kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak. Jeg er glad for at høre om den der meget handlingsorienterede tilgang, som herre Rasmus Prehn har til det her, og den er jeg meget enig i. Der, hvor vandene skiller, er, at vi mener, det kunne være nyttigt at få skabt et samlet overblik over de udfordringer, der er. Det er jo et hurtigtarbejdende udvalg, der tales om, det skal være færdigt den 1. juni, jævnfør det her forslag. Man nu er herre Rasmus Prehn inde på IC4, og det lød også, som om herre Rasmus Prehn er på den boldgade, at for enhver pris skal de tog ud at køre. Derfor vil jeg spørge herre Rasmus Prehn, om Socialdemokraterne er villige til at kaste gode penge efter dårlige penge, og i givet fald hvor mange. Indledningsvis kan vi jo se, at det er omkring 800 million kroner, der skal bruges. Kan herre Rasmus Prehn garantere, at der ikke skal bruges en ny portion om 1 år, om 3 år osv.? Så hvor mange penge er Socialdemokraterne villige til at kaste i IC4-projektet for at få togene ud at køre for enhver pris?

Svar:  Naturligvis har vi fra Socialdemokratiets side ikke lyst til at kaste gode penge efter dårlige. Altså, det er slet ikke det, der er udgangspunktet her. Men sagen er den, at vi har en kontrakt vedrørende de her IC4-tog, og det er jo en kontrakt, som i øvrigt blev genforhandlet, mens vi havde den tidligere højreorienterede regering. Den siger altså, at hvis det er sådan, at der er problemer med IC4-togene, så er der en rabat i forhold til prisen på det her. Man får altså penge til at udbedre nogle af de problemer, der er. Derimod kan man ikke bare trække sig ud af projektet og få pengene tilbage. Derfor står vi i en situation, hvor vi sådan set kan se, at får vi tog, der ikke lever op til de ønsker, vi har, er der til gengæld en prisrabat, der gør, at vi kan bruge nogle penge på at få forbedret de her tog. Og da vi ikke bare kan trylle andet materiel frem og få andre tog til at køre uden at skulle betale en masse penge for det, giver det faktisk meget god mening at tage udgangspunkt i de IC4-tog, vi allerede har mulighed for at få ud at køre, få dem forbedret og få dem til at køre. Det, der er det vigtigste for os, er jo, at vi gerne vil sikre, at der er tog til de alt for mange togpassagerer – og der er jeg enig med herre Kristian Pihl Lorentzen – der oplever en dårlig service, at de skal køre rundt i dårligt materiel, stå som sild i en tønde, eller at toget ligefrem kører forbi på perronen. Og der har vi hørt fra de klogeste hoveder på området at vi så kan bruge de her IC4-tog. Det er ikke en optimal løsning, og det er ikke, fordi det er problemfrit, men det er det, vi har, fordi det er dem, vi har bestilt, og vi får en rabat, der gør, at vi faktisk får relativt set billige tog for pengene, og det er det, der er udgangspunktet for os.
Kommentar:  Det, som Socialdemokratiet sagde før valget, var, at vi ikke ville forpligte os til, at det her kun kan realiseres, hvis det sker i et fælleseuropæisk samarbejde, for vi er simpelt hen nervøse for, om den enighed kan etableres på europæisk plan. Derfor sagde vi også i februar 2018 – det er 2 år siden – at vi ikke ville forpligte os til, at det  skal  ske igennem Bruxelles. Vi sagde, at vi gerne ville have det til at ske i samarbejde med andre EU-lande, men at det ikke var et krav, og det er fuldstændig den samme position, vi har nu. Vi arbejder ad de spor, der er mulige. Alt det, vi kan realisere på EU-plan, skal vi selvfølgelig gøre – jeg nævnte nogle af tingene før – men vi skal ikke forpligte os til at begrave ideen om et modtagecenter, alene fordi Kommissionen ikke kan bakke op om det.

