Kommentar:  Vi har – altså, danskerne har, vi taler om det danske samfund – en regering, som har fremsat et finanslovsforslag, der hviler på, at man nu endnu en gang har nedjusteret vækstskønnet, hvor man altså har et glasurlag på 1 promille fra 2015 til 2016, og hvor man skubber ubetalte regninger foran sig. Man har en togfond, som ikke hænger sammen, og som foreløbig er blevet tappet for 9 milliard kroner i forhold til det, man havde stillet danskerne i udsigt, uden at man siger til danskerne, hvad det er for nogle skatter og afgifter, der så skal sættes i vejret for at finansiere de penge, der mangler, eller at man gør det, der kunne være alternativet, nemlig siger, hvad for nogle veje der så alligevel ikke skal bygges. Der er en liberalisering af elområdet, som er blevet skubbet til næste år, fordi der mangler 1 milliard kroner Der er et tiltag på asylområdet, der skal skabe et indtryk af, at det har man styr på, for det har man skubbet til næste sommer, og der tror vi alle sammen, må jeg så forstå, på, at der ikke længere er uroligheder i Syrien, så der i 2016 ikke bliver brug for ekstra udgifter til asylbehandling til asylansøgere. Det er jo sådan, det hænger sammen. Hvem der har penge i det her land, og hvem der ikke har penge, afhænger af, om vi kan få det til at hænge sammen. En måde at få det til at hænge sammen på er at føre en økonomisk politik, der gør, at nogle flere danskere bliver en del af arbejdsfællesskabet, og at vi sætter de alt for mange med ikkevestlig baggrund, der går ledige rundt, de  alt  for mange, der går på kontanthjælp, fordi regeringen har pillet kontanthjælpsloftet ned, i gang. Stillet over for alle de udfordringer har vi en statsminister, der nu,  (Formanden:  Ja tak!) efter at jeg har stillet spørgsmålet seks gange, endnu ikke har antydet, hvad der kunne være et ekstra initiativ i det nye år, og derfor vil jeg bare slutte af, hvor jeg startede, og sige: Lad os nu snart få det folketingsvalg. Og det er jo i virkeligheden ikke kun, fordi det så fremmer, at vi kan få den afstemning om forbeholdet, som vi er enige om, men også fordi det kunne føre til, at vi fik en ny regering, som tog nogle af de her mere grundlæggende problemer i vort samfund alvorligt.

Svar:  Herre Lars Løkke Rasmussen taler udenom, for jeg blev stillet spørgsmålet, om det ikke er rigtigt, at væksten kommer til at stige med 0,1 procent i 2016, og det svarede jeg på ved at sige, at det er rigtigt, men det er jo, fordi den stiger tilsvarende meget i 2015. Og herre Lars Løkke Rasmussen nægter at sige klart og tydeligt til os – ikke så meget til mig, for det betyder ikke så meget, men til den danske befolkning – at jeg har ret i, at med vores økonomiske politik har vi valgt at tilrettelægge den økonomiske politik, så vi har råd til, at den offentlige sektor kan vokse med rundt regnet 3 milliard kroner om året. Det vil ikke være det samme hvert år, men det er rundt regnet, i gennemsnit, 3 milliard kroner om året. De penge har herre Lars Løkke Rasmussen ikke. Hvorfor? Fordi man har en eller anden tåget plan om – vi må ikke se, hvordan planen er – at man vil bruge alle de penge til skattelettelser. Så jeg vil spørge herre Lars Løkke Rasmussen: Kunne det ikke være fantastisk at lægge en plan frem for, hvordan nulvæksten fungerer? Er det ikke rigtigt, at vi med vores økonomiske politik har bedre råd til at udvikle den offentlige sektor, end man har med den plan, som Venstre måtte have? Herre Lars Løkke Rasmussen og Venstre skylder danskerne en plan, og jeg konstaterer, at man ikke ønsker at tale om den nulvækst, som man selv har foreslået.