kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg tror seriøst, at hvis man spørger nogle læger, så vil de sige, at i det øjeblik, man lader sig tatovere, udsætter man sig selv for en risiko, og alligevel vælger vi jo at gøre det, og vi vælger også at lade os pierce og alle mulige andre ting. Det skal man bare være opmærksom på, og man skal også være opmærksom på, at læger ikke nødvendigvis er eksperter inden for hverken grundloven eller erhvervspolitik. Som jeg anser tatovering, er det jo både en kunstform, der kan være ekstremt smuk, og et erhverv, som skal leve. Derfor er jeg enig med ordføreren i, at en debat, der kan starte på Justitsministeriets område, kan ende på sundhedsområdet, og den kunne i virkeligheden også være endt på Erhvervsministeriets område, fordi det i virkeligheden også handler om konkurrence, og hvad der er ret og rimeligt. Men er ordføreren ikke enig med mig i, at hvis nu mine børn i fremtiden gerne vil have lavet en tatovering, uanset om jeg måtte ønske det eller ej, ville det bedste råd, jeg så i det mindste kunne give dem, være: Hvis I nu gør det, hvilket jeg ikke nødvendigvis synes er en god idé, kunne I så ikke i det mindste vælge en tatovør, hvor der hænger et fint skilt i vinduet, hvor der står, at her har man styr på tingene, at her er man medlem af en brancheforening, som har lavet nogle krav til, hvordan man skal opføre sig i forhold til hygiejne, i forhold til farver og i forhold til at være en ordentlig forretningsdrivende? Det ville da i hvert fald være det bedste råd, man så kunne give.

Svar:  Det råd ville jeg faktisk ikke give mine børn, hvis det var, de kom til mig og ville have en tatovering. Så ville jeg sige til dem, at hvis du går ind hos en registreret tatovør, er du sikker på, at de er underlagt rockerne, og så ved du ikke, om de har givet penge under bordet for en registrering, du ved ikke, om de har taget de uddannelser, eller om de bare har fået et stempel af brancheorganisationen, fordi de har godkendt dem uden noget, og du ved ikke, hvem der har godkendelsen i forhold til en registrering. Jeg ville sige til mine børn: Gå ind hos en tatovør, hvor I kan se det arbejde, der er blevet lavet. Prøv at se det arbejde, der er blevet lavet, og sikr jer, at I har talt med nogle af de mennesker, der har fået en tatovering. Det, der er vigtigt, er, at man ser, hvad de har lavet, i stedet for bare at tro på et skilt, der hænger i vinduet. Jeg tror ikke på det.
Kommentar:  Selvfølgelig gør det det. Det er jo ikke første gang, vi har interesseorganisationer herinde, som gør deres synspunkter gældende, og det er vel også en del af demokratiet. Så er det jo altså politikernes pligt at afveje dem, og som jeg sagde i mit indlæg, synes jeg, man har fundet en fornuftig balance. For det er jo heller ikke meningen, at fordi man er handicappet, så skal man have bedre vilkår. Altså, de stramninger, vi ser i SU-systemet, skal jo ramme bredt, for ellers kommer vi ind i den forfordelingsproblematik, som jeg hørte omtalt af SF's ordfører.

Svar:  Jamen jeg har mange spørgsmål. Jeg vil gerne blive lidt i det her, for i Enhedslisten forstår vi ikke – jeg ved ikke, hvordan jeg skal formulere det – at Liberal Alliance ikke anerkender, at når man har en kronisk sygdom, eller når man er handicappet, så har man nogle andre udfordringer end andre studerende har. Det her handler ikke om, at studerende med handicap eller studerende med en kronisk sygdom skal have det nemmere end alle mulige andre. Jeg tror i øvrigt også, at der er mange andre samfundsgrupper, som får det svært med den her SU-reform. Anerkender Liberal Alliance ikke, at man har nogle særlige udfordringer, hvis man har et handicap, eller hvis man har en kronisk sygdom? Anerkender Liberal Alliance ikke, at der er nogle ting, der kan være lidt sværere, især når man tager en lang videregående uddannelse?
Kommentar:  Jeg er selvfølgelig ked af, at Det Konservative Folkeparti er vældig bange for ligesom at blive taget til indtægt for Enhedslistens synspunkter. Sådan havde vi nu ikke tænkt det. Det er selvfølgelig vældig udmærket, og det glæder mig da, at herre Lars Barfoed er med i det store kor herinde i Tinget, som trods alt mener, at der skal ske en forbedring. Om det så er kommet til, før eller efter vi med den her debat har fået sat fokus på ordningen og fået nogle tilkendegivelser af, at der vil ske ændringer, og hvad bevæggrunden er for det enkelte parti, blander vi os ikke så meget i. Men vi glæder os selvfølgelig over, at vi kan se frem til, at der vil blive foreslået ændringer af rejsetidskompensationen, og det kan vi formentlig gøre i samdrægtighed mellem blandt andet Enhedslisten og Det Konservative Folkeparti.

Svar:  Jeg har ikke et problem med at være enig med Enhedslisten. Det eneste, jeg har et problem med, er sådan set, at herre Henning Hyllested via den her talerstol prøver at bilde folk ind, at det er Enhedslisten, der har påvirket Det Konservative Folkeparti til at have den holdning. Det er det ikke. Jeg fandt også anledning til at nævne det, fordi jeg, da vi havde behandlingen af Enhedslistens forslag for lidt tid siden om noget helt andet, nemlig om en levetidsforlængelse af IC3-togene, sagde, at jeg havde en fornemmelse af, at Enhedslisten egentlig havde fremsat forslaget, fordi man vidste, at det nok ville komme til at ske, og så kunne man jo bagefter sige, at Enhedslisten havde fremsat forslaget, og så skete det. Det er det samme her. Enhedslisten fremsætter et forslag. Vi er alle sammen af den opfattelse, at der skal ske en forbedring af kompensationsordningen, men så vil Enhedslisten bagefter kunne sige: Vi fremsatte et forslag, og se, det skete. Det vidste man udmærket godt på forhånd det ville, og det er den der populistiske tendens, Enhedslisten åbenbart har med, at man fremsætter forslag om noget, man godt ved kommer til at ske, og så kan man, tror man, få det til at se ud, som om det er, fordi Enhedslisten har fremsat forslaget, at det hele er kommet til at ske. Og så kan man sige, at Enhedslisten har en gevaldig indflydelse i dansk politik, for se, alt, hvad der sker, hver gang Enhedslisten har fremsat forslag. Ja, hvis det hele tiden er sådan, at man fremsætter forslag, som man har regnet ud er noget, der bliver gennemført i virkeligheden, så kan man jo hurtigt få indflydelse i dansk politik, og det er den populistiske indstilling, jeg forsøger at angribe lidt.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 97 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Det sidste kommer jo helt an på, hvordan man bruger pengene, altså. Regeringen har for eksempel valgt at fordyre vores asyl- og udlændingesystem med en milliard kroner; dem kunne man også have valgt at bruge på noget andet. Hvis man ser på de samlede følgeomkostninger ved den flygtningetilstrømning, der har været – flere mennesker, der er kommet på kontanthjælp med videre – så løber det vel op i 9 milliard kroner, og derfor er det jo spørgsmålet om at prioritere. Jeg kan så oplyse, at der er 12.600 færre medarbejdere i kommunerne i dag, i forhold til før, statsministeren blev statsminister. Jeg synes bare, det er vigtigt at få de her tal frem, fordi nu kan jeg se på nogle af de annoncer, at der skal fyres pædagoger, hvis jeg får ansvaret. Kunne statsministeren måske så – nu bevæger vi os ned i mindre tal, trods alt – oplyse, hvor mange flere eller færre pædagoger, der er i Danmark, i forhold til den dag, statsministeren blev statsminister?

Svar:  Kan herre Lars Løkke Rasmussen ikke oplyse, hvordan man skal få flere pædagoger i den offentlige sektor, når man har nulvækst? Kan vi ikke få svar på det? For der er jo ikke nogen tvivl om, at vi har brugt flere penge i den offentlige sektor, end herre Lars Løkke Rasmussen ville have gjort. Det, der står og svæver i Danmark, er jo ikke, hvad regeringen ønsker – vi ønsker fremadrettet at bruge rundt regnet 3 milliard kroner ekstra i gennemsnit om året på den offentlige sektor. Det er ikke guld og grønne skove. Men kunne herre Lars Løkke Rasmussen ikke svare på, hvad man kan få for 0 kroner år efter år efter år? Jeg vil gerne sige til dem, som er så glade for, at jeg skal svare, at jeg svarer gerne. Det er jo rigtigt, at der er sket en tilpasning af økonomien, efter at vi har fået ansvaret. Vi overtog et land i krisetid. Vi overtog et land, hvor man havde forsøgt at rydde lidt op efter sig selv, men hvor der var krise. Siden da har vi brugt rigtig meget tid og energi – det gør vi gerne – på at rydde op efter en borgerlig regering. Men det, vi ikke har brug for nu, er nye eksperimenter med en borgerlig politik med et underligt miks af nulvækst og tvivlsomme skattelettelser.
Kommentar:  Jamen som jeg også sagde i min indledning, mener jeg, det er en fuldstændig skæv sammenligning, herre Andreas Steenberg laver her, for det er to vidt forskellige ting, vi taler om. Og ja, vi er uenige om udlændingepolitikken, herre Andreas Steenberg, og det er vi på mange fronter. Jeg er uenig i langt hovedparten af de 45 lempelser, som den daværende regering gennemførte, og den meget, meget slappe udlændingepolitik, som man førte. Men det nytter jo bare ikke noget at prøve at blande æbler og pærer og så bare lige hive fat i et eller andet EU-direktiv og sige: Kunne man så ikke lige ... ? Det kan man ikke, herre Andreas Steenberg. Så herre Andreas Steenberg bliver ligesom nødt til at sige det, som det er, nemlig at herre Andreas Steenberg er uenig i den udlændingelovgivning, vi har i Danmark, og det tror jeg rettelig også at herre Andreas Steenberg er og også står ved at han er. Men at lave den her skæve sammenligning synes jeg faktisk ikke tjener et særlig godt formål.

Svar:  Jeg kan bekræfte, at vi er uenige – det er helt rigtigt. Men jeg synes ikke, at sammenligningen er skæv, fordi for de her mennesker er det jo virkeligheden, at man ved at flytte til Flensborg i en periode lige pludselig kan få lov. Og det er også lidt interessant, at Tyskland i det her tilfælde gerne vil lade danskere bo i Tyskland med deres familie, mens Danmark ikke vil. Så for dem er det jo en helt reel sammenligning. Vi kommer det nok ikke nærmere, men det er jo altså trist, at danskere er nødt til at flygte til andre lande for at kunne være sammen med deres familie og for efterfølgende at kunne være sammen med deres familie i Danmark.
Kommentar:  Jeg skal så prøve at gøre det rigtig kort. Det er godt, at kommunerne prøver at have føling med det her, men spørgsmålet er jo nu, hvad Folketinget ligesom skal gå ind og mene om det her. For kommunerne ved noget om medarbejderne, men kommunerne vil ikke få frihed til at bestemme, om man så skal konkurrenceudsætte eller ej. Spørgsmålet er, om regeringen og regeringens støtteparti, Dansk Folkeparti, når man nu gerne vil det her konkurrenceudsættelse, så ikke skal vide noget om, hvad der sker med de medarbejdere, inden man har nogle principielle holdninger til det. For en ting er den borgerlige snusfornuft, men en anden ting er nogle holdninger til – det kunne jeg godt tænke mig høre – hvad der skal være i orden, for at man konkurrenceudsætter.

Svar:  Jeg vil i hvert fald vove den påstand, at de mennesker, som arbejder i private virksomheder, har lige så gode arbejdsvilkår som dem, der arbejder inden for det offentlige. Jeg tror ikke på, at det betyder noget, om en person får sin lønseddel fra det offentlige, fra kommunekontoret, eller fra et privat rengøringsfirma, et privat asfaltfirma, en privat entreprenør, eller hvad det nu kunne være, altså at man skulle stå dårligere i sin arbejdssituation. Det nægter jeg simpelt hen at tro på. Så vil jeg gerne sige, at de her misytringer, som vi oplever i dag fra Socialistisk Folkepartis side i forbindelse med den mistillid til den her konkurrenceudsættelse, jo reelt er en mistillid til hele KL-aftalesystemet. Har SF virkelig ikke større tiltro til, at når KL på vegne af alle landets 98 kommuner indgår de her aftaler, er det selvfølgelig, fordi kommunerne har lyst til at indgå i de aftaler? Ellers giver det jo ingen mening. Og derfor vil jeg sige til ordføreren: Hvis man virkelig mener det her i SF, burde SF jo simpelt hen anmode om og foreslå her i salen, at vi fik nedlagt KL i stedet.
Kommentar:  Men jeg fik ikke svar på mit spørgsmål, så jeg vil gerne bede ministeren konkret forholde sig til: Er det muligt, at ministeren egenhændigt kan indføre en dispensationsmulighed, en dispensationsbestemmelse, eller er det korrekt, at en dispensationsbestemmelse skal indføres ved lov?

Svar:  Jamen prøv at høre: Jeg kommer jo ikke til at stå her og gå ind i en diskussion per stedfortræder om et skænderi, der var engang i foråret, under et besøg mellem en partikollega, som ikke er her, og spørgeren, for jeg kan af gode grunde ikke vide, hvordan den diskussion har udspillet sig. Jeg kan læse i avisen, at det var en diskussion, der forløb over en halv time, og så er der nogle citater, der er gengivet her. Altså, den diskussion kan jeg jo ikke stå og have her i Folketingssalen med hverken troværdighed eller ordentlighed, i forhold til hvad der skulle være blevet lovet og påstået eller ikke lovet og påstået.
Kommentar:  Der er, som jeg også sagde i min første besvarelse, styr på finansieringen, og det fremgår også af aftalen, at aftalepartierne vil sikre finansiering til eventuelle øgede offentlige udgifter som følge af aftalen. Men jeg er også nødt til igen at understrege, at den her sag jo følger en helt almindelig DUT-procedure. Det, der er anderledes, er, at man så ikke har kunnet nå til umiddelbar enighed om DUT-niveauet og dermed kompensationen til regionerne. Det ændrer ikke på, at regionerne jo kan vælge at sige, at de inden for deres samlede budget sådan set igangsætter aktiviteterne, og at de så bagefter afklarer de økonomiske forhold, der er med staten. Så det her følger almindelig DUT-procedure, og det betyder, at den DUT- procedure, der er i gang, skal være afsluttet senest i april måned 2017.

Svar:  Jeg kan jo godt høre, at ministeren ligesom forsøger at skyde skylden lidt på regionerne eller i hvert fald siger, at de godt kunne gøre det, hvis de ville. Men vi må som politikere jo kunne stole på, at de aftaler, som vedtages her i Folketinget, også bliver ført ud i livet og kommer til at virke til gavn for befolkningen. I denne sag er det kvinder, der ikke selv kan producere æg, som vi målrettet forsøger at løfte ud af barnløshed. Det går jo ud over disse kvinder og deres mænd, hvis ikke vi får fulgt lovgivningen til dørs med de midler, der skal til, for at klinikkerne kan agere. Lige nu, fra uge 48 og indtil uge 3, kører Styrelsen for Patientsikkerhed en kampagne, »Giv liv«, hvor de opfordrer kvinder til at melde sig som ægdonorer. Synes ministeren ikke, det er mærkeligt, at denne offentlige kampagne kører, samtidig med at kassen er smækket i?
Kommentar:  Den sidste del af spørgsmålet behøver jeg så ikke at svare på, for den første del af spørgsmålet vil jeg svare sådan her på: Vi har grænsekontrol til Tyskland, og det har vi, fordi der ikke er styr på de ydre grænser til Europa.

Svar:  Det var overhovedet ikke svar på spørgsmålet. Altså, spørgsmålet gik på, om Venstres integrationsordfører repræsenterer regeringens politik, når den pågældende siger, at der er styr på de ydre grænser. Grunden til, jeg spørger ministeren, er jo, at jeg selv har siddet i det ene europaudvalgsmøde efter det andet og hørt ministeren fortælle, hvordan der ikke er styr på de ydre grænser, og hvordan det forhold, at der ikke er styr på de ydre grænser, gør, at vi har behov for grænsekontrol. Så må man jo bare sige, at det da er underligt, hvis der sådan inden for den sidste uge, ja, faktisk i virkeligheden mindre, pludselig skulle være sket det, at der nu var kommet styr på de ydre grænser, især taget i betragtning, at der alene i år til og med den 10. maj er kommet 53.386 personer ind. Jeg ved ikke, om det er et udtryk for, at der er styr på de ydre grænser. Jeg synes det ikke. Men jeg ved ikke, om ministeren synes det.
Kommentar:  Det kan jeg helt sikkert ikke forstå. For hvis vi skulle tage det socialdemokratiske udgangspunkt, som det bliver sagt her, nemlig at man står ved den besparelse på 125 million kroner, som man fik igennem, da man havde regeringsansvaret, så er det, vi reelt står og diskuterer, jo, om det skaber utryghed, at man ikke har gennemført besparelsen endnu, eller om man skulle prøve at finde en alternativ finansiering. Der er jeg nu ganske sikker på, at danskerne også mener, det er en fordel, at vi har beredskabscentre over hele landet, så afstanden til at kunne rykke ud og hjælpe blandt andet de kommunale beredskaber ikke er for stor. Så igen: Jeg har været optaget af at mindske de konsekvenser, der var, af den tidligere regerings besparelsesforslag på 125 million kroner Og jeg håber sådan set også, at Socialdemokratiet i de kommende drøftelser vil være indstillet på at mindske besparelseskravet for dermed også at mindske konsekvenserne for beredskabet.

Svar:  Fra Socialdemokraternes side er vi selvfølgelig meget villige til at indgå i det. Som jeg siger, har vi også en del af det ansvar, og derfor tager vi selvfølgelig det ansvar som et ansvarligt parti. Når jeg er ude i landet, møder jeg aldrig nogen sinde nogen, der så dedikerede som de folk, som arbejder her. De står i kulde og blæst, og de er ude, indtil den her ting, som de nu gør, er løst. Det er sådan, at hvis ministeren ikke anerkender, at en manglende aftale gør den almindelige danske utryg, hvordan tænker du så, at folk, som er ansat i det statslige beredskab må have det i forhold til deres fremtid? Kan du se, undskyld, kan ministeren se, at det måske er noget utrygt for de her mennesker, som er ansat i det statslige beredskab, at de ikke kender deres fremtid?
Kommentar:  Nu tror jeg, at spørgeren mener de fem eksportambassadører. Jeg mener, at de alle fem er meget kvalificerede personer, men man skal være opmærksom på, at i den udenrigsministerielle verden og i diplomatiet, som de jo skulle agere i, er der ikke nogen kendte definitioner på en eksportambassadør. I lande som BRIKS-landene ved man godt, hvad en ambassadør er. Man ved også, hvad en minister er. Og på en eller anden måde må man jo sige, at en eksportambassadør stod som et underligt skisma for nogle de her lande: Hvad er det egentlig, at vedkommende kan bidrage med? Vi har ganske dygtige ambassadører i de her lande. Vi har desuden også folk ansat, der er lokale, og noget af det, vi oplever i et land som Kina, er, at det har utrolig stor betydning, at det er et vedvarende engagement, at vedkommende er der hele tiden og ikke er en, der flyver ind og ud af landet, men netop kan være der hele tiden, for eksempel på ambassaden, som så kan følge op på de løbende sager, som en eksportvirksomhed vil opleve med problemer eller udfordringer, og som kan melde tilbage ikke bare til den danske virksomhed, men så sandelig også til de kinesiske forbrugere om, hvad det er, der skal til. Det kræver altså lange, seje træk. Det har vi sagt at vi bliver nødt til at bruge nogle flere ressourcer på, fordi vi vil have, at Danmark også skal være til stede på de her markeder. Og det tror jeg at vi er helt enige om.

Svar:  Vi er meget enige i, at det er vigtigt, at vi er til stede på disse markeder. Det er vel også derfor, at vi netop har lavet den her ordning, som så ikke fik lov til at bevise sit værd. Det mener ministeren så at der er lavet en analyse af, som viser, at det ikke kunne svare sig. Jeg har talt med virksomheder, som var meget begejstrede for den her ordning. Der var en virksomhed, som sagde: Vi har faktisk lige lavet vores eksportstrategi sammen med Mariann Fischer Boel. Nu har den fået lov til at køre i 4 måneder. Vi har lagt et arbejde i det. Så slår man den ihjel, og det gør Danmark til grin. Jeg kunne godt tænke mig at spørge til den rapport, som ministeren henviser til. Den 8. oktober ønskede ministeren, at den her ordning skulle blive evalueret, hvilket ministeren så siger at den er. Kan ministeren fortælle mig, hvordan jeg kan finde den rapport?
Kommentar:  Jeg ser frem til, at forhandlingerne kommer i gang. Det er nu ikke så meget dem, jeg ser frem til, som det er selve den tredje Limfjordsforbindelse, for nordjyderne holder jo simpelt hen i kø både morgen og eftermiddag i en grad, som i hvert fald slet, slet ikke tiltrækker det erhvervsliv, som vi har brug for nord for fjorden. Så jeg siger tak for ministerens tilsagn om at komme i gang med forhandlingerne, og jeg synes, det bør ske – jo før, jo bedre.

Svar:  Tak for den tilkendegivelse. Jeg håber naturligvis, at Venstre, som er et ansvarligt parti, vil være med til at løfte den opgave, det er at skabe en bred infrastrukturaftale – en aftale, som ikke kommer til at være ligesom det, den tidligere regering indgik, altså en aftale, som ikke kunne bestå et valg og vælgernes dom. Det synes jeg er en uansvarlig måde at gå til infrastrukturinvesteringer på. Jeg synes netop, at infrastrukturinvesteringer skal baseres på brede forlig ligesom det nuværende forlig, som udløber i 2020, og som blev indgået i 2009, og hvor begge vores partier jo indgår.
Kommentar:  Den sag er blevet grundigt behandlet. Herre Lars Løkke Rasmussen henviser også selv til den diskussion, der har været i Folketinget, og nu vil der yderligere komme en undersøgelse, eftersom Rigsrevisionen går ind i den her sag, så det er jo en sag, som bliver belyst i den kommende tid. Det synes jeg er godt, men i dag ærgrer jeg mig lidt over, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke ønsker at gå ind i den principielle sag, også al den stund, at der tilsyneladende har været den misforståelse, at den overbetalingssag, som herre Lars Løkke Rasmussen selv var ansvarlig for i sin tid, var sammenlignelig med den her sag. Det var den ikke, for det handlede om den efterfølgende administration af de her regler, og om, hvorvidt man havde administreret korrekt efter reglerne. Og det er en helt anden sag i Rigsrevisionen. Jeg kan se, at herre Bertel Haarder sidder og ryster på hovedet. Han kan jo så få mulighed for at diskutere det her i offentligheden, for han tager ganske enkelt fejl. Det er en ganske anden sag – også i sin substans.

Svar:  Nu kan jeg jo vælge at spørge to gange mere. Nu har jeg spurgt fire gange. Hvornår blev statsministeren opmærksom på, at den her regning eksploderede med den følge, at danske elbrugere er endt op med en milliardregning? Hvis statsministeren ikke vil svare for sig selv, kunne statsministeren måske så bare oplyse mig om, hvornår klimaministeren så delte den her viden med regeringen i øvrigt? Altså, hvornår blev man i regeringen uden for Klimaministeriet opmærksom på, at her var der en milliardregning, man ikke havde kontrol over? Det er spørgsmålet.
Kommentar:  Ministeren er den øverste magt, ministeren er den, der har ansvaret, og ministeren ville kunne få næsten samtlige partier til at bakke op. Så er der altså ikke noget til hinder for, at man tager en beslutning med det samme eller slutter det fuldstændig af. Det, som man har gjort nu, er, at man siger, at nu lægger vi den stille hen og lader den hvile. Det vil sige, at man kommer til at udsulte et område. Er det den måde, man vil flytte kræftbehandlingen for børn til Rigshospitalet på? Er det den måde, man vil opnå det på?

Svar:  Jeg tror så, jeg er nødt til at gentage det, jeg sagde i min indledning, for det er åbenbart ikke helt kommunikeret klart nok. Det er afgørende for mig, at der tages bedst muligt hånd om kræftramte børn og deres familier i hele landet. Jeg forventer, at den fremtidige organisering af børneonkologien i Danmark overvejes grundigt og drøftes med de fem regioner og andre relevante aktører.