kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Så lad mig prøve at spørge op en anden måde: Mener ministeren, at vi grundlæggende kan have tillid til, at de offentligt ansatte har en god faglig uddannelse, ønsker at gøre deres arbejde så godt som muligt og normalt også er i stand til at udføre deres arbejde på en fagligt korrekt måde, så man derfor ikke behøver at have en lang række meget detaljerede kontrolregler fra statens side, for eksempel om, at en sagsbehandler på et jobcenter skal indkalde en arbejdsløs til en samtale på et bestemt tidspunkt – for ellers mister kommunen refusion og sagsbehandleren gør ikke sit arbejde ordentligt – når hun godt ved, at den pågældende skal ind og opereres ugen efter og derfor ikke vil kunne sige noget som helst om, hvordan jobudsigterne ser ud, før den pågældende har fået gennemført operationen?

Svar:  Jamen fru Line Barfod ved jo godt, at regeringen netop har lanceret sin yderst ambitiøse plan for mindre bureaukrati i kommuner og regioner, hele den plan, som vi kalder »Mere tid til velfærd«. Planen bygger lige præcis på det, som jeg formoder spørgeren også efterlyser, nemlig en høj grad af tillid til, at kommunerne og medarbejderne kan forvalte ansvaret og bruge de øgede frihedsgrader til lokalt at skabe endnu højere kvalitet for borgerne. Planen skal nemlig give kommunerne og regionerne og de offentlige ledere og ansatte, som er tættest på borgerne, større frihed til selv at beslutte, hvordan opgaverne skal løses. Det skal altså også lige med, at med den her plan aflastes kommunerne for 900 million kroner i administrative opgaver, så de i stedet kan koncentrere sig om kerneopgaverne. De her 105 forslag, som er i planen »Mere tid til velfærd«, er jo altså ikke noget, vi bare selv har hevet op af hatten, men de er netop blevet til på baggrund af et langt forarbejde, hvor alle sten er vendt, og hvor vi har været ude at lytte og været i dialog med lige præcis frontmedarbejderne – de mennesker, som spørgeren også omtaler, og som netop fra deres dagligdag ved, hvor der kan ske regelforenkling, og hvor der kan arbejdes med tillid og mindre kontrol.
Kommentar:  Ministeren misforstår mig bevidst. Jeg er helt med på, at tegningerne kan støde nogen. Det ved vi, og det har vi set igennem årene. Men så er der så meget, der kan støde os. Vi skal også udvikle os. Skal vi så heller ikke vise billeder fra holocaust og nazismens rædsler? Hvad med kommunisternes hammer og segl? Det kan krænke en hel del. Det kan faktisk godt krænke mig, men jeg synes alligevel, at man skal undervise i det. Hvad med slaget i 1864? Der er sikkert nogle sønderjyske efterkommere, der har særlige følelser omkring det. Der er så meget, der sker i vores historie, som man naturligvis skal lære i eksempelvis et fag som samfundsfag. Men igen, jeg vil ikke røre ved metodefriheden. Det, jeg bare ønsker, er at høre ministerens holdning til det her. Det er det, jeg beder om.

Svar:  Jeg synes ellers, at jeg er utrolig firkantet, og jeg plejer egentlig også mest at blive skældt ud for at blive for firkantet, men nu prøver jeg at sige det endnu mere firkantet: Jeg  vil  ikke blande mig i, hvad lærerne underviser i. Jeg er stor tilhænger af, at vi i Danmark ikke har pensum i den danske folkeskole. Så jeg vil ikke blande mig i, hvad man underviser i. Mener jeg, det er naturligt, at man underviser i ting omkring ytringsfrihed, i øvrigt inklusive tegningkrisen? Ja, selvfølgelig. Mener jeg, det er naturligt, at man underviser i ting omkring anden verdenskrig? Ja, selvfølgelig. Mener jeg, det er naturligt, at man underviser i jødehad? Ja, selvfølgelig. Men vil jeg sige, at det er noget, man bør gøre eller skal gøre, eller at jeg som minister skal stå og sige, hvad lærerne skal bruge af materialer i den forbindelse? Ikke på vilkår.
Kommentar:  Tak for det, formand. Spørgsmålet lyder: Hvordan vil ministeren forhindre, at andelen af psykisk syge hjemløse stiger som konsekvens af regeringens sænkning af ydelserne med kontanthjælpsloftet og samtidige afskaffelse af billig bolig-loven, der vil gøre det sværere at finde en billig bolig i for eksempel København?

