Kommentar:  Som jeg forstår spørgsmålet specifikt i forhold til 30-ugers reglen, ønsker herre Bjarne Laustsen, at der skal indføres en række særregler for personer på arbejdsfordeling. Det er min holdning, at reglerne skal være ens for alle, der modtager supplerende dagpenge. Det, herre Bjarne Laustsen foreslår, vil betyde, at folk på arbejdsfordeling bliver bedre stillet end andre dagpengemodtagere. Formålet med arbejdsfordeling er at give en hjælpende hånd til virksomheder, der i en kortere periode oplever en ordrenedgang. Det er ikke formålet, at medarbejderne skal bindes til virksomhederne i længere perioder, når der reelt ikke er arbejde til dem. Jo mere vi lemper på reglerne, jo mere kommer arbejdsfordeling til at minde om en erhvervsstøtte. Jeg mener derfor, vi skal fastholde tidsbegrænsningerne for supplerende dagpenge. Jeg kan herudover generelt oplyse, at arbejdsfordeling som udgangspunkt skal omfatte enten en virksomhed som helhed, en virksomhedsafdeling eller en bestemt produktionsenhed i virksomheden. I særlige tilfælde kan Det Regionale Arbejdsmarkedsråd dog godkende andre arbejdsfordelinger. Der er i øvrigt i dag gode muligheder for uddannelse på SVU eller VEU, og jeg er bekendt med, at denne mulighed anvendes som alternativ til arbejdsfordeling.

Svar:  Åh, jeg ved søreme ikke, om ministeren har misforstået spørgsmålet. Det er jo det modsatte, der er tilfældet her. Hvis en virksomhed har haft en nedgang, men man tror på, at man kan få produktionen til at køre igen og dermed beholde alle de dygtige medarbejdere, så er reglerne sådan i dag, at man kan tage en arbejdsfordelingsordning på 13 uger og muligvis forlænge den til 26 uger. Hvis der stadig væk ikke kommer den nødvendige gang i produktionen, vil mange stille det spørgsmål, om man er nødt til at have en ny form for uddannelse. Mange af de her folk er jo ufaglærte og har aldrig trukket på uddannelseskontoen, og det kan være, de skal have en 9.-klasses-eksamen. Det kan de altså ikke få, fordi de deltager på en arbejdsfordeling. De bliver straffet. Vi kan tage to virksomheder, der ligger lige ved siden af hinanden, det kunne være i Frederikshavn og være Martin og MAN, hvoraf den ene virksomhed har gjort brug af arbejdsfordelingsordningen, og de kan ikke få det, den anden kan få det. Så siger ministeren, reglerne skal være ens for alle. Det er simpelt hen så langt ude, for det er jo ikke tilfældet. Man bliver straffet, fordi man har brugt et ganske almindeligt redskab, som selv ministeren siger kan være ganske fornuftigt. Vores regler om arbejdsfordelingsordninger er for så vidt ganske udmærkede. Det er jo sådan, at hvis der er anden beskæftigelse at få, fuldtids, så skal man tage det, ellers er man ikke berettiget til at være på ordningen, og reglerne om opsigelse og den slags ting er suspenderet. Det ligger i overenskomsten, hvordan man kan tilrettelægge det. Det her handler simpelt hen om, hvorfor den opkvalificeringsmulighed, som man kan få, når man har været på en arbejdsfordelingsordning, forsvinder som dug for solen. Og man kan ikke som voksen med forsørgelse og så videre give sig til at læse på SU. Jeg ved, regeringen siger, at de gerne vil fjerne alle de barrierer og alle de der ting. Her er et helt konkret tilfælde. Var det 105 eller 106 regler, eller var det 146, regeringen ville fjerne? Her er bare et forslag til, hvordan man kunne fjerne en enkelt regel, og det vil betyde rigtig meget for rigtig mange mennesker, som ikke har trukket på uddannelseskontoen, og som så ville kunne komme videre med deres liv ved at blive opkvalificeret. Jeg vil sige til ministeren, at den regel skal fjernes!