kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Kan herre Lars Løkke Rasmussen ikke oplyse, hvordan man skal få flere pædagoger i den offentlige sektor, når man har nulvækst? Kan vi ikke få svar på det? For der er jo ikke nogen tvivl om, at vi har brugt flere penge i den offentlige sektor, end herre Lars Løkke Rasmussen ville have gjort. Det, der står og svæver i Danmark, er jo ikke, hvad regeringen ønsker – vi ønsker fremadrettet at bruge rundt regnet 3 milliard kroner ekstra i gennemsnit om året på den offentlige sektor. Det er ikke guld og grønne skove. Men kunne herre Lars Løkke Rasmussen ikke svare på, hvad man kan få for 0 kroner år efter år efter år? Jeg vil gerne sige til dem, som er så glade for, at jeg skal svare, at jeg svarer gerne. Det er jo rigtigt, at der er sket en tilpasning af økonomien, efter at vi har fået ansvaret. Vi overtog et land i krisetid. Vi overtog et land, hvor man havde forsøgt at rydde lidt op efter sig selv, men hvor der var krise. Siden da har vi brugt rigtig meget tid og energi – det gør vi gerne – på at rydde op efter en borgerlig regering. Men det, vi ikke har brug for nu, er nye eksperimenter med en borgerlig politik med et underligt miks af nulvækst og tvivlsomme skattelettelser.

Svar:  Jamen, altså, de der penge, man har brugt, må man jo have brugt forkert i forhold til de prioriteter, man har, fordi man kan forstå, at altings omdrejningspunkt er, hvor mange offentligt ansatte der skal være. Og man har altså leveret 13.752 færre i det hele; 12.600 færre i kommunerne, og der er i dag 3.090 færre pædagoger end dengang, statsministeren gik til valg på flotte slogans om, at nu skulle der være to lærere i alle klasselokaler, kommunerne skulle vokse, fædrene skulle på orlov, og hvad ved jeg. Det kan godt være, at det her er lidt trivielt, men, altså, jeg interesserer mig bare lidt for at få svar på de spørgsmål, jeg stiller. Jeg tilbyder mig i øvrigt gerne til en duel med statsministeren hvilken dag, det skal være, og i hvilket medie, statsministeren foretrækker, hvis vi alligevel ikke skal have folketingsvalgkamp. Jeg vil meget gerne i diskussion med statsministeren – også om den rolle, Socialdemokratiet havde, den lidt tvivlsomme rolle, Socialdemokratiet havde i de sidste år, inden regeringsmagten skiftede, hvor det jo kneb med at tage ansvar. Men det må blive en anden dag, fordi i dag er vi til spørgetime med statsministeren. Noget af det, jeg kan se rundt omkring på disse skræmmekampagneannoncer, er, at hvis vi får magt, som vi har agt, så kommer der færre politifolk på gaderne. Og derfor vil jeg gerne spørge: Er der flere eller færre ansatte i politiet i dag, end da statsministeren blev statsminister? Og hvor mange flere eller færre ansatte er der i politiet i dag?
Kommentar:  Tak for det. Jeg tror faktisk også, at Enhedslisten og SF er ret enige i spørgsmålet om ulige løn i almindelighed, og jeg er enig i, at tidspunktet bare er så dårligt valgt. Det havde nok set anderledes ud, hvis forslaget var fremsat for nogle måneder siden. Så havde der været en anderledes debat, tænker jeg. Jeg foreslog selv i min ordførertale, om vi ikke skulle gøre det her til en debat, vi måske kunne have i Ligestillingsudvalget, hvor vi kunne tage nogle af de mange andre pointer, der er, for det fremgår jo netop af de her rapporter, at det er komplekst ud over alle grænser, så vi får et reelt billede af, hvad det så er for nogle håndtag, der først skal drejes på.

