kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Mener ministeren, at udrednings- og behandlingsgarantien til de psykiatriske patienter fungerer optimalt, og hvilke initiativer vil ministeren tage, hvis ministeren ikke mener, at det er tilfældet?

Svar:  Efter min vurdering fungerer de udvidede behandlingsrettigheder i psykiatrien. De nyeste tal fra Sundhedsstyrelsen viser, at ventetiden i voksenpsykiatrien i 2010 var på 35 dage, altså væsentlig under fristen på de 2 måneder, som gælder for den udvidede behandlingsret. I børne- og ungdomspsykiatrien har indførelsen af de udvidede rettigheder blandt andet betydet, at flere børn og unge undersøges og behandles, men der er samtidig i perioden, som vi også var inde på tidligere, sket en stigning i antallet af børn og unge, som henvises til psykiatrien. Det er en stigning, der skyldes en række forskellige ting, blandt andet bedre diagnosticering og behandling, massiv efterspørgsel og dermed en massiv vækst i patienttilgangen. Det betyder, at den stigende aktivitet i børne- og ungdomspsykiatrien ikke er afspejlet i ventetiderne endnu, men jeg håber og tror på, at midlerne til nedbringelse af ventetiden, som vi har afsat, og styrkelsen af samarbejdet om børn og unge med psykiske sygdomme, som vi jo netop har prioriteret i vores aftale, vil give kortere ventetid. Den nuværende lovgivning om de udvidede rettigheder skal jo evalueres i september, når vi når om på den anden side af nytår og ind i det nye år. På den lidt længere bane har regeringen også planer om en række initiativer, som skal imødekomme udfordringerne i psykiatrien, herunder ventetiderne i børne- og ungdomspsykiatrien. I begyndelsen af det nye år vil regeringen nedsætte et udvalg, som skal komme med anbefalinger om, hvordan behandlingen af mennesker med psykiske lidelser tilrettelægges og gennemføres bedst muligt. Med afsæt i det udvalgs anbefalinger vil regeringen udarbejde en samlet langsigtet plan for den fremtidige udvikling og udbygning af psykiatrien. Herudover har regeringen en vision om, at psykiatriske sygdomme skal ligestilles med fysiske sygdomme. Fremover skal mennesker med psykiske og fysiske sygdomme altså have den samme ret til behandling. I foråret 2012 vil regeringen fremsætte lovforslag om en differentieret behandlingsgaranti, som vil betyde, at patienternes ret til udvidet frit sygehusvalg fremover differentieres efter sygdommens alvor. Sondringen mellem alvorlig og mindre alvorlig sygdom skal være fagligt begrundet, og i arbejdet skal vi tage såvel de somatiske som de psykiatriske sygdomme med. Og det faglige arbejde ligger hos Sundhedsstyrelsen.
Kommentar:  På baggrund af det svar bliver jeg nødt til at spørge ministeren om noget. Der er en beskæftigelseseffekt af kontanthjælpsloftet, det har jeg også anerkendt, på 100 personer. Så er der alle de andre mennesker, som bliver ramt af kontanthjælpsloftet, men som ikke kommer i arbejde som en konsekvens af kontanthjælpsloftet. Er ministeren overhovedet ikke nervøs for deres levefod? Er ministeren overhovedet ikke den mindste smule urolig for, at de ender i fattigdom, præcis som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd påpeger?

Svar:  Jo, der er faktisk en række forhold i vores forsørgelsessystem, som bekymrer mig. Og det er blandt andet, at det dynamiske arbejdsmarked, vi har udviklet i Danmark – og som også de korttidsledige har glæde af – har de langtidsledige og dem, der fryser fast i kontanthjælpssystemet, ikke glæde af. Vi har i de senere år, som jeg nævnte, fået ophobet alt, alt for mange mennesker, som har ophold med et forsørgelsesgrundlag på kontanthjælp, uden at der bliver gjort noget ved deres situation. Det er ikke i orden. Vi skal gøre, hvad vi kan, for at dem, der har en arbejdsevne, kommer i arbejde, og dem, der er syge, skal hjælpes videre i systemet.
Kommentar:  Men nu står jeg jo her for at påvirke ministeren en lille smule, og jeg tillader mig med de bemærkninger at tænke, at det har jeg faktisk formået at gøre, for jeg er da sikker på, at det bliver taget med ind i forhandlingerne. Må jeg til sidst spørge: Hvordan vil ministeren gribe de her fordomme, der lidt er, med at det er bedst med en boglig uddannelse og man faktisk ikke så gerne vil have en erhvervsfaglig uddannelse, an? Hvordan vil ministeren gribe fat i det, for det er jo også et problem?

