I den her sag peger partiernes udmeldinger på, at der er ønske om en rigsretssag, hvilket jo er en alvorlig beslutning, som kun er taget, som jeg også sagde før, fem gange tidligere i danmarkshistorien, og som er – det tror jeg vi er enige om – det sidste og mest ultimative redskab i Folketingets kontrol med regeringen. Det er derfor en beslutning, som efter min mening bør basere sig på en klar, uafhængig og gennemarbejdet sagsfremstilling og vurdering. Den foreligger jo nu i form af Instrukskommissionens delberetning og den efterfølgende vurdering, som er foretaget af uafhængige advokater, som er blevet bedt om at rådgive Folketinget i sagen. Det er den vurdering, som jeg og mit parti har tilkendegivet at vi ikke mener der er grundlag for at tilsidesætte.

Svar:  Ja, som nævnt er det jo lidt i samme spor som det tidligere spørgsmål. Det handler jo alt sammen om, om ikke den hetz, som vi i Dansk Folkeparti synes der er blevet ført mod tidligere integrationsminister Inger Støjberg og hendes linje, kunne være undgået, og at det kunne være klaret i Folketinget. For os at se er det helt vildt, som Socialdemokraterne nærmest står på nakken af hinanden for at sikre, at der bliver ført en rigsretssag og sat det kæmpe apparat i gang, som det vil medføre, med millioner af skattekroner bag. Det kan vi simpelt hen ikke forstå. Vi ser det sådan, at det er et forsøg på at please venstrefløjen, de røde partier, og den dagsorden, man har haft, hvor man jo på mange måder forsøger på at få den stramme udlændingepolitik ned med nakken. Jeg må sige, at jeg er overrasket og skuffet over, at Socialdemokraterne vil være med til at føre en rigsretssag mod Inger Støjberg på det grundlag. Det, man kommer til, hvis man gennemfører rigsretssagen – vi skal debattere det i Folketingssalen i morgen og stemme om det på tirsdag – er i virkeligheden, at man kommer til at sætte konventionerne over den stramme danske udlændingepolitik. Nu vil ministeren sikkert om lidt svare med udgangspunkt i, at nogle fine jurister siger, at der er nogle, der har forberedt det, og at der er en instrukskommission og nogle advokater og så videre og så videre Men er vi ikke enige om, at en rigsretssag er politisk bestemt? For hvis ikke den var politisk bestemt skulle man med den målestok, der er brugt over for Inger Støjberg, have ført en række retssager, eksempelvis mod tidligere justitsminister Morten Bødskov for nødløgnen. For er der noget, som bryder med afgørende principper som minister og i behandlingen af Folketinget, er det jo præcis, hvis man fortæller noget, der ikke passer – og det var det, man gjorde. Man gjorde det endda helt bevidst. Man kom med en løgn, en nødløgn. Så lad mig her høre ministeren svare på: Hvad er forskellen? Hvad er det, der gør, at man i den her sag vil føre en rigsretssag?
Kommentar:  Jeg har givet et grundigt svar på det til udvalget. Det er spørgsmål 203. Jeg vil godt sige også her, at når man i forbindelse med afbureaukratisering opgør et gevinstpotentiale, er der ikke tale om, at det er en besparelse, som regeringen vil indkassere. Det er en måde, hvorpå man opgør alle elementer i afbureaukratiseringer. Altså, man gør det op på den måde, at man siger: Hvis man nu udvider handlemulighederne, hvad kunne man så i teorien bruge disse handlemuligheder til? Der er ikke tale om, at der er noget, der indkasseres. Det, som regnedrengene har taget med i betragtning, er vel for det første, at holddannelse jo kan være at dele en klasse, og så koster det penge, men det kan også være, at man i visse tilfælde har to klasser sammen, og så får man derved mulighed for at give eleverne en ekstra time. Så kan man så at sige få 2 timer for 1 times pris. Det sidste er et gevinstpotentiale, men det er jo en gevinst i form af ekstra timer. Den sætter man så penge på. Tilsvarende er det, hvis det skulle være sådan, at øget brug af holddannelse i den sidste ende overflødiggør en del specialundervisning, så også en mulig gevinst, som kan komme eleverne til gavn og glæde, for de vil jo helst kunne klare sig uden specialundervisning. Det sætter man altså tal på. Det er der nogle regnedrenge, som er ansat til. Når de sidder over i Finansministeriet og taler om, hvorvidt staten nu har plaget kommunerne eller givet kommunerne flere dispensationsmuligheder, så er det den måde, man gør det op på, kan jeg forstå.

Svar:  [Lydudfald] ... at det er første gang i min tid herinde, at jeg er stødt ind i, at dem, som ministeren selv kalder for regnedrengene, laver et fuldstændig teoretisk regnestykke med en besparelse på 81 million kroner, nemlig ved at man nu åbner for, at holddannelse skal bruges til at lave større hold end de klassekvotienter, der er i dag, det vil sige større hold end dem, som man har i klasserne. Det kan man spare 81 million kroner på. Men når nu undervisningsministeren mener, at det her er fuldstændig teoretisk og hypotetisk, må det jo også være nemt for undervisningsministeren at sige, at når vi nu her om et par uger skal indkaldes til at drøfte regeringens afbureaukratiseringsforslag, vil det ikke være noget, vi kommer til at diskutere, for det er alligevel bare et teoretisk regnestykke, altså de 81 million kroner i besparelser, ved at man laver større hold end dem, som er i klasserne. Det er ikke noget, vi vil støde ind i som et regulært forslag. Det er bare ren teori.
Kommentar:  Så skal jeg høre, om justitsministeren vil tage op med Rigspolitiet, om det har været håndteret på den rigtige måde, da busvognmændene henvendte sig og fik den her afvisning. Kan det gøres på en bedre måde? Det var den ene ting. Den anden ting er, om vi kan sikre, at de muligheder, der er for at annullere bøderne, bliver speedet op. Som jeg forstår det, sidder vognmændene derude med lister så lange som Dødehavsrullerne med indberettede busser, hvis kørsel har udløst bøder. Men når de henvender sig til det officielle system for at få de her bøder afviklet, bliver de mødt med, at der er ventetid på hjemmesiden. Man bliver mødt af en mur af bureaukrati, når man prøver at få annulleret en bøde, der er udstedt uretmæssigt.

Svar:  Først vil jeg sige, at når sådan noget her kommer frem, giver det altid anledning til, at jeg lige spørger i mit system og hører, hvad der er op og ned i den her sag, og hvorfor det har været sådan. Det har jeg selvfølgelig også gjort i den her sag. Så er politiet i gang med at gennemgå alle bøderne. Det skal selvfølgelig gøres så hurtigt, de kan. For det er utilfredsstillende, hvis man har betalt en bøde. En ting er, hvis man har fået en bøde og ikke betalt den endnu. Det skal selvfølgelig annulleres. Noget andet er, hvis man har betalt. Man kan ikke udelukke, at nogle måske bare har betalt uden at klage. Det er man også ved at gennemgå. Så jeg kan i hvert fald sige, at der er fuld speed på for at få det her bragt i orden, og det skal jeg nok følge op på. Det er jo folk, der er uskyldige. Det skal vi lige huske. De får en bøde for noget, de ikke har gjort, og det skal vi selvfølgelig have ryddet op i, og det skal gå hurtigt.