Kommentar:  Tak, fru formand. Altså, det er jo lidt en gentagelse af diskussionen fra sidste år. Der er jo, som det er blevet sagt, ikke meget nyt her. Det kunne da være, at aftalekredsen, næste gang vi mødes, skulle diskutere, om vi nødvendigvis skulle have den her diskussion hvert år. Vi kunne for eksempel sige, at vi tog den hvert andet år eller en gang i hver valgperiode, medmindre der skete noget nyt og en aftalepart syntes, at vi skulle have den – så kunne vi tage den, så ville ingen blive forhindret i det. Men det er jo sådan lidt underligt, at vi hver eneste gang skal stå og sige stort set de samme ting og tilbage til den samme fortid for ligesom at få tiden til at gå herinde, fordi der reelt ikke er sket noget – og så alligevel. For den redegørelse, vi har fået fra Rigspolitiet, er jo i hvert fald på et punkt i min verden fuldstændig chokerende, og det mener jeg uden at lave grin. Jeg synes, at det er chokerende, at Europol lukkede for Danmarks adgang til registrene i en periode fra den 17. oktober – tror jeg det var – til den 22. oktober. Der besluttede man simpelt hen i Europol, at Danmark ikke længere kunne få adgang, og hvorfor gjorde man det? Man sagde: Det er, fordi Danmark er et tredjeland, og tredjelande har ikke direkte adgang. Okay, spændende, for hvem er det, der træffer den slags beslutninger i Europol? Ja, det er jo formentlig ikke rengøringsassistenten. Det er formentlig heller ikke elektrikeren eller den, der skifter pærer og står for computerne. Det er formentlig ikke dem, der træffer den slags beslutninger. Den slags beslutninger træffes selvfølgelig af Europols ledelse. Det vil sige, vi har fået en redegørelse, der forklarer, at Europols ledelse ikke kender reglerne for Europols arbejde. Det synes jeg er rystende. Altså, det er jo ikke et spørgsmål om, at man ringer til Danmark og siger: Hey, hvordan er det? Man lukker rent faktisk i en række dage. Kunne man også forestille sig, at der sad en eller anden chef i Europol og åbnede for registrene, fordi Saudi-Arabien spurgte om en hel masse oplysninger, og så sendte man dem lige nogle oplysninger, og så 5 dage efter kom i tanke om: Nå nej, det må vi for resten ikke. Jeg må indrømme, jeg synes, det her kalder på en undersøgelse. Jeg vil bede justitsministeren, når justitsministeren kommer herop, give en redegørelse for, hvordan det dog kunne gå til, at Europols ledelse kunne vise den form for total mangel på kendskab til reglerne og lukke for et medlems adgang til registrene. Det kunne jo i et worst case-scenario have haft alvorlige konsekvenser. Det håber vi ikke det har fået, men det kunne jo teoretisk set have været en situation, hvor der havde været brug for at få de oplysninger med kort varsel. I forhold til det, der ligger nu, er der i virkelighedens verden ikke nogen problemer. Der er noget, der kan gøres en lille smule hurtigere, hvis man vil ansætte nogle flere til det og så videre, men reelt er der jo ikke nogen problemer. Det siger redegørelsen også klart, altså at der ikke er nogen problemer i forhold til tidligere, det fungerer stort set på samme måde. Det er så også derfor, vi ser, hvordan Europol i en redegørelse, de har lavet om samarbejdet mellem Europol og Danmark, jo skriver, at det samarbejde har vist, at der er »a clear sign that Denmark still benefits from the Europol’s cooperation as any other Member State.« Hvis jeg skal forsøge at oversætte det, betyder det, at det samarbejde, der er, er et klart eksempel på, at Danmark stadig væk har gavn af Europol-samarbejdet på linje med alle andre medlemsstater. Det er det, Europol siger, og det er jo dybest set også det, vi har i den her redegørelse. Så er det rigtigt, at der er nogle udfordringer for fremtiden, og der har herre Jan E. Jørgensen en pointe. Herre Jan E. Jørgensen kan dårligt vente på den fremtid, hvor enhver politibetjent i hele EU og også lidt uden for i deres håndholdte mobiltelefon kan gå ind og hente oplysninger om alt muligt mellem himmel og jord – altså folks køn, folks skostørrelse, folks bil og alt muligt. Hvor vil det være godt! Og det er ikke alene politibetjentene, for vi ved jo, at i Danmark er grænsekontrollen også hjemmeværnet og andre, så de skal selvfølgelig også have mulighed for det. Så vi snakker altså om millioner af mennesker i EU, der skal have direkte adgang til Europols databaser og hente oplysninger ud. Hvor bliver det dog skønt! Jeg siger bare til herre Jan E. Jørgensen, at der kommer en diskussion inden det tidspunkt, der omhandler registersikkerhed – det kommer der på et tidspunkt. Der kommer også en diskussion om, hvor hensigtsmæssigt det er rent kriminalitetsbekæmpelsesmæssigt. For lad os nu forestille os den situation, at nogen skal have transporteret et parti cannabis fra Malaga til Danmark i en bil. Der er noget af det, man er mest interesseret i, selvfølgelig at få den bil eftersøgt, og jeg vil nødig have, at enhver kan gå ind og slå op i et register, om den bil er eftersøgt eller ej – meget nødig. Vi skal jo nødig også gøre det indre marked til et indre marked for kriminalitet; det er det rigeligt i forvejen. Til sidst vil jeg bare sige, at vi har en stor debat, der venter. Den er ikke taget op i den her redegørelse – det er heller ikke opgaven – men der venter en stor debat, der handler om, hvad vi gør, når Storbritannien træder ud. Storbritannien er en af de store bidragydere, og at forestille sig et Europol uden Storbritanniens deltagelse er meget vanskeligt. Og derfor bør Danmark kende sin plads og rejse diskussionen om, hvordan vi laver et politisamarbejde mellem demokratiske lande, hvor der er registersikkerhed, som involverer alle – og hvor en adgangsbillet eller entrebillet til det indre marked ikke nødvendigvis behøver at være en betingelse. Der skal også være mulighed for, at Schweiz kan være med; der skal være mulighed for, at Norge kan være fuldt medlem; der skal være mulighed for, at Storbritannien kan være medlem, og så videre Den diskussion håber vi meget at få inden alt for længe.

Svar:  Tak for det. Altså, det glæder mig simpelt hen at se den transformation, der er sket med herre Søren Søndergaard og hans parti til at være politiets bedste ven og nære allierede, må vi forstå. For når jeg læser op af det program, som herre Søren Søndergaard selv har været med til at vedtage, fra Enhedslisten, som vistnok er blevet afskaffet siden da, kan man se, hvad noget af det vigtigste for Enhedslisten er: »Frem for alt opløsning af politiet og militæret, der gang på gang har vist sig som kapitalmagtens sidste, alt for effektive, allierede. Et socialistisk samfund kan ikke bare »overtage« den nuværende stat, som fundamentalt set er indrettet til at organisere og forsvare netop et kapitalistisk samfund. Det gælder den danske stat, og endnu mere altomfattende den EU-stat, der er under opbygning.« Det må være sød musik i en revolutionærs ører. Jeg kan næsten høre, hvor meget ordføreren smiler.