kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for det. Så må jeg jo konstatere, at ministeren er uenig med ministerens egen partifælle, formanden i Region Midtjylland, Anders Kühnau, fordi Anders Kühnau jo understreger i den omtalte artikel i Politiken, at regionerne har et konstant fokus på arbejdsmiljøet, og han afviser sådan set, at det her forslag skal skabe noget yderligere incitament. Så forslaget kommer jo ikke til at rykke en tøddel på arbejdsmiljøet. Det handler nok snarere om, at regeringen har brug for at opfylde nogle valgløfter, og det skal der findes penge til. Så jeg vil bare høre ministeren, om ministeren kan bekræfte, at en del af den samlede halve milliard kroner, som kommer fra øgede udgifter til læger og sygeplejersker på sygedagpengeområdet som følge af det her forslag, vil regionerne nu være nødsaget til at finde inden for rammen for sundhedsvæsenet.

Svar:  Herre Hans Andersen siger det næsten med stor forbløffelse, at han har oplevet to socialdemokrater i henholdsvis regionen og regeringen være uenige. Jeg kan afsløre over for Hans Andersen, at det ikke er første gang og formentlig heller ikke er sidste gang, det sker. Det er jo korrekt, hvad herre Hans Andersen spørger ind til. Ja, vi har tænkt os at forlænge sygedagpengeperioden med 10 dage, og der er jo ikke nogen tvivl om, at det ville bringe nogle penge i kassen, hvis ikke man ændrer adfærden. Men hele meningen er jo, at det gerne skulle ændre adfærden. Det her skulle gerne være – det er i hvert fald et synspunkt, som Hans Andersens parti normalt er meget enig i: at økonomiske incitamenter også ændrer adfærden ude i samfundet – det sidste skridt til, at virksomhederne og arbejdsgivere, uanset om det er i det offentlige eller private, forbedrer arbejdsmiljøet, sådan at sygefraværet nedbringes.
Kommentar:  Det er jo tit sådan, at der er forskelligartede interesser i fiskeriet, men Søren Jacobsen, der er næstformand i Foreningen for Skånsomt Kystfiskeri, siger, at det kan være med til at true fiskeriet lokalt: »Som jeg læser det, bekræfter rapporten det, som vi fiskere hele tiden har sagt. Havbunden bliver dybere, muslingerne forsvinder, og de fjerner fiskens eksistensgrundlag.« I forhold til den her del med CO 2  – jeg tror, det var det, ministeren henviste til – kan man jo på andre områder lave CO 2 -reduktioner, hvis man har projekter, der øger det. Men vi kan ikke flytte det værdifulde havmiljø, som vi har, et andet sted hen. For det, vi har i Øresund, er enestående.

Svar:  Tak for det, formand, og tak for spørgsmålet. Jamen det er jo klart, at der er en værdifuld natur i Øresund. Der er også værdifulde fiskeriinteresser. Og derfor må man jo gøre sit regnebræt op, når man tager en beslutning om det her, fordi der både er nogle samfundsmæssige hensyn og nogle naturmæssige hensyn. Og med den rådgivning, som Miljø- og Fødevareministeriet har fået, blandt andet på baggrund af de omtalte undersøgelser og også under hensyntagen til, at hovedstaden også skal kunne udvikle sig positivt på baggrund af en øget råstofindvinding, så er det min og regeringens vurdering, at der fortsat skal være en råstofindvinding i Øresund.
Kommentar:  Ja, og det er klart, at jeg jo gerne ville have haft svar på det spørgsmål, som jeg stillede, men så må jeg prøve at spørge på en lidt anden måde: Hvad ligger der konkret i det, når ministeren siger, at man skal drage læring? Hvad er det for nogle konkrete tiltag, ministeren vil tage, så det her ikke kommer til at gentage sig? For jeg mener vitterlig ikke, at hverken den tidligere eller den nuværende minister i virkeligheden kan være tjent med at få en orientering så sent om en så alvorlig sag.