Svar:  Jeg har hele vejen igennem sagt som minister, også før alt det her corona, at hvis der er ét punkt, der afgør det spørgsmål, nemlig hvordan vi får flere til at tage en erhvervsuddannelse, er det, om det er muligt at få en læreplads. For hvis det at tage et grundforløb betyder en kæmpe usikkerhed i forhold til at få læreplads, og det gør det, så er det klart, at der er flere, der vil blive presset over i nogle boglige uddannelser, end der ellers ville være blevet. Derfor er det for mig at se et af de allervigtigste spørgsmål at få løst, altså at sørge for, at der kommer en sikkerhed og en tryghed for, at når man starter på sit grundforløb, kan man også få en læreplads.
Kommentar:  Regeringen har lagt det fuldstændig klart frem, altså hvad det er for skatte- og afgiftsstigninger, vi gennemfører og har påtænkt at gennemføre, med vores finanslovsudspil, og det er meget klart. Vi tilbageruller en række skatter og afgifter for nogle af de mest velstillede grupper i det danske samfund. Det gør vi, blandt andet fordi vi gerne vil investere i børn og unges uddannelse. Vi siger også åbent og ærligt, ligesom Venstre i øvrigt, at vi vil hæve prisen på tobak og på plastikposer og -engangsservice. Det første, fordi vi vil have, at der er færre, der skal blive afhængige og dø af tobak og rygning, og det sidste, fordi vi gerne vil gøre lidt mere for den grønne omstilling, for plastikforurening er et kæmpestort problem. Det er klart, hvis man ryger, og hvis man køber bæreposer af plastik, hver eneste gang man er i Netto eller i Brugsen eller i Fakta, eller hvor man nu handler ind, ja, så er der selvfølgelig en højere afgift, som man kommer til at betale. Det er klart. Det siger vi åbent og ærligt, men det handler om at beskytte børn og unge mod rygning og styrke indsatsen for den grønne omstilling.

Svar:  Det var stadig ikke svar på et spørgsmål. Derfor må jeg gentage spørgsmålet en gang til: Mener ministeren, det er god skik, at man ikke svarer på faktuelle spørgsmål fra Folketinget, så Folketinget kan få oplysninger, som man har brug for, i forhold til lovgivningsarbejdet?
Kommentar:  Jamen spørgeren ved, at der jo er indgået en genopretningsaftale, altså det her med, at Syddjurs Kommune er sat under administration, og derfor er vi jo i meget, meget tæt og løbende kontakt med Syddjurs Kommune specifikt om deres økonomiske situation. Jeg havde sådan set mere forstået, at spørgeren gerne ville tale om hele finansieringsudvalgets arbejde og netop om det fremadrettede, og jeg kan så forstå, at der er et ønske om et hasteindgreb i forhold til at gøre noget ved udligningsreformen sådan med et snuptag her og nu med hensyntagen til Syddjurs Kommunes situation. Der er det så, som jeg har redegjort for i min første besvarelse, at jeg ikke ser det som formålstjenligt, fordi vi sådan set skal basere hele udligningssystemets indretning på saglige, velbegrundede analyser, som altså dækker hele Danmark. Og vi har selvfølgelig så særaftalen her med Syddjurs Kommune.

