kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Men jeg synes ikke, ministeren svarer på det her. For det er stadig væk sådan, at ministeren kigger på superligaklubberne som modspillere, som at: Nej, jeg er nødt til at restringere, og jeg er nødt til at gøre en masse ting. Tag dem dog ind i lokalet, og sig til dem, at de kan være med, at de kan være med til at løse nogle af de problemer, vi har, og tage den viden med til næste gang, vi har en pandemi.

Svar:  Jeg vil også rigtig gerne sige her, ligesom jeg har gjort det hver eneste gang, vi har holdt møde både med DBU og med Divisionsforeningen, at jeg har rost dem for både i sidste nedlukning at udvikle Superligamodellen og nu at udvikle det her SAFE-projekt. Vi har et rigtig godt samarbejde både omkring superligaen og omkring breddefodbolden, men i virkeligheden også EM, som jo også kommer, før vi ved det, og hvor vi forhåbentlig også skal finde en god løsning. For fodbold er noget særligt, og fodboldklubberne kan rigtig meget. Derfor skal vi som politikere også bare tage vores rolle på os, som er dem, der skal tage ansvaret for hele samfundet, men selvfølgelig i samspil med fodboldklubberne.
Kommentar:  Kort til sidst vil jeg bare takke for det tilsagn, og så må vi jo se på, hvordan det praktisk kan føres ud i livet. Men jeg synes, det er prisværdigt klart af ministeren. Her til sidst, efter der blev nævnt uld i mund, kom vi frem til et klart svar. Tak for det.

Svar:  Det kan vi ikke have siddende på os. Men det er også sådan jeg faktisk synes at debatten i Folketingssalen skal være: Man skal både krydse klinger og prøve at være reelle i forhold til at løse nogle problemer. Og det kan være, vi kan løse nogle problemer her. Det kunne da være fint. Men vi er nødt til at se på, hvad det koster, og hvad den samfundsøkonomiske effekt er.
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om det stillede ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen om ændringsforslaget sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (DF, EL, ALT, RV og SF). Afstemningen er slut. For stemte 44 (DF, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 55 (S, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet.
Kommentar:  Først og fremmest vil jeg takke for de pæne ord og sige, at herre Morten Bødskov jo er en af dem, der kan holde en vågen under lange debatter, og det vil jeg selvfølgelig gerne kvittere for. Herre Morten Bødskov har en særlig evne til at få mig op i et lidt højere gear, så tak for det til herre Morten Bødskov. Med hensyn til den opgave, vi står over for, er vi jo nødt til at se på det 3-årige integrationsforløb, der er i øjeblikket. Jeg tror selv, at integrationsforløbet er for langt, at vi er nødt til at satse mere på turbodansk i begyndelsen, og at vi så skal se at få løst, hvad skal man sige, den forhindring, der ligger i at skaffe mange af de her mennesker ind på arbejdsmarkedet, og der har vi jo altså en fælles udfordring med at få løst det spørgsmål, så vi kan få noget volumen i antallet af mennesker, der kommer ind på arbejdsmarkedet. Og det er jo det, vi vil drøfte med kommunerne, men det er også derfor, at vi her i februar måned starter trepartsdrøftelser med arbejdsmarkedets parter, hvor det her jo så bliver det første, vi tager fat på.

