kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Forhandlingerne drejer sig herefter om lovforslagets som helhed. Er der nogen, der ønsker at udtale sig om lovforslaget? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 91 (S, DF, V, LA, RV, SF og KF), imod stemte 15 (EL og ALT), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Jeg spørger, fordi jeg i virkeligheden synes, at udenrigsministeren og jeg for en uge siden havde en meget udmærket diskussion om andre muligheder, altså hvordan man kunne fremme udviklingen, aftaler om fred, måske indsættelse af fredsbevarende styrker, altså sådan set det modsatte af at optrappe krigen. Og derfor undrer det mig, at udenrigsministeren her bare så kortfattet siger, at det er vi enige i fra dansk side. For det er jo ikke bare 30.000 amerikanske soldater, det er også 5.000-10.000 NATO-soldater yderligere, og det er en aftale, der, hvilket jeg også synes er meget skræmmende, er indgået om, at man vil bevæbne 50.000 fra lokale militser, altså give dem flere våben, end de formentlig har i forvejen, for at få dem engageret i krigen. Det vil sige, at vi er oppe i nærheden af 100.000 flere, der skal ud at slås. Jeg kan ikke se andet, end at det i lang tid fremover vil gøre det langt vanskeligere at sørge for at få en udvikling i retning af fred. Jeg mener altså ikke, at så mange flere soldater er en gunstig omvej til at få fred; jeg mener sådan set, det er en vej, der i rigtig lang tid vil cementere, at der er konflikt i Afghanistan. Og derfor: Mener ministeren virkelig, at det her bringer Afghanistan tættere på en fredelig udvikling?

Svar:  Jamen vi havde en glimrende samtale her forleden onsdag, også om, hvordan vi kan komme videre, og hvor herre Frank Aaen også stillede spørgsmål om, om vi ikke kunne få inddraget flere muslimske styrker. Og det er jeg enig i. Altså, Jordan er aktivt, og af muslimske lande har vi også Tyrkiet, der er aktivt, og vi har Emiraterne, men jeg så gerne, at flere var med. Men det begreb, fredsbevarende styrker, kræver lige, at der er en fred at bevare, og det vil sige, at vi skal sørge for, at Karzairegeringen har mulighed for at fungere i hele området og få trængt Taleban tilbage, for jeg står fast ved, at vi ikke en gang til må overlade Afghanistan til Taleban, som det skete i 1990'erne, hvor omverdenen trak sig for hurtigt tilbage. Jeg ønsker også mere, hvad angår det civile område. Jeg ønsker mere samarbejde med regionen; sidste gang nævnte jeg for eksempel også Tadsjikistan, som jeg ønskede inddraget mere på det civile område. Det skal vi også, vi skal styrke den civile komponent, og jeg håber på, at vi den 28. januar, hvor vi skal have en konference, får styrket donorkoordinationen og det civile element kraftigt.
Kommentar:  Jamen det er sådan set i nogen grad det, som regeringen jo gør. Altså, vi har jo en CO 2 -afgift i Danmark, og vi har forskellige miljøafgifter i Danmark. Men faktisk er det, som Klimarådet og andre, der foreslår en ensartet CO 2 -afgift, foreslår, jo det modsatte. De foreslår, at de CO 2 -afgifter, der er der i dag, energiafgifter og andre, i nogle tilfælde vil skulle sænkes, fordi det skal harmoniseres, sådan at det bliver ensartet på tværs af alle sektorer. Det er det, der gør det til en meget, meget svær øvelse. Så af den årsag er det to lidt forskellige ting.

