Kommentar:  Nu er det helt naturligt, at man, uanset om man er smed eller landmand, i sit politiske arbejde læser høringssvarene, og det er såmænd det, jeg har gjort. Så meget til det første spørgsmål. Så skal jeg sige om det, vi gerne vil kigge på mellem første og anden behandling, at det ikke har noget at gøre med målsætningen. Den målsætning, vi har sat, står ikke til debat. Det, vi gerne vil kigge på, er det, der er blevet afdækket i nogle høringssvar, altså nogle økonomiske konsekvenser i forhold til nogle specielle bedriftstyper. Det er det, vi kigger på.

Svar:  Den her sag er jo en udløber af aftalen om »Grøn Vækst«, og den er jo også relateret til de næste fire lovforslag, som Folketinget skal behandle i dag. Det er en aftale, som Socialdemokratiet står uden for af den simple grund, at regeringen ikke ville forhandle med os. Vi var med til de indledende drøftelser, men vi syntes som helhed, at det, man kom med, var for sent og for småt, og vi tror ikke, at det går i den retning, vi gerne vil. Udgangspunktet var jo, at man lige havde ophævet braklægningen af omkring 125.000 ha jord. Det tog man lige pludselig ind i omdrift, og vi ved godt, at det fører til ekstra gødningsforbrug, mere forbrug af pesticider og så videre Det ord, vi gerne vil have ind i vores landbrugsproduktion, er bæredygtighed. Det vil sige, at vi gerne vil have noget mere økologi, mere natur og miljø, og får vi det i den plan med »Grøn Vækst«? Der er svaret: Nej, det gør vi ikke. Derfor er der behov for, at vi under udvalgsarbejdet også kigger meget kritisk på, om det her er godt nok. Der er bestemt elementer i det, som går i den rigtige retning, men vi synes ikke, at det er godt nok. Der er nogle meget skrappe krav, vi skal leve op til, vandrammedirektiv og så videre, og det er spørgsmålet, om vi i det hele taget når det. Jeg vil sige, at jeg ikke tror, at nogen regering har haft held med at lave aftaler med landbruget. Jo, det har man bestemt haft, men det, der har været spørgsmålet, har været, om man kunne nå de mål, der var aftalt, og som enten har bygget på frivillige aftaler på de her områder eller på lovgivning, som borgerne specifikt skal rette sig efter. Det bliver vi nok også nødt til at kigge lidt på. Spørgsmålet er selvfølgelig, om vi når målene, som vi gerne vil nå. Herre Henrik Høegh var også inde på, at det her betyder meget i forhold til hele den grønne diskussion om, om landbruget som energirigtig producent også kan være med til at bidrage til klimaløsningen. Jeg synes, at det ligger lige for, at landbruget kommer til at gøre det. Jeg ville endda tro, at der var nogle landmænd, der kunne tjene flere penge end på den produktion, de har i dag. Et af spørgsmålene er jo, at vi har nogle dyrkningsfrie bræmmer, og jeg kan forstå, at regeringen vil tillade, at man dyrker energipil i de dyrkningsfrie bræmmer. Det er det, som nogle har kaldt at give tilskud til biler i gågader eller give tilskud til rygning i røgfri lokaler. Det virker lidt underligt, at vi kalder dem dyrkningsfrie bræmmer og så tillader, at der i de her sarte vandløb kommer en produktion. Uanset om energipil kan være nok så fornuftig, er spørgsmålet, om det er det rigtige sted at plante dem. Derfor skal vi give tilsagn om, at alle de steder, hvor vi kan se at vi kan forbedre det her, vil vi gerne gøre det. Den diskussion, som herre Henrik Høegh var inde på, om, at man ikke havde opfyldt alting i den aftale, man har lavet sammen med Dansk Folkeparti, lytter vi også gerne til under udvalgsarbejdet. Men vi er bekymret for, om man generelt når målene, og derfor hælder vi mest til at udelade dem fra det her lovforslag. Det er vel generelt sådan, at ting, man ikke har haft indflydelse på, behøver man heller ikke at bære igennem her i Folketinget.