Svar:  Præcis den bemærkning giver mig jo anledning til at tage fat, hvor jeg var nået til i mit alt for lange svar før – og det virker også på en eller anden måde lidt uproportionalt, at der er 1 minut til at spørge og så ½ minut til at svare, men det er jo en helt anden problemstilling. Den tidligere minister sagde: »Den mangelfulde information tilgået departementschefen gør, at jeg mener, at hun har handlet korrekt, imens jeg var minister«. Det siger han til Berlingske den 4. oktober i år. Jeg tror i virkeligheden, at det på en eller anden måde meget godt rammer det her med, hvornår sager skal forelægges ministeren. Det er jo en konkret vurdering.
Kommentar:  Jamen med hensyn til at styrke plejefamilieområdet vil jeg sige, at det vil vi meget gerne være med til i Dansk Folkeparti, og vi vil også give dem noget ekstra hjælp og støtte. For somme tider har man en fornemmelse af, at de kæmper for at få den ekstra hjælp og støtte, der skal til, og som vi så det skildret i udsendelsen om Jørn, står de alene i denne svære situation. I dag er der en artikel på Altinget.dk, og jeg ved ikke, om ministeren har læst den, men ellers vil jeg opfordre ministeren til at læse den, og overskriften er »Plejebørn: Lyt til os - vi ved, hvad det handler om«. Deri står simpelt hen nogle tanker fra dem, og jeg synes, ministeren skulle læse artiklen, hvis ministeren ikke har læst den.

Svar:  Jeg må ærligt tilstå, at den har jeg ikke læst, men jeg vil kvittere for, at Dansk Folkeparti siger, at der godt kan være god grund til at gå ind og kigge på selve plejefamilieområdet. Det tilsagn er jeg glad for, og jeg vil tage det med videre, så mange tak for det.
Kommentar:  Ja, og så er vi jo lige præcis tilbage i den diskussion, som vi havde, tror jeg, sidste onsdag, om, at det her udelukkende er et ressourcespørgsmål, og at ministeren i virkeligheden bare ikke er indstillet på at bevilge de ressourcer, der skal til, for at skabe den normalisering, man jo udmærket kunne i området. Så har vi jo fået afdækket, at ministeren shopper lidt rundt i, hvilke begrundelser man bruger. I det ene svar er det et spørgsmål om ressourcer at give politiet mulighed for at lave stikprøvekontrol, og i det andet er det et spørgsmål om at hindre, at et større antal kommer ind i landet. Ministeren må jo ligesom beslutte sig for, hvad det egentlig er for en argumentation, man vil bruge i forhold til at fastholde, at de her grænsesteder skal holdes lukkede.

Svar:  Jeg tror, at den formulering, jeg brugte også sidste gang, var, at det ikke  udelukkende  var et spørgsmål om ressourcer, og det er også det, jeg har prøvet at sige igen i dag. Nu sagde spørgeren, at jeg sikkert ikke var glad for spørgsmålet, jeg har fået. Jeg har talt op og kan se, at spørgeren og medspørgeren har stillet mig 24 spørgsmål, alle sammen a 6 svarrunder. Det giver 144 spørgsmål og svar, som jeg har givet, og for at bevise min oprigtige glæde ved at have haft lejlighed til at have den her dialog, så har jeg købt en rose til spørgeren og medspørgeren. Nu er medspørgeren desværre gået, så jeg håber, at spørgeren vil tage rosen med og så i øvrigt have en rigtig god sommer.
Kommentar:  Så er det jo bare oplagt at spørge, om ministeren så kunne have en interesse i, at vi fik set nærmere på, hvad det er, der er gået galt i den konkrete sag, sådan at vi måske eventuelt kan lave nogle yderligere tiltag, for at den slags ikke sker igen, netop i forhold til fraværet og de manglende sanktioner over for familien, hvis det er tilfældet.

Svar:  Jeg synes, det er helt afgørende, at vi får den viden, der skal til, også for at se, hvem der har fejlet her ud over forældrene. For forældrene har jo selvsagt fejlet. Det er dem, der er skyld i det her, og det er dem, der skal have straffen. Men hvis der er andet, der er gået galt, for eksempel i forhold til skole eller sociale myndigheder, og der ikke er blevet indberettet, så synes jeg, det er væsentligt at få kigget på det. For det her uvæsen kan vi simpelt hen ikke tillade, og da slet ikke i et land, der netop er bygget på et fundament af frihedsrettigheder.
Kommentar:  Det er jeg glad for, og jeg er bestemt også glad for, at ministeren nævner, at kulturministeren har afsat 7 million kroner – men det er jo kun til 0. til 3. klasse. Hvad med de ældre elever? Kunne man forestille sig, at regeringen ville tage den her depeche op og også sætte penge af til de ældre elever?

