kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak. Jamen jeg vil da også gerne prøve at rose SF, og jeg har simpelt hen siddet og lyttet og lyttet, men der var måske ikke så frygtelig meget, jeg var enig i, og så er det jo svært at rose. Men jeg noterede mig i hvert fald, at fru Meta Fuglsang talte meget om kommunale frihedsrettigheder og også om de her ni kommuner, som er blevet udpeget til at være frikommuneforsøg, i forhold til om man ifølge dansk lovgivning skal have større grad af frihed. Der var ordføreren jo sådan set forholdsvis på den gode side ved at sige, at kommunerne i hvert fald skal have noget frihed. Det var ligesom det, der lå i kortene. Der noterede jeg mig, at SF både i 2010 og 2011 har været med til at støtte en politisk markering her i salen af, at man ved tvang ville bestemme, at kommunerne skulle servere økologiske grønsager i alle børnehaver, skoler, rådhuse, plejecentre og så videre Vores kollega, herre Bjarne Laustsen, blev citeret for at sige, at frivillighed ikke gør det alene. Man vil simpelt hen ikke købe nok økologisk, fordi det jo er dyrere at købe økologiske grønsager end grønsager, der ikke er økologiske. Der vil jeg gerne spørge ordføreren: Virker det ikke underligt at stå her og tale om mere frihed til kommunerne, når ens eget parti siger, at man vil lovregulere noget så simpelt, som hvilke radiser en børnehave i Brande skal have?

Svar:  Jeg vil da starte med at kvittere for den gode vilje til at rose, og måske er jeg allerede blevet rost en lillebitte smule, når vi nu ikke kaldes Socialistisk Folkeparti, men SF. Det vil jeg da så tage til mig til en start. Jeg tror, at man her i salen kan finde lige så mange eksempler på, at SF ikke har villet være med til at sætte snævre rammer for kommunerne. Det er klart, at en af opgaverne i Folketinget jo er at sætte rammer og også sætte nogle rammer, hvormed der udstikkes en politisk kurs. Det vil vi ikke give afkald på, men vi mener, at de rammer på bureaukratiets område, som den nuværende regering med støtte fra Dansk Folkeparti har sat, er for stramme på nogle kontrol- og efterrapporteringsområder, hvilket ikke hører til i det kommunale selvstyre. Så selvfølgelig vil vi være med til at sætte rammer for kommunerne, og jeg er også sikker på, at de rammer, vi vil sætte, er betydelig mere fornuftige og for eksempel giver en betydelig større frihedsgrad end dem, som den nye nuværende regering har præsteret.
Kommentar:  Så fordi det her er et amatørorkester, får de nej, men hvis de havde været professionelle, så måtte de gerne. De her har blandt andet lavet kontrakter mange steder i byerne, hvor de faktisk skulle stå og spille noget julemusik på torvet ude i det fri, hvor folk bare går forbi, og det må de heller ikke, fordi det er et amatørorkester. Er det korrekt forstået?

Svar:  Det er korrekt forstået, at det er den sondring, vi har været nødt til at lave, netop for at holde hånden under et erhverv, som ellers er massivt påvirket af de her coronarestriktioner. Det gør ondt på en kulturminister, det gør ondt på regeringen, ligesom jeg kan høre at det også gør det på spørgeren. Jeg vil opfordre dem til at prøve at dele sig op – det ved jeg at der er mange orkestre der gør og at der er mange orkestre der også kan – for vi har jo brug for den glæde, der er ved både at spille sammen og også at kunne opleve musikken.
Kommentar:  Jeg må starte med at sige, at jeg ikke var til stede, da den pågældende diskussion fandt sted. Jeg kan også forstå i forbindelse med den artikel, der henvises til, at det var en diskussion, der udspillede sig i over en halv time, og dermed kan jeg jo af gode grunde ikke stå her og forholde mig til, hvilke ord der er faldet eller ikke faldet i den diskussion. ( Mai Mercado  (KF): Det er heller ikke det, jeg spørger om). Det, jeg kan sige, er, at vi arbejder på at finde en løsning, og det er vi lige så forpligtede på nu, som vi var før valget. Men det er klart, at det skal være en holdbar løsning i forhold til alle de forskellige etiske dilemmaer, der er, når vi taler om magtanvendelse, og den skal kunne finde bred opbakning her i Tinget.

