Kommentar:  Jeg tror, alle erkender, at der er et råderum. Så vores holdning fra Socialdemokratiets side er, at man også godt kan bruge en lille del af det her råderum på at nedbringe besparelser, nedskæringer, på kulturområdet. Og jeg synes, at Alex Ahrendtsen, når han nu på Dansk Folkepartis vegne vil repræsentere kunst og kultur i Danmark, også skulle prøve at komme med nogle bud på, hvordan du kan styrke investeringerne i kunst og kultur frem for at fortsætte de nedskæringer, som Dansk Folkeparti jo har været med til at lave, ikke mindst i forhold til kultur i provinsen. Så jeg glæder mig til at høre i Dansk Folkepartis ordførers indlæg her, hvordan man vil være med til at styrke kunst og kultur i Danmark.

Svar:  Så er det jo så heldigt, at man får lejlighed til at svare på herre Mogens Jensens spørgsmål. Men først en tak til herre Jacob Mark og Socialistisk Folkeparti for at indkalde til denne forespørgselsdebat. Jeg synes, det er glimrende, at vi får lejlighed til at diskutere det. Indledningsvis vil jeg sige, at Dansk Folkeparti har været bekymret for de her omprioriteringsbidrag, som der jo har været over en bred kam, og vi foreslår ganske konkret på finansloven 2019 at afskaffe omprioriteringsbidraget helt – ikke 0,5 procent, ikke 1 procent, ikke 1,5 procent, men alle 2 procent fra 2019 og fremover, og det vil vi gøre ved at finde pengene inden for Kulturministeriets område. Vi finder dem ved at skære ned på internationale kulturpuljer. I 2014 – det er baseret på 2008-tal – udgjorde det samlet set 0,25 milliard kroner fordelt på forskellige ministerier og for Kulturministeriets vedkommende cirka et par hundrede millioner kroner. Jeg har desværre ikke fået de seneste tal fra 2017 endnu. Jeg håber, at Kulturministeriet snart leverer dem. Hvis vi skærer ned, vil der stadig væk være i hvert fald 100-120 million kroner til internationale kulturpuljer. Det er vores prioritering, det er det, vi har sendt over til regeringen i forbindelse med finanslovsforhandlingerne. Hvis regeringen imødekommer os på det område, vil omprioriteringsbidraget være fjernet på kulturområdet. Så vil jeg også sige, at omprioriteringsbidraget jo er noget, som har eksisteret siden 1980'erne, og alle regeringer har jo stået på mål for dem. Det nye er selvfølgelig, at det blev rullet ud over alle områder, og det nye er også, at Kulturministeriet så har skullet aflevere de her penge. Så er de gået over i en anden kasse, hvor man har brugt dem til at styrke politiet og til at styrke sundhedsområdet. Det andet, jeg vil sige, er, at Dansk Folkeparti jo er sat i verden for at hjælpe, og vi har jo hjulpet regeringen til at fjerne omprioriteringsbidraget på sundhedsområdet. Det blev vi heldigvis enige om, og her for et par dage siden – eller var det i går? – fjernede vi det jo fuldstændig på erhvervsuddannelserne. Fremadrettet er der ikke noget omprioriteringsbidrag længere på erhvervsuddannelserne. Jeg vil også sige, at omprioriteringsbidraget er svært for kulturinstitutionerne. Det er især svært for de små kulturinstitutioner, og det rammer skævt, og det rammer på den dårlige måde. Det er en grønthøster, og lad mig bare give et eksempel. Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, i daglig tale KongeKons, har udgifter for cirka 100 million kroner Meget af det er bundet i drift på grund af en fredet bygning, og hvor kan man så skære? På uddannelserne, og det er cirka en tredjedel. Så de 2 procent rammer forholdsvist hårdere, og det er derfor, vi foreslår at finde pengene ved at skære ned på de internationale kulturpuljer. Regeringen har så foreslået på finansloven 2019, at omprioriteringsbidraget fortsætter, men i stedet for at putte dem uden for kassen, putter de dem ind i en kulturkasse, og så tager de pengene op og giver dem til vennerne, fortrinsvis i de store byer. Det er ikke en specielt god måde at gøre det på. Det betyder strengt taget, at Skagen og Ribe og museerne på Ærø for eksempel kommer til at betale for, at Det Kongelige Teater skal have nogle flere penge. Det er skævt. Vi kan kalde det Christian Juhl-doktrinen. Vi kan forestille os, at vi har 100 børn. Så tager vi de 100 børns penge og samler dem i en kasse, 2 procent af de penge, de får, og giver dem kun til nogle af dem. Det er jo selvfølgelig ikke en god måde at gøre det på. Jeg vil også sige, at når alle skal spare, skal kulturen selvfølgelig også holde for, men lad os dog gøre det på en klog måde, og det er derfor, vi foreslår at skære ned på de internationale kulturpuljer. Det er vores mening, at det er bedre at bruge pengene i Danmark, i hvert fald nogle af dem. Så det er ikke et enten-eller; vi tager nogle af dem og bruger dem i Danmark. Så vil jeg også til sidst sige, hvilket er vigtigt, og jeg har tidligere spurgt ministeriet om det og har fået et svar, at når vi sammenligner Danmark med lande som Frankrig, Sverige og Norge, som jo er kendt for at bruge virkelig mange penge på kultur, idræt og fritid, så ligger vi på næsten samme niveau, nemlig omkring de 2 procent Skærer vi idræt og fritid fra, ligger vi der på 1,2-1,3 procent Så Danmark ligger på et højt niveau. Jeg skal så lige sige, at det selvfølgelig ikke kun er statens udgifter, der er også indregnet kommunernes og regionernes. Men vi ligger fortsat på et højt niveau. Det skulle være mine kommentarer til denne dejlige forespørgselsdebat, forhåbentlig, og jeg står til rådighed for yderligere.