Svar:  Det er 6 million kroner og ikke 7 million kroner – det er i hvert fald det tal, jeg er orienteret om. Det er uden for mit ressort, så nu refererer jeg alene, for det  er  uden for min ressort. Jeg vil sige det på den måde, at det, Børne- og Undervisningsministeriet har gjort, jo er at sætte et også ret stort millionbeløb af i forbindelse med det her års finanslov. Og kernen af det er jo lige præcis, at ungerne skal lære at læse, og der taler vi hverken 6 eller 7 million kroner, men om 250 million kroner første år – og så 400 million kroner, så 500 million kroner og så 750 million kroner Det er bare for at sige, at i den regering, der sidder nu, mener vi det ret alvorligt, når vi siger, at der skal flere penge til, for at det kan lade sig gøre derude. Så vi skal altså op i et trecifret millionbeløb, før jeg for alvor synes, at vi rykker noget, og det er så også det, regeringen har gjort.
Kommentar:  Man må gå ud fra, at når ministeren gerne vil have noget mere konkurrenceudsat, så er det også ud fra en filosofi om, at så er der mere, der vil blive løst at de private. Anerkender ministeren, at i tilfælde af, at der er mere, der skal udliciteres, altså løses af private, så vil det give en meget større binding for byrådene i forbindelse med budgetlægningen? For hvis man skal lave nogle længerevarende kontrakter eksempelvis på veje, asfalt og så videre, for eksempel en tiårig kontrakt, så betyder det altså, at man har bundet sig i 10 år, og så er der meget, meget mindre fleksibilitet i muligheden for at lægge budgetter i den kommune i de kommende år. Anerkender ministeren det?

Svar:  Jeg laver først og fremmest politik for borgerne i dette land. Det er kvaliteten af opgaverne i forhold til borgerne, der ligger mig på sinde. Og jeg er nødt til bare lige at anholde en enkelt ting: Vi taler ikke om udlicitering, vi taler om konkurrenceudsættelse, fordi det netop er en uideologisk tilgang, vi har, hvor det både er det offentlige og det private, der kan byde ind med den bedste pris til glæde for borgerne. Jeg har faktisk utrolig svært ved at se, hvordan man skulle kunne være imod det.
Kommentar:  Det er jo rigtigt, at vores gamle signalsystemer fungerer ret dårligt, og at de afstedkommer problemer i trafikken, og det er derfor, vi skal have et nyt signalsystem, og det er derfor, det er værd at bruge penge på et nyt signalsystem. Det forhold, at det kommer til at tage lidt længere tid at installere de nye signalsystemer på især udvalgte strækninger, end vi havde forventet tidligere, gør så, at der vil være en længere periode, hvor man må leve med de gamle og de lidt dårlige signaler. Men det betyder jo ikke, at de øvrige effektiviseringer, som DSB vurderer kan gennemføres, ikke skal gennemføres, og det betyder jo ikke, at staten, når DSB så har gennemført de effektiviseringer, bare skal yde en stor overbetaling for DSB's transportvirksomhed, selv om en effektiviseret drift gør den billigere. Det håber jeg herre Rasmus Prehn er enig i.

Svar:  Jeg synes stadig væk, at ministeren taler udenom. For eksempel kan man høre på pendlertalsmændene, at de er højst kritiske over for det her. Jeg står her med et citat fra pendlertalsmanden på Kystbanen, Michael Randrup, og han siger her, at regeringen er i gang med at slagte hele den kollektive trafik. Gør det slet ikke noget indtryk på transportministeren, at den politik, ministeren står i spidsen for, bliver opfattet som en regulær slagtning af den kollektive trafik?
Kommentar:  Tak for det. Vi så jo i det her forfærdelige tilfælde i Frankrig, at skolelæreren blev slået ihjel af en person, han ikke kendte, netop på baggrund af en udstedt  fatwa. Vi kender fra vikingetiden – for at drage en parallel – til det at være lovløs. Man kunne ikke blive draget til ansvar for at slå en person ihjel, der var blevet erklæret lovløs, men en fatwa er jo meget stærkere. Det er jo en decideret opfordring til drab, og hvis man er muslim og møder en, der har fået  en fatwa, så skal man rent faktisk aktivt gå ind og slå den person ihjel. Derfor er en fatwa jo meget mere voldsom end det, vi kender fra vores egen fortid. Så for at forstå ministeren korrekt: Hvis der bliver udstedt en fatwa af for eksempel en imam her i Danmark til en person, er det så det samme som en dødstrussel?