Svar:  Men jeg fik ikke svar på mit spørgsmål, så jeg vil gerne bede ministeren konkret forholde sig til: Er det muligt, at ministeren egenhændigt kan indføre en dispensationsmulighed, en dispensationsbestemmelse, eller er det korrekt, at en dispensationsbestemmelse skal indføres ved lov?
Kommentar:  Jeg står her med loven fra 14. april 2011. Den er altså knap et år gammel, blækket er knap tørt på den lov, som Dansk Folkeparti lavede sammen med Venstre og Konservative, og jeg kan nu forstå på herre Jørn Dohrmann, at den lov åbenbart er så sjusket, at man ikke mener, der kan forvaltes efter den. Jeg kan også forstå, at man ikke synes, den lov, man selv lavede for lige omkring et år siden, tager hensyn til private. Så må jeg bare spørge, hvad der er sket, om det er, fordi der har været valg, at Dansk Folkeparti lige pludselig synes, at loven skal laves om. Jeg mener, at den lov, der ligger nu, er ganske striks. Der skal være meget præcise kriterier for, hvornår kommunen kan nedklassificere. Hvis der opstrøms ligger et stykke, der er kommunalt ejet, kan man faktisk heller ikke nedklassificere den nederste del. Så der er en meget stor beskyttelse af borgerne på det her område, og det er meget få steder, kommunerne kan få lov til at nedklassificere. Jeg synes måske nok, at det er fair nok, at kommunen et sted, hvor det hele er private interesser og det er en privatperson, der tjener pengene, så også kan sige: Så er det også en privatperson, der skal vedligeholde vandløbene.

Svar:  Jo, men ministeren forholder sig ikke til, hvordan man sikrer, at kommunerne ikke overdrager de her vandløb med skjulte fejl og mangler. Det er det, spørgsmålet går ud på. Jeg kan forstå, at ministeren ligesom synes, at det er helt i orden, at man overdrager det hele til de private lodsejere. Jeg spørger bare en gang til: Vil ministeren ikke godt svare på, hvordan ministeren har tænkt sig at sikre, at de lever op til den lov, som blev vedtaget for cirka 1 år siden, i stedet for kun at tale udenom?
Kommentar:  Man kan sådan set godt gå ind for at udvide budgettet uden at være tilhænger af svindel og svig i budgettet. Det synes jeg lige er vigtigt at slå fast først. Man har jo netop set diskussionen nu, og jeg har haft en del møder med en af parlamentets ordførere på budgettet, Isabelle Thomas fra SD-gruppen, som jo snakker om den der benhårde prioritering, men også samtidig om en udvidelse, fordi vi står med nogle meget, meget store udfordringer. Vil det ikke være lidt elastik i metermål at sige, at vi skal lave et budget på maksimum 1 procent, men derudover kan vi træffe fælles beslutninger, der pålægger landene X, Y og Z ekstra udgifter, for hvad er så budgetrammen til for? Hvis vi alligevel træffer beslutninger om, hvad pengene ud over den ene procent skal gå til, er det så ikke et lidt underligt budget at lægge?

Svar:  Jeg er helt enig i, at man sagtens kan være enig i et større EU-budget uden at gå ind for den fråds og svindel, som foregår i EU, men det er jo bare mærkeligt, at den frås og svindel i løbet af alle de år, hvor der er blevet snakket om det, ikke er blevet bekæmpet. Det er jo uforståeligt, og jeg tror, det er, fordi opgaven ikke bliver prioriteret i centrum. Det samme gælder, når vi snakker om den allerstørste post på budgettet, landbrugsstøtten. Vi bliver jo nødt til at diskutere en prioritering af landbrugsstøtten, hvis vi skal have penge at give til alle mulige gode formål, og jeg er sikker på, uden at vide det præcist, at vedrørende de forslag, som kommer, også fra Kommissionen, vil der ikke være tale om en markant nedskæring af landbrugsstøtten, og heller ikke fra de politiske grupper, desværre, og derfor bliver den prioriteringsdiskussion aldrig fremtvunget.
Kommentar:  Ja, ordføreren er jo godt bekendt med, at vi i Venstre altid er modtagelige over for gode argumenter. Så hvis der kommer gode argumenter og der er en god begrundelse, kan der jo ændres mangt og meget.

