kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Spørgsmålet om, hvor fattigt Danmark skal være, er jo her knyttet til de indkomstgrupper, som alle sammen bliver fattigere. Det kan blive en lidt absurd seance, hvis den fungerende finansminister hele tiden vil insistere på at overse, at spørgsmålet handler om de indkomstgrupper, som regeringens politik gør fattigere. Det er jo alle – de 10 procent fattigste, de 10 procent rigeste og de 10 procent i midten – indkomstgrupper, som bliver fattigere som følge af regeringens politik. Det er jo det, som finansministeren har sagt i et svar, og det er i relation til det, at spørgsmålet er, hvor fattige indkomstgrupperne skal være, før finansministeren er tilfreds.

Svar:  Jeg svarede på det, der blev spurgt om, altså hvornår ministeren vil være tilfreds, i relation til hvor fattigt Danmark skulle være. Det er jeg som minister selvfølgelig overhovedet ikke enig i, og derudover ved herre Ole Birk Olesen også, at den præmis, der bliver lagt ind, for besvarelsen af spørgsmålet pænt sagt bygger på en upræcis læsning af det omtalte svar. Vi mener, at der er andre elementer end lige nøjagtig skattelettelser, som gør Danmark rigt, og nogle af de elementer er at føre en aktiv krisepolitik, en aktiv finanspolitik og en aktiv politik for en grøn omstilling af Danmark.
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om de stillede ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, så forhandlingen om ændringsforslagene er sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1-4 af skatteministeren som vedtaget. De er vedtaget.
Kommentar:  Jeg tror, at vi nu kommer til at bevæge os en lille smule uden for spørgsmålet, men hvis jeg skal svare relevant på det spørgsmål, vil jeg sige, at jeg sådan set tror, at det vigtigste i den forbindelse er at sørge for, at der er lærepladser nok. Derfor har regeringen lavet en trepartsforhandling her i forbindelse med corona, som har pejlemærker for de forhandlinger, der skal foregå umiddelbart efter sommerferien, og hvor vi prøver at tage fat på at få løst mere strukturelt det problem, at det er 16-årige, der i dag står med ansvaret for at skaffe sig en læreplads. Selvfølgelig er det med hjælp fra nogle voksne, men det er ultimativt den 16-årige, der har ansvaret. Det ansvar skal vi have flyttet over på nogle voksne skuldre i stedet for, og det tror jeg sådan set er en af de største hindringer for, at man går i gang med en erhvervsuddannelse, altså frygten for ikke at få en læreplads, og det er jo også en af hovedårsagerne til, at man falder fra.

Svar:  Jeg vil så sige, at mit spørgsmål gik på, hvad man ville gøre for at sikre, at man kunne skaffe uddannelser, selv om der var lange transporttider og et manglende udbud. I Tønder Kommune er der eksempelvis gennemsnitligt 17,7 km til det nærmeste gymnasium, og selv om der altså også er et gymnasium i byen, så er der også andre steder, de unge gerne vil hen. Nogle steder er det så endnu værre – de unge skal pendle langt, de har svært ved at deltage i det sociale på skolerne og har ikke den der fleksibilitet med hensyn til skemalægning, temadage og så videre  Hvis vi skal have flere unge til at blive boende i deres lokalområde, hvad vil ministeren så gøre for at sørge for gode forbindelsesmuligheder til gymnasieeleverne?
Kommentar:  Tak, fru formand. Finder ministeren det hensigtsmæssigt i et homogent samfund, at der bliver opført minareter i Danmark?