Svar:  Nu nævnte jeg så Syddjurs Kommune, jeg kunne have nævnt alle de andre østjyske kommuner fra den rapport. Jeg kunne også have nævnt nogle kommuner på Fyn. Jeg kunne sådan set have nævnt en del kommuner. Nu er det jo ikke bare et spørgsmål om, at Syddjurs har det svært, der er faktisk rigtig mange, der har det svært. Der kunne det jo være ret interessant, hvis jeg havde hørt ministeren sige, at ministeren godt kan se, at det er nødvendigt at gøre noget nu, og derfor kigger vi på det, for der er mange, der har utrolig svært ved at få økonomien til at køre. Men ministeren siger, at nu må der et udredningsarbejde i gang, og så står man måske klar med nogle penge i 2011, og så kan man så se, om man skal lave en udligningsreform i 2012.
Kommentar:  Men kan ministeren ikke godt forstå, at jeg synes, det ser lidt underligt ud, at der er en myndighed som SKAT, som siger, at hvis man har under 6.020 kroner at leve for, lever man med en beskeden husførelse og på en beskeden levefod, og så vil SKAT ikke røre ved de mennesker, mens når det er kontanthjælp, eller når det er ydelser i den retning, må man gerne leve under det, der kaldes en beskeden husførelse og levefod, for nu er det lige pludselig en anden ydelse? Er det ikke underligt? Hvordan skulle mennesker kunne forstå det?

Svar:  Jeg vil ikke tage stilling til, om det er underligt. Det er to forskelligartede systemer, som ikke har noget med hinanden at gøre. Inddrivelsessystemet er et spørgsmål om, hvad det er for kriterier, der skal være opfyldt, for at man får henstand med at betale noget gæld. Og det, vi har ansvaret for at forvalte på kontanthjælpsområdet, er en midlertidig forsørgelse, der er bygget op på en sådan måde, at der også er en gevinst, når man får et arbejde. Det er det, og kun lige det, vi har sikret med kontanthjælpsloftet. Det er efter min opfattelse helt afgørende, at det er sikret. Ellers ville man køre videre med de svigt og de alt for langvarige ophold for alt for mange mennesker i kontanthjælpssystemet, som vi har set i de sidste år.
Kommentar:  De er ganske kritisable. Det er jeg fuldstændig enig i. Og jeg kritiserer det også. Det samme gør statsministeren. Han kritiserer, hvad der foregår. Jeg konstaterer også i det svar, jeg har givet, at Tyrkiet bevæger sig i den modsatte retning. Der er intet, der tyder på, at Tyrkiet er på vej til at være en del af EU, intet. Tværtimod bevæger de sig i den forkerte retning. Men spørgsmålet er så, om konsekvensen er, at vi ikke skal tale med Tyrkiet længere. Det er selvfølgelig en relevant diskussion. Den skal vi da have løbende. Det har vi så blandt andet også i salen i forbindelse med det beslutningsforslag, der blev fremsat.

Svar:  Det er ikke et spørgsmål om ikke at tale med Tyrkiet. Alle er indstillet på at tale med alle lande. Der er endda nogle, der er indstillet på at tale med Nordkorea. Helt ærligt, det er ikke det, der er spørgsmålet. Det, der er spørgsmålet, er, om man stadig væk kan stille tyrkerne et medlemskab i udsigt under hensyntagen til alle de ting, der er sket over de senere år. Jeg har svært ved at forstå, når udenrigsministeren henviser til Københavnerkriterierne og fremhæver dødsstraf, at det ikke kan rummes i Københavnerkriterierne, at man arresterer oppositionsledere, smider dem i fængsel uden dom og kræver den primære oppositionsleder idømt 142 års fængsel. Hvordan kan det ikke være en overtrædelse af Københavnerkriterierne?
Kommentar:  Ja, det er jo så sandt, men det er ministeren, der er ansvarlig. Jeg vil dog ikke undlade at benytte lejligheden til at opfordre ministeren til at holde hus med de penge, der er, hvad enten det er offentlige penge eller lejernes. Det synes jeg er vigtigt at vi gør, og ikke klatter dem væk på forskellige ting. Så vil jeg som afslutning sige tak for sæsonen her. Vi ses til efteråret.