Svar:  Men de gode argumenter er jo sådan set kommet i høringssvarene, og det er derfor, at jeg siger, at én ting er, at ministeren, der har fremsat det her, ikke lige synes, der skal ændres noget, men hvis ordføreren er enig i de betænkeligheder, som høringssvarene giver udtryk for, kunne det jo være fint, hvis ordføreren så ville sige: Jamen det vil vi lytte til. Det er jo sådan set det, det handler om, for de er netop meget, meget kritiske over for, om det, man gør her, står mål med den indsats og de penge, der skal investeres i det her system.
Kommentar:  Det var et glimrende svar, bare ikke på det spørgsmål, jeg stillede. Spørgsmålet lød, om ministeren er enig i, at selskabsskatten belaster helt almindelige lønmodtagere. Når jeg stiller det spørgsmål, er det, fordi skatteministerens egne embedsmænd skriver, at det, når man sænker selskabsskatten, så vil øge investeringsniveauet og produktiviteten i private virksomheder, og at det på sigt vil afspejle sig i højere lønninger til private. Det vil også afspejle sig i højere lønninger i det offentlige og for den sags skyld også hos overførselsmodtagere. Det betyder, at uligheden, selv hvis man fjernede selskabsskatten fuldstændig – det ønsker vi ikke i Liberal Alliance, men selv hvis man hypotetisk set gjorde det – ville ændre sig med nul, og at Ginikoefficienten ikke ville rykke sig med så meget som en decimal. Så der er en mulighed for, at man i regeringen fører en arbejderpolitik, hvor man sænker selskabsskatten en smule, hvilket får lønningerne til at stige, uden at uligheden stiger, og der siger skatteministerens egne embedsmænd jo, at en høj selskabsskat er noget, som direkte belaster, og som betales af lønmodtagerne og af resten af samfundet, så at sige. Det er jo så svaret på spørgsmålet, og jeg tænker, at det måske også var en af grundene til, at skatteministeren, da han sidst sad i regering, jo selv var med til at sænke selskabsskatten. For 7 år siden var det en sund socialdemokratisk arbejderpolitik at sænke selskabsskatten, så det kom lønmodtagerne til gavn. Hvad er det, der har ændret sig i de sidste 7 år, siden det ikke længere er sund socialdemokratisk arbejderpolitik?

Svar:  Grundlæggende er dansk økonomi jo god og sund – det er rigtigt – men der er store usikkerheder ude i horisonten. Men jeg er da glad for roserne til den tidligere socialdemokratisk ledede regering, og jeg kan forstå, at en selskabsbeskatning på 0 procent nærmest er den fuldendte socialisme. Men pointen er jo bare den, at det grundlæggende handler om prioriteringer, og vi mener, at det er den rigtige måde at bruge fællesskabets ressourcer på. Det mener vi. Dansk økonomi er grundlæggende sund. Det er ved mange reformer og mange rigtige prioriteringer igennem tiden sikret, at hånden kan holdes under en sund og bæredygtig udvikling for dansk økonomi. Vi er nu helt aktuelt udfordret, og det er meget alvorligt. Det har vi forsøgt at give en hjælpende hånd til i går med en meget, meget stor hjælpepakke, og derfor synes jeg igen, at det, som det handler om, er at finde ud af, om man virkelig mener, at det her er en rigtig prioritering. Det mener regeringen ikke.
Kommentar:  Jeg spørger selvfølgelig, fordi vi jo havde sagen med landbrugspakken, som justitsministeren, som også på det tidspunkt var partiformand, blev involveret i, fordi der netop kom misvisende oplysninger til Folketinget. Det førte til, at man mistede tilliden til en minister. Så kom der efterfølgende en præåbningsskrivelse fra Europa-Kommissionen til Danmark, og i den forbindelse sagde den konservative gruppeformand og på daværende tidspunkt miljøordfører, Mette Abildgaard, om det her kvælstofregnskab i landbrugspakken: »Vi undrede os over, hvorfor der var behov for at få tallene til at se bedre ud, end de reelt var. Dengang tænkte vi, om det var på grund af EU, og det er klart, at sådan en præåbningsskrivelse får os til at tænke, at det var det nok« . Det sagde altså fru Mette Abildgaard tilbage i maj måned. Og der er det bare, jeg har lyst til at spørge justitsministeren, som nu er en del af regeringen – Det Konservative Folkeparti er en del af regeringen – om det er ministerens opfattelse, at den tidligere Venstreregering har givet misvisende oplysninger til Europa-Kommissionen i forbindelse med det miljøregnskab, man har sendt ned, og som landbrugspakken er baseret på.