Svar:  Nu er det jo ikke så lang tid siden, vi rent faktisk også diskuterede det her i Folketingssalen via et beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti havde fremsat. Jeg vil sige, at jeg i hvert fald ikke er bekendt med, at der er opført minareter siden, altså på de 4 måneder, der er gået, og jeg vil også sige, at regeringens holdning stadig væk er den samme, nemlig at vi sætter massivt ind over for parallelsamfund. Jeg ved, at der udeomkring er en bekymring, som vi deler, over, at der er grupper og grupperinger i Danmark, som ganske enkelt lever parallelt med resten af samfundet og desværre jo også indimellem opbygger et had til det samfund, som de egentlig burde leve i, nemlig det danske. Det er også derfor, at vi med satspuljen har gennemført en række initiativer i forhold til parallelsamfund. Men altså i forhold til opførelsen af minareter er regeringens holdning i dag den, som den også var i januar, at det er noget, man skal tage stilling til lokalt. Jeg tror ikke, at det kommer bag på nogen, at jeg ikke mener, at det hører til i det danske bybillede, men jeg må sige, at jeg faktisk har stor tiltro til både Venstres kommunalbestyrelsesmedlemmer, men også Dansk Folkepartis kommunalbestyrelsesmedlemmer rundtomkring. Og I er jo da, vil jeg så sige i den her anledning, heldigvis så mange derude, at man kan gå ret op imod, når lokalplanen skal besluttes, og det er der, jeg mener beslutningen hører til.
Kommentar:  Først og fremmest glæder det mig jo, at sundhedsministeren anerkender den gode udvikling, som skete på kræftområdet under VK-regeringen. Ministerens parti var af en anden opfattelse, da man var i opposition, så derfor er det selvfølgelig godt, at man også på det her felt har skiftet mening og faktisk siger: Ja, vi nåede rigtig, rigtig langt. Men der er også et men, og det er et stort men. Det er jo, at man kan gå ind og se på de seneste opgørelser over kræftpakkerne, som viser, som ministeren også er inde på, at der fortsat er rigtig mange patienter, som venter for længe på at komme i behandling, ligesom der jo i øvrigt er meget store regionale forskelle på, hvor længe kræftpatienterne venter, før de kommer i behandling. Men for nu at blive helt konkret og trække det ned på et jordnært niveau – nu står vi jo her i hovedstaden – kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren: Når hver fjerde kræftpatient i Region Hovedstaden venter for lang tid på behandling og kun en ud af fire kvinder bliver opereret for brystkræft inden for en lægeligt anbefalet tidsfrist, synes ministeren så ikke, det er fair at sige, at Region Hovedstaden ikke leverer den kræftbehandling i dag, som borgerne ellers burde have krav på?

Svar:  Jeg ved, at jeg også har svaret spørgeren på en række skriftlige spørgsmål om det her, og jeg vil bare starte med at sige, at jeg så håber, spørgeren vil kvittere for, at de opgørelser, vi har og kan forholde os til nu, sådan set er nogle, der er blevet sat i værk af den nuværende regering som noget af det første, jeg gjorde som ny minister. Det er det, der gør, at vi nu har redskaber til at gå så tæt på, at vi kan sige: Jamen inden for den her diagnose i den her region skal der altså ske forbedringer hurtigt. Det er et meget, meget virksomt værktøj for regionerne at have, for eksempel Region Hovedstaden i forhold til brystkræft, som spørgeren spørger ind til. Når vi har den viden, bliver det også både muligt og fuldstændig forventeligt, at der skal handles hurtigt på den viden, for det er ikke et acceptabelt tal, at så få kvinder i Region Hovedstaden får hjælp inden for den tid, der er i standardpakkeforløbene. Så det er jeg sådan set enig med spørgeren i. Den gode nyhed er, at med monitoreringsværktøjet kan der handles på det hurtigt.
Kommentar:  Nu er jeg helt uenig i den beskrivelse, som ministeren her giver af, hvordan det er gået i de sidste 10 år. Det er tværtimod, men det har vi for kort tid til at gå i dybden med her. Jeg er mere interesseret i at få at vide, hvad den nuværende regering konkret vil gøre for at ændre på den situation, jeg lige har beskrevet, med de her chaufførjob, som flytter til udlandet, noget, der, når det sker, er et stort problem og vil blive et endnu større problem for dansk økonomi og danske virksomheder. For det er jo således, at transportsektoren er krumtappen i væksten i et land som Danmark, hvor vi har en meget stor forbindelse med udlandet. Det er det ene. Det andet er, at senere i dag skal der, ikke under ministerens område, men under transportministerens område, behandles et lovforslag her i Folketinget, der drejer sig om, at det skal nedfældes i lovgivningen, at chauffører i dansk indregistrerede lastbiler skal være ansat på centralt forhandlede overenskomster. Det er det eneste land i hele Europa, i hele EU, hvor det bliver tilfældet, og det bevirker, at man igen prøver at presse omkostningsniveauet op på den ene eller den anden måde, så det går i modsat retning af det, ministeren lige har sagt. Men jeg vil gerne vide, hvad det er, regeringen helt konkret vil gøre fra nu og fremover for at forbedre konkurrenceevnen, også for transporterhvervene?