Svar:  Så siger jeg selv tak, og så glæder jeg mig til efteråret.
Kommentar:  Jeg er enig i, at der, når man er på kontanthjælp, eller hvis man er aflønnet efter en overenskomst på de lavere løntrin, er en prioriteringsopgave, der er større, end hvis man tjener rigtig mange penge. Men jeg er ikke enig i, at gennemførelsen af kontanthjælpsloftet giver anledning til, at mennesker af den grund tvinges fra hus og hjem. De beløbsrammer, der ligger, er af en sådan karakter, at det med hjælp fra kommunen til at få dagligdagen til at hænge sammen skal være muligt at forblive i de lejligheder – eller får tid til at flytte over i lejligheder i en anden prisklasse, hvis det er sådan, at familiens situation grundlæggende har ændret sig. Men igen skal vi være opmærksomme på, at kontanthjælp er en midlertidig ydelse, og et af regeringens mål er at få kontanthjælpen til at fremstå som en midlertidig ydelse. Det er noget, som aftalepartierne lægger meget vægt på, altså at man ikke fra kommunernes side fortsat bare lader disse mennesker, vi taler om her, være i en passiv situation. De skal have den målrettede støtte, de har krav på. Og her er jeg enig i, at der er rigtig mange kommuner, der er nødt til at geare op. Men sådan er det. Det er en følge af de reformer, der blev lavet, også under den tidligere regering, og det er et spor, vi kører videre i med denne reform. De skal have den hjælp, de har krav på, og det kræver aktivitet og ikke passivitet.

Svar:  Nu hørte jeg ministeren sige, at der så kunne være mulighed for lejligheder i en anden prisklasse. Problemet er bare, at der ikke findes de lejligheder, og det er også det, KL rejser som kritik i sit høringssvar. Det er også det, Bedre Psykiatri påpeger, nemlig at det er svært at finde alternative boliger, i det øjeblik en person med psykisk lidelse på grund af blandt andet kontanthjælpsloftet ikke har mulighed for at betale sin husleje og må gå fra hus og hjem. Så derfor bliver jeg lidt overrasket, når ministeren siger, at der kan være nogle andre lejligheder i andre prisklasser – det er der ikke. Kommunerne har heller ikke muligheden for at bygge alternative, billige boliger, fordi planloven og i hvert fald muligheden for at bygge billige boliger også er fjernet af den her regering. Så jeg vil egentlig høre igen: KL siger, at der vil være flere hjemløse med kontanthjælpsloftet. Er ministeren enig eller uenig i KL's svar i forhold til det her?
Kommentar:  Tak for svaret. Når man siger, at der er konstateret et behov for, at driftslederen skal have uddannelse, kan jeg simpelt hen ikke forstå, at der er sket den kortslutning, at man kun overvejer, om andre også skal have det, for det er jo reelt set andre, der passer minkene. Derfor vil jeg gerne spørge: Hvad skal der til, for at Venstres ordfører, herre Erling Bonnesen, synes, at der er behov for, at den ministerbemyndigelse, der ligger her, skal føres ud i livet? Hvad skal der til, for at man synes, at de andre, der passer minkene, dem, der faktisk passer dem i virkeligheden, også skal have noget uddannelse?

Svar:  Jamen nu har jeg som udgangspunkt stor tillid til avlerne, også minkavlerne. Langt de fleste gør et rigtig godt job. Så kan der være nogle enkelte så at sige brodne kar i branchen. Men samlet set må vi generalisere med hensyn til lovgivningen. Jeg synes, at det rigtige sted at starte er med lederne, for det er jo dem, der har ansvaret for tingene, dem, der sørger for tilrettelæggelsen, der sørger for det daglige tilsyn i produktionen og skal stå på mål for, hvad der foregår i deres bedrift. Det er det rigtige sted at starte. Kan det så ligesom løse det, synes jeg, at det er måden at gøre det på. Så der er ingen grund til at starte med så at sige at skyde gråspurve med kanoner, hvis vi kan nøjes med at gøre det på den her passende måde med de kursusforløb, som der er lagt op til nu. Men der er den bagstopper, at skulle det mod forventning vise sig ikke at være nok, er der mulighed for at gå videre. Hvad der så præcis skal til, er en konkret vurdering, men jeg har tillid til, at man når frem til en vurdering af, at det her vil løse det på en god måde.
Kommentar:  Hold da op, det var noget af en jammertale! Kan undervisningsordføreren bekræfte, at vi, Socialdemokratiet, i parallelsamfundsforhandlingerne har bedt om at forhandle om muslimske friskoler og de her ting, altså når vi skal have hele det store forhandlingsforløb om parallelsamfund?