Svar:  Efter vores straffelov er det ikke afgørende, hvad den måtte blive kaldt – om den bliver kaldt fatwa eller andet. Det afgørende er det her med, at vi straffer, og efter straffelovens § 136 er det muligt at straffe den, der, som det hedder, »uden derved at have forskyldt højere straf offentlig tilskynder til forbrydelse«, og det kan som sagt straffes med fængsel i op til 4 år. Så det er absolut strafbart.
Kommentar:  Jamen faktum er, minister, at vi i dag har Barnets Reform, og i loven står der, at børn skal høres, og at deres stemme skal vægtes, selvfølgelig afhængigt af deres alder. Men nu vil regeringen så lægge oveni. Altså, faktum er jo, at den lov, vi har i dag, ikke er fuldt implementeret i de 98 kommuner, og så bygger man ovenpå. Så ministeren svarede heller ikke i det tidligere spørgsmål om, hvordan loven så kommer til at se ud. Den anden ting og baggrunden for, at jeg spørger, er jo, at regeringen på side 13 i sit udspil siger, at man skal have en second opinion, når en anbringelse afvises eller ændres. »Det er ikke altid, at kommunes børn og ungeudvalg er enige i forvaltningens faglige indstilling om, at et barn bør komme væk fra hjemmet. Den uenighed kan betyde, at børn, som har brug for et nyt og trygt hjem, ikke får det. Eller at et barn bliver rykket op med rode og sendt hjem til de biologiske forældre imod den faglige vurdering«. Hvorfor er det så, at man ikke har en second opinion, når børn for eksempel ikke vil anbringes? Eller hvorfor er det kun, når barnet skal væk fra familien, at man skal have en second opinion? Det undrer mig, at man ligesom lægger op til det i udspillet. For så må det vel gælde begge veje, eller hvad? Eller er det kun, når man er uenig i, at et barn skal væk hjemmefra? Eller hvordan skal det tolkes i forhold til regeringens udspil? Så har vi jo desværre gang på gang set nogle sager om tilknytning. Jeg husker selv Michael Lambert-sagen. Der var en dokumentar om et plejebarn, som altid havde boet hos sin plejefamilie, og som gerne ville bo der og blive der, men han blev rykket op med rode og skulle på en institution, og det vil sige, at der ikke var taget højde for tilknytning eller andet. Så hvor meget med tilknytning ligger der egentlig i det her udspil? Altså, børns tilknytning betyder jo utrolig meget, og i dag oplever vi, at børn får afslag på at være sammen med deres bedsteforældre og deres netværk.

Svar:  Først i forhold til, hvor dårligt vi lykkes med at høre børnene i dag, og fru Karina Adsbøl siger, at vi nu vil bygge ovenpå: Altså, i virkeligheden ønsker vi jo at få gjort noget grundlæggende anderledes. Jeg tror, det er hvert eneste år, Dansk Folkeparti indkalder til en forespørgselsdebat her i Folketingssalen, hvor vi diskuterer, hvorfor de pæne ord i Barnets Reform ikke er blevet til virkelighed, og det siger mig, at vi har brug for at gøre det her grundlæggende anderledes. Derfor er der en helt ny Barnets Lov, hvor de her børn får flere rettigheder, og hvor det står ganske tydeligt, at barnet, inddragelsen af barnet står først og sidst i enhver sag. Så der er her ikke tale om at bygge ovenpå, men der er tale om at prøve at få det her knæsat som det helt afgørende udgangspunkt i sagerne.
Kommentar:  [Lydudfald] ... området ikke er under ministerens ressort, men jeg synes, tingene hænger sammen, i hvert fald i det her tilfælde, og det er også derfor, spørgsmålet er koblet til boligområdet. Som jeg tidligere påpegede i mit tidligere spørgsmål til ministeren, er der ingen tvivl om, at det selvfølgelig er vigtigt, at dem, der har mulighed for at arbejde, skal komme i arbejde, men igen har vi at gøre med en gruppe af personer, som har det rigtig, rigtig svært. Det er sådan, at både eksperter og interessegrupper fremhæver og påpeger meget klart, også i deres høringssvar, at loftet vil få konsekvenser for de mest udsatte grupper som psykisk sårbare personer, ikke mindst fordi den økonomiske stramning vil stresse dem og ikke gøre dem mere raske, men tværtimod gøre dem mere syge. Derudover har Bedre Psykiatri også været inde at sige, at det her ikke bare rammer den enkelte, men også rammer hele familien, blandt andet også børn, som faktisk på sigt også går hen og bliver psykisk sårbare. I KL's høringssvar er opmærksomheden meget tydeligt rettet mod personer med psykiske og kognitive handicap, hvor nærhed til relationer og stabilitet omkring velfungerende fællesskaber kan være afgørende. Derudover siger KL også, at der er en stor risiko for, at mange i målgruppen ikke ville kunne betale deres husleje. Set i lyset af også det tidligere spørgsmål vil jeg spørge ministeren om noget: Deler ministeren egentlig den her bekymring for, at vi altså har at gøre med en gruppe, der i den grad er stresset og bliver endnu mere stresset og mere syge og har svært ved også at kunne få økonomien til at hænge sammen med den konsekvens, at de kan risikere at miste deres bolig, og at det er svært at finde alternative boliger til dem?