Svar:  Jamen jeg vil gerne svare på de tre spørgsmål, der blev stillet. For det første vil jeg om det med overenskomstspørgsmålet sige, at det ikke tilkommer mig at blande mig i, hvordan arbejdsmarkedets parter har organiseret sig, det er arbejdsmarkedets parter bedst til at finde ud af. For det andet vil jeg til spørgsmålet om konkurrenceevnen sige, at det ikke var for at være polemisk. Jeg ville bare konstatere, hvad data fortæller os, og det er, at Danmark har mistet konkurrenceevne siden år 2000 og støt gennem de sidste 10 år. Det er et faktum, det er sådan set ikke noget, jeg forsøger polemisk at debattere med spørgeren. Jeg vil for det tredje og sidste gerne have mulighed for at gentage det, jeg startede med at sige, og som er, at en aktiv erhvervspolitik, der sikrer genskabelse af konkurrenceevnen, skal gå på tre ben. Det ene ben er, at vi generelt skal sørge for at sikre gode rammevilkår for erhvervslivet; det andet er, at vi skal fjerne, hvad der måtte være af barrierer, som er begrænsende for konkurrenceevnen – vi har jo lige haft nedsat et konkurrencelovudvalg, som også er kommet med en række anbefalinger om, hvordan vi kan styrke konkurrencen – og det tredje og nok så væsentlige er, at vi også skal bidrage til at skabe nye markeder, hvor vi kan være med til at sikre, at der aktivt skabes ny beskæftigelse og ny vækst i samfundet. Det er de tre ben, der skal sikre, at også transportsektoren har noget at arbejde med fremover.
Kommentar:  Så lad mig forsøge mig med en sammenligning. Lad os nu forestille os, at der er en friskolelærer, der er nazist i sin fritid, og som arrangerer møder, der opfordrer til gasdrab på jøder, som vi kender det fra anden verdenskrig; det sker i fritiden, og alle er forargede, og det kommer i medierne. Dagen efter går han så hen til sin friskole og underviser i historie. Ville ministeren så have samme tolerante indstilling over for den friskole, der har den her lærer ansat?

Svar:  Nu er det jo et tænkt eksempel, spørgeren kommer med. Men det vil jo altid være sådan, og det er jo det, der ligger i friskoleloven, at hvis der er mistanke om, at man ikke lever op til de grundlæggende formål, som både er det faglige indhold og demokrati, ligestilling og så videre, og hvis vi får en henvendelse om det, er der som sagt både de interne tilsynsmekanismer, og der er de eksterne tilsynsmekanismer, herunder at vores tilsynsstyrelse kan gå ind både anmeldt og uanmeldt og på baggrund af det undersøge en hel konkret mistanke om, at undervisningen ikke står mål med de grundlæggende formål. Det betyder jo også, at hvis der er en lærer, der ikke stå på mål for det faglige indhold og for det, der skal være i forhold til demokrati og ligestilling, vil man kunne gå ind. Men det forudsætter jo selvfølgelig, at der er nogen, der siger: Vi tror ikke, at det foregår efter hensigten her.
Kommentar:  Jamen det er da så enkelt. Ministeren kan jo sende et brev ud til kommunerne om, at plejeboliggarantien altså ikke er trådt ud af kraft, og at håndværkere har adgang til plejeboliger, hvis de skal renovere. Selvfølgelig skal de følge de retningslinjer, der er på området. Men det kan jeg så forstå at ministeren ikke vil. Ministeren vil først have nogle eksempler fremsendt, fordi ministeren åbenbart ikke tror, at der er udfordringer på det her område. Det enkleste ville da være at præcisere over for kommunerne, at plejeboliggarantien skal opretholdes, og at håndværkere har adgang til at renovere plejeboliger.

Svar:  Der er i epidemiloven skabt hjemmel til, at man lokalt kan fravige fristen for tildeling af plejeboliger i forbindelse med håndteringen af covid-19, hvis det er nødvendigt ud fra en vurdering af kommunens samlede pleje- og personalekapacitet og der er foretaget en konkret og individuel vurdering i forhold til den enkelte borger og dennes behov for hjælp. Så det er der altså mulighed for. Men som jeg var inde på først, i min indledning, bør besøgsrestriktioner ikke stå i vejen for, at håndværkere kan klargøre plejeboliger.
Kommentar:  Det er desværre erfaringen, at en del af de studerende, der kommer til Danmark, og som ikke lever op til betingelserne for at studere, faktisk går på nogle af de nævnte erhvervsuddannelser. Og det synes jeg er et meget godt argument for, at man går ind og differentierer i de krav, som man rent faktisk stiller. Så er det jo helt oplagt, at man løbende følger udviklingen, når lovforslaget forhåbentlig bliver vedtaget. Men det synes jeg er en god grund til, at man har den forskel, som der er i lovforslaget.

Svar:  Så fordi der er nogle, der har snydt, skal det altså gå ud over alle fremtidige studerende, som gerne vil ind på erhvervsakademiuddannelsen. Tror herre Martin Henriksen, at det er måden? Selvfølgelig skal man studere, når man er her på studentervisum, og det er vi alle sammen enige om, tror jeg. Derfor er det jo, at vi faktisk stiller aktivitetskrav; derfor er det, tror jeg, at der er en relativt bred enighed om, at vi også gerne vil skærpe sprogkravene. Men synes herre Martin Henriksen, at det er rimeligt? Hvis man gerne vil studere på en erhvervsakademiuddannelse, skal man betale den studieafgift, der som minimum udgør betalingen for det første semester, og den vil en studerende på en professionsbacheloruddannelse eller en universitetsuddannelse kunne – i gåseøjne – nøjes med, for det er jo et ganske stort beløb. Men hvis man er fra en erhvervsakademiuddannelse, skal man ud over den store afgift også lægge den her garanti for, at man kan forsørge sig selv, og nu bliver den endda væsentlig forhøjet. Synes herre Martin Henriksen, at det er rimeligt, at der på den måde bliver gjort forskel på, om man vil tage en erhvervsuddannelse eller læse på universitetet, og hvorfor er det, at universitetsstuderende bare er bedre mennesker end andre?
Kommentar:  Men det ville klæde os alle sammen, hvis man så vidt muligt forsøgte at holde sig til sandheden. Jeg har ikke noget forslag om at have minusvækst, det har jeg ikke. Jeg gik til valg på at have et udgiftsstop, som er udtryk for, at der ikke er nogen realvækst, men at man reelt har det samme til rådighed i den offentlige sektor, når man korrigerer for løn- og prisstigninger. Det gik jeg til valg på. Kunne jeg levere det? Nej, det kunne jeg ikke, for det var der ikke flertal for. Derfor fører vi jo en politik i øjeblikket, hvor der er en realvækst i de offentlige udgifter. Der er ikke minusvækst i de offentlige udgifter. Der er realvækst i de offentlige udgifter. Sundhedsområdet har i år fået tilført 2,4 milliard kroner Det er 0,5 milliard kroner mere end det, fru Mette Frederiksen gik til valg på. Kommunerne har i år en realvækst på 0,5 milliard kroner Det står i kontrast til den nedskæring, der var under den forrige regering. Så kan det ikke nytte noget, at man står og siger, at jeg fører en minusvækstpolitik. Det gør jeg ikke. Er det så rigtigt, at vi har tanker om et omprioriteringsbidrag for at sikre, at vi hele tiden har en mulighed for at tage stilling til, om en skattekrone anvendt på offentligt forbrug bliver anvendt det rigtige sted? Ja, det er rigtigt. Er det rigtigt, at det har betydet, at kommunerne så har mindre i år? Nej, det er ikke rigtigt. De har 0,5 milliard kroner mere, ligesom vi allerede har en politisk aftale, for så vidt angår 2017, som vil betyde, at det omprioriteringsbidrag, som regeringen ønsker i kommuneøkonomiaftalerne, hvor forhandlingerne ikke er gået i gang endnu, vil blive tilbageført til kommunerne. Altså kan man allerede nu, inden vi overhovedet er gået i gang med kommuneøkonomiforhandlingerne, konstatere, at der heller ikke vil være nogen såkaldt minusvækst i kommunerne i 2017.

Svar:  Jeg tror, jeg meget direkte af hensyn til den fortsatte dialog og det fortsatte samarbejde vil bede statsministeren om at beskrive, hvor det var, jeg talte usandt i det, jeg sagde før, for det er ikke en fair måde at diskutere på. Regeringen lægger op til et omprioriteringsbidrag. Vi kan godt lade, som om det bare er et omprioriteringsbidrag, men det er minusvækst. Det er at flytte penge fra landets kommuner – potentielt folkeskole, daginstitutioner, ældrepleje, handicapområde – til andre formål. At vi så er nogle i Folketinget, der har fået Venstre, vel ret tvungent, til at stemme for et forslag til vedtagelse, der sikrer, at pengene føres tilbage, er jo ikke Venstres bedrift. Mig bekendt var det ikke Venstre, der foreslog det forslag til vedtagelse. Mig bekendt er det andre partier i Folketinget, der har drevet den proces. Det, jeg beder statsministeren forholde sig til, er jo en status, efter at der nu snart er gået et år, hvor vi har lav vækst, hvor det ikke for alvor er lykkedes at flytte folk fra offentlig forsørgelse til et aktivt liv på arbejdsmarkedet, hvor der ikke er sket en straksopbremsning på asylområdet, og hvor regeringen, så vidt jeg kan se, ikke lægger op til, heller ikke fremadrettet, for alvor at prioritere vores velfærd.
Kommentar:  Jamen jeg synes egentlig, at spørgeren skal rette det spørgsmål til Kommunernes Landsforening. Hvor er det, det er sket i forhold til, at kommunernes budgetter er skredet så massivt, som de er skredet? Og spørgeren må da også tænke over, hvordan det kan være, at vi ser, at udgifterne stiger massivt på dagtilbudsområdet, når vi er i en tid med faldende børnetal. Det må også vække en vis undren hos spørgeren. Det kan da ikke være sådan, at trods det, at der kommer færre børn, skal man til at bruge flere penge. Det er da ulogisk. Det er ligesom med anbringelser af børn, antallet af anbringelser er stort set konstant, men udgifterne er også eksploderet. Det kalder da på, at man finder ud af, hvordan det er, man bruger pengene, og hvad man bruger pengene til. Det må kommunerne sætte sig ned og finde ud af, og det er da sund fornuft.

Svar:  Tak, formand. Spørgsmålet lyder: Er det ministerens vurdering, at de massive nedskæringer i kommunerne, for eksempel 150 million kroner i Køge, vil betyde en bedre velfærdsservice eller en dårligere velfærdsservice for Køges borgere?
Kommentar:  Det vil vi glæde os til at høre mere om. Og så tror jeg sådan set, at vi bare lader det være ved det, for jeg tror ikke, vi kommer det meget nærmere i dag

Svar:  Så takker jeg for spørgsmålene og ser frem til et fortsat konstruktivt samarbejde med Venstre, både om de 37 timer, om ghettoudfordringer og om alt mulig andet i det hele taget.
Kommentar:  Ja, og det er jo ikke kun i forhold til arbejdsmarkedet. Primært ser vi i hvert fald i Dansk Folkeparti på det kulturelle plan, og at det er det, der er problemet. Derfor må man spørge ministeren, om ministeren virkelig mener, det er hensigtsmæssigt at underskrive FN's migrationspagt, som meget vel, som vi ved, ikke er juridisk bindende, men som jo danner en slags politisk præcedens, kan man vel kalde det, for, hvordan landene skal agere i forhold til indvandringen. Så det er rigtigt, at det ikke er bindende juridisk, men der bliver jo en slags holdningsmassage, når man tiltræder den pagt.