Svar:  Vi har i hvert fald haft en lang diskussion om de tal. Det kan man vist roligt sige. Det har så gjort, at Europa-Kommissionen har interesseret sig særlig for den her sag, og nu er der jo kommet en afslutning på den. Altså, man sendte sagen derned. Vi havde nogle holdninger til, hvordan man skulle have gjort det op. Vi sagde ikke, at de enkelte tal var forkerte, men det handlede om, hvordan man gjorde det op. Det reagerede vi på. Den sag tror jeg alle kender, og den fandt jo så sin afslutning. Nu har vi også fået svar fra EU, og så er den sag sådan set for vores vedkommende lukket.
Kommentar:  Nu kan man sige, at nu har ministeren rent faktisk i forhold til nogle af de citater, jeg anvendte i mit forrige spørgsmål, haft lejlighed til at forberede sig på lige præcis det her citat, for der er både tidsangivelse og kilde på. Jeg skal så bare afslutningsvis spørge ministeren om en enkelt ting, som er, om ministeren så vil tage initiativ til at tage en snak med medlem af Folketinget herre Rasmus Prehn om hans rejsen rundt med budskaber om, at man skal finde de personer, der kan drages til ansvar. Jeg vil måske i virkeligheden hellere spørge på en anden måde: Er det ikke trættende for ministeren, når partifæller rejser rundt og er bagudskuende, når ministeren her i dag har lagt utrolig meget vægt på, at man skal begrave fortiden og i virkeligheden kigge fremad?

Svar:  Jeg ved godt, at der er sådan en terminologi om, at et budskab skal gentages rigtig, rigtig mange gange, for at det bliver forstået. Jeg synes allerede, at jeg i dag har gentaget mit budskab temmelig mange gange over for herre Martin Geertsen, og vil sådan set bare henvise til de foregående svar, som jeg har givet.
Kommentar:  Er det fortsat udtryk for ministerens syn på pædagogernes rolle i folkeskolen, at det vil »føre til et enormt kvalitetstab«, som ministeren tidligere har sagt?

Svar:  Det er ikke nyt, at der er pædagoger i folkeskolen, og pædagogerne har også før folkeskolereformen varetaget undervisning i børnehaveklassen og været tilknyttet skolefritidsordningerne og varetaget omsorgen for børnenes alsidige udvikling. Jeg har stor respekt for pædagogernes kompetencer og deres faglighed. Pædagoger er gode til at arbejde med børns sociale og personlige udvikling, med trivsel og inklusion, men de er ikke uddannet til at undervise. Folkeskolereformen ændrer jo ikke på, at det alene er læreren, der har den generelle undervisningskompetence i folkeskolen. Det er med folkeskolereformen fortsat lærerens opgave at sikre sammenhæng i undervisningen, og at de faglige mål for fag og klassetrin bliver indfriet. Det er den enkelte skoleleder, der har kompetence til at vurdere, hvem der har hvilke kompetencer og til hvad i personalegruppen, og jeg er optaget af, at lederen har rum til denne vurdering. Jeg træder ind som minister i et allerede etableret samarbejde, hvor en række partier har indgået aftale om en reform. Det er en aftale, som jeg respekterer, og som fremadrettet vil sætte de overordnede rammer for mit arbejde.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 109 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Jeg kan se, at der er nogle, der gerne vil udtale sig. Herre Martin Henriksen, Dansk Folkeparti, værsgo.
Kommentar:  Når man indtil nu både har hørt Venstres ordfører og den retorik, der har været den seneste måned, skulle man jo næsten tro, at fædrelandet synker i havet, hvis det her lovforslag bliver vedtaget. Jeg vil jo vende den om og sige, at jeg rent faktisk tror, det måske kan være med til at forhindre, at fædrelandet synker i havet. Hvis herre Henrik Høegh tænker over, hvad han tror virksomhederne helst vil – eksempelvis slagterierne, som bliver nævnt med 625.000 kroner om året, eller den enkelte dansker med 20 kroner om året – vil man så hellere betale 20 kroner mere end have vand i kælderen? Vil man hellere betale 20 kroner mere end have store problemer også på indfaldsvejene? Vil man hellere betale 20 kroner mere end få stoppet produktionen? Altså, det er jo underligt, og jeg forstår simpelt hen ikke Venstre i den her sag. Jeg forstår ikke, at man siger, at man gerne vil være med, men at man overhovedet ikke vil være med til betale den regning, der så skal betales over 40 år.

Svar:  Jeg siger jo netop, at det her er nogle gode og fornuftige tiltag, der gør, at vi kan reducere risikoen for oversvømmelser. Men der er ingen begrundelse for, at man med det her lovforslag samtidig skal stadfæste sin aftale med kommunerne fra sidste sommer om de 2,5 milliard kroner Det er ganske unødvendigt, fordi det her er billigere tiltag. Derfor kan de laves og finansieres inden for de nuværende budgetter. Grunden til, at jeg snakker om 40 år, er for at vise, at eksemplet med de 20 kroner ikke holder. Det ved vi jo godt alle sammen, for der skal investeres hvert eneste år. Nutidseffekten er 800 kroner per familie, hvis de her udgifter bliver fordelt over hele landet til alle familier, og det gør de jo ikke, for det bliver mest i byerne, de her omkostninger er, og hvis renten holder samme niveau i 40 år – og gør den mon det?
Kommentar:  Man kan sige, at det korte svar er ja, men som det også er fremgået af mine tidligere svar, har jeg jo den 11. maj meddelt Frederikshavn Kommune, at Miljøministeriet overtager kommunens beføjelser efter VVM-reglerne til at foretage de videre miljøvurderinger i forhold til projektet for prøveboring i Dybvad. Men tilsynet med den VVM-tilladelse, som Frederikshavn Kommune tidligere har givet til projektet, forbliver som sagt i kommunen, som det også fremgik af mit tidligere svar.

Svar:  Nu er der jo heldigvis noget kompetence, der er flyttet til miljøministeren, også tidligere, nemlig da SF havde miljøministerposten, og der skulle laves en ny VVM-undersøgelse. Og i forhold til en eventuel udvindingstilladelse og en ny VVM-undersøgelse har ministeren jo også i nogle svar på nogle spørgsmål, stillet af undertegnede og Steen Gade, givet udtryk for, at der selvfølgelig er en lang række forhold, der skal være opfyldt med hensyn til miljø, omgivelser, landskabet, sundhedsmæssige forhold og så videre En af de ting, som mange med rette er meget optaget af, er det her radioaktive affald, som kommer op ved frackingudvinding af skifergas. Nu kan jeg kun spørge om ministerens holdning, fordi alt andet ville være urimeligt, når det er et spørgsmål, jeg har stillet til sundhedsministeren, men sundhedsministeren svarede, at der ikke var taget stilling til det radioaktive affald i et slutdepot, det var ikke endeligt afgjort. Mit omformulerede spørgsmål til miljøministeren er: Kan ministeren forstå den bekymring, der er lokalt for en udvindingsmetode, der resulterer i radioaktivt affald?
Kommentar:  Hvis spørgeren læser den ekspertrapport, der er blevet lavet om boligreguleringslovens § 5, stykke 2, står der meget klart og tydeligt, at den private omkostningsbaserede udlejningsbolig koster cirka 779 kroner per kvadratmeter i København og Frederiksberg Kommuner. I Københavns Kommune koster en almen bolig cirka 927 kroner per kvadratmeter i gennemsnit. Så det er forkert, når spørgeren påstår, at de private udlejningsboliger altid er dyrere. Det kan spørgeren selvfølgelig læse op på i den rapport, hvis der skulle være interesse for det.