Svar:  Takken går den anden vej. Nogle gange er det sådan, når man stiller spørgsmål til finansministeren, at det måske er en selv, der bliver ramt af træthed, fordi der er så mange gentagelser og så lidt vilje til at svare på de spørgsmål, der bliver stillet, så vi prøver igen. Hvordan kan ministeren mene, at det er en klagesang fra kommunerne? Man står med en udfordring af historiske dimensioner. Man forsøger at komme i dialog med regeringen om, hvordan man håndterer den. Man mener, at når man får så mange tusinde ind, så svarer det til at oprette en mellemstor kommune i Danmark. Det vil man så klare med et par hjørner af ændringer af noget lovgivning, en lidt ændret tilgang til integrationsopgaven, men helt grundlæggende er det en kæmpe integrationsudfordring og økonomisk en kæmpeopgave for kommunerne. Hvordan mener regeringen og finansministeren at det er udtryk for en klagesang? Og vil regeringen sikre, at den opgave ikke forplanter sig og resulterer i egentlige velfærdsbesparelser i kommunerne?
Kommentar:  Ja, det anerkender jeg, og hvis man kigger på det over 100 år, kan man se, at proteinindholdet i både byg og hvede i Danmark sådan set har været faldende. Det er en tendens, som rækker mange år tilbage. Hvis man vælger sorter, som giver mest muligt udbytte i kilo, så kan man ikke samtidig få et højt proteinindhold. Måske mangler vi lidt flere landmænd her i Folketingssalen. Vi er jo to til stede nu med en landbrugsfaglig uddannelse, og vi er i alt tre her. I gamle dage var der lidt flere landmænd. Jeg ved ikke, om det var med til at sikre en højere kvalitet i debatterne, men jeg synes virkelig, der mangler, at der er lidt flere, som ved noget mere om at dyrke jorden, og som ikke kan blive, hvad skal man sige, forledt til at liberalisere så meget ved at oppløje randzoner og ved bare at give efter for, at der kan bruges mere kvælstof i det danske landbrug. I en situation, hvor vi skal passe på vores grundvand, og hvor biodiversiteten er faldende, risikerer vi sådan set, at de fremskridt, vi har opnået, ved at vandmiljøet er blevet forbedret de seneste 30 år, går tabt med mere gødning.

Svar:  Når ordføreren for Enhedslisten anerkender, at der generelt er et lavere proteinindhold i det danske korn, ville det så ikke være godt, at man kunne få sikret, at der kunne kommer et større proteinindhold i det, således at man kunne få reduceret importen af soja fra Sydamerika?
Kommentar:  Tak for svaret. Det er selvfølgelig rart, at der kommer et serviceeftersyn af de her bestemmelser, men det er også ret afgørende for resultatet, med hvilken indstilling man laver det her eftersyn. For når man nu er i gang med at indføre mere tvang over for varigt inhabile i forhold til behandlingsområdet, kunne man jo godt få den tanke, at regeringens linje i den her sag også er, at man laver det her serviceeftersyn for at se, hvor man kan putte mere tvang og mere fast pleje ind i ældreplejen. Så vil ministeren måske løfte sløret for, hvad hensigten med det her serviceeftersyn er? For om det er at rydde op i mulighederne for tvang, eller om det er at indføre flere muligheder for tvang, er ret afgørende for, hvilken ældrepleje vi får ud på den anden side af et sådant serviceeftersyn.

Svar:  Det er som sagt meget vigtigt for mig, at reglerne afspejler de her dilemmaer, som jeg talte om der er i det. Og vi vil i det her serviceeftersyn se bredt på, hvad der er behov for, og det synes jeg er nødvendigt, især fordi vi ved, at der er plejepersonale derude, som føler, at de virkelig er i klemme og ikke ved, hvad de skal gøre. Der er det klart, at det også betyder noget, at der nu ifølge vores nye nationale demenshandlingsplan er tale om kompetenceløft. Det tror jeg også vil hjælpe på det. Men lad os se på de her regler, og det vil jeg glæde mig til.
Kommentar:  Jamen det håber jeg virkelig også, men jeg tror, at det vil være en stor hjælp, også for hele branchen her, at opleve en finansminister, der netop som medejer spænder overarmen, som jeg siger, og forklarer SAS, at man ikke vil finde sig i en arbejdsgiveradfærd, hvor der spilles ud med sådan et forhandlingsoplæg. Anders Mark Jensen, der er næstformand i den organisation, som finansministeren nævner, nemlig FPU, siger her: »Det er bestemt ikke forhold, vi er vant til at se i Danmark.«  Én ting er, hvad aftalen ender med. Noget andet er, hvad der egentlig er ideen i, at staten er medejer af et selskab, hvis vilkår decideret provokerer branchen.

