Kommentar:  Nej, det er ikke sket. Det, der er sket i den sag omkring børnechecken, er, at regeringen har lagt sig ned uden at tage kampen op. Er det det, der er regeringens position? Altså, vi har en anden position: Vi holder så meget af Danmark og af det velfærdssamfund, vi har skabt. (Munterhed) . Det er da underligt, at man griner ad det – det forstår jeg simpelt hen ikke. Vi er lige blevet skoset af statsministeren med statsministerens åbningsbemærkning om, at vi brugte for mange penge, mens vi var i regering – på at afkorte ventelister til sygdomsbehandling, på at lave bedre hjertebehandling, sådan at vi i en OECD-undersøgelse i dag kan se, at vi nu ligger i den internationale elite; det er hjertebehandling på første klasse. Ja, det går vi ind for. Og så sidder man og griner, når jeg bekender min kærlighed til det her samfund. Jeg står jo kun her, fordi jeg er født ind i det her mulighedernes samfund, hvor jeg kunne blive student og cand.jur., selv om min mor kun gik 7 år i skole. Det holder vi da af. Men vi ved da også, det er udfordret, og at man skal passe på det. Derfor kan vi da ikke have et system, hvor man bare kan vende i det danske arbejdsmarked, og så kan man hive en børnecheck med hjem. Vi kan da ikke have et system, hvor man bare kan gå ind på det danske arbejdsmarked, og så kan man hæve dagpenge fra første dag. Og nu prøver jeg bare på at finde ud af, hvad regeringen mener om det her, ud over sådan et teknokratsvar om, at man løbende må forholde sig til det. Hvad mener regeringen? Vil statsministeren offensivt tage det her op på det næste rådsmøde? Vil statsministeren stille det som et politisk krav, når der skal vælges ny kommissionsformand næste forår og sommer, at vedkommende stiller sig pragmatisk og på europæernes side i den her debat? For det er jo udtryk for et paradoks, når vi har den frie bevægelighed, som har mange positive sider – og vi går ind for den – men som altså også, hvis ikke man forvalter den rigtigt, har den skyggeside, at den rummer friheden til at forgribe sig på velfærdsgoder, som andre har optjent retten til.

Svar:  Nu hidsede herre Lars Løkke Rasmussen sig voldsomt op over, at der blev trukket på smilebåndet. Jeg tror, det er den der kamp med, at hvis man ikke hidser sig utrolig meget op over det her emne, så holder man ikke af Danmark. Det var i hvert fald det, der gjorde, at jeg trak på mit smilebånd. For sandheden er jo, at den her udfordring er lige så stor eller lige så lille, som dengang herre Lars Løkke Rasmussen var i Statsministeriet. Sandheden er også, at hvis man gennemfører nogle ændringer af ydelserne, som egentlig ikke er lovmedholdelige, så står man jo bare tilbage med et nyt problem. Derfor er min opfordring til Venstre og herre Lars Løkke Rasmussen, at man skal komme en tak ned i gear og ikke være så hidsig i forhold til det her område. Lad os da i fællesskab finde pragmatiske løsninger. Det har vi jo sagt hele vejen igennem. Det her handler ikke om betaling til Dansk Folkeparti for at gå ned og gøre deres pligt og stemme for patentdomstolen. Det her handler om, at Venstre kunne bidrage til at finde pragmatiske, ordentlige løsninger, sådan at man både kan have den fri bevægelighed, men selvfølgelig også kan bevare den velfærdsmodel, som vi er så mange, der holder meget af. Min opfordring til Venstre er: Vær med! Man skal være med ved forhandlingsbordet; det har man tidligere vist man kunne. Man skal komme med de gode ideer og lade være med at være nogle, der bare råber, at nu skal vi tage ned til Bruxelles og råbe op. Man skal være med ved bordet for at finde gode løsninger. Det synes jeg er Venstres opgave i den her sag.