Svar:  Tak for spørgsmålet. Kontanthjælpsloftet skal sikre, at alle kontanthjælpsmodtagere vil opleve en mærkbar indkomstfremgang ved at tage et job til en løn i den lavere ende af lønskalaen. Loftet sætter en overlægger over de ydelser, som en kontanthjælpsmodtager samlet set kan modtage i kontanthjælp, boligstøtte og særlig støtte. Det betyder ikke, at vi sænker selve kontanthjælpen, og det vil jeg gerne understrege her. Med kontanthjælpsloftet vil det være sådan, at en typisk kontanthjælpsmodtager med tre børn fortsat vil kunne modtage cirka 406.000 kroner samlet set i offentlige ydelser. Det mener jeg er et helt rimeligt niveau, og som sagt står jeg gerne på mål for det. Boligen er helt afgørende for at have en velfungerende dagligdag, især for børnefamilier, og derfor har kommunerne også i dag en række muligheder for at sikre, at mennesker ikke bliver sat ud af deres lejlighed. For hovedparten af de kontanthjælpsmodtagere, der berøres af kontanthjælpsloftet vil den samlede ydelsesreduktion være på under 2.000 kroner, og den gennemsnitlige ydelsesreduktion vil være på omkring 1.450 kroner per måned. Jeg mener derfor også, at vi har fundet den rette balance mellem på den ene side at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og på den anden side, at kontanthjælpen skal udgøre et rimeligt forsørgelsesgrundlag. Men jeg vil gerne medgive, at det at være på kontanthjælp kræver, at man holder hus med pengene og prioriterer, hvad der er vigtigst for den enkelte og for familien. Jeg vil afslutningsvis bare for god ordens skyld gøre opmærksom på, at boliglovgivning ikke hører under mit ressort, men er placeret i Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet.
Kommentar:  Ja. Hvis man kunne give en garanti her, så var der ikke noget, jeg hellere ville. Jeg tror, at spørgeren ligesom jeg er helt klar over, at det at give nogle garantier for, præcis hvornår vi så er der, kan jeg ikke, og det vil jeg ikke begive mig ud i, for det ville være utroværdigt. Men jeg vil holde meget fast i, at vi prøver at lave det her med at få folk, der kan assistere ved videoafhøringer, og at man kan hjælpe hinanden i kredsene, og så har vi som sagt kaldt dem ind. Så ud over det, der er sat i gang for længe siden, presser vi hele tiden på.

Svar:  Ja, der er jo også forskel mellem kredsene, så det kan jo lade sig gøre i nogle kredse. Jeg vil bare høre, om det, når nu udviklingen går så langsomt, er helt udelukket, at det så er, fordi det faktisk er et spørgsmål om, at der ikke er ressourcer nok til det her område?
Kommentar:  Nu er det jo sådan, at i 2005-06 kom der en hel evaluering af, hvad der var muligt at gøre for den almene boligsektor. Så det handler altså om slutningen af 2005 og begyndelsen af 2006. Det, jeg sådan set vil spørge om, er, om herre Thomas Jensen kan bekræfte, at da man var med i boligforliget fra 2002 til 2005, blev der brugt over 6 milliard kroner af lejernes penge i Landsbyggefonden, og at man var med til at tage 50 procent af ydelsen til nybyggeri. Vil herre Thomas Jensen bekræfte det?