Svar:  Jeg citerer ikke fra forhandlinger. Men hvis Socialdemokratiet gerne vil have, at vi tager det op nu, kan vi godt gøre det. Jeg har lagt mærke til, at Socialdemokratiet i de forhandlinger er meget nølende. Der er egentlig en række gode forslag på undervisningsområdet, som man umiddelbart burde kunne sige ja til, når man har hørt de udmeldinger, der har været i medierne. Det, jeg bare siger, er, at Socialdemokratiet siger alle de rigtige ting i medierne. Jeg forventer også, at der følger handling efter. Det er simpelt hen for dårligt, at Dansk Folkeparti skal lægge et beslutningsforslag ned på Socialdemokratiets eget forslag om maksimalt 50 procent tosprogede i en friskole, selv om jeg har holdt møde med Socialdemokratiet om, at vi gør det sammen. Og det er det, jeg er lidt ked af; der sker simpelt hen for lidt, vil jeg sige til Socialdemokratiet. Og nogle gange kan jeg ikke rigtig finde ud af, hvilken linje der er, for der er én linje fra herre Lars Aslan Rasmussen, der er en anden linje fra herre Mattias Tesfaye, der er en tredje fra fru Annette Lind. Vi vil gerne samarbejde med Socialdemokratiet om det her, men I bliver nødt til at blive lidt bedre til at skride til handling.
Kommentar:  Finansministeren skal jo ikke kritiseres for, at han i stor udstrækning gentager de samme formuleringer gang på gang; det har jo, når det gælder mange ministre, vist sig at være klogere end at begive sig ud i alt for meget kreativ tænkning. Men jeg vil bare konstatere, at ministeren er indstillet på den her drøftelse med KL og med kommunerne, og så må vi jo se, hvad der kommer ud af det – ellers kan der jo også vise sig at være brede flertal for nye og spændende ting.

Svar:  Det sikreste er jo at sige, hvad man mener, og hvis man mener det samme, når han bliver spurgt om det samme, så skal man jo svare det samme. Ellers ville man jo sige noget andet end det, man mente, og det er sædvanligvis en dårlig idé.
Kommentar:  Når det kommer til selskabsskat, har vi foreslået, at den sænkes til 12,5 procent, og det er, fordi vi ikke finder det – det er i øvrigt i lighed med regeringens Produktivitetskommission – særlig fornuftigt, at man har en høj selskabsskat, for den betales indirekte af lønmodtagerne, fordi en høj selskabsskat betyder færre investeringer ude i selskaberne, færre investeringer i nye maskiner og ny teknologi, som forbedrer lønmodtagernes reallønninger. Det er lønmodtagerne, der betaler mange af de kapitalskatter, som vi har i dag, og kapitalbeskatningen i Danmark er den højeste i hele EU, og det betyder som sagt færre investeringer og dermed i sidste ende lavere reallønninger til lønmodtagerne. Så mens det måske kan virke besnærende og dejligt for venstrefløjen at tale om selskabsskat og kapitalskat og om, at de bare kan skrues op, glemmer man bare at fortælle, at det er lønmodtagerne, der i sidste ende betaler for det.