Svar:  Jeg deler opfattelsen af, at den gruppe, vi taler om, er en sårbar gruppe, og jeg deler opfattelsen af, at det er en gruppe, vi har pligt til at hjælpe. Det er en pligt, som kommunerne har i dag og også vil have, efter at loftet er gennemført. Allerede i dag ser vi, at der er problemer i en del af denne gruppe med for eksempel at betale husleje, og at der kan være prioriteringsproblemer, og derfor har kommunerne også i dag redskaber til og pligt til at hjælpe denne gruppe mennesker med at kunne prioritere deres dagligdag, således at de ikke kommer i sådan nogle deadlock-situationer, hvor de ikke får betalt husleje og så videre Men jeg anerkender ikke, at den lille korrektion, vi laver, i den mængde penge, man får udbetalt som kontanthjælpsfamilie, i sig selv skulle udgøre en stor risiko for, at man ikke kan have ordentlige boligforhold. En almindelig familie med tre børn får som nævnt i samlede ydelser fra det offentlige over 400.000 kroner Det skal kunne lade sig gøre både at have en ordentlig bolig overalt i Danmark og også et ordentligt liv for den beløbsramme. Men der kan godt være mennesker og familier, der har brug for støtte til prioritering og brug for støtte til at få sikret, at for eksempel huslejen bliver betalt, og kommunen har fortsat pligt til at hjælpe dem med det.
Kommentar:  Det er jeg glad for at høre, og jeg glæder mig meget til det møde. Her for nylig blev der udsendt en pressemeddelelse fra Fængselsforbundet, hvor der var sådan tre konkrete forslag til, hvad man kunne gøre, hvis man vil løse nogle af de problemer, de står i. Og en af de dele, jeg vil spørge ministeren om, er, at man i Fængselsforbundet åbenbart har ladet sig inspirere af det, vi har gjort for politiet, altså oprettet en skole i det vestdanske. Der vil jeg spørge ministeren til, hvad han synes om det.

Svar:  Når det har gjaldt politiet, er det et godt eksempel på, at politikerne var meget overbeviste om, at det ville være godt for optaget, og at alle andre syntes, det var en dårlig idé. Det viste sig så at være godt for optaget. Den diskussion går jeg helt fordomsfri til. Jeg vil bestemt ikke udelukke, at det også kan være en idé, og det synes jeg vi skal tage sådan en helt åben drøftelse om, som kræver lidt længere tid, end vi har til rådighed her.
Kommentar:  Tak. Hvad er ministerens begrundelse for at fastholde nybyggeri af en vestdansk politiskole?