Svar:  Når det handler om at bruge lejernes penge i Landsbyggefonden, kræver det lige en begrebsafklaring. Der er forskellige måder at bruge pengene på. Det, som Socialdemokraterne går ind for, er, at pengene kan bruges på at renovere almene boliger. Så det har Socialdemokraterne været med til i tidligere forlig, fordi det er det, lejerne gerne vil have. Derudover foreslog vi fra Socialdemokraternes side – jeg kan ridse det op her – da krisen begyndte at kradse i Danmark i 2009, at øge renoveringsrammen med 2 milliard kroner, så den kom op på 4,4 milliard kroner Vi foreslog, at man også i 2010 øgede renoveringsrammen med 2 milliard kroner, så den kom op på 4,4 milliard kroner i 2010. For 2011 har vi foreslået at vi øger rammen til 5,4 milliard kroner plus en statslig milliard kroner til ghettoområderne til at renovere boliger for. Det er netop, fordi vi anerkender her i 2010, at det kræver et statsligt ansvar, et statsligt medansvar, at sørge for at renovere boliger, især i de udsatte boligområder. Så det er historien om Socialdemokraternes forhold til Landsbyggefonden.
Kommentar:  Tingene flytter sig jo i virkelighedens verden, og det er jo det, man er nødt til at tage bestik af, når man er i regering. Derfor tror jeg, at ganske mange mennesker godt er klar over, at tiderne har skiftet fra 2008, hvor vi kunne alting, hvor der var store demonstrationer på slotspladsen om, at der nu skulle ske noget på velfærdsområdet, og indtil i dag, hvor vi må konstatere, at vi har mistet 200.000 arbejdspladser i den private sektor, og at vi kæmper for at få bekæmpet arbejdsløsheden. I modsætning til Socialdemokratiet, som tilsyneladende har fundet en mirakelkur, hvormed man med gældsætning kan løse alle landets problemer, så ingen opdager noget som helst, så tror jeg, at jeg må sige, at regeringen ser realiteterne i øjnene. Når man skal ud af en krise, og det ved folk fra deres private økonomi derhjemme, at hvis den ikke hænger sammen, er man jo nødt til at træffe nogle dispositioner, og der har vi truffet det valg, at frem for at bruge penge på at trække raske mennesker ud af arbejdsmarkedet vil vi hellere bruge dem på at hjælpe de nedslidte, som naturligvis ikke skal arbejde, men samtidig skaffe os et økonomisk råderum, der gør, at vi ikke skal ud at skære ned på kernevelfærden.

Svar:  Jeg kan for mit vedkommende sige, at jeg er meget tilfreds med, at formanden har fundet en fair løsning. Så det er udmærket. Spørgsmål 2 – hvis det er det, jeg skal læse op – lyder som følger: Mener ministeren, at danskerne kan stole på ham, når han gentagne gange har forsikret, at han stod ved aftalen om efterlønnen, men nu bryder sine meget klare løfter?
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 114 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Hvilke virkemidler påtænker ministeren at tage i brug for at ændre på, at livskvaliteten for mange handicappede ligger lavt?

Svar:  Også tak for det spørgsmål. Vi skal som samfund gøre alt, hvad vi kan, for at mennesker med handicap har samme muligheder som alle andre for at leve et godt liv. Derfor skal vi også tage det dybt, dybt alvorligt, når tal viser, at mange mennesker med handicap er utilfredse med livet. I Socialdemokratiet gik vi i foråret blandt andet til valg på at forbedre mulighederne for mennesker med handicap. Det står tydeligt både i vores handicapudspil og i forståelsespapiret mellem regeringen og støttepartierne, og det er en ambition, vi holder fast i. Det første, vi vil gøre, er at gennemføre en evaluering af det specialiserede socialområde med henblik på at identificere løsninger, der kan sikre den nødvendige kvalitet i tilbuddene til borgerne. Vi skal sørge for, at det ikke er en kamp at få den rigtige hjælp – det er desværre den oplevelse, alt for mange borgere står med i dag – og derfor skal sagsbehandlingen være bedre. Og så skal der være bedre muligheder for uddannelse til unge med handicap. Det er alt sammen vigtige initiativer, og jeg håber selvfølgelig, at Venstre vil være med til at sikre det.
Kommentar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-7 tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Jamen så vil jeg gerne understrege, at det, som Enhedslisten først og fremmest har et problem med, er, at vi ikke mener, Danmark skal  tage ud at bombe i verden. Og det, man lige præcis er i gang med at købe her, er et bombefly. Diskussionen om at håndhæve forsvaret af dansk luftrum synes jeg sådan set er meget relevant, og det undrer mig meget, at forsvarsministeren ikke tager det her mere seriøst, for der har været rejst en meget, meget alvorlig kritik. Jeg ville i øvrigt gerne selv have haft spurgt Lockheed Martin om det. De skulle være kommet på fredag, men vi har lige hørt, at de bliver forhindret i at komme af det amerikanske forsvarsministerium eller den amerikanske regering, har jeg forstået. Hvad mener ministeren om, at vi ikke får mulighed for at høre producenternes egen udlægning af det her?