Svar:  Tak. Jamen når nu EU-sporet så er dødt, fordi flygtningekommissæren jo kalder det fuldstændig urealistisk, så er det vel på tide med den bebudede enegang, som regeringen har lagt op til, og som jeg også hører fra ministeren i dag. Hvornår kan vi så forvente, at regeringen går i gang med det?
Kommentar:  Jeg synes bestemt, man skal undersøge, om man ved en informationsindsats kan gøre passagererne opmærksom på, at hvis de har en berettiget klagesag, står styrelsen til rådighed for dem. Det kan sagtens være, at den information ikke er spredt godt nok derude, og at det i stedet er nogle private advokatlignende virksomheder, der har kontakten til kunderne via deres information og bilder kunderne ind, at det er nødvendigt med en omstændelig proces via byretten, i stedet for at man bare som almindelig forbruger kan gå via styrelsen og klage. Det kan godt være, der er en overinformation om byretsvejen via de der private advokater og en underinformation om styrelsesvejen via noget, som vi kan igangsætte. Det vil jeg undersøge.

Svar:  Mange tak til ministeren for at være meget klar i spyttet om det her spørgsmål. Det er vigtigt, at vi får sendt det klare signal til flyselskaberne, at der skal andre boller på suppen. Der skal altså være en anden service over for passagererne; de skal mere tydeligt gøres opmærksom på, hvilke rettigheder de har. Alene det, at vi nu har haft det oppe her i spørgetiden, kan være med til at løfte bare en lille smule af det informationsbehov, der er. Men der må gerne være endnu mere. Så tak til ministeren for at hjælpe med at sætte fokus på det her, også fremadrettet. Vi holder øje med sagen.
Kommentar:  Det, ministeren teoretiserer over, er sådan set ikke så langt fra det her. Jeg vil også give ministeren ret i, at der selvfølgelig ligger en særlig udfordring, hvis nogle af de mange flygtninge, som er kommet, også bor i de almene boligområder. Men jeg vil egentlig bare spørge, om ministeren mener, at der kunne være mening i måske at give noget særlig støtte til de områder, som så modtager mange af de flygtninge. Det kunne være et område som Vollsmose, der er på størrelse med en mellemstor købstad eller tilsvarende. Ville det i virkeligheden give mening at give noget mere støtte til de områder for at få dem til at løse problemerne?

Svar:  Altså, kommunerne får et større bloktilskud, hvis de har større udfordringer med integration af flygtninge, så der er jo en betaling til kommunerne for at tage imod mange flygtninge. Men ud over det er der de her tiltag, som særligt udsatte boligområder allerede i dag kan søge om for at komme ud af den situation at være et særligt udsat boligområde. Så det, som herre Kaare Dybvad efterspørger, findes jo allerede, men det udelukker selvfølgelig ikke, at vi kan finde på nogle nye tiltag, når vi har et overblik over Landsbyggefondens økonomi.
Kommentar:  Der er vi så ikke enige. Det må være i dansk interesse, at vi ikke kommer til at hæfte for den milliardgæld, som de sydeuropæiske lande har sat sig i, og hvis vi forudsætter, at det er en vigtig dansk interesse, er det sådan set ligemeget, om vi har fastkurspolitik eller ej, og så er det ligemeget, hvad regeringens holdning i øvrigt er til EU-spørgsmålet; så må det være i danskernes interesse, at vi står sammen med lande, der ikke er omfattet af at skulle foretage de her store overførsler til Sydeuropa. Og det er jo så ikke bare Sverige og England, det er jo også Norge og Schweiz, der står helt uden eurosamarbejdet – de rige lande, der har kæmpet en hård kamp for at blive så forholdsvis velhavende og sørger godt for deres befolkninger, som nu kan komme i knibe, hvis der skal foretages de her kæmpemæssige overførsler til Sydeuropa. Så jeg vil godt opfordre statsministeren til at overveje det her igen, om ikke i virkeligheden det er i danskernes interesse at være skeptisk og stille sig sammen med de lande, der så vil stå stærkere, i stedet for, som jeg hører at man vil gøre det, at stille sig sammen med de 17 lande, der fuldstændig er på vej ud på et vildspor.

