Kommentar:  Jeg vil sige, at spørgeren sådan set tager fejl, når spørgeren siger, at der kan være kvinder, der oplever ikke at få anerkendt deres skilsmisse, for skilsmissen bliver anerkendt, når den blivet givet af de danske myndigheder. Så kan det være, at der nogle i familien, som ikke vil anerkende den, og det er en problemstilling, som vi skal tage fat på, og den løser vi måske ikke nødvendigvis med lovgiving, men med holdningsbearbejdning. Jeg vil gerne sige, at jeg synes, at det her er et ekstremt kompliceret, men også meget, meget vigtigt område. Vi har fået nogle forskelllige rapporter inden for de sidste par dage, som har været rimelig rystende. Jeg tror, at vi alle sammen har været bevidst om, at der finder social kontrol sted i Danmark, men jeg synes, at omfanget af det er slemt. Det er også slemt at konstatere, at der er opbakning til den sociale kontrol, og at der sker mere social kontrol af efterkommere af de indvandrere, der kom i første omgang. Det vil sige, at denne proces og metode med social kontrol altså bliver bakket op og videreført af nye generationer. Derfor skal vi sætte ind med holdninger. Derfor skal vi sætte ind med viden om rettigheder. Derfor skal vi sætte ind med undervisning og med hjælp til de frontpersonaler, der møder vores borgere ude i første led. Der skal man være meget bevidst om, hvad det er for en opgave, vi har foran os, og den handler primært om oplysning om rettigheder.

Svar:  De her kvinder kan selvfølgelig gå ned på statsforvaltningen og dér få papir på, at de er skilt, men sådan er deres virkelighed ikke. Efterfølgende er de ikke skilt i en religiøs og kulturel forstand i deres familie og i det miljø, hvor de nu færdes. Det er problemet. Dermed har vi jo en lovgivning i Danmark, som bliver tilsidesat, som ikke bliver efterlevet, som ikke bliver respekteret, og det kan vi ikke løse ved kun at holdningsbearbejde, for det har vi gjort igennem lang tid. Det er ikke noget nyt, det har vi gjort igennem lang tid, og det er altså ikke alle mennesker, vi kan nå ved at holdningsbearbejde. Hvordan forholder ministeren sig for eksempel til, at hvis imamer er involveret i social kontrol og ikke anerkender de skilsmisser, som ellers er lovlige ifølge dansk ret, så tager man vielseskompetencen fra de trossamfund, der har vielseskompetence, og siger: Hvis I har imamer ansat hos jer, som er med til at lave social kontrol, som er med til at undertrykke kvinder, så tager vi vielseskompetencen fra jer, så I ikke længere har mulighed for at vie folk efter dansk ret? Hvordan forholder ministeren sig for eksempel til, at man fratager et trossamfund dets status som anerkendt trossamfund? Dermed mister de jo en række fordele, blandt andet skattefordele. Er det nogle forslag, som regeringen vil være med til for at sikre, at vi ikke bare taler om, at vi synes, det er vigtigt, at kvinder har frihed og lighed, men at vi rent faktisk også sætter handling bag ordene og også med lovgivningsinitiativer viser, at det altså ikke er rimeligt, at man kommer til et land, og at man så stort set siger til den befolkning, man kommer til, at man er fuldstændig ligeglad med dets værdier, at man er fuldstændig ligeglad med den lovgivning, som bliver vedtaget i Folketinget, fordi man har sine egne love og regler?