Svar:  Der tror jeg så til gengæld, at vandene skilles en lille smule, for det er netop vigtigt at forholde sig til, at migrationspagten jo ikke er juridisk bindende, og at der ikke bliver ændret et komma i dansk udlændingepolitik på baggrund af den. Det er stadig væk os selv her i Folketinget, der bestemmer dansk udlændingepolitik, og sådan skal det nødvendigvis også være.
Kommentar:  Tak. Jeg vil sige til ministeren, at vi jo ikke er uenige om, at det er nødvendigt med effektiviseringer i den offentlige sektor, det er nødvendigt at kigge på, hvordan man kan få ydelserne på en mere effektiv og bedre måde. Men noget af det, der selvfølgelig optager os og selvfølgelig også gør det i den egn, jeg kommer fra, er, hvordan det her så også skal udmøntes i praksis. På en række spørgsmål har ministeren svaret, der vil blive taget økonomiske og geografiske hensyn, og jeg kunne tænke mig her at spørge uddybende om det. Vil der også blive taget landdistriktshensyn, når man skal lave udmøntningen af de her besparelser? Et eller andet sted kommer det her jo til at koste arbejdspladser, og der er i hvert fald nogle områder i landet, hvor der blandt andet er blevet beskåret meget kraftigt i de offentlige arbejdspladser, og Lolland-Falster er et af dem. Jeg skal spørge, om ministeren i udmøntningen af det dels vil tage landdistriktshensyn, dels vil tage hensyn til andre områder, hvor der er offentlige arbejdspladser, hvorfra der er fjernet rigtig mange stillinger.

Svar:  Tak for det supplerende spørgsmål. Jeg tror måske, det giver større klarhed over baggrunden for det her spørgsmål, der jo nok så meget handler om lokaliseringen af forskellige skattecentre, og jeg har meget forståelse for, at det også har stor interesse udeomkring i landet. Jeg kan sige til herre Henrik Høegh, at det har vi ikke taget stilling til endnu. Jeg har forstået af forskellig medieomtale, at der går rygter om, at nu skal det og det skattecenter nedlægges. Jeg kan dementere alle de rygter, som måtte have været. Der er ikke truffet beslutning om, hvilke skattecentre der eventuelt skal nedlægges, og hvor mange og hvordan og hvorledes. Der er ingen tvivl om, at vi bliver nødt til også at rationalisere på det område, og det har ligget klart, men hvor og hvordan ved vi ikke endnu. Jeg kan sige, at der vil blive taget vidtgående geografiske hensyn. Det er  ikke  sådan, at vi vil fjerne en masse i provinsen og lægge det hele i København. Sådan bliver det ikke.
Kommentar:  Jeg har meget stor beundring for spørgerens mange måder at komme ind på det her på. Når jeg nu ikke vil svare præcist på det ene, kan man jo prøve med det andet. Jeg vil bare sige, at det, der bliver rigtig godt i det her, når vi nu er helt færdige, er, at vi får forskellige tilgange til at sanktionere de unge mennesker hurtigt. For jeg er helt sikker på, at det, spørgeren og jeg gerne vil, er, at der skal ske noget – noget, der virker, noget, det sker hurtigt, noget, der bliver præventivt, og noget, der gør, at de ikke bliver vaneforbrydere og småkriminelle.

Svar:  Tak for det. Vi er i hvert fald ikke interesseret i, at der skal skabes et eller andet nyt pædagogisk projekt, der bliver lige så svært at flytte og løfte og gøre alt muligt ved som det nuværende system. Jeg tror, der er behov for, at det står på to ben, både kærlighed – hvis et system overhovedet kan have kærlighed; det kan man jo diskutere – og i hvert fald konsekvens. For der er nogle rødder, som man ikke når med det system, vi har nu, som kommer længere og længere ud i kriminalitet, og som kommer fra et sted, hvor danske normer, love og regler er sat ud af kraft. Og vi må have et system, der kan hive dem ud. Vil ministeren garantere, at vi får sådan et system?