Svar:  Jamen jeg har sådan set ikke nogen holdning til, hvordan de tre selskaber vælger at markedsføre deres produkter, og hvilke debatter de ønsker at deltage i. Det, jeg er optaget af, er, at de partier, som skal være med til at træffe en beslutning om Danmarks fremtidige kampfly, får en god proces, at de føler sig ordentligt klædt på, sådan at de kan være trygge ved at træffe en beslutning. Jeg vil så for en god ordens skyld lige understrege, at alle de tre flytyper, som er ved at blive evalueret, er bombefly.
Kommentar:  Det er jo helt klart, at Danmark også har mulighed for at indgå i en dialog med nogle af de lande, der er problemer med. Er ministeren indstillet på at indgå i en dialog for at sikre, at de her kvinders skilsmisse også bliver anerkendt i de lande, de rejser til?

Svar:  Nu er jeg jo ikke udenrigsminister, men jeg vil tro, at hvis man spurgte udenrigsministeren, ville svaret være, at vi altid gerne tager en dialog med alle lande om, hvordan man kan støtte op om demokratiet og om de retningslinjer og regler, som gælder i Danmark. Men jeg synes, jeg vil henvise til udenrigsministeren, for jeg har ikke kompetence til at gå ind og afgøre, hvordan man tager diplomatisk kontakt til andre lande. Men jeg kan selvfølgelig sige, at i Danmark har vi én lov, og den gælder alle. Det er et synspunkt, som vi alle sammen her er villige til at stå på mål for, og som vi selvfølgelig også tager en dialog med andre om, når det er muligt.
Kommentar:  Ministeren var i tvivl om den tidligere spørgers oprindelse, som jo er Nordjylland, og jeg vil gerne for at imødegå enhver form for tvivl slå fast, at jeg er bosat i Sønderjylland. Men det interessante i den sammenhæng er jo, at uanset om man kommer fra Nordjylland eller man kommer fra Sønderjylland eller man kommer fra Sjælland eller man kommer fra Fyn eller man kommer fra Bornholm, så er det den samme problemstilling, vi står med, nemlig at kommuner over en kam har problemer med at leve op til deres budgetter. Når hundredvis af borgere i Sønderborg i går kunne mødes i Gråsten, på Gråsten Landbrugsskole, i protest over de besparelser, som er foreslået af Sønderborg Kommune, er det jo ikke for sjov. Så er det ikke, fordi de har en lyst til at køre 34 km ud af kommunen for at have deres børn i en daginstitution i Aabenraa Kommune, som er nabokommunen. Det er ikke det, der er problemstillingen; det, der er problemstillingen, er regulære nedskæringer. Og det, som især er problemet, er jo, at det rammer dem, som i forvejen er svagest stillet. Jeg har meget svært ved at se, hvordan det kan harmonere med de målsætninger, som regeringen selv har, for det er vel ikke meningen, at det er de svagest stillede i dette samfund, som skal betale for de rigestes skattelettelser. Men det er det, som det ser ud til for de borgere i Sønderborg, som bliver ramt af de besparelser, som man kan imødese.