Svar:  Regeringen har ifølge Klimarådet satset alt for stort på ccs, altså det her med at støvsuge CO 2  ud af luften og putte det ned i jorden. Det lyder lidt som science fiction, og det er det jo også set med nutidens briller. Ingen ved, om det reelt bliver til noget, og om det kan betale sig. Er ministeren enig i den kritik? Altså, er ministeren enig i, at vi ikke aner, om vi kommer til at suge CO 2  ud af atmosfæren i fremtiden i en grad, som har nogen betydning i forhold til at redde klimaet?
Kommentar:  Hvis man kigger på de beslutninger, der er truffet i den her regerings levetid, er det jo sådan, at incitamenterne til at arbejde er øget. Antallet af dem, vi normalt betragter som dem, der har en svag tilskyndelse til at arbejde, reduceres ganske kraftigt over de kommende år med den skattereform, der er lavet. Og jeg har jo ikke signaleret andet i dag, end at det er en relevant diskussion også fortsat. Men det, der undrer mig ved spørgsmålet og ikke mindst formuleringen her til sidst, er, at det jo er, som om der alligevel hos Venstre er en forståelse af, at folk, som er ledige, ikke tager arbejde, som bliver dem tilbudt, fordi det økonomiske incitament ikke er tilstrækkelig stort. Det undrer mig. For det, vi har i Danmark, er jo et stærkt socialt sikkerhedsnet, en høj grad af kompensation, fordi vi ønsker, at der skal være en tryghed på arbejdsmarkedet, altså at man ikke skal gå fra hus og hjem, fordi man bliver ledig. Det er jo det, man på en eller anden måde nu sætter på spil, fordi man siger, at det er et større problem, at der ikke er et tilstrækkeligt incitament til at arbejde – det er jo det, der ligger i spørgsmålet i dag. Og derfor ender det jo det samme sted, som vi startede, nemlig at min holdning er, at uanset hvad incitamentet er, har man en forpligtelse til at tage det arbejde, man kan få, hvis man er ledig. Det er sådan, vores system fungerer, og det er den eneste måde, det kan hænge sammen på, når vi gerne vil have – det vil  vi  i hvert fald gerne – et så fintmasket socialt sikkerhedsnet, som vi har i Danmark.

Svar:  Ministeren behøver ikke for min skyld prøve at stå og blive polemisk om de her ting, for ministeren kan ikke på noget som helst tidspunkt have været i tvivl om – så vil jeg i hvert fald gerne bede ministeren om præcis at sige hvor og hvornår – at Venstre og jeg selv altid har holdt fast i, at hvis man skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, og det gør man, hvis man får sociale ydelser, så skal man også stå til rådighed for arbejdsmarkedet, og det betyder, at så skal man tage det arbejde, der ligger lige for. Men det ændrer bare ikke på den lidt større diskussion – og jeg går ud fra, at ministeren godt kan håndtere begge diskussioner på en gang – nemlig om at skabe et arbejdsmarked, hvor det altid kan betale sig at arbejde. Og det er der, jeg synes ministeren svigter.
Kommentar:  Der er ingen, der beder om ordet. Så er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (SF), tiltrådt af et flertal (det øvrige udvalg)? Det er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Det er godkendt.
Kommentar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 2-4, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Der stemmes om ændringsforslag nummer 5 af et mindretal (S, EL, ALT, SF og RV). Afstemningen er slut. For stemte 51 (S, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 54 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet. Herefter er ændringsforslag nummer 1 og 6, stillet og tiltrådt af det samme mindretal, bortfaldet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte videre til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Jeg kan bekræfte, hvad ministeren siger. Selvfølgelig håber vi alle sammen, at det her bliver løst, men i den forbindelse kan man nok sætte spørgsmålstegn ved, om de kontraktkrav, der stilles i relation til udbud og så videre, når DSB udbyder, nu også er rigtigt formuleret. Jeg tænker på, at ministeren starter med at redegøre for, at der ikke er kontraktkrav med hensyn til materiellet. Er det en politik, som ministeren også fremover vil føre, sådan at man populært sagt ikke kan komme efter DSB på grund af materiellet, altså hvis det er dem, der kører? Skal der sagt med andre ord kunne køres med et materiel, som er up to date?

Svar:  Jeg vil sige til spørgeren, at den kontrakt jo er indgået, går jeg ud fra, i den tidligere regerings tid. Jeg ved det ikke. Nu skal man jo passe på, hvad man svarer som minister. Man kan jo godt stille nogle krav til materiel, men hvis leverandøren ikke har mulighed for at levere det, hjælper det jo ikke rigtig noget. Nu kan jeg se, at spørgeren måske ikke accepterer svaret. Men hvis det materiel ikke findes nogen steder i verden, kan man jo ikke stille krav om det. Og derfor vender jeg tilbage til det, der sådan set er min hovedpointe. Vi har vel alle sammen en fælles interesse i, at den beslutning om IC4-togene forhåbentlig ender med at vise noget bedre end det, vi ser i dag.
Kommentar:  Vi har sådan set tilbudt det, og det kan være, at vi skal have noget mere snak med kommunerne om det her. Vi har også sagt til KL – det har jeg været ude at sige – at vi er klar til at lave en hotline og andre ting. Det var man ikke lige så interesseret i. Hvordan kan vi gøre det? Det, jeg gerne ville have sagt før, var – og det ved herre Peter Kofod og jeg, som jo begge to har været i kommunalpolitik – at der kan være forskellige måder at drive det på. Der kan være nogle jurister i en kommune, der tænker: Vi går lige til stregen og udfordrer alt det, vi kan. Og der kan måske være nogle jurister i en anden kommune, der tænker: Vi må hellere være 10 m på den sikre side af hegnet. Der vil jeg bare opfordre til, og det er jeg sikker på at spørgeren er enig i: Gå nu til stregen og få de her væk.