Svar:  Nu stod ministeren tidligere og anklagede mig for skuespil og for at køre det op. Det der er jo et kæmpe skuespil, som ministeren lægger for dagen, ved at få det til at lyde, som om de boliger, man kan anvise til, bare er en masse omkostningsbestemte regulerede lejemål. Der er jo simpelt hen ikke nok af dem i København til at løse de udfordringer, ministeren lægger op til. Det er jo det, som Socialdemokratiets egen borgmester her i København er ude at kritisere indenrigs- og boligministeren for, nemlig den manglende realisme i den her plan. Så hvordan kan man stå og lade, som om det her bare handler om at anvise til nogle omkostningsbestemte lejemål i den private udlejningssektor, og så er det bare løst?
Kommentar:  Jeg anerkender til fulde, at der er forskellige forudsætninger i de 98 forskellige kommuner. Det følger jo på en eller anden måde også af, at vi har et kommunalt selvstyre. Jeg vil også godt sige, at jeg da også er opmærksom på situationen på Læsø, da jeg har fået en henvendelse fra kommunen om den økonomiske situation. Det er også derfor, at Økonomi- og Indenrigsministeriet er gået i dialog med Læsø Kommune om, hvordan vi kan hjælpe dem, i forhold til hvordan de kan prioritere ansvarligt og få vedtaget et budget i balance.

Svar:  Jo, og det er da fint, men der har jo ikke været lydhørhed endnu, selv om der inden budgettets vedtagelse også var dialog mellem Læsø Kommune og Indenrigsministeriet, forstår jeg. Og hvis det kan føre til, at ministeren kan finde nogle flere penge, skal han da være velkommen til det, for det er jo ikke holdbart i det lange løb, at landets mindste kommune er nødt til at aflevere et budget med et så stort underskud, som det er tilfældet her. Derfor er det selvfølgelig fint med reglerne om øtilskud og alt muligt andet, men vi er altså i en helt ekstraordinær situation, og der er det, jeg gerne vil høre, hvad indenrigsministeren har tænkt sig at gøre ved, at man har et budget med så stort et underskud.
Kommentar:  Det synes jeg lyder rigtig godt. Det er blot, fordi ministeren den 25. september i en artikel i Politiken siger, at vi skal afskaffe de nationale test og erstatte dem med et nyt system. Og der undrer det mig bare, at ministeren, der allerede er ude at sige, at man skal lave et helt nyt system, ikke vil afvente den evaluering, altså ikke vil lægge op til at lytte til, hvad den evaluering måtte sige, og heller ikke til at drøfte den med forligskredsen, inden hun drager konklusioner, som ministeren altså har gjort.

Svar:  Vi lægger bestemt også op til at lytte til både forligskredsen og til de resultater, der kommer, og i øvrigt til dem, der arbejder i felten, og til forældrene og til eleverne. Det er bare for at sige, at det, jeg har skudt i gang, jo er, at vi får lyttet. Og det eneste, vi sådan set har konkluderet på forhånd, er, at der skal laves nogle forandringer. For det er nu omkring 10 år siden, at vi satte de nationale test i gang – i øvrigt i fællesskab med hinanden – og det var et rigtigt skridt at tage, apropos den diskussion, der lige har været omkring læsning, altså at der er for mange børn, der forlader skolen uden at kunne læse og regne. Det, der jo så bare er udfordringen, er, at vi ikke er kommet i mål. Derfor mener jeg sådan set, at vi på forhånd kan sige, at det jo så i hvert fald ikke var de redskaber, der bragte os tættere på. Det betyder ikke, at de ikke længere skal være en del af svaret, men det betyder, at vi bliver nødt til som minimum også at komme med et andet svar.