Svar:  Må jeg ikke bare sige, at vi ikke er medejere af Regional Jet, om hvem der bliver sagt, at deres vilkår provokerer. Vi er medejere af SAS. SAS er i en økonomisk situation, hvor de har været nødt til at arbejde med deres omkostningsniveau igennem længere tid. Det bakker jeg fuldt ud op om at SAS gør, men jeg forventer så til gengæld, at SAS gør det på rimelige vilkår, og at de fortsætter med at tilstræbe, at deres underleverandører selvfølgelig skal have en overenskomst. Det forventer jeg også at de får på det her område med det her selskab.
Kommentar:  Det lovforslag, vi behandler her, handler om en ny model, en ny måde at bevilge forskningsmidler på, en ny måde at tænke på i bevillingsituationen. Det her lovforslag handler ikke om bevillingsituationen vedrørende forskning. Jeg er bekendt med, at der i øjeblikket er nogle globaliseringsforhandlinger, som ikke går særlig godt, og det er rigtigt, at globaliseringforhandlingerne også har konsekvens for, hvor mange midler der kommer i GUDP, men da jeg ikke er en del af de forhandlinger, ikke er ordfører på det område, så skal jeg ikke direkte kunne kommentere, hvorledes de forhandlinger foregår. Men det er rigtigt, at det er en væsentlig del af det.

Svar:  Det tager jeg så som en bekræftelse på det, som jeg spurgte om i mit første spørgsmål, nemlig at med det finansieringsgrundlag, der ligger for lovforslaget, er der kun tale om en videreførelse af de midler, der ligger under innovationsloven og Det Rådgivende Udvalg for Fødevareforskning. Det er et meget konkret spørgsmål, ja eller nej. Kan ordføreren så ikke også bekræfte, at på en række andre fødevareforskningsprogrammer under Fødevareministeriet, som ikke har noget med globaliseringsforhandlingerne at gøre, er der tale om en samlet nedskæring på hele det her område?
Kommentar:  Jamen det synes jeg da lyder spændende. Jeg synes i det hele taget, det er godt, at udvalget og formanden for udvalget tager de her spørgsmål op. For det er vigtigt, at vi får fokus på de problemer, der er i børne- og ungepsykiatrien. Og det er bestemt, både når vi taler konference, men også når vi taler om at have yderligere fokus på det. Det er noget, jeg gerne vil være med til at bidrage til, for det er et område, som vi skal have meget mere fokus på, fordi vi desværre kan se, at det jo også for mange af de børn og unge, det handler om, medfører, at man mister kontakten til skole, mister kontakten til arbejdsmarkedet. Det vil sige, at den der tendens til, at man kommer helt ud på kanten af samfundet, kun bliver forværret af, at vi ikke får lavet nogle ordentlige programmer, der er forebyggende, i forhold til at håndtere de psykiske lidelser eller de mentale sundhedsproblemer, man kan opleve.

Svar:  Tak. Jeg vil starte med at læse spørgsmålet op: Hvad er ministerens holdning til, hvem der skal eje en tandlægeklinik i fremtiden, og hvordan det sikres, at der bliver uddannet et tilstrækkeligt antal tandlæger?
Kommentar:  Man skal naturligvis altid gøre sig nogle overvejelser om, hvordan man fremtræder – det vil nok være meget klogt – men man er jo også nødt til at anerkende, at vi har nogle forskellige roller her i samfundet, alt efter hvor vi sidder. Som finansminister opfatter jeg det som min rolle at sørge for, at der er en balance i økonomien, og at vi ikke bruger flere penge, end vi har, og så videre, men jo også, at vi får mest muligt for de skattekroner, vi opkræver. Det er selvfølgelig klart, at det havde været bedre, hvis man som minister, hver gang nogen ønskede flere penge, kunne sige: Kom bare her, vi har penge. Men desværre er situationen jo sådan i dansk økonomi, at der ikke er mange frie midler, og at presset på de offentlige udgifter alle steder er meget stort. Det, som jeg opfatter som en stor udfordring i den politiske opgave, er sådan set, at selv om det i samfundet som helhed går rigtig godt – der er gang i økonomien, ledigheden er faldet, beskæftigelsen stiger, inflationen er lav, renten er lav, olieprisen er lav, så det går godt med økonomien hos mennesker – så er det desværre sådan, at den offentlige økonomi er under pres, blandt andet jo også fordi vi mister mange milliarder på grund af den lave oliepris. Det er derfor, der er den udfordring, at jeg bare ikke har sække fulde af penge, jeg kan bruge, og derfor er presset jo først og fremmest på, at vi sikrer, at de penge, vi bruger, får vi mest mulig valuta for.

Svar:  Nu er det jo så ikke alene Lars Krarup, borgmesteren i Herning, der har rettet sine kanoner mod finansministeren, for det gør Koldings borgmester, Jørn Pedersen, som også er en fremtrædende Venstremand, også. Han siger direkte: Jeg vil meget gerne give ham – det må man forstå er finansministeren – en invitation til at komme til Kolding og opleve den kommunale virkelighed, for han har åbenlyst ikke forstået den kommunale udfordring. Hvordan føles det som landets finansminister med alle disse tunge byrder på sine skuldre – som man må forstå at finansministeren står med – at han har et borgmesterkorps i Venstre, der siger, at han er arrogant og ikke har forstået, hvordan virkeligheden hænger sammen? Jeg vil bare sige, at jeg personligt ikke opfatter finansministeren som arrogant. Vi kan være uenige om, hvordan virkeligheden hænger sammen, men det her er jo partifæller, der retter en så hård kritik, og det er folk, som finansministeren vel lytter til. Så hvilket indtryk gør det, når Koldings borgmester siger, at finansministeren har mistet grebet om virkeligheden, samtidig med at Hernings borgmester siger, at finansministeren er arrogant?
Kommentar:  Det er jo fint at få repeteret de initiativer, som vi i fællesskab har taget, men når man har en målsætning, er det jo for at konstatere, at hvis man ikke har nået målsætningen, er der brug for at lave nogle ekstraordinære tiltag, for at tilstrækkelig mange unge gennemfører en ungdomsuddannelse. Derfor er det jo fuldstændig absurd, hvis ministerens fortolkning om 85-procents-målsætningen gjaldt, fordi så behøvede vi slet ikke at have lavet den tilbage i 2006, for der har jeg også været nødt til at gå til ministeriet for at få et ærligt svar, og ministeriet kan bekræfte, at hvis man skulle fortolke det, som undervisningsministeren har gjort, havde vi allerede tilbage i 2001, da regeringen overtog magten, for længst opnået 85-procents-målsætningen. Det er jo latterligt. Man laver ikke mål, der er opfyldt. Det er jo, fordi vi er optaget af, at unge skal have en ungdomsuddannelse. Når ministeren nu har så travlt med lige pludselig at ville ændre målsætninger, fordi det viser og demonstrerer, at regeringen ikke har nået det, den ville, vil jeg gerne spørge, hvorfor ministeren så ikke selv har foreslået det i forhandlingerne om globaliseringspuljen, altså at få ændret målsætningen?