Svar:  Jeg har bemærket, at kommunens navn, Sønderborg, er fremkommet i spørgsmålet. Derfor har jeg også lige fundet frem til, hvordan det egentlig ser ud med børnetallet i Sønderborg. Hvis man ser på, hvordan børnetallet for 0-6-årige i Sønderborg Kommune udvikler sig de kommende år, kan man se, at der sker et fald på 8 procent Derfor finder jeg det egentlig meget fornuftigt, at man går ind og ser på, hvordan man kan tilpasse budgetterne, og det er sådan set også det, Sønderborg Kommune er i gang med. Og det er jo egentlig meget fornuftigt, at man tilpasser budgettet til, at der er færre børn, der skal passes.
Kommentar:  Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger fire forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nummer V 90 af Jeppe Bruus (S), Michael Aastrup Jensen (V), Naser Khader (KF) og Alex Vanopslagh (LA). De medlemmer, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 58 (S, V, KF og LA), imod stemte 37 (DF, RV, SF, EL, NB, ALT, Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG) og Uffe Elbæk (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nummer V 90 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nummer V 89 af Morten Messerschmidt (DF), forslag til vedtagelse nummer V 91 af Kristian Hegaard (RV), Rosa Lund (EL) og Sikandar Siddique (UFG) og forslag til vedtagelse nummer V 92 af Rasmus Nordqvist (SF) bortfaldet. Dermed er forespørgslen afsluttet.

Svar:  Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om det fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger et forslag. Der stemmes om forslag til vedtagelse nummer V 93 af Morten Messerschmidt (DF), Jeppe Bruus (S), Michael Aastrup Jensen (V), Kristian Hegaard (RV), Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), Rosa Lund (EL), Naser Khader (KF) og Pernille Vermund (NB). De medlemmer, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 91 (S, V, DF, RV, SF, EL, KF, NB, ALT og Uffe Elbæk (UFG)), imod stemte 4 (LA og Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nummer V 93 er vedtaget. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Kommentar:  Det er jo indlysende, at der er visse fordele forbundet med at være medlem af Det Europæiske Fællesskab. Sådan er det. Men der er jo også visse ulemper, og en af ulemperne er jo altså, at i en tid, hvor der er mange danskere, der har vanskeligt ved at finde fodfæste på arbejdsmarkedet, er der stadig væk mulighed for, at for eksempel østeuropæisk arbejdskraft kan komme ind og tage arbejde i Danmark. En problemstilling er den, som ministeren nævner, om social dumping, men en anden problemstilling er, at der jo også er mulighed for, at man fuldt lovligt kan komme ind og så udkonkurrere danskere. Det synes jeg er et problem, man bør forholde sig til og diskutere, hvorvidt lovgivningen er god nok. Nu nævner ministeren selv, at det handler om at få gang i hjulene, og jeg er også enig i, at det bestemt er vigtigt, og ministeren nævner kickstarten. Men jeg har jo stillet spørgsmål til finansministeren, om ikke finansministeren kan bekræfte, at de projekter, som bliver iværksat, renovering af bygninger på baggrund af kickstarten, også godt kan medføre, at det ikke er danskerne, der kommer i arbejde, men at det også er østeuropæisk arbejdskraft, som vi så er med til at skaffe arbejdspladser til i Danmark. Det er jo problematisk, fordi så er vi jo selv med til at iværksætte nogle initiativer fra Folketingets side og fra regeringens side, som ikke har den ønskede effekt, i hvert fald ikke har den fuldt ud ønskede effekt. Der prøver jeg bare spørge ind til, om regeringen kan se, at der altså er et problem der, som det kunne være relevant at diskutere om man kunne finde en løsning på.

