Kommentar:  Man må jo nævne dem, som nævnes bør, uanset om vedkommende sidder i stolen eller ej, og det er synd, at vedkommende så ikke må svare. Tatoveringer har jo fundet sted i 1.000 år, og enten kan man lide tatoveringer, eller også kan man ikke. Jeg kan godt lide tatoveringer, og jeg fik den første, da jeg var 14 år. Jeg har fået en hjemmelavet med to nåle svejset på en tandbørste med perletusch. Jeg fik min seneste i onsdags, så jeg ved, hvad det drejer sig om. Jeg går i et miljø med personer, der har tatoveringer. Jeg kender utrolig mange tatovører, så jeg ved, hvad jeg taler om. Jeg har været med i det her forslag, siden det blev fremsat, og derfor synes jeg, at det er så ærgerligt. Jeg synes, det er så ærgerligt, at man render fra en aftale, som man var enig om, og som vi har siddet og forhandlet om ovre hos sundhedsministeren, og hvor vi nåede til en konklusion. Jeg synes, det er ærgerligt, at man ikke lytter til alle de høringssvar, man har fået. Jeg er blevet kaldt alle mulige ting fra regeringspartiernes side, når jeg har stemt imod behandlingsgarantien, fordi jeg ikke lyttede til de lægefaglige rådgivninger, der var på området. Hvad gør man her samme sted fra? Alle lægefaglige henvisninger til det her forslag er: Træk forslaget væk, og kom tilbage til det, I kom med i juni 2011. Jeg mener, ligesom alle andre, at vi bliver nødt til at sikre det her område. Jeg mener, at vi skal sikre, at der er en tryghed, når man går ind i en forretning og får lavet en permanent tatovering. Vi ved jo netop, at nogle gør, som jeg gjorde, da jeg var 14 år, hvor jeg lånte min storesøsters sygesikringsbevis og gik ind hos en tatovør og fik lavet min første rigtige tatovering. Går man ind hos en i øjeblikket, er det jo mange gange rumænere, det er polakker, folk, der ikke kan dansk, der er der, og man ved ikke, hvordan de tatoverer. De kommer direkte ind fra gaden og bliver sat til at tatovere. Det kan være en af jeres børn, der kommer hjem en dag, hvor de har gjort noget, som de måske ikke måtte for jer, heller ikke efter loven, men så ville det da være godt, at de var kommet ind hos en tatovør, man kunne stole på og havde tillid til, og være sikker på, at hvis de så lavede noget, så var det pænt. Jeg har set nogle af de tatoveringer, som ligner det værste, man nogen sinde har set, og det må være frygteligt. Det må være bedre at have en pæn tatovering i stedet for. Vi mener, at man skal kunne kvalificere sig til det. Det kan man ikke bare lære på et kursus på 6 uger. En tatovør er som regel en, der har tegnet i mange år og synes, det er dejligt at få sat præg på nogle tegninger og menneskeliggøre dem på de mennesker, der kommer og gerne vil have en tatovering, som måske er et tegn på noget, de har oplevet i deres liv, deres børns navn eller deres afdøde kærestes, eller hvad det nu kan være, eller noget, der sætter præg på, hvilken person de er. Jeg synes bare, det er rigtig kedeligt. Den her sag er startet med at blive taget op i Retsudvalget af Marlene Harpsøe på det tidspunkt, fordi der var utrolig mange ulovligheder på området, men da mente man, at det skulle over til Sundhedsministeriet, for det var her, der skulle tages stilling til det. Og så bliver det lavet til noget, som alle uafhængige tatovører er imod, Lægeforeningen, tatoveringsklinikken, som har utrolig mange, der kommer ind med tatoveringer, som de skal have lavet om. Det er også sørgeligt, at vi nu står og taler om, at det er rigtig godt, at Miljøministeriet kommer med nogle ting om kræftfremkaldende stoffer. Men så vil jeg bare henvise til en artikel fra professor Jørgen Serup, der sammen med nogle andre lavede en rapport netop for Miljøstyrelsen, og de kom til det resultat, at der ikke var noget belæg for, at der var noget i farverne, der kunne give i kræft. Derimod kom de frem til, at de farver, man bruger, nogle gange er inficeret med colibakterier eller nogle andre bakterier, der gør, at man får eksem og skader i sine tatoveringer. De foreslog netop, at man så kunne have en database til at registrere i, ligesom man gør alle andre steder, ligesom vi gør med fødevarer eller vi gør på sygehusene. Når man opdager noget, der går galt, så registrerer man det, sådan at man kan gå tilbage enten til leverandøren, eller hvem det er, for at få lukket vejen, i stedet for at man bare bliver ved med at bruge det. Det bliver overhørt. Alle lægelige anbefalinger bliver overhørt. Jeg håber, at vi kan få en dialog, og jeg håber, at ministeren måske vil tage det til indtægt i stedet for at sidde og forhandle med et tatovørlaug, hvor de fleste af dem er rockere. Jeg synes, at det kunne have været meget rart at lytte til dem, der arbejder med det, dem, der ikke er inficeret af ... gad vide, om ministeren lytter, når man vender hovedet, når der tales. Det ville i hvert fald være meget rart, for jeg vil da foreslå, at vi stoppede forslaget, lavede en høring, fik slået nogle af de ting fast, som det drejer sig om, og i stedet for lyttede til dem, der er i tatovørfaget, samt til de læger, der fjerner dem og har alt det her. Man har ikke lyttet til dem.

Svar:  Jeg tror seriøst, at hvis man spørger nogle læger, så vil de sige, at i det øjeblik, man lader sig tatovere, udsætter man sig selv for en risiko, og alligevel vælger vi jo at gøre det, og vi vælger også at lade os pierce og alle mulige andre ting. Det skal man bare være opmærksom på, og man skal også være opmærksom på, at læger ikke nødvendigvis er eksperter inden for hverken grundloven eller erhvervspolitik. Som jeg anser tatovering, er det jo både en kunstform, der kan være ekstremt smuk, og et erhverv, som skal leve. Derfor er jeg enig med ordføreren i, at en debat, der kan starte på Justitsministeriets område, kan ende på sundhedsområdet, og den kunne i virkeligheden også være endt på Erhvervsministeriets område, fordi det i virkeligheden også handler om konkurrence, og hvad der er ret og rimeligt. Men er ordføreren ikke enig med mig i, at hvis nu mine børn i fremtiden gerne vil have lavet en tatovering, uanset om jeg måtte ønske det eller ej, ville det bedste råd, jeg så i det mindste kunne give dem, være: Hvis I nu gør det, hvilket jeg ikke nødvendigvis synes er en god idé, kunne I så ikke i det mindste vælge en tatovør, hvor der hænger et fint skilt i vinduet, hvor der står, at her har man styr på tingene, at her er man medlem af en brancheforening, som har lavet nogle krav til, hvordan man skal opføre sig i forhold til hygiejne, i forhold til farver og i forhold til at være en ordentlig forretningsdrivende? Det ville da i hvert fald være det bedste råd, man så kunne give.