Kommentar:  For ikke så længe siden behandlede vi også et andet forslag om fixerum, som regeringen afviste. Det var forslaget fra Liberal Alliance. Nu skal vi så til det igen. Tonen er slået an. Formålet med rummene er at nedbringe dødeligheden og begrænse generne for det omgivende samfund. Vi ser en række problemer i det her forslag. Vi kunne starte med finansieringen. Hvis man kigger i bemærkningerne til lovforslaget, kan man se, at der ikke er nogen økonomiske konsekvenser for staten. I høringssvaret finder jeg så som en lille bemærkning, at regeringen og Enhedslisten har fundet 17 million kroner til en pulje for 2012 og 2013. 17 million kroner er selvfølgelig heller ikke noget at tale om, så hvorfor skulle det nævnes? Når vi kommer til det næste lovforslag i dag, kan vi se, at der er beskrevet noget med 10 minutter som en omkostning, men det er selvfølgelig en helt anden ting. Så kan man se på, hvem der må bruge de her rum. Det er personer over 18 år, der som følge af et længere og vedvarende misbrug af euforiserende stoffer har en stærk afhængighed af det pågældende stof. Hvordan skal man tjekke det? Det skal man måske, men man må ikke spørge, hvem de er. Der står jo, at kvalificeret personale i stofindtagelsesrummene må antages at kunne bedømme, hvorvidt en stofmisbruger tilhører gruppen af personer med stærk afhængighed som følge af et længere og vedvarende misbrug af euforiserende stoffer. Vi hørte også før, at det er politiet eksperter i. Der står også i lovforslaget, at der skal være autoriseret personale. Det kan for eksempel være sygeplejersker. Som udgangspunkt er de ikke underlagt kravene i henhold til deres autorisation, for de skal bare overvåge, udlevere udstyr og vejlede. I det øjeblik de går ind og yder førstehjælp eller formidler et tilbud, der måtte findes i tilknytning til fixerummet, skal de følge sundhedsloven, autorisationsloven, og så er der rettigheder for borgerne, som kan klage til Patientombuddet og så videre Det vil sige, at man som udgangspunkt prøver at etablere et lavtærskeltilbud uden nogen former for registrering, og et sekund efter er det et almindeligt socialt tilbud med registrering, journaler og så videre Det kræver et ganske særligt personale, hvis det skal fungere, og der vil helt sikkert være rigtig mange gråzoner, som det vil være rigtig vanskeligt at agere i for personalet. Det er så en ting. Så synes jeg også, noget andet er bemærkelsesværdigt. I dag behandler vi jo lidt senere på dagen et forslag til en ny rygelov, hvor vi strammer reglerne, og hensigten der er at jage rygerne. Hvordan er det så egentlig med arbejdsmiljøet i fixerummene? Der står faktisk, at stofferne godt må indtages, ved at de ryges, og at personalet skal overvåge det. Det ville jeg tænke var ulovligt i forhold til rygeloven, men nu er det selvfølgelig i forvejen et lovløst område i forhold til besiddelse, så rygeloven gælder nok heller ikke der. Der beskrives flere gange i lovforslaget, at hvis stofindtagelsesrum skal være i overensstemmelse med FN's narkotikakonvention, skal der i forvejen eksistere en bred vifte af behandlingsmæssige og skadereducerende foranstaltninger, som stofindtagelsesrummet ikke erstatter, men supplerer. Det anføres også, at INCB, som er FN's narkotikakontrolorgan, siger, at det ikke lever op til FN's narkotikakonvention, så formentlig er det ikke foreneligt med FN's konvention, og hvis det skal være o.k., skal det i hvert fald nærmest være sidste mulighed, man har, set i forhold til en lang række andre tilbud. I Dansk Folkeparti mangler vi at se overbevisende dokumentation for, at alle andre muligheder er udtømt. Der er over de sidste 10 år sat mange penge af til projekter under satspuljen, men hvilken effekt har de projekter haft, og er de fortsat aktive? Hvad er tilbuddene ude i kommunerne? Hvis man rent faktisk havde forsøgt alt og der var en række relevante tilbud til alle narkomaner i alle kommuner, kunne stofindtagelsesrum være en overvejelse værd, men som det er nu, virker det mest som et bekvemt tiltag for at gøre et problem mindre synligt, og så er det jo en bekvem undskyldning, at det mindsker dødeligheden. Hvis det reelt skal have en effekt i forhold til de resultater, der er beskrevet i bemærkningerne, så skal der være rigtig mange rum. Den store effekt på dødeligheden ses i en afstand på op til 500 m fra rummet. Det vil sige, at rummene i henhold til de resultater skal placeres med cirka 1 kilometers mellemrum. Derfor må vi have klar besked om, om kommunerne lever op til de høje krav og faktisk har en række tilbud, for eksempel et her og nu-tilbud til den narkoman, der ønsker afvænning, og naturligvis også et fornuftigt socialt opfølgende forløb, så tilbagefald modvirkes. Endelig er der problematikken for politiet. Hvis man tilhører målgruppen, det vil sige er over 18 år og har haft et mangeårigt misbrug, så gælder loven ikke, i hvert fald ikke hvis man opholder sig i nærheden af fixerummet. Der ligger også en understøttelse af kriminalitet i forslaget. Misbrugerne skal fortsat have penge til stofferne, og hvordan vil man have det som nabo til et fixerum, når man har haft indbrud i sit hjem og fået rodet det igennem og misbrugeren derefter kan gå hen i et autoriseret tilbud og indtage sit stof? Derfor er Dansk Folkeparti imod det her lovforslag, men hvis flertallet ønsker at vedtage det, har vi nogle punkter, som vi faktisk mener man skal tage med ind i udvalgsarbejdet. Der bør foretages en miljøvurdering af placeringen. Der skal føres tilsyn med – og det er meget vigtigt – at der bliver ro og orden i området omkring fixerummet. Endelig skal man selvfølgelig trække tilladelsen til et fixerum tilbage, hvis området ikke fungerer og der ikke er så meget styr på det, som der skal være.

Svar:  Tak til ordføreren, vil jeg gerne sige. Jeg forstår også nogle af de bekymringer, man kan have om, hvorvidt kommunerne lever op til sine forpligtelser omkring behandlingsgarantien, men det ville have været rart, hvis Dansk Folkeparti også havde haft de bekymringer, da man i 10 år var støtteparti for regeringen og blev trukket gennem det ene samråd efter det andet om lige netop samme spørgsmål. Men jeg vil egentlig godt stille et spørgsmål. Tidligere var der jo på et tidspunkt nogle overvejelser i Dansk Folkeparti om, at man gerne ville kigge på stofindtagelsesrum; der var blandt andet en sundhedsordfører, og jeg kan ikke huske, om fru Pia Kjærsgaard også var en tur på Vesterbro for at se, hvordan forholdene egentlig er. Er det noget, man fuldstændig har lagt på hylden i Dansk Folkeparti, eller er man her under udvalgsdrøftelsen villig til måske at ændre holdning til det?