Kommentar:  Det kommer noget bag på mig, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke anerkender, at det dybest set er Folketinget, der bestemmer, om vi skal have en folkeafstemning. Det er i Folketinget, vi må se, om der er fem sjettedeles flertal. Det står Dansk Folkeparti fuldstændig frit at stemme for den lovgivning, vi lægger frem, og så skal vi ikke have nogen afstemning. Så enkelt er det. Så kan jeg forstå, at herre Lars Løkke Rasmussen synes, at det er helt fint, at Dansk Folkeparti åbenbart skal have en betaling for at gå ind og gøre noget godt for danske virksomheder og danske arbejdspladser. Nu kan jeg jo kun undre mig, for jeg kan ikke stille spørgsmål. Men jeg undrer mig såre over, at herre Lars Løkke Rasmussen synes, at det er helt fint, at den betaling skal Dansk Folkeparti selvfølgelig have for at gå ned i denne Folketingssal, gøre deres pligt og gøre noget for danske virksomheder og danske arbejdspladser. Jeg forstår det ikke. I forhold til det her med konkrete områder på velfærdsområdet, som muligvis er udfordret, har vi jo også ved flere lejligheder sagt, at det er noget, vi tager alvorligt. Vi støtter de lande i Europa, som har peget på, at der er svig og misbrug. Vi lægger også mærke til ikke bare den debat, der er i andre lande, men også de domme, der er over for andre lande, og så må vi jo punkt for punkt eller ydelse for ydelse så at sige gennemgå det her og se, om der er noget, vi kan gøre. Herre Lars Løkke Rasmussen ved også godt, at så nemt er det heller ikke, for vi er jo bundet af vores EU-lovgivning, og jeg går ud fra, at herre Lars Løkke Rasmussen også er optaget af, at vi kun gør noget i Danmark, der er lovmedholdeligt i forhold til de forpligtelser, vi i øvrigt har.

Svar:  Det er da lidt underligt at skulle opleve statsministeren stå og belære mig om grundloven. Alt det dér ved jeg jo hjemmefra. Jeg har jo gjort mit hjemmearbejde. Jeg prøver på at finde ud af, hvor regeringen er politisk. Vi har en regering, der, da vi senest havde lejlighed til at diskutere europolitikken med regeringen – og det er 2 måneder siden – ikke var villig til at gå ind i en diskussion om velfærdsturisme. Og nu har vi så en europaminister, der tager en billig overskrift i Berlingske. Så prøver jeg bare at finde ud af: Er der indhold i det? Regering gjorde knæfald i forbindelse med børnechecken uden overhovedet at prøve det af. Man afventede ikke engang en åbningsskrivelse. Hvad er indholdet? Hvad er det, regeringen konkret planlægger at tage af initiativer i Bruxelles for at sikre, at regeringens øjensynlige nye holdning når længere end blot forsiderne af danske morgenaviser? Vil statsministeren rejse det her tema på topmødet den 19.-20. december, når hun skal mødes med de øvrige stats- og regeringsledere, altså samle op på den debat, som blandt andet Cameron har igangsat? Vil Danmark stille det som et krav, når Danmark skal være med til at vælge en ny kommissionsformand, at vedkommende tager det her problem alvorligt og nok står vagt om den fri bevægelighed, men altså ikke står vagt om, kan man sige, friheden til bare at forgribe sig på et hvilket som helst velfærdsgode? Det er det, jeg prøver på at finde ud af. Og så antyder jeg bare, at det ville være befordrende for at få en europapolitisk aftale med os. Min læsning af de politiske holdninger her i Folketingssalen er sådan, at jeg også tror, at der er andre partier, der er interesseret i det her. Politik foregår jo på den måde, at man mener nogle ting, og så prøver man på at finde nogle kompromiser, og hvis de er tilstrækkelig stærke, kan det også trække andre ting med sig. Det er blandt andet derfor, at vi lavede en aftale med regeringen sidste tirsdag, selv om den jo ikke på alle punkter matcher vores eget finanslovsforslag. For det, vi fik, var så godt, at vi gerne ville lægge ryg til det, vi så måske bryder os mindre om. Sådan fungerer det jo.