Svar:  Jeg kunne starte med at sige, at det er, at jeg vil det bedste for dansk politi. Men jeg kunne også lige uddybe det lidt. Et stærk politiuddannelse er en investering i vores og næste generations tryghed og sikkerhed. Med beslutningen om at bygge en ny politiskole i det vestlige Danmark har vi fået alle tiders mulighed for at etablere en moderne og fremtidssikret skole, hvor rammerne for fremtidens politi er i top. Med en nybygget skole kan vi opfylde alle politiets behov uden at gå på kompromis med hverken indretning, sikkerhed eller kapacitet, og det er også grunden til, at Rigspolitiet anbefaler et nybyggeri. Så tror jeg, det er vigtigt at holde sig for øje – og det synes jeg har manglet lidt i debatten, når vi har hørt mange kommuner sige, at de også har nogle lokaler – at en politiskole jo er meget, meget mere end klasselokaler. Vi skal etablere de bedst mulige læringsmiljøer, både for de politistuderende og de mange betjente, som skal videreuddannes, men vi skal også etablere en øvelsesby og en kommandocentral, hvor betjentene kan lære at håndtere store operationer som for eksempel terrorangreb. Vi vil bygge moderne kriminaltekniske undersøgelseslaboratorier, hvor betjentene kan lære at håndtere beviser, og vi vil sikre de optimale omgivelser for skydetræning, magtanvendelse og konflikthåndtering. Det er derfor, vi så gerne vil i gang, for jo længere tid vi bruger på at diskutere med hinanden, jo længere tid går der, før den ny skole er klar, og vi  skal  have skolen. Men det tror jeg også at spørgeren og jeg er enige om, eller det ved jeg.
Kommentar:  Først og fremmest skal jeg minde om, at økonomi- og indenrigsministeren allerede tilbage i september, tror jeg det var, vurderede, at man formentlig ville blive nødt til at nedjustere vækstskønnet, og det er jo også noget, man har gjort i andre lande. Men det ændrer jo ikke ved, at vi har vækst i Danmark. Jeg ved ikke, hvorfor herre Lars Løkke Rasmussen og andre er så optaget af at tale Danmark ned, for når det nu går bedre i Danmark, hvad herre Lars Løkke Rasmussen i øvrigt også tidligere har erkendt i spørgetimer, hvorfor så ikke glæde sig over det? Det går jo bedre i Danmark, end da vi overtog fra den tidligere regering. Dengang havde vi en situation, hvor konkurrenceevnen svigtede, hvor vi havde mistet over 100.000 arbejdspladser på ganske få år, og vi er nu ved at vende udviklingen. Kunne vi godt tænke os mere vækst? Ja, selvfølgelig, men udviklingen er vendt, og det går bedre i Danmark, end det gjorde for 3 år siden. Hvis vi bare kigger på beskæftigelsen, kan vi se, at den siden årsskiftet 2013 er steget med 20.000 personer. Hvorfor er herre Lars Løkke Rasmussen så forhippet på at gøre det til en dårlig udvikling? Det er da en god udvikling, når man efter 3 år har sikret, at udviklingen er vendt, at vi har vækst, og at 20.000 flere er kommet i beskæftigelse. Det må da være en god udvikling, og jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor herre Lars Løkke Rasmussen er så optaget af at tale så negativt om dansk økonomi, når 20.000 flere er kommet i beskæftigelse.

Svar:  Jeg er bestemt ikke optaget af at tale noget ned i et sort hul. Jeg anerkender fuldt ud de fremskridt, der er, så meget desto mere som at de jo er sikret via skridt, vi har taget sammen. Det er først og fremmest, ved at regeringen jo har overtaget VK-regeringens økonomiske politik, selv om man gik til valg på en anden, og har holdt fast i de reformer, man gik til valg på at rulle tilbage – de tegner sig for ni tiendedele af de positive effekter, der har været, hvis man spørger i Finansministeriet – men jo også  fordi det, vi har foretaget os siden, er gjort i fællesskab: to vækstpakker, en skatteaftale med videre Så jeg anerkender en positiv udvikling, men jeg hæfter mig også ved – og det skal så være mit spørgsmål – det, som statsministeren netop svarede til spørgsmålet om, om man godt kunne tænke sig mere vækst: Ja, selvfølgelig kunne vi det. Det synes jeg er fint svaret, og så vil jeg bare spørge statsministeren, hvordan statsministeren vil omsætte det ønske til handling. Eller kommer den mere vækst, man godt kunne tænke sig, bare af sig selv, uden at der skal tages yderligere politiske initiativer? (Formanden:  Ja tak!) Jeg kan også konkretisere det og spørge: Vil regeringen i begyndelsen af det nye år fremlægge tanker om en ny vækstpakke, en tredje vækstpakke, til forhandling med Folketingets politiske partier? I Venstre stiller vi gerne op, for vi har ikke et billede af  (Formanden:  Ja tak!), at alt, hvad der kan gøres, er gjort. Vi har sådan set et indtryk af, at mere skal gøres.