Svar:  Det kan jo være, at herre Peter Skaarup ved mere, end jeg ved i den her sag, men Danmark er jo ikke blevet bedt om at være med til at hæfte for den gæld, der er i andre lande. Vi er ikke blevet bedt om at være med i den europæiske lånefacilitet, som i øvrigt nu bliver styrket. Så jeg undrer mig egentlig lidt over spørgsmålet. Jeg tror, man skal passe rigtig meget på, at man ikke i Europadebatten opfinder ting, som rent faktisk ikke er sket. Danmark er ikke blevet bedt om det; Nationalbanken bidrager i form af lån til IMF – en institution, som vi aldrig har tabt en eneste krone på – men Danmark er ikke blevet bedt om at være en del af den lånefacilitet, som nu bliver fremrykket, og som så bliver stærkere. Så hvad er det egentlig, ordføreren taler om?
Kommentar:  Det korte af det lange af den historie er, at forsvarsministeren i et længere interview har givet udtryk for nogle tanker. Det blev så udlagt i pressen, som om der nu var et regeringsudspil med ønske om flere værnepligtige, og der konstaterer jeg bare, at hvis man læser regeringsgrundlaget, kan man konstatere, at regeringen ønsker et substantielt løft af forsvaret, men at regeringen ikke har lagt sig fast på på hvilken måde. Man må vente i spænding og med tilbageholdt åndedræt på det udspil, som kommer fra regeringen.

Svar:  Nu må man lige have mig undskyldt, men det er jo ikke nogen tanker, forsvarsministeren har. For at citere ham korrekt har han sagt, at det er en gevinst for samfundet at have flere værnepligtige. Udenrigsministeren siger så, at der ikke er brug for flere værnepligtige, og så er spørgsmålet bare, hvad udenrigsministerens holdning er. Er det, at der ikke kommer flere værnepligtige under den her regering?
Kommentar:  Uanset at vi er et team, som spiller godt og professionelt sammen, kan der opstå beklagelige fejl som den, der er opstået her, og det er ikke acceptabelt, at denne type af fejl opstår, hvor der går så lang tid, uden at der sker en besvarelse af et spørgsmål fra Folketinget. Derfor har jeg naturligvis også i anledning af spørgsmålet her kigget på, om de kontrolmekanismer, der er til at samle op på manglende besvarelser eller manglende tilbagemeldinger, er, som de skal være. Jeg har nu sikret mig, at de for fremtiden er, som de skal være, således at der kommer en reaktion til Folketinget. Det kan godt være, at spørgsmålet er af en sådan karakter, at besvarelsen kommer til at tage rigtig lang tid, før man kan give den endelige besvarelse, fordi man skal ned i forskellige styrelser i forskellige ministerier. Men det er ikke i orden, at der går måneder, uden at Folketinget hører noget, og det har jeg nu sikret mig ikke kommer til at ske for fremtiden.

Svar:  Der er jo for det ene spørgsmåls vedkommende reelt gået 7 måneder præcis i dag, og 6 måneder og 3 dage for det andet spørgsmåls vedkommende. Det er ret utilfredsstillende at arbejde med folketingssager af så vigtig en karakter som for eksempel asbest, som jo er livsfarligt, og så ikke få svar. Jeg hørte ikke, hvad det var for nogen misforståelser, der havde været mellem ministerierne. Havde de bare ligget i en bunke og samlet støv, eller hvad var der sket? Jeg vil også minde ministeren om, at vi i dag netop har stemt om en dispensation, hvor det var regeringen, der havde brug for at dispensere for reglerne. Så hvis det skal være gensidighed mellem Folketinget og regeringen, skal vi jo have sådan nogle ting på plads.
Kommentar:  Svaret er nej.

Svar:  Jeg skal da takke justitsministeren for det korte svar. Og så vil jeg stille ministeren et spørgsmål. Ministeren kan vel ikke benægte, at antallet af asylansøgere til Danmark er stigende, og at problemerne med at udsende kriminelle asylansøgere er voksende.
Kommentar:  Vi opfører os som regering på samme måde som tidligere regeringer, og hvis spørgeren kigger i det netop fremlagte konvergensprogram, der blev offentliggjort den 27. marts, vil han se, at det fremgår, at der er nye forudsætninger for oliepriserne. Det fremgår også af konvergensprogrammet, at den planlagte finanspolitik er holdbar, og at der er strukturel balance i 2020, altså at man med andre ord løbende tilrettelægger finanspolitikken sådan, at man finder løsninger, og man dermed kan overholde alle de aftaler, som man har indgået som regering.

Svar:  Jeg tror, det er åbenbart for enhver, at forudsætningerne for de forventede indtægter jo er skredet markant. Regeringen må selv lave en nedskrivning i sin økonomiske redegørelse på 10,5 milliard kroner bare for indtægterne for 2 år – 10,5 milliarder færre kroner kommer der ind fra Nordsøen i løbet af blot 2 år. Og så mener ministeren ikke, at det giver anledning til overvejelser. Det ville da være befriende, hvis vi kunne få et svar på, hvor meget der med de nye forudsætninger, regeringen har lagt ind, så kommer ind på den skattestigning, som blev vedtaget med L 79 tilbage i 2012-13. Det ville da være befriende. Vil skatteministeren oplyse Folketinget om, hvordan provenuindtægterne på det lovforslag ser ud  med de nye forudsætninger, som regeringen selv har lagt til grund i sin økonomiske redegørelse?
Kommentar:  Jamen det undrer jeg mig faktisk også over, helt ærligt. Der er jo ikke tale om en menig medarbejder, der er tale om en fagdirektør, og der har man som fagdirektør masser af muligheder. Det mener jeg man havde i skattevæsenet dengang, og det mener jeg bestemt man har i dag. Og det skal man i hvert fald have i det fremtidige skattevæsen, vi er ved at bygge op, hvor medarbejdere får mulighed for, høj som lav, at give udtryk for deres bekymringer. Jeg siger bare i al stilfærdighed, at fordi nogle nu genfortæller noget, de oplevede for 10 år siden, så er det ikke nødvendigvis det samme, som at det, de genfortæller; eller at det, de oplevede; eller at det, som de mener de oplevede; var sådan, som det reelt var.

Svar:  Jeg synes, det er afgørende – også selv om jeg måske ikke kommer direkte ind på det konkrete her – i de forhandlinger, vi står med lige nu, hvor vi står over for en kommissionsundersøgelse af skandalerne i SKAT, at sikre, at kulturen fra ledelsesmæssig side og fra politisk side, når vi fortæller, at nu skal den her kommission til at arbejde, er sådan, at vi får sagt til folk: Nu lægger vi os fladt ned, vi lader os undersøge, fordi vores ledelse og vores politiske ledelse vil det her af det gode. Så det, der kommer frem om fejl og mangler, vil vi lære af. Jeg kunne rigtig godt tænke mig at byde ministeren op til, at det er den fortælling, der vil blive fortalt, så det ikke kommer til at hindre det fremadrettede arbejde, at vi nu begynder at undersøge bagud.
Kommentar:  Jeg vil godt her til sidst spørge ministeren, om ministeren vil følge situationen på Nordvestbanen meget nøje, både med hensyn til regularitet, overholdelse af køreplanen og antallet af siddepladser, og om ministeren vil skride ind over for DSB, når ministeren kan konstatere, at tingene ikke er i orden på de områder, jeg her har omtalt.

Svar:  Spørgeren kan trygt regne med, at jeg følger det meget, meget nøje. Det er faktisk sådan præcis på Nordvestbanen, at vi netop sidste år indviede resultatet af den meget store investering, som det var at få dobbeltspor, som jeg også nævnte i mit svar, og jeg har konstateret, at pendlerne fra Kalundborg og Holbæk jubler og er glade, og at der er stor stigning i antallet af togrejsende. Det er jo rigtig godt. Men gevinsten skal gerne kunne opleves på hele strækningen, og det tror jeg at hele Folketinget er optaget af. Når vi investerer så meget og så rigtigt i den kollektive trafik, skal det også være noget, der kommer de togrejsende til gavn.
Kommentar:  Der er heller ikke her ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 106 (V, S, DF, SF, KF, RV og LA), imod stemte: 2 (EL), hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.
Kommentar:  Det er jo fint, hvis Aarhus Kommune synes, man skal gå i dialog. Jeg har intet imod dialog. Men det, jeg gerne vil advare imod – og det skal være til alle, som går rundt med de tanker – er på nogen som helst måde at etablere et parallelt retssystem til det, vi har. I Danmark har vi én lov, den gælder os alle sammen, og der skal ikke være nogen anden model. Så det kan jeg selvfølgelig på det klareste afvise at jeg på nogen som helst måde vil bakke op om. Jeg vil gerne minde om, at SFI for nylig har offentliggjort en meget omfattende undersøgelse af parallelle retsopfattelser i Danmark. Den viser jo lige præcis, at det har meget alvorlige konsekvenser for især kvinderne, som ikke oplever at kunne få anerkendt den skilsmisse, som de jo har fået hos de danske myndigheder. Derfor vil jeg gerne sige, at det her jo er et problem, som vi i regeringen tager meget alvorligt. En ting er, at det ikke er et ægteskab i juridisk forstand, man måske ikke kan få opløst ved sharia, en anden ting er, at det her faktisk betyder noget for de her kvinder. Derfor har jeg gjort det, at jeg har nedsat et hurtigtarbejdende embedsmandsudvalg, som ser på, lige præcis hvad vi kan gøre for at hjælpe de her kvinder, som det primært drejer sig om.

Svar:  Er det ministerens opfattelse, at der er nogle, der allerede har lavet sådanne uofficielle råd og nævn?
Kommentar:  Jeg er selvfølgelig glad for, at ministeren ikke mener, det er realistisk. Jeg mener bare også, at ministeren som minister jo kan sige, at det her ikke er realistisk, og så sætte lidt mere handling bag ordene – altså sige, at det simpelt hen ikke er realistisk at lave en løsning mellem København og Ringsted, som ikke går til Ringsted. Det giver jo sig selv, at det ikke lever op til forudsætningerne. En togbane mellem Ringsted og København skal jo også gå til Ringsted. Det nytter jo ikke noget, at den kører uden om Ringsted. Jeg kan så oplyse, at jeg  har  set det brev, som er blevet sendt fra forskeren fra DTU om det her, og det går ud på, at man skal lave en station uden for Ringsted, og at der skal etableres en togbane mellem Ringsted og den togstation, sådan som jeg forstår det, sådan at pendlerne kan komme dertil, og så skal den så komme ind på den normale bane ved Fjenneslev. Så det her lyder som en meget kringlet løsning, og jeg mener også, at den burde kunne afvises med det samme, fordi den er så urealistisk.

Svar:  Tak for det. Det var da godt at blive lidt oplyst om dette. Så vidt jeg forstår, er det faktisk en ret anerkendt trafikforsker. Det kan være, at der er nogle trafikale aspekter i det, som er gode. Det kan jeg ikke lige vurdere, for jeg har ikke set brevet. Men hvis det er sådan, som spørgeren her har skitseret det, så lyder det ikke bare er dyrt, så lyder det megadyrt, og som sagt kan jeg ikke rigtig se, at det skulle kunne løse nogen problemer. Det vil tværtimod skabe problemer og være helt uden for det, der er mulighed for at betale. Men jeg håber også, at spørgeren forstår, at når vi har en offentlig høringsperiode med en idefase, så er det ikke sådan, at Folketinget skal pålægge ministeren noget, eller at ministeren skal gå ind og sige noget om en idé fra en borger, når vi har skrevet og sagt, at alle henvendelser og alle ideer vil blive besvaret og vurderet – selvfølgelig ikke helt vildt grundigt, men sådan overordnet set. Så skal det her også gøres sådan, for ellers ville det være sådan en slags berufsverbot, og det kan vi jo ikke tillade os at have.
Kommentar:  Tak for det, og tak for opfølgningen. Jeg tror, at jeg dybest set bare kan bekræfte det, jeg startede med at sige, for jeg synes nemlig, at jobbørsen er en god idé, og jeg ved udmærket godt, at det er herre Bent Bøgsted, der var en af forslagsstillerne bag forslaget. Og jeg synes ligesom spørgeren, at det er tydeligt at se, at der jo er en interesse fra seniorernes side, al den stund der er næsten 600, der har været inde og tilkendegive, at de er interesseret i et job, der er velegnet for seniorer eller efterlønnere, mens vi stadig væk mangler at få virksomhederne med. Jeg tror, at rigtig meget af det handler om at udbrede kendskabet til funktionen og udbrede budskabet om, at både seniorer og virksomheder, der leder efter seniorer, skal gøre brug af de funktioner, der er. Og derfor har vi også brug for hele tiden at følge op, ligesom styrelsen i 2020 vil iværksætte en kampagne omkring det.