Svar:  Det vil jeg meget gerne. Jeg tror, at ligelønsdiskussionen er en diskussion, som faktisk skal foregå konstant, sagt uden at overdrive, hvis vi skal have gjort noget ved den, for vi går ofte i ring i argumentationen. Derfor er jeg måske også lidt ked af, at SF, som ellers er min partner in crime, hvis man må sige sådan, når det kommer til ligeløn, ikke ender med at støtte det her forslag, for jeg synes ofte, at vi bliver skudt i skoene, at hvis vi prøver at løse en ting herovre, så skulle vi løse noget andet derovre først og så videre Vi kan ikke løse det hele på en gang, men vi kan starte et sted. Jeg er fuldstændig enig med fru Kirsten Normann Andersen i, at på det private arbejdsmarked har vi også store problemer. Og så vil jeg bare understrege, at i min egen fagforening vil jeg som medlem altid slås for at komme af med lokalløn, for jo mere individuelle lønforhandlingerne er, desto mere bliver kvinderne bare snydt, og desto bedre er det at organisere sig med hensyn til overenskomster, så meld jer ind i en fagforening. Tak for i dag.
Kommentar:  Alle overtrædelser af lovene skal efterforskes. Vi er i gang med at kigge på dyremishandling. Nu bliver jeg lige i tvivl, men jeg mener, at det var i forbindelse med finanslovsforhandlingerne, at Dansk Folkeparti har rejst noget omkring indsatsen der. Så det har vi også fokuseret på i ministeriet. Spørgeren og jeg ved begge to godt, hvor presset politiet er. Det er ikke for at komme med en undskyldning, det er bare for at komme med en forklaring. Men vi skal ikke finde os i det, og overtræder man loven, når man handler med dyr, så skal vi også efter dem der, for de skal ikke gå straffri.

Svar:  Det er jo desværre bare ikke sådan, at virkeligheden er. For mig er det et klokkeklart argument for, at vi skal have et fast forankret dyrepoliti i Danmark, og det skal vi have i alle politikredse. Vi behøver ikke engang at opfinde den dybe tallerken, for der er faktisk politikredse – godt nok nogle få – hvor det rent faktisk eksisterer og fungerer fint. Får ministeren og regeringen ikke snart øjnene op for nødvendigheden af et fast forankret dyrepoliti?
Kommentar:  Altså, en tilgang kunne være, at der simpelt hen er en differentieret kommunal finansiering, afhængigt af om man beslutter, om det skal være store eller små boliger. Men jeg vil ikke her fortælle, hvad der foregår i de forhandlinger – som jeg i øvrigt ikke deltager i. Det er jo finansministeren, der fører de forhandlinger.

Svar:  Tak for det, formand. Mener ministeren, at de afsatte midler i den seneste boligaftale til øget tilgængelighed for blandt andet personer med handicap er blevet brugt hensigtsmæssigt?
Kommentar:  Det ændrer jo ikke ved sagen, at det er noget underligt noget. Vi afrapporterer, hvordan det går. Regeringen forpligter sig på målsætningen, vi arbejder energisk for det, og vi vedtog senest her i efteråret, hvor jeg jo selv var med til det, at sætte ind på en lang række områder, der skal gøre, at vi skal opfylde målsætningen, og det arbejder vi på.

Svar:  Spørgsmålet lyder: Hvad vurderer ministeren det samfundsøkonomiske tab vil være, hvis målsætningen – som vi så tager som forudsætning for det her spørgsmål, og som regeringen bakker op – om, at 85 procent af alle unge skal gennemføre en ungdomsuddannelse i 2010 og mindst 95 procent i 2015, ikke nås?
Kommentar:  Tak for det svar. Jeg er sådan set ikke overrasket over ministerens svar, men jeg synes jo, at det efterlader dem, som har stået på venteliste til en bolig i et den private udlejningsmasse, lidt på herrens mark. For det er jo rigtigt, som ministeren siger, at de kan søge en bolig i den almene boligmasse, og så kan de stå i kø der, hvis de ikke har været skrevet op tidligere, og det kan også være, at de kan få fortrinsret, men det er jo ikke det samme, som at de lige pludselig ryger frem i køen. Og nu er det jo også den private boligmasse, de har stået i kø til – måske via et forsikringsselskab, eller via at de har sparet op et bestemt sted – fordi de gerne vil have en bolig i et bestemt område. Jeg synes ikke, ministeren kommer med nogle ordentligt svar til den borger, der måske har et ganske almindeligt job, og som ikke har råd til at købe sig til en bolig i et område, men er afhængig af at kunne få en lejebolig. Hvordan har ministeren tænkt sig at imødekomme den bekymring, de kommer til at stå med, når nu de kommer til at rykke længere bagud i køen?