Svar:  Jeg troede, at vi havde uddebatteret det under det tidligere spørgsmål, for det er jo ikke det, som det nuværende spørgsmål handler om. Men det er helt i orden. Jeg har på intet tidspunkt de sidste 2 år lagt skjul på, hvordan jeg mener 85-procents-målsætningen giver mening – eller rettere sagt især 95-procents-målsætningen. Jeg har ikke lagt skjul på, hvordan jeg mener, at  den  målsætning giver mening, og jeg har ikke lagt skjul på, at regeringen ikke har opfyldt 85-procents-målsætningen, men jeg er samtidig kommet med den trøst, at der jo altså heldigvis er mange, der får en uddannelse uden at have en ungdomsuddannelse, og det er så det, vi lige har været igennem. I øvrigt synes jeg da, at fru Christine Antorini skulle have rejst det spørgsmål, da vi forhandlede, for det er jo kun meget kort tid siden, at vi har aftalt disse udmærkede ting, og jeg har jo i flere år sagt det, som fru Christine Antorini nu bebrejder mig at jeg siger.
Kommentar:  Tak for det. Og tak for rosen for, at vi interesserer os for, hvad et regeringsparti fremlægger af selvstændige politiske udspil. Det gør vi jo i Folketinget af den indlysende årsag, at den nuværende regering – måske, måske ikke – går til valg som samlet regering; man kan faktisk godt være lidt i tvivl om det, men ikke desto mindre må man da antage, at det, Liberal Alliance ønsker at gå til valg på, også er politik, som man ønsker at gennemføre, hvis et valgresultat skulle falde sådan ud, at den nuværende regering fortsætter. Med andre ord, når ministeren eksempelvis taler om frihed og flere penge til den enkelte – skattelettelser, som vi andre kalder det – så er det en del af det, som Liberal Alliance ønsker at en kommende regering skal gennemføre, hvis det skulle være sådan, at Liberal Alliance fortsætter i regering. En del af ministerens gennemgang handlede også om den personlige, individuelle frihed, og jeg kan huske, at ministeren tidligere har været meget præcis i forhold til at sige, at der ikke rigtig var nogen helliger køer, når det for eksempel handlede om, hvilke velfærdsopgaver man kunne udlicitere. Derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at vide, om det fortsat er sådan, at det er både regeringens og Liberal Alliances målsætning at udlicitere flere af kernevelfærdsopgaverne som eksempelvis ældrepleje og lignende i en kommende valgperiode. For som ministeren jo sagde i sin besvarelse, er der flere af de opgaver, der løses, som man selv skal have indflydelse på, og det lyder jo som en udliciteringsøvelse.

Svar:  Hvad angår selv at få større indflydelse, så kan det jo ske på flere måder. Det kan ske, ved at vi indfører mere frit valg, så borgeren dermed kan træffe valget selv; det kan ske, ved at vi giver skattelettelser, sådan at man har råd til at træffe valget. Det betyder, at man, i stedet for at diskutere, hvor meget man får for 3 milliard kroner, når det handler om tilbagetrækning før pensionsalderen, simpelt hen bare sætter skatten ned på en måde, så den enkelte borger, hvis denne har lyst til trække sig tilbage noget før, kan træffe det valg helt selv, uden at spørgeren, jeg eller andre skal bestemme det for vedkommende. I forhold til udlicitering, så er det jo fortsat vores politik, at der kan komme mere konkurrenceudsættelse, og det er jo også regeringens politik, hvorfor vi har indgået en aftale med Kommunernes Landsforening om, at de skal sætte mere turbo på konkurrenceudsættelsen ud i kommunerne.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. De medlemmer, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 86 (S, V, DF, RV, SF, KF, NB og LA), imod stemte 9 (EL, ALT og Susanne Zimmer (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er vedtaget og vil nu blive sendt til udenrigsministeren.
Kommentar:  Nu var det jo sådan set ikke andre myndigheder eller Rigsadvokaten, jeg spurgte til. Jeg spurgte til, hvordan justitsministeren ser på sagen i forhold til som minister selv – eller den tidligere minister – at få en orientering. For det kan jo være meget, meget svært som politiker at agere på en så alvorlig sag, hvis ikke man har orientering om det. Og det er jo tilsyneladende sådan, at den tidligere minister ikke fik en orientering, og at den nuværende minister fik en orientering på et meget sent tidspunkt. Men det ændrer jo ikke på, at man som minister netop sidder med den her sag. Det er en meget alvorlig sag, og det er bestemt noget, vi tager særdeles alvorligt i Venstre. Det formoder jeg også justitsministeren gør. Når det er sagt, er det sådan, at da ministeren så fremlagde sin 16-punktsplan, kunne man jo i hvert fald have taget fat og sagt: Det her skal vi have rettet op på i ministeriet, der er et eller andet galt. På trods af det er punkt nummer 16 netop bare: Justitsministeren har bedt departementet om at følge op på, at man skal drage den fornødne læring af sagen. Altså, hvad ligger der i det? Jeg tror da, vi er mange, der, hvis vi havde begået fejl, godt kunne tænke os at sige: Nå, men vi må videre, det må vi prøve at lære af. Jeg må sige, at jeg synes, det er en lidt let formulering, i forhold til hvor alvorlig den her sag er, og hvor alvorligt det må være at stå tilbage som efterladt efter for eksempel et meget bestialsk mord og vide, at der har været nogle, der på en eller anden måde har sovet i timen – og det er der jo her; jeg siger ikke, at det kun er i departementet, det er sikkert mange steder – og at man så bare synes: Nå, det må vi lære af, vi må videre. Jeg synes, det er meget lidt respektfuldt, må jeg sige, over for de mennesker, der jo har lidt nød og krænkelser i de her sager.