Svar:  Tak. Problemet er jo, at det her ikke bare er for seniorer, der er jobsøgende, det skal også være for seniorer, der er uden for arbejdsmarkedet, og som siger, at de egentlig godt kan klare nogle timer. Det betyder, at hvis ikke man er tilmeldt Jobnet som jobsøgende, skal man enten ind i søgefeltet i »Find job« og for eksempel skrive »Egnet til seniorer«, eller også skal man i søgefeltet »Find job« klikke på »Vis flere søgekriterier« og dernæst på »Ansættelsesvilkår«, før man kommer frem til »Job egnet til seniorer og efterlønnere«. Det var ikke det, der var meningen, for der skulle have været en enkel tilgang, hvor seniorer og virksomheder skulle kunne møde hinanden uden at skulle kigge på alt muligt andet i den forbindelse. Det er det, der gør det vanskeligt.
Kommentar:  Først og fremmest vil jeg gerne takke spørgeren for at rejse en problemstilling, som regeringen finder meget relevant. Jeg vil gerne slå fast, at det er et alvorligt problem, hvis der ydes udenlandske donationer, der medvirker til at undergrave grundlæggende demokratiske værdier og frihedsrettigheder i Danmark. Det ligger regeringen meget på sinde, at donationer ikke må risikere at underminere vores demokrati og grundlæggende rettigheder. Det må ikke ske. Derfor vil regeringen også sætte ind over for kræfter i udlandet, der arbejder for at undergrave demokrati og frihedsrettigheder i Danmark. Der skal i den sammenhæng heller ikke herske tvivl om, at vi er klar til at bruge de nødvendige værktøjer, også lovgivning. Det er netop derfor, at udlændinge- og integrationsministeren agter at fremlægge et lovforslag om forbud mod visse donationer. Spørgsmålet om udenlandske donationer er også allerede genstand for stor opmærksomhed og drøftelser i EU, som spørgeren er inde på. For problematikken er ikke alene relevant for Danmark. Den er også relevant for en lang række andre europæiske lande, der ligesom Danmark ikke vil acceptere, at udenlandske donationer skal undergrave demokratiske værdier og frihedsrettigheder i Europa. Derfor er det også en drøftelse, vi vil fortsætte med at føre sammen med vores partnere i EU.

Svar:  Vi befinder os sådan lidt i en – hvad kan man sige – kulturkonflikt. Altså, heldigvis er der et stort flertal af os danskere og andre, der bor i Danmark, der abonnerer på ønsket om at leve i et frit land med grundlæggende frihedsrettigheder og så videre Men det må jo ikke skygge for, at der er kræfter rundtomkring i verden, som bestemt og med stor økonomisk muskel kæmper for det modsatte. De mener, at kvinder skal gå i burka eller på anden måde være tildækket og skal betragtes som andenrangsborgere. De mener at ytringsfriheden er noget, man kan sjakre med, og mener, at demokrati skal vige, hvis det strider imod lærebøger skrevet for 1.400 år siden i en arabisk ørken. De kræfter er der, og de er ikke svage. Vi kan se – det er jo det, Berlingske Tidende har beskrevet – hvordan de meget præcist ved, hvem de har at kunne regne med, både i Danmark og i andre EU-lande. Derfor er det jo godt, hvis det – som udenrigsministeren siger – ligger regeringen på sinde at gøre noget. Men det her er en akut situation. Vi taler om koranskoler, moskeer og så videre, som aktivt er ude at hverve folk til vores fjenders sag. Vi har jo allerværst set det, i forhold til hvordan man rekrutterer unge mennesker og får dem overbevist om at drage i krig for Islamisk Stat og andre vanvidsprojekter. Så det haster, udenrigsminister. Så hvornår sker der noget? Og hvad sker der mere konkret? Hvornår får man bremset de her overførsler, så vi i hvert fald kan sige, at de penge, der er i de her moskeer, ikke er nogle, der kommer fra wahabistiske organisationer i Saudi-Arabien, eller hvor det nu måtte være? For derfra kommer der altså sjældent noget godt.