Svar:  Jamen det, ordføreren siger, er jo nærmest kommunistisk. Det vil da være en alt for høj skattesats, hvis den er over 12 procent Det er da ikke konkurrencedygtigt. Hvordan skal man med en selskabsskat på 12 procent kunne konkurrere med de oversøiske skattelylande, som har de her centre, hvor de er nede på under 1 procent i faktisk skatteniveau? Det er da på ingen måde konkurrencedygtigt. Det må I da kunne gøre bedre, hvis I for alvor mener, at vi skal kunne konkurrere på skatten. Det er jeg skuffet over.
Kommentar:  Tak. Så meget for det principielle, som vi jo principielt godt kan diskutere på et tidspunkt. Men nu diskuterer vi så det konkrete. Nu sagde statsministeren, at det for hende ikke handler om den konkrete sag, men det gjorde mit spørgsmål netop – det handler om den konkrete sag. Det handler om det forhold, at der var et kæmpe hul i det lovforslag, som klima- og energiministeren lagde frem, som betød, at det eksploderede derude, og antallet af solcelleanlæg altså voksede fra 5.000 til 60.000 på kort tid med en milliardregning til danskerne til følge. Så forsøgte man at reparere det, så var der et hul mere, og så kom der et hul til, og man sad med det i månedsvis. Det, der umiddelbart, med det indblik, jeg har, kan ses, er jo også, at man har siddet nogle advarsler overhørig, og det er sådan set bare derfor, jeg spørger: Hvornår blev statsministeren første gang opmærksom på, at regeringens solcellelov medførte helt ukontrollerede meromkostninger?

Svar:  Det er jo en sag, der har været diskuteret i Folketinget på mange forskellige måder. Så vidt jeg er orienteret, har klima- og energiministeren også deltaget i samråd om det her spørgsmål. Men jeg synes da, det er ærgerligt, at Venstre affejer den principielle drøftelse, som det her brev var udtryk for. Nu er det jo ikke mig, der skal stille spørgsmål i dag, men jeg synes da, at det, i en debat, hvor vi har nogle runder af den her karakter, kunne være interessant at høre Venstres overvejelser om det her principielle spørgsmål. For os har det her brev – og det var jo derfor, der var anledning til at stille spørgsmålet – ikke handlet om den konkrete sag; det har handlet om, hvorvidt Rigsrevisionen uden normer om det i øvrigt kan gå ind og vurdere det lovforberedende arbejde, og det har dybest set handlet om, hvilket ansvar Folketinget har for de love, vi vedtager. Det synes jeg er en relevant og meget principiel diskussion, som jeg naturligvis også håber at Danmarks største parti vil deltage engageret i.
Kommentar:  Det synes jeg er en forkert måde at stille det op på. Når det så er sagt, tager vi jo i Dansk Folkeparti ansvaret på os. Tit bliver vi af Socialistisk Folkeparti, som netop er herre Karsten Hønges parti, beskyldt for at løbe fra det hele, løbe fra ansvaret. Men vi tager ansvaret på os, for der har været en økonomisk krise i Danmark, og der var nogle ekstra penge, som skulle findes, for at vi kunne betale regningen. I Dansk Folkeparti må vi så sige: Vi er et ansvarligt parti, vi må se på, om vi kan finde nogle midler, og om vi derudover kan finde nogle midler, som skal omprioriteres. Det gør vi også med afskaffelse af den her bonusordning. Man finder nogle penge, man finder en del millioner, som faktisk blandt andet bliver omprioriteret til, at unge kan tage en uddannelse. Det synes jeg ikke er skidt.

Svar:  Jo, jo, det er gået op for mig, at der mangler nogle penge. Der mangler blandt andet nogle penge, fordi man har været med til at dele rundhåndet ud af skattelettelser til de absolut bedst stillede, men hvorfor er det, Dansk Folkeparti synes, det er så vigtigt at tage ansvar for at gå så målrettet efter de dårligst stillede lønmodtagere og lærlinge?
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 111 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), [imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0]. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Jeg fik ikke rigtig noget svar på, hvordan ministeren ville handle, hvis det viser sig, at de næste prøveresultater viser det samme resultat, altså at det er uegnet til menneskeføde. Hvordan vil ministeren så handle der? Og er ministeren interesseret i at få ændret på, at der er nogle, der køber bomolie, og andre, der køber jomfruolivenolie?

Svar:  Tak, formand. Jeg havde ikke mere tid, så derfor kunne jeg ikke komme med den anden del af mit svar, så i respekt for spørgerens tid ville jeg skynde mig at sætte mig nederst Ja, selvfølgelig er jeg optaget af, at man faktisk får den vare, man køber, og at det også står på den deklaration, der skal være. Så der har detailleddet selvfølgelig et stort ansvar, og vi har det rent tilsynsmæssigt. Og så vil jeg gerne afvente og se, hvad der sker i forhold til maj, og ikke foregribe handlingerne på den konto.