Svar:  I virkeligheden ligger der jo mange elementer i det, som spørgeren siger. Jeg tror, og det er givetvis også spørgerens egen erfaring som minister, at et departement bliver præsenteret for uendelig mange sager. Der sker en sortering af sagerne undervejs, så der er en bedømmelse af, hvilke sager der skal præsenteres for ministeren, og hvilke sager der ikke skal præsenteres for ministeren, og hvor langt de når op i systemet. Man kan altid diskutere, hvordan det snit skal ligge. Jeg konstaterer bare, og nu henviste spørgeren selv til den tidligere minister, at justitsministeren på daværende tidspunkt formulerede det sådan ...
Kommentar:  Jeg synes, det er svært at tage stilling til det konkrete forslag, når vi ikke helt er sikre på, hvad problemets omfang er. Vi indførte en lov sammen, som trådte i kraft 1. januar, fordi vi kunne se, at der var nogle problemer for nogle forbrugere i forhold til at gribe de her kviklån alt for hurtigt og med for høje renter. Derfor er der nu lavet en betænkningstid på 48 timer. Nu må vi have undersøgt det. Jeg har som sagt bedt Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen om at undersøge det nærmere, og jeg er villig til at kigge på alle de nødvendige redskaber, der skal til, for at den lov, som vi vedtog, og som trådte i kraft 1. januar 2017, kommer til at virke efter hensigten, og at man ikke bare kan omgå den ved at lave nogle produkter, som der ikke var tænkt på, da vi lavede lovgivningen.

Svar:  Jeg vil virkelig se frem til, at det her bliver undersøgt, og at vi får de der tal frem. Vi skal nemlig også sørge for, at de långivere, som opfører sig ordentligt, ikke bliver straffet for det her. Men dem, der ikke opfører sig ordentligt, skal straffes. Det, der også er en stor udfordring, er selvfølgelig, at en forholdsvis lille gæld kommer til at vokse sig himmelstor. Der kunne også godt være noget vi kunne se på, altså om man kunne lægge et loft over det, så det ikke fik lov til at udvikle sig så meget.
Kommentar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig?

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1 og 2, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Okay, men ordføreren svarer ikke på mit konkrete spørgsmål. Skal rettigheden udløses, når man selv vurderer, at man er for syg? For der er altså, og det håber jeg også ordføreren vil anerkende, en forskel på menneskers egen opfattelse af, hvad de kan, og den vurdering, som fagfolk giver af dem. Det dilemma står vi altså med. Det er et reelt dilemma i virkeligheden, og der er det, jeg siger, at der mener jeg, at fagfolk skal vurdere, om du skal have ret til andre menneskers penge. Der spørger jeg Alternativet: Mener Alternativet, at det er den enkelte, der skal foretage vurderingen?

Svar:  Altså, jeg anerkender, at hvis vi løste fuldstændig op for systemet, ville der være nogle, der ville forsøge at snyde. Men hvis vi indretter lovgivningen efter den ene, der vil forsøge at snyde, gør vi den til et mareridt for de tusinder, der bare gerne vil videre i deres liv. Det er desværre det, vi har gjort.