Svar:  Selvfølgelig er der et problem, når vi har arbejdsløshed i Danmark. Vi har en ungdomsarbejdsløshed, som er problematisk, og for alle de mennesker, der bliver ramt af at få en fyreseddel, er det jo et af de værste tidspunkter i deres liv. Det er jo sådan set derfor, at jeg synes, at der er grund til at glæde sig hos alle over, at vi nu i Danmark har fået en regering, der vægter det at skabe arbejdspladser, fordi det at få gang i dansk økonomi er nu engang det bedste svar på, hvordan vi sikrer, at færre mennesker rammes af arbejdsløshed. Jeg ved ikke, hvad der er spørgerens konkrete forslag, men hvis forslaget ville være, at vi skulle gøre det forbudt for udenlandsk arbejdskraft at arbejde i Danmark, bliver jeg nødt til at sige, at det ikke vil være regeringens holdning. Jeg ved, at der er mange danskere, højtuddannede og kortuddannede, mænd og kvinder, i øst og i vest, i forskellige aldre og generationer, der har utrolig stor nytte og værdi af at rejse ud i verden og arbejde. Man gør det måske i en periode af sit liv. Det kan også være, at man gør det på den længere bane, og den mulighed ønsker jeg altså ikke at begrænse.
Kommentar:  Jeg tror, at jeg er lige så ked af det, som Socialdemokratiets ordfører er, altså af, at der ikke er kommet mere ud af den task force-gruppe, der har været nedsat, end der er. Det havde været rigtig godt, hvis de faglige grupper selv var kommet frem til, hvordan man virkelig kunne få noget mere gang i, jeg vil ikke kalde det opgaveglidningen, men opgaveflytningen. Men jeg kan forstå, at man ikke er nået sådan særlig langt i den gruppe, der har siddet. Jeg har ikke læst rapporten eller set rapporten på nuværende tidspunkt, men det kommer vi jo nok til på et tidspunkt. Men hvis det var sket, havde vi måske ikke behøvet at stå her i dag. Men man har ikke selv villet løse opgaven, så vi må se, om vi kan løse opgaven.

Svar:  Mange tak. Ministeren omtaler kompetencekort. Det er jo et fuldstændig nyt fænomen, men nu er jeg selv uddannet i sundhedsvæsenet, og det er klart, at jo længere tid man arbejder, jo større kompetence får man. Jeg kan overhovedet ikke se nytten af det her kompetencekort. Jeg bliver nødt til at spørge Venstres ordfører: Når vi taler om kliniske ekspertsygeplejersker, taler vi så om en videreuddannelse af sygeplejersker, eller taler vi blot om, at man skal hakke nogle mærker af eller få flidspræmiemærker, som man kan sætte ind på et kompetencekort? Ordføreren siger jo selv, at det her drejer sig om kvalitet for patienterne, og at det også drejer sig om entydighed, i forhold til at man får lagt kompetencer til en grunduddannelse. Er det rigtigt forstået, at det også er Venstres holdning?
Kommentar:  Selvfølgelig siger vi fra Socialdemokratiet nej til topskattelettelser i en situation, hvor det hverken vil være socialt retfærdigt eller en fornuftig økonomisk politik, al den stund at der er så få ressourcer til rådighed. Og meget andet kan vi forhandle om i efteråret, og det håber jeg også at vi kommer til. Men vi bliver nødt til at holde fast i, hvad det er, statsministeren siger, for når jeg taler om minusvækst, taler jeg om det i de kommunale budgetter. Hvis statsministeren i dag står og siger, at statsministeren ikke er tilhænger af minusvækst i kommunernes økonomi, er det jo ikke svært at svare mig på, om pengene, der med omprioriteringsbidraget tages fra landets kommuner og fra den nære velfærd, også føres tilbage i 2018 og 2019. Det svarer statsministeren ikke på.

Svar:  Det svarede jeg sådan set på, for jeg sagde, at jeg ikke er tilhænger af minusvækst i den offentlige sektor. Jeg er tilhænger af, at vi fører en økonomisk politik, der muliggør, at vi har en begrænset realvækst i den offentlige sektor. Hvor den realvækst skal placeres, beror på en politisk diskussion – jeg har ikke noget flertal alene, så langtfra – men det beror jo også på en løbende stillingtagen til, hvor der er mest brug for pengene. Der kan det jo ikke være sådan, at vi på forhånd siger, at fordi en bestemt sektor har et bestemt budget, er det det, der skal låses, hvis behovet er et andet sted. Hvis det er sådan, at der er brug for en oprustning på sygehusområdet, er det jo der, vi skal opruste; hvis der er brug for en oprustning på folkeskoleområdet, er det der, vi skal opruste; og hvis der er brug for en oprustning inden for politiet, er det der, vi skal opruste.