Svar:  Først vil jeg anerkende, at Venstre har tonet lidt ned i forhold til sidste uges udmeldinger. I sidste uge lød det jo fra flere venstrefolk: Der kommer en kriminel udlænding og tager din bolig. Nu er man trods alt kommet ned på det retoriske niveau, hvor det handler om, at der selvfølgelig vil være nogle, der står på venteliste, som vil få en bolig lidt senere. Det er sådan set det samme, uanset om man står på en venteliste til en almen bolig, eller om man står på en venteliste til en privat bolig – så vil man selvfølgelig, hvis der er en, der bliver anvist fra kommunen, få en bolig, senere end man ellers ville have gjort. Og heldigvis er det jo sådan, at vi har mange gode almene boligforeninger, hvor det er relativt nemt at komme ind efter kort tid på ventelisten.
Kommentar:  Altså, som sagt, under forudsætning af at Region Nordjylland ikke vælger at have et reduceret antal togafgange, vil det være disse otte tog i timen, og det vil give en lukketid på 10 minutter. Hvis det er sådan, at Region Nordjylland måtte beslutte sig for at reducere antallet af togafgange, vil det jo så blive en kortere tid end det. Til det skal selvfølgelig siges, at man jo aldrig kan gardere sig mod en enkelt situation, hvor der måske kan være en forsinkelse eller noget andet – en bom, der ikke går op til tiden, og den slags ting – men i udgangspunktet er det altså de 10 minutter.

Svar:  Det synes jeg er et ganske betryggende svar, lad mig sige det, og jeg håber sandelig også, det holder. Men ministeren skylder måske en forklaring på, hvordan det kan være, at ministerens egen styrelse går ud med et budskab om, at det fremover bliver 24 minutter hver time. Det er jo klart, at det får det til at løbe koldt ned ad ryggen på hver eneste nordjyde, der skal den vej omkring. Det var den ene ting. Den anden ting er: Hvis nu de her tal ikke holder, og det har jeg en sær fornemmelse af at de ikke gør – jeg har i al beskedenhed boet der i 30 år, lige ved siden af – er ministeren da villig til at se på en anden løsning for trafikken?
Kommentar:  Tak for denne indledning. Jeg synes faktisk, at muligheden for at inddrage nødsporet som kørespor er særdeles interessant. Jeg har jo set det andre steder i Europa, og nu har vi sådan set også de første erfaringer med at gøre det i Danmark. Det kan være omkostningseffektivt i forbindelse med at løse trængselsudfordringer, og der er netop trængsel på den strækning, som spørgeren nævner. Vi har nogle foreløbige erfaringer med at inddrage nødsporet på Hillerødmotorvejen. Det er foreløbige erfaringer, men de er faktisk, som jeg har orienteret mig, entydigt gode, også hvad angår, om det – hvad man var bange for – ville betyde noget i forhold til ulykker. Det har, så vidt jeg er orienteret, ikke været et problem. Så det vil sige, at der er gode erfaringer, men de er stadig væk kun foreløbige. Så vi er nødt til nu at belyse nogle forhold nærmere, før vi kan træffe en eventuel beslutning om at udbrede forsøget til andre strækninger, blandt andet den, som spørgeren nævner, nemlig strækningen mellem Vejle og Århus på E45. Trafikale forhold, samfundsøkonomi og behov for forstærkninger skal også belyses, for det er klart nok, at motorvejsnødspor ikke er lavet til kørsel, så der skal en eller anden form for forstærkning plus nogle lommer til, hvor man kan køre ind, hvis man har havarerer i sin bil, og det er noget af det, vi er ved at undersøge. Så må man vel også sige, at E45 er et nationalt trængselområde, hvilket jo også er blevet belyst i den strategiske analyse, som kom for ganske nylig, nemlig for et par måneder siden. Den omfatter blandt andet det, der her bliver kaldt en omkostningseffektiv udvidelse, og der har de altså foreslået, at man inddrager midterrabatten. Det er sådan, at midterrabatten er temmelig bred, og man kan faktisk inddrage den og have en smallere midterrabat og på den måde gøre det omkostningseffