kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak. Det er fair nok, at man under lovbehandlingen og udvalgsbehandlingen vil prøve at kigge lidt på de forskellige hjørner, for det er jo lige præcis det, man har udvalgsbehandlingen til, men så kunne det også være godt lige at få kridtet banen en anelse tættere op i forhold til det med mink. Men jeg vil sige tak for de bemærkninger, der er faldet indtil nu. Jeg forstår det som udgangspunkt sådan, at Socialdemokraterne og herre Bjarne Laustsen godt kan støtte det, der ligger nu, og helt præcis det med, at det i første omgang er rådgivning og kurser til dem, der har ansvaret. Og det var så dér, der var en afbøjning over mod, om det så skulle omfatte alle, der passer mink. Så jeg vil godt lige spørge den socialdemokratiske ordfører, om det er en betingelse for Socialdemokraterne, at det her lovforslag så også udvides til at omfatte alle, der passer mink, ikke kun de ansvarlige, men alle, der passer mink, for at man kan støtte det her, når der sådan set ikke er et åbenlyst behov for det nu.

Svar:  Jeg vil gerne åbenbare over for Venstres ordfører, at der er behov for, at der bliver taget nogle flere skridt på det her område. Regeringen har jo selv fastsat en 100-procents-kontrol, og det er i sig selv bemærkelsesværdigt, at en bestemt produktionsform bliver udsat for en 100-procents-kontrol. Når vi har de erfaringer og har set, hvad der kommer tilbage – er man i stand til at overholde reglerne, er der grund til kritik, skal der laves nogle ting om? – kan det godt være, at der er behov for, at vi kigger yderligere på det her område. Men vi synes generelt, det er godt, at der er uddannelse på området, og derfor synes vi, at det også skal gælde for dem, der reelt passer minken til hverdag. Til det billede af, at der er en ejer, der kører rundt i en firehjulstrækker, vil jeg sige, at det sådan set ikke gør mig noget, at han gør det, for det, der er vigtigt, er, at dem, der passer minkene i det daglige, ved, præcis hvad de har med at gøre, uanset om de kommer fra Ukraine eller Nordjylland eller Fyn.
Kommentar:  Tak for det. Er der flere, der ønsker at udtale sig? Det er der ikke.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (DF), tiltrådt af et flertal (det øvrige udvalg med undtagelse af EL)? Det er vedtaget. Der stemmes om ændringsforslag nummer 2 uden for betænkningen (EL). Afstemningen er slut. For stemte 98 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 6 (1 DF (ved en fejl) og 5 LA (ved en fejl)), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling, og hvis ingen gør indsigelse betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Det, der er problemet her, er selvfølgelig, at når det kommer frem, at det er vurderet til ikke at være egnet til menneskeføde, så kan der være nogle, der kan være bange for, at de står og anvender maskinolie eller et eller andet lignende produkt i stedet for at anvende olivenolie i madlavningen. Det er jo ikke til at vide. Det er sådan set det, der er problemet. Det er også derfor, jeg synes, at der ligger et stort ansvar for, hvordan vi egentlig behandler den her problematik. Jeg kan forstå, at der nu er en second opinion på vej her – var det sidst i maj? – hørte jeg ministeren sige? Og jeg vil gerne høre, hvis det nu viser sig, at det resultat er magen til det første resultat, hvad ministeren så vil foretage sig i den sammenhæng.

Svar:  Tak for det, formand. Og tak for opfølgende spørgsmål. Jeg vil også straks give en forbrugeroplysning til spørgeren om, at det, man kalder olivenolie, der så har ændret klassifikation, kaldes bomolie, og det er ikke sundhedsmæssigt risikabelt at indtage. Så derfor bør forbrugerne ikke være nervøse for det. Man kan tilmed lugte til sin olie, og så kan man derudaf vurdere, om det skulle vise sig, at den er god at spise eller drikke eller ej. Men det er ikke sundhedsskadeligt for forbrugeren.
Kommentar:  Jeg tror, at der er rigtig mange vælgere, som har meget svært ved at forstå, hvordan regeringen med statsministeren i spidsen eksempelvis kunne sige, at regeringen ingen planer har om at genåbne velfærdsforliget. Vi overholder de aftaler, vi har lavet – januar 2010 i Politiken. Jyllands-Posten: Regeringen har ingen planer om at genåbne velfærdsforliget. Vi står ved de forlig og aftaler, som vi har indgået. Altså, det er helt rigtigt, og det er flot sagt, men det, der er tilfældet, er jo, at man er løbet fra alle de løfter. Man burde jo sige ikke bare til dem, der er under 45, men også til dem, der er over 45, for det er jo dem – hvis man forstår regeringens udspil, som er blevet lækket til pressen – som jo i særlig grad kommer til at mærke det her, at sandheden er, at de godt kan glemme det, de har indstillet sig på, nemlig deres efterløn og deres folkepension. For modsat, hvad regeringen sagde til dem for under et år siden, så løber den fra løfterne nu. Det er dem, der nu kommer til at betale regningen for den uansvarlige økonomiske politik, regeringen har ført, og de store ufinansierede skattelettelser, den har givet. Det passede ikke, da regeringen i efteråret sagde, at regningen for krisen var betalt. Nu skal de ikke bare have halve dagpenge, de skal også af med efterlønnen, og de skal have forringet mulighederne for at gå på folkepension. Hvorfor siger man ikke det?

Svar:  Nu havde jeg forleden dag glæden at debattere med herre Morten Bødskovs kampfælle, herre Ole Sohn. I den debat om de 15 milliard kroner sagde herre Ole Sohn, at efterlønnen også var i spil. Der var et langt katalog af ting og sager. Hvis herre Morten Bødskov synes, at det er en god måde at føre politik på, vil jeg sige, at jeg er uenig i det, for jeg synes, at hvis man har i tankerne, at der kan ske nogle ændringer i efterlønnen – det kunne også ske i dagpengene, det var heller ikke sikkert, at man ikke kunne diskutere det; man kunne også diskutere en time ekstra, man kunne også diskutere den femte ferieuge, der var mange ting, man kunne diskutere, ifølge herre Ole Sohn – er det så ikke trods alt, når alt kommer til alt, mere hæderligt at sige, hvad man vil gøre efter valget end ikke at ville sige det? Hvad synes herre Morten Bødskov?
Kommentar:  Hvis ministeren og regeringen ønsker at handle og indkalder til drøftelser og til forhandlinger, møder vi Socialdemokrater op. Jeg tror faktisk, at folk er en smule trætte af hele tiden at skulle høre på, hvad den tidligere regering har gjort og ikke har gjort. Efter mødet i går udtalte formanden for socialrådgiverne, at hun havde oplevet to ministre, der ikke havde en klar plan, og nu er det Venstre, der sidder i regering. Så det er Venstres ansvar at vise handling på det her område.

Svar:  Det ansvar tager vi på os som regering. Vi sidder ikke bare og igangsætter analyser og snakker, vi handler også. Men vi gør det ud fra devisen om, at vi tror, at de rigtige løsninger finder vi i et samarbejde med dem, som det hele handler om, ikke mindst medarbejderne. Det var derfor, vi havde en god og konstruktiv drøftelse med fagforbundene, og hvis spørgeren ville læse videre i den række af citater, der er fra i går, ville man jo også kunne se, at de fra fagforbundets side sådan set har kvitteret for, at de oplevede en regering og nogle ministre, som var lyttende og oprigtigt interesserede i, at vi skulle finde nogle løsninger i fællesskab. Men jeg er også interesseret i, at vi inviterer dem ind, der har ansvaret ude i den virkelige verden, nemlig Kommunernes Landsforening og Danske Regioner, for at høre på, hvad de har af bud på løsninger. For ved på den måde at samarbejde om det her vigtige område – og der er ikke sket nok, men der skal ske noget nu her – tror jeg også vi finder de rigtige løsninger.
Kommentar:  Jamen jeg kan fuldstændig bekræfte, at jeg ikke rigtig er i stand til at komme i tanke om en skat, som jeg synes er for høj. Det er jeg faktisk ikke, og derfor har jeg det grundsynspunkt, at vi sådan set burde begynde at drive skatter og afgifter ned – nogle af dem for at sikre, at der kommer flere arbejdspladser, og det er for eksempel derfor, vi skal gøre det lettere at ejerskifte i en familieejet virksomhed, så der kommer nogle flere arbejdspladser, og nogle andre for at sikre, at de arbejdspladser besættes af danskere, også på lavtlønsområdet, og ikke bare af et stigende antal østeuropæere. Og der må jeg sige, at jeg synes, det er lidt trist, at statsministeren ikke vil svare på mit spørgsmål. Jeg har jo, kan jeg forstå, seks gange, hvor jeg kan spørge, og nu kan jeg så bare begynde at repetere det. Når vi nu sammen har drevet tallet fra 330.000 ned på en kvart million, så det altså i 2023 er sådan, at det for en kvart million danskere ifølge regeringens egne tal ikke rigtig er forbundet med nogen nævneværdig gevinst at gå på arbejde, er statsministeren så tilfreds med det? Eller ønsker statsministeren at være med til at tage nogle yderligere skridt, der sikrer, at det kan betale sig at arbejde? Eller er det bare i orden, at det ikke kan betale sig at arbejde?

Svar:  Det er jo rent faktisk lykkedes for en S-R-SF-regering at træffe meget store beslutninger, som betyder, at det kan betale sig at gå på arbejde. Jeg kunne godt tænke mig at få en drøftelse med herre Lars Løkke Rasmussen om de tal, han nævner her. For jeg kunne høre på herre Lars Løkke Rasmussen – det gjaldt sådan set også på det landsmøde, der har været her i weekenden – at man siger, at 330.000 danskere ikke har noget nævneværdigt ud af at gå på arbejde. Kunne herre Lars Løkke Rasmussen så fortælle mig, hvad det egentlig betyder at have noget nævneværdigt ud af at gå på arbejde. For mere end halvdelen af de her 330.000 vil faktisk få mere end 2.000 kroner til sig selv om måneden ved at gå på arbejde. Så jeg spørger herre Lars Løkke Rasmussen: Mere end 2.000 kroner om måneden til sig selv, betyder det ikke noget i en helt almindelig lavtlønsfamilie? Det tror jeg det gør, men det kan godt være, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke synes, at det er et nævneværdig udbytte.
Kommentar:  Det vil sige, at det ikke lyder til, at ministeren har tænkt sig at tage initiativ til at sikre, at kommunerne overholder den topartsaftale, der er indgået vedrørende det her. For det er jo, sådan som jeg læser lovgivningen, også ministerens tidligere svar, som jeg har fået skriftligt, ikke hensigten, at flygtninge, som ikke har ældrestatus og dermed et ældreboligbehov, bliver sat foran ældre, der har behov for at komme i en plejebolig – altså at flygtninge kommer foran der – og det havde jeg faktisk håbet lidt at høre ministeren anerkende selvfølgelig ikke er meningen. Nu kan jeg se, at ældreministeren også er kommet til stede, og mit ønske var faktisk, at det var ældreministeren, der svarede på det her. Men jeg er meget taknemlig for, at transport-, bygnings- og boligministeren stiller op, så tak for det.

Svar:  Jo altså, hvis flygtningen ikke lever op til kriterierne for at få en ældrebolig, kan kommunen ikke placere flygtningen i en ældrebolig. Så jeg kan godt bekræfte, at det ville kommunen ikke kunne.
Kommentar:  Vi har jo meget klart sagt, at vi synes, at der skal være en større forskel på at arbejde og ikke at arbejde. Det er derfor, vi har sagt: Lad os lave et nyt, moderne kontanthjælpsloft, lad os investere pengene i at sætte skatterne nederst Jeg må bare konstatere, hvis det er sidste gang, jeg har ordet her og nu – det er det, formanden nikker, og det kan jeg  ikke  høre ( Munterhed ) det kan jeg bare se; man skal holde sig venner med de rigtige – at selv om regeringen til en start syntes, at det var et problem, og derfor nu også står og praler med, at man har gjort noget ved det, har man altså ikke nogen bud på at gøre problemet endnu mindre. Man vil åbenbart stiltiende acceptere, at når vi om 10 år har indfaset, hvad vi har aftalt i fællesskab, har vi fortsat en kvart million danskere, for hvem det ikke kan betale sig at arbejde. Man vil åbenbart passivt acceptere en stigning i antallet af kontanthjælpsmodtagere – op til 47.000 under krisen – samtidig med at vi har set en endda større stigning i antallet af østeuropæiske medarbejdere i Danmark, helt op til 49.000. Og man vil ikke gå ind i at få løst det problem, må jeg desværre bare konstatere.

Svar:  Og jeg må så på baggrund af den her debat konstatere, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke synes, at det at tjene 2.000 kroner ved 1 måneds ærligt arbejde er værd at nævne. Han synes ikke, det er nævneværdigt. Jeg må konstatere, at det, Venstre tidligere har sagt om skat, står de stadig på mål for. Det vil sige, at de synes, at vi skal sænke arveafgiften, vi skal øge topskattegrænsen, vi skal give skattelettelser til nordsøolieselskaberne. Det står stadig ved magt, for det har herre Lars Løkke Rasmussen ikke taget afstand fra. Vi må også konstatere, at der ikke er finansiering til noget som helst. Og så må jeg konstatere, at herre Lars Løkke Rasmussen bestemt ikke – bestemt ikke – er fremmed over for, at man substantielt sætter ydelserne til de dårligst stillede medborgere i det her samfund nederst Han er parat til at se børnefamilier, som rent faktisk vil blive betydeligt fattigere, i øjnene. Det er Venstres politik her i oktober 2013.
Kommentar:  Ja, den jordskattelettelse, som jo i øvrigt som så mange andre før den meget hurtigt er blevet vekslet til jordprisstigninger, er i vores optik ikke gavnlig, og derfor har den aldrig indgået i vores skattepolitik.

Svar:  Det tror jeg da at de radikale venner ude i landbruget vil synes er meget, meget interessant. Men så kunne jeg også godt tænke mig at høre om pesticidafgifterne: Finder den radikale ordfører ikke, at det er vigtigt, at man får det her gjort på en god og eftertænksom måde? Så kunne jeg også godt tænke mig at høre, om den radikale ordfører ikke også er enig i, at det vigtigste er belastningsgraden, i stedet for at man kigger på, hvor mange gange de her sprøjteførere nu kører. Er det ikke vigtigt, at vi får det her gjort på en anderledes og god måde i stedet for bare bevidstløst at kigge på dem og sige: Jamen nu er de ude og sprøjte igen; nu går det hele helt galt? Skulle vi ikke se på, hvad belastningen af miljøet egentlig er, i stedet for at se på, hvor tit de kører?
Kommentar:  Det er jeg jo fuldstændig enig i, og det er også derfor, at jeg har svaret, som jeg har, at jeg bestemt også synes, at der skal være plads til andre, og jeg vil sådan set opfordre Dansk Folkeparti til netop at rejse det over for Helsingør Kommune. Der sidder jo også – og heldigvis for det – medlemmer af Dansk Folkeparti i kommunalbestyrelsen.

Svar:  Det er jeg sådan set enig i, og det har vi jo også gjort i Dansk Folkeparti i Helsingør Byråd, men nu står jeg her over for ministeren, og ministeren – synes jeg – tilkendegiver i dag en ret vag holdning til det her. Ministeren siger på den ene side: Det er ikke okay, at det fungerer på den her måde. Men på den anden side siger ministeren: Det vil jeg ikke gøre noget ved. Hvorfor vil ministeren som den hardliner i dansk udlændingepolitik ikke gøre noget ved det her område, hvis der reelt er et problem?
Kommentar:  Jeg har såmænd ikke så mange flere spørgsmål. Jeg tror faktisk, jeg har haft de to ting oppe, jeg har blandet lidt sammen i forvejen, fordi de to spørgsmål selvfølgelig vedrører hinanden. Men jeg vil afslutningsvis da gerne spørge, om ikke ministeren er enig i, at begrebet politisk købmandskab får en lidt anden betydning, når man kigger på den her form for politik i kommunerne. Det kan jo ikke være i folkestyrets interesse, at man på grund af ussel mammon kan gå ind og diktere eller lave underhåndsaftaler og så videre, inden vælgerne overhovedet har talt. Det er jo vælgerne, der skal bestemme den 17. november, og så nytter det ikke noget, at vi har et demokrati, som gør, at man kan lave hemmelige underhåndsaftaler om alt mellem himmel og jord, om at holde nogle ude og andre inde og holde forskellige politiske emner ude af debatten – jeg nævnte lige før udlicitering. Det er jo ikke noget, der højner demokratiet.

Svar:  Jeg vil sådan set benytte anledningen til at takke for, at debatten også bliver rejst i den her sammenhæng. Der er jo ikke nogen tvivl om, at jeg er fuldstændig på linje med for eksempel min kollega skatteministeren, som også er ude at tale om, at vi her godt kan tale om en eller anden form for værdiskred i dansk politik. For er det et tegn på, at politiske partier faktisk sælger indflydelse mod kontanter ved ligesom at lade måske en fagbevægelse diktere, hvilken politik de skal føre i den kommende valgperiode? Jeg mener dog stadig væk, at lovgivningen er, som den skal være, og det må selvfølgelig være op til det enkelte partis samvittighed, om man på den måde vil lade sin politik diktere. Men jeg kan da også godt være bekymret for, om man på den måde simpelt hen vælger at sælge indflydelse.
Kommentar:  Jeg har lidt svært ved at se problemet i, at man, hvis man skal af sted med en gruppe mennesker – lad os sige, der er tale om fem, hvoraf en eller to er handicappet – så tager det handicapparkeringskort med, som den person eller de to personer har, hvorefter man så har fri mulighed for at parkere på handicapparkeringspladser. Alternativet ville jo være, at det var selve bilen, der var udstyret med et handicapparkeringskort, og den ville så køre rundt med det til alle tider, uanset hvilke personer der sad i den. Det ville jo være en omgåelse af reglerne, og det ville også betyde, at der ville blive større rift om de handicapparkeringspladser, der er, end der er i dag.

Svar:  Jeg benægter ikke, at det godt kan lade sig gøre i dag, jeg vil bare gerne diskutere, hvad der er mest praktisk og mindst bureaukratisk. De her biler er i forvejen købt uden afgifter, det vil sige at man ikke bare kan køre på stranden i den med personalet. Den er jo for dem, der bor på plejehjemmet, ellers ville det være ulovligt, alene fordi de biler er købt uden afgifter. Så det, som spørgsmålet egentlig går på, er: Når vi nu er i den heldige situation, at et stadigt stigende antal danskere frivilligt arbejder på plejehjem og får nogle af de ældre ud på ture, skal de så virkelig belemres med, at hver gang, de skal ud på en tur, skal de være sikre på, at fru Jensens handicapkort er med, og at hvis ikke det er med, skal de ligge og rode rundt efter det i skuffer og skabe? Kan vi ikke bare sige, at nu er vi i den situation, at de fleste, der bor på ældrecentre i Danmark, egentlig har ret til sådan et handicapkort, og derfor kan vi lige så godt lægge det i forruden i bilen og så lade det være tilknyttet institutionen?
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er afsluttet. For stemte 95 (S, V, DF, RV, SF, EL, KF, NB, LA, ALT, Susanne Zimmer (UFG) og Uffe Elbæk (UFG)), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg sagde lige før, at den træder i kraft den 1. juni 2016.

Svar:  Det skal forstås sådan, at det kan man kalkulere med? Jeg har adskillige, der skriver til mig, og dem skal jeg skrive til, når jeg nu har haft den her drøftelse med ministeren. Hvad skal de sige til deres vognmænd? De skal sige til deres vognmænd, at ministeren i dag har sagt, at det træder i kraft den 1. juni, og at de godt kan kalkulere med at få tilladelsen. Men kan de søge den, for der ligger formentlig også i det, at politiet skal lave nogle vurderinger i forbindelse med den konkrete ansøgning? Derfor er det lidt vigtigt, at de ikke først skal søge efter den 1. juni, for så bliver det lidt sent. Så vil de kunne søge i dag, og er de oplysninger ude hos politiet, så de faktisk ved, at der kan søges nu?
Kommentar:  Det er svært for mig at forstå, at det skal kunne lade sig gøre at lave noget fra Christiansborg, og at vi skal lovgive om det, uden at der er noget tvang i det. Jeg har svært ved at forstå det, det må ministeren så på et andet tidspunkt redegøre for. Det behøver ministeren sådan set ikke at svare på nu. Ministeren bliver ved med at bruge den norske model som eksempel. Jeg taler ikke om den norske model, og jeg spørger sådan set heller ikke til den norske model. Alt det her er ikke spørgsmålet, spørgsmålet kommer nu, og det er: Hvilke andre modeller kigger ministeren på? Den norske model er sådan set ikke den eneste, der har lovgivning i sig, det er der også i den islandske. Hvilke andre kvotemodeller kigger man på, hvis vi ikke kun skal tale om og afvise den norske model?

Svar:  Vi har faktisk kigget på alle de modeller, vi har kunnet finde frem fra andre europæiske lande. Vi har selvfølgelig også kigget på ligestillingsloven, som vi også har talt om. Hvad kan vi gå ind at gøre der? Vi har også kigget på statens bestyrelser, vi er gået i dialog med erhvervslivet for at lade os inspirere der, så vi har faktisk kigget på rigtig, rigtig meget. Vi har også kigget på Komiteen for god Selskabsledelse for at se, hvilke erfaringer de har der. Så vi har kigget på et meget, meget stort, bredt og forskelligt udvalg af tiltag, som man eventuelt kunne bruge. Det er jo den proces, som jeg har nævnt rigtig, rigtig mange gange, vi er i fuld gang med. Ordføreren bliver selvfølgelig også inviteret til forhandlinger på et tidspunkt, og allerallersenest til efteråret vil vi fremlægge noget konkret. Det har jeg sagt igennem rigtig, rigtig mange måneder, og jeg vil gerne blive ved med at gentage det, for det er en proces, vi er i, og jeg lover, at der selvfølgelig kommer en invitation. Den er der allerede, og jeg lover også, at der senest kommer noget til efteråret.
Kommentar:  Det er derfor, det er helt afgørende for regeringen, at vi får det undersøgt helt til bunds, at vi altså får undersøgt: Kan det her lade sig gøre? Hvad er de samfundsøkonomiske konsekvenser? Hvilke konsekvenser har det for prisen på benzin og diesel? Kan det lade sig gøre at skabe de rette rammevilkår? For os er det helt afgørende at få det her undersøgt til bunds, og det er derfor, vi har valgt at få det her analyseret rigtig, rigtig grundigt, inden der træffes en politisk beslutning.

Svar:  Jeg bliver ærlig talt lidt bekymret over den her gåen som katten om den varme grød. Skal man have analyseret det her til bunds, kan man så ikke sige, om det nås inden den 1. april? Altså, før jul sendte ministeren et brev til Energiudvalget, hvor han skrev, at man ønskede at afvente EU's beslutning om byrdefordelingen i den ikkekvotebelagte sektor, som jo først kan forventes i løbet af året. Så jeg synes, at man i Holstebro har krav på at vide, om den her overskrift i dagens avis, som man må gå ud fra ministeren bakker op om, nemlig at afgørelsen kommer inden marts, holder. De må gå ud fra at kunne få et svar på, om de kan regne med den, eller om ministerens embedsmænd, som de har mødtes med i dag, ikke har talt på vegne af ministeren.
Kommentar:  Jeg bliver spurgt, om jeg ligger inde med en teori. Nej, jeg giver mig ikke af med den slags spekulationer. Jeg giver mig ikke af med den slags teorier. Jeg synes, det er overordentlig fantasifuldt, og jeg synes egentlig ikke, at det er passende, at man på den måde mistænkeliggør Udenrigsministeriet. Vi har jo netop sagt, at der tilsyneladende er sket en sagsbehandlingsfejl. Det skal naturligvis undersøges, for man skal undersøge fejl, så man ikke kommer til at begå de fejl en gang til, og hvis der er andre konsekvenser, der skal drages, så skal de selvfølgelig drages. Men vi må jo undersøge den sagsbehandlingsfejl, og det er man i gang med i Udenrigsministeriet.

Svar:  Jeg har ikke mere.