Kommentar:  Tak, formand. Ja, så får vi lejlighed til at drøfte omprioriteringsbidraget også her i Folketingssalen. Det hilser vi faktisk velkommen fra Dansk Folkepartis side. Vi synes, det er en vigtig dagsorden, og selvfølgelig kan der være forskellige politiske tilgange til, hvad et omprioriteringsbidrag kan. Det, der selvfølgelig også er interessant, er, at vi også i dag får et mere tydeligt billede af, hvor Danmarks største parti egentlig står henne – altså Socialdemokratiet – selv om vi herinde på Christiansborg ellers er gode til sådan at vide, hvad der er spin og andet, og sådan at kunne navigere i det. Der er borgerne måske nogle gange sat lidt skakmat i forhold til det. Men jeg vil gerne være ærlig og sige – og det er heller ikke for at være polemisk her fra Folketingets talerstol – at jeg har svært ved at se, hvad det er for en position, Socialdemokratiet har taget. For når man hører, hvad Socialdemokratiets formand siger, og det er altså kun en uge siden, hun sagde det, så står det meget klart, at man accepterer et omprioriteringsbidrag under den forudsætning – under den forudsætning – at det går tilbage til kommunerne, altså at kommunerne ikke skal opleve, at der bliver minusvækst, på grund af at der opkræves et omprioriteringsbidrag. Den dagsorden vil Dansk Folkeparti gerne være med til. Samtidig vil jeg sige, at jeg har haft en oplevelse ved at være med i Debatten med ordfører Pernille Rosenkrantz-Theil fra Socialdemokratiet, som jo på tv tydeligt sagde, at ja, man ville gerne sidde med ved bordet, og ja, man var faktisk også med på, at pengene ikke skulle gå tilbage krone til krone, men at de også godt kunne gå over kommunegrænser. Det var altså igen en diskussion om, hvordan vi får et mere lige Danmark. Det synes jeg er en konstruktiv måde af Socialdemokratiet at indgå i debatten på, altså komme med ind omkring bordet og så sige: Ja, der er et omprioriteringsbidrag – hvordan kan vi bruge det bedst muligt, i forhold til at vi kan få velfærd i hele Danmark, få et mere lige Danmark? Man har også fremsat et beslutningsforslag, som jo faktisk netop omhandler det, at pengene skal tilbage til kommunerne. Når man har den holdning, at pengene skal tilbage, er man jo selvfølgelig også enig i finansieringskilden. Så det håber jeg også at vi får lejlighed til at diskutere i dag: Hvor er det egentlig, vi står henne? For så er der jo et bredt flertal i Folketinget bag et omprioriteringsbidrag, og så håber vi i Dansk Folkeparti, at vi også i det brede flertal kan finde et flertal, som siger, at de her midler skal gå tilbage til kommunerne. Vi er også klar til at gå ind og tage det politiske ansvar og sige: Den her ene procent af kommunernes økonomi – den ene procent – er vi klar til at sige at vi vil være med til at prioritere; de 99 procent ligger jo ude i kommunerne, ligger ude hos kommunalbestyrelserne. Vi vil gerne være med til at øremærke nogle af de her penge, når de bliver sendt tilbage til kommunerne. Vi vil gerne være med til at øremærke nogle penge, således at de går til nogle af de kommuner, som i dag står og har rigtig svært ved at være økonomisk selvbærende. Hvad betyder det? Rigtig mange kommuner har et dårligt skattegrundlag, fordi deres ledighed er for høj og deres befolkningssammensætning gør, at de har svært ved at give det, vi kalder den daglige velfærd, altså have en ordentlig normering i daginstitutionerne og have en folkeskole, der er i orden. Det er jo en ond cirkel, de kommer ind i, for hvis man har en dårlig folkeskole, har man også et lavt karaktergennemsnit, og så har man folk, der kommer ud efter 9 år i folkeskolen og ikke ved, hvad to plus to er, og som ikke kan starte på en uddannelse. De kommuner har det rigtig svært. Der kan man jo netop bruge omprioriteringsbidraget til at sige: Hvordan kan de kommuner blive mere selvhjulpne, så de kan komme ud af den onde cirkel? Den diskussion tager vi med alle partier. Vi vil gerne tage den på tværs af farver og andet, for vi synes, det er vigtigt. Det er realpolitik, der kan flytte noget derude. Og vi snakker om 1 procent af den kommunale økonomi, som på den lange bane virkelig kan være med til at flytte noget. Der hilser vi det selvfølgelig velkommen, at vi har en hasteforespørgsel, og vi hilser det velkommen, at der kommer beslutningsforslag, for vi synes sådan set, at det peger i den retning. Derfor ser vi selvfølgelig frem til den debat, der skal være i dag. Så vil jeg gerne på vegne af Venstre og Dansk Folkeparti fremsætte følgende forslag til vedtagelse: Forslag til vedtagelse »Folketinget fastslår, at frigjorte midler i 2017 som følge af det kommunale omprioriteringsbidrag bør bruges til at sikre kernevelfærden i kommunerne. Midlerne skal således prioriteres anvendt dér, hvor behovet er størst. Den konkrete udmøntning sker i forbindelse med forhandlingerne om kommunernes økonomi og finanslovsforhandlingerne.« (Forslag til vedtagelse nummer V 35).

Svar:  Tak til formanden, og tak til ordføreren for sine bemærkninger. Først og fremmest: Kan ordføreren ikke forholde sig til, om omprioriteringsbidraget, den ene procent, betyder, at kommunerne så er fuldstændig fritaget for i øvrigt at effektivisere i deres almindelige drift? Jeg ved jo, at herre René Christensen i øvrigt selv er en erfaren kommunalpolitiker, så det regner jeg selvfølgelig med at man kan svare på. Altså, er man helt fritaget for derudover at skulle effektivisere? Det er det ene spørgsmål. Det andet spørgsmål er: Hvilke konkrete værktøjer vil man egentlig stille til rådighed for kommunerne, for at de så rent faktisk kan finde disse 2,4 milliard kroner i konkrete effektiviseringer? For jeg går ud fra, at man anerkender, at kommunerne også er nødt til at have værktøjer til at kunne gennemføre de her effektiviseringer.