Svar:  Det er jeg i hvert fald enig i, altså at man skal udfordre de muligheder, der er. Det er da en opfordring, jeg gerne deler med justitsministeren, ingen tvivl om det. Jeg har faktisk ikke flere spørgsmål til det her emne, for jeg synes, det lyder, som om ministeren er godt omkring det, og jeg ser selvfølgelig frem til at blive indkaldt til nogle orienteringer om det her på et senere tidspunkt. Jeg vil bare som udgangsreplik sige, at ministeren har fuld opbakning fra Dansk Folkeparti til at slå hårdt ned på det her område. Vi ønsker rockere og bandemedlemmer ud af deres klubhuse, så ethvert tiltag, der kan bringe os et skridt tættere på det, kan ministeren godt regne med støtte til.
Kommentar:  Jamen mange tak til ministeren, også for at bakke op i, at det her er et stort problem. Det var her den 18. maj, at vi i Danmarks Radios program »Kontant« kunne se og høre om de her mange tilfælde, der er, hvor passagerer, der har bestilt fly og så bliver mere end de 3 timer forsinket, simpelt hen ikke bliver gjort opmærksom på, at de faktisk har ret til en form for erstatning. Derudover er det sådan, at der er så lidt information på det her område, at mange simpelt hen tyer til private selskaber for at få hjælp i de her sager. Og som ministeren selv siger i sit svar, er det faktisk sådan, at Trafikstyrelsen har den opgave at skulle hjælpe passagererne med at få håndteret de her sager. I stedet for er der så private selskaber, der lukrerer på det. De hjælper borgerne, og det er selvfølgelig positivt, men de tager altså også 25 procent – i nogle tilfælde 50 procent – af den erstatning, passagererne får, hvis de får en erstatning, for at håndtere det her. Og det burde kunne gøres anderledes. Derfor er jeg rigtig glad for, at ministeren tilkendegiver, at der vil komme noget aktion på det her område, for det er der brug for. Altså, passagererne skal have en helt anderledes god retsstilling på det her område. Hvis det ikke virker, vil ministeren så være med til sammen med de øvrige EU-lande at kigge på, om vi skal gøre mere med den her EU-forordning, altså om der skal være et bødekrav, hvis flyselskaberne ikke gør opmærksom på det her? Og vil ministeren gøre mere ud af, at Trafikstyrelsen informerer passagererne om, hvilken hjælp de kan få? Og er der yderligere tiltag end det, ministeren har gjort opmærksom på allerede nu, for at sikre passagerernes retssikring i den her situation? For det er uacceptabelt, at flyselskaberne i den grad springer over, hvor gærdet er lavest.

Svar:  Jeg vil i hvert fald gerne gøre, hvad der skal til, for at det her virker, så længe det ligger inden for, hvad der er rimeligt at gøre. Jeg går ind for det her princip om, at luftfartsselskaber, som jo på en måde snyder passagererne ved ikke at levere det, som kunderne har betalt for, nemlig afgang til en bestemt tid og ankomst til en bestemt tid, skal betale en form for kompensation. Det fungerer så ikke så godt i øjeblikket, når der kommer så mange sager ved byretten. Jeg vil sige, at der er gjort en ting: Der er for øjeblikket for lang ventetid i styrelsens behandling af de her klager, og derfor har styrelsen iværksat en handlingsplan for inden udgangen af 2017 at nedbringe sagsbehandlingstiden til maksimalt at være 12 uger.
Kommentar:  Nej, jeg vil sige, at de migranter, der kommer til Europa, som ikke har ret til at opholde sig i Europa, og som aldrig nogen sinde vil få ret til at opholde sig her, er nogle af dem, som man meget hurtigt skal få taget fat på og få sendt hjem igen. Vi er heller ikke gode nok til det i Danmark i alle tilfælde, så det er også noget af det, vi selv skal have kigget på, altså hvordan vi gør mere. Vi har blandt andet også oprettet et udrejsecenter. Det kan synes at være i det små, men det er det sådan set ikke. Men det er jo for at holde styr på, hvem det er, der rent faktisk skal sendes ud af landet igen. Jeg holder jo forhandlingsmøder, vil jeg kalde det, med ministre fra andre lande, for eksempel har jeg lige haft et møde med den iranske minister, netop for at sige til dem, at de er forpligtede til også at tage imod egne statsborgere, når deres statsborgere ikke har ret til at være her. Nu brugte spørgeren enhjørningen som billede, og så kan jeg sige, at det på en eller anden måde er et mangehovedet uhyre, man skal have fat i her, for der er ikke bare en lillebitte snuptagsløsning.

Svar:  Det bringer mig lidt videre til det næste. Jeg spurgte ind til, om det var en australsk model, som regeringen i samarbejde med andre lande på et eller andet tidspunkt ville tilnærme sig, og jeg vil sige, at den australske model jo virkelig vil tage luften ud af den her forretning, som nogle menneskesmuglere har ved at transportere hertil, fordi folk, der så ville komme hertil, ville vide, at der sådan set ikke er nogen grund til at benytte de her menneskesmuglere, for vi får alligevel ikke lov til at blive. Jeg havde håbet, at ministeren ville bekræfte, at det var i den retning, man ønskede at gå. Nu synes jeg, det blev en noget mild løsning i stedet for, for så siger man, at nogle skal sendes tilbage, nogle skal blive. Det fremgik af debatten i Folketingssalen i går, at nogle skal integreres og formentlig aldrig kommer hjem igen, så er der ikke behov for at gå langt hårdere til værks? Lad mig bare minde om, at for et år siden førte Venstre valgkamp for en straksopbremsning, men nu må man så tage til takke med en stigning på, jeg tror 43 procent, hvis ikke jeg husker helt galt.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Jeg tror, belært af erfaringerne, for det første, at det måske er bedst, hvis der er et spørgsmål, der relaterer sig til en anden minister end den, der står her i salen, at man skal stille det til vedkommende, for så kan man få så præcis et svar som overhovedet muligt. Dernæst vil jeg sige, som vi også drøftede sidst, at hvis der er konkrete sager, hvor der er konkrete spørgsmål, så er skatteforvaltningen altid parat til at svare på de spørgsmål, og det tror jeg er den bedste måde at håndtere de her sager på.

Svar:  Altså, jeg har jo spurgt beskæftigelsesministeren om det her, og grunden til, at jeg er gået videre til skatteministeren er jo, at jeg spørger til skattetekniske ting. Der er selvfølgelig 70.000 mennesker, der kan ringe ind og prøve at finde ud af, hvad der er op og ned, men nu har vi jo skatteministeren, som i sidste spørgetid sagde, at han gerne ville hjælpe med det her. Så mit spørgsmål går på, om ministeren kan fortælle præcist, hvornår man som førtidspensionist, hvis man har været samlevende med sin kæreste i under 2 år, skal betale skat. Er der tale om fællesudgifter, hvis det er for eksempel en bil, som førtidspensionisten har betalt nogle kroner til og den arbejdende kæreste har betalt 200.000 kroner til – er det en fælles bil?
Kommentar:  Tak for det. Jeg vil også gerne kvittere for invitationen til en snak over en kop kaffe for at vende de her problemstillinger. Desværre var det så ikke muligt – om man så må sige – at få de ender til at nå hinanden. Og det, der så ligesom er situationen, er, at vi, hvis vi skal sammenligne det med en sportskamp, står midt i kampen; vi står midt mellem de to halvlege. Og det er jo det, der sådan set undrer mig og os, nemlig at man så kommer med de her ekstra krav nu, som man rykker frem. For normalt – kan man sige – hvis vi skal bedømme hele kampen, skal vi have både første og anden halvleg med. Så det er derfor, jeg synes, at det er dårligt, og det står også sådan lidt mellem linjerne, at ministeren ikke er så glad for situationen. Så er det ikke værd at overveje det en ekstra gang og sige, at vi skal have hele kampen med, så vi ikke kommer i den her dårlige situation med at skulle fremtvinge ekstra krav lige midt i, at man er ved at få rullet det ud – og specielt også i lyset af, at man nu kan se, at der er kommet mere gang i sagsbehandlingen og for eksempel godkendelsen af vådområder?

Svar:  Det er jo klart, at det aldrig er rart at skulle stille ekstra krav, og derfor er det her selvfølgelig heller ikke noget, jeg er glad for, men jeg gør det også kun, fordi det er nødvendigt, og fordi den indsats, som den tidligere regering har sat i gang, ikke har virket. Og min forgænger på den her post, som nu er formand for Venstre, sagde det jo også dengang: Jeg er nødt til at sige til jer – til landmændene – at hvis ikke I gør det på den ene måde, bliver vi nødt til at gøre det på den anden måde. Så Venstre har jo selv meddelt allerede her i foråret, at man ville gribe ind, hvis der ikke skete noget.
Kommentar:  Som jeg også sagde, er Frederikshavn Kommune, Vejdirektoratet og Nordjyske Jernbaner enige om, at den løsning, som nu er etableret, vil kunne forhindre en lignende hændelse som den, der skete i 2014. Lad mig minde herre Bjarne Laustsen om, at det i 2014 var en socialdemokrat, der sad i transportministerstolen. Det var således også en socialdemokrat, der havde ansvaret for, at man kunne have igangsat noget andet, men som altså ikke gjorde det.

Svar:  Når man siger, at kommunen har sagt ja til det her og også lodsejerne, vil jeg sige, at det har de ingenlunde. De føler sig i den grad snydt over, at kommunen foretager sig ting og sager, og at lodsejerne foretager sig ting og sager, men at de eneste, der mangler, er staten. Man foretager sig ikke noget som helst. Og nu siger man, at det er nok at sætte nogle jernplader på. Jeg synes, ministeren skal genoverveje sin beslutning, for det, som alle er enige om i lokalområdet, er, at det ikke er godt nok. De sidste ord i den her sag er ikke sagt endnu. Men i forhold til det andet, vi har diskuteret, om udvidelsen af vejen mellem Aalbæk og Skagen, var det tal, der var oppe, sidste gang jeg havde lejlighed til at spørge ministeren, helt oppe på over 200 million kroner, og nu er projektet jo nede i en størrelsesorden på 90 million kroner Det må da gøre indtryk på den ansvarlige minister på det her område. Og det er jo allerede mere end 10 år siden, det blev besluttet, at den vej skulle etableres, så vi behøver ikke at diskutere behovet for den; det er bare et spørgsmål om, hvornår den kan komme. For den var på det gamle amtsprojekt – første etape er lavet og gjort færdig.
Kommentar:  Så når den redegørelse kommer og det viser sig, at der er et problem, kan vi være sikre på, at der fra regeringens side vil blive afsat politiressourcer nok til at slå hårdt ned på det her?

Svar:  Med det nylige politiforlig bliver der tilført dansk politi 2 milliard kroner frem mod 2019. Og der er ikke nogen som helst tvivl om, at politiet i øjeblikket er i en svær situation. Men der skal være ressourcer til at rykke ud til den pågældende form for handlinger. Som jeg selv sagde det, var man der i den beskrevne situation i løbet af 4 minutter. Der er en politiindsats i gang på det her område, og umiddelbart vil jeg ikke vurdere, at det er et ressourceproblem i den her sammenhæng. Opfatter jeg det som det, skal vi have yderligere drøftelser.
Kommentar:  Med aftalen om satspuljen for 2016-2019 blev regeringen og satspuljepartierne jo netop enige om en økonomisk ramme for den nye nationale demenshandlingsplan på 470 million kroner, og det er første gang, at der er blevet afsat så mange penge til demensområdet på en gang. Så derfor har jeg da også lagt mærke til, at eksempelvis Socialpædagogerne i deres hvidbog netop roser os for at have prioriteret området højt, og det glæder mig bestemt med de afsatte midler og aftaler og initiativer. Dermed har regeringen og satspuljepartierne jo sikret kommunerne og regionerne et godt grundlag for at løfte indsatsen på demensområdet.

Svar:  Så det, jeg skal høre ministeren sige her, er, at der ud over de her 470 million kroner, som vi i fællesskab har afsat – og jeg er lige så glad for den aftale, som ministeren er, det skal der ikke være nogen tvivl om – ikke vil være behov for at gøre yderligere. Eller hvordan skal jeg høre ministeren? Altså, forventer ministeren så, at der af sig selv sker et løft i de kommuner, der i dag ikke har en tilstrækkelig indsats over for borgere, der rammes af demens, mens de stadig bor hjemme? Det er det ene spørgsmål. Det andet spørgsmål er, om de her demenspenge ikke falder et noget dårligere sted, når de kommer på ryggen af kommunale besparelser, som jo vil være realiteten, hvis man skal have den lave vækst i de offentlige udgifter, som regeringen lægger op til, og som jo slet ikke følger med udviklingen i antallet af ældre. Det siger Finansministeriet jo meget klart. Så den ene ting er: Er det ikke lidt sølle at pege på nogle forbedringer i en demenshandleplan, som kommer til at komme på ryggen af besparelser i kommunerne? Og den anden ting er: Siger ministeren, at der ud over den demenshandleplan, vi har nu, ikke skal yderligere til for at sikre, at alle kommuner kommer med i forhold til at have et tilstrækkeligt tilbud til borgere, der får demenssygdomme, mens de stadig bor hjemme?