Kommentar:  Herre Lars Løkke Rasmussen må tilgive mig, at jeg lige går tilbage til den forrige diskussion, for han brugte jo ret lang tid på det i sine spørgsmål. Jeg forstår udmærket, at herre Lars Løkke Rasmussen har lyst til at tage æren for regeringens politik – det har jeg ingen problemer med at forstå – men jeg synes også, det ville klæde herre Lars Løkke Rasmussen, at erkende, at det Danmark, vi overtog, var et Danmark, der var i krise. Vi var ikke mindst i krise, fordi økonomien havde været overophedet. Jeg ved godt, man har forsøgt at lægge ansvaret over på Socialdemokraterne – det er jo det nemmeste – men det er vel egentlig dybest set den på daværende tidspunkt siddende regering, som herre Lars Løkke Rasmussen var statsminister for, som har bidraget til den overophedning. Det andet, vi overtog, var et Danmark, hvor budgetterne år for år ikke blev overholdt. Så jeg håber jo, at herre Lars Løkke Rasmussen også i dag vil erkende, at det var rigtig skidt for Danmark, at man ikke magtede at sikre, at man undgik en overophedning, og at man ikke magtede at sikre, at budgetterne ikke blev holdt år og for år, og at det faktisk var en stor del af årsagen til, at krisen ramte så utrolig hårdt i forhold til Danmark. Det ville også klæde herre Lars Løkke Rasmussen, når han nu er så optaget af at fremhæve alle de gode ting i hans regeringstid, om han også lige fik den sidste del af det med. I forhold til skattepolitikken vil jeg sige, at jeg jo også er tilfreds. Jeg kunne nu ikke nå at opregne alle de reformer, vi har gennemført, men vi har jo gennemført en stor og omfattende skattereform, hvor vi sænker skatten for danskerne. Det er rigtig godt, særlig fordi det i modsætning til den skattereform, man lavede med herre Lars Løkke Rasmussen ved roret, jo er en skattereform, som sikrer, at helt almindelige lønmodtagere får en fordel af det her, og en skattereform, som sikrer, at deltagelsen på arbejdsmarkedet rent faktisk stiger. Så det er en socialt afbalanceret skattereform i modsætning til den, som blev gennemført med herre Lars Løkke Rasmussen ved roret, og det glæder jeg mig selvfølgelig over. Jeg synes, vi er kommet langt med hensyn til skattepolitikken. Vi ved også fra vores diskussioner om det, at det ikke er så nemt, for man skal jo finde pengene et sted. Og regeringen har den ambition, at vi på den ene side gerne vil reformere, og vi har sådan set også haft et ønske om at sænke skatterne, men vi vil på den anden side også have råd til at udvikle vores velfærdssamfund. Det har Venstre så droppet indtil nu; det med at udvikle vores velfærdssamfund er ikke så vigtigt. Men regeringen har jo den ambition, at vi gerne vil reformere og har gjort det på skatteområdet, men at vi også godt vil afsætte nogle penge til, at vi år for år kan levere det, som danskerne forventer i forhold til udviklingen af vores velfærdssamfund.

Svar:  Jeg vedkender mig det fulde ansvar for den form, Danmark var i, da vi overlod Danmark til statsministeren – både med hensyn til de beslutninger, der blev truffet, og de beslutninger, der ikke blev truffet. Jeg tror også, at jeg i valgkampen sagde: Jeg stikker ikke noget under stolen. Vi talte helt åbent om, hvad det var for en situation, Danmark var i. Det var faktisk derfor, at et ansvarligt flertal i Folketingssalen, som statsministerens parti ikke var en del af, før valget traf nogle beslutninger, som nu fortsat udgør hovedhjørnestenen i regeringens økonomiske politik, og som kun står der, fordi statsministeren har svigtet de valgløfter, statsministeren gik til valg på. Det er jeg rigtig glad for at statsministeren har gjort for Danmarks skyld, og så fortaber jeg mig egentlig ikke i fortiden. Altså, for det var også skidt for Danmark, at statsministeren midt i overenskomstforhandlingerne i 2008 stillede sig i spidsen for et ekstraordinært lønkrav og for en politisering af overenskomstforhandlingerne. Det var skidt for den almindelige økonomiske debat, at hver gang man forsøgte at vise mådehold, blev man mødt af slagord, der handlede om velfærdsmassakre. Det var skidt, at man skabte den her mærkelige disharmoni mellem velfærd og skattelettelser, hinandens modsætninger, som regeringen jo efterfølgende selv har været med til at gøre til skamme. For vi har jo givet skattelettelser. Man ville sætte selskabsskatten op, men den blev sat nederst Man ville sætte topskatten op og lave en millionærskat, men nu har vi givet topskattelettelser. Det går rigtig, rigtig godt. Jeg prøver bare på at finde ud af, om det også kommer til at gå godt i 2014, for vi vil gerne mere med den her regering. Og derfor vil jeg bare stilfærdigt høre, om statsministeren er tilfreds med det, vi har lavet på skatteområdet, når det for eksempel er sådan, at der fortsat er en kvart million danskere, som ikke har et tilstrækkelig økonomisk incitament til at arbejde. Er statsministeren enig i, at vi skal søge at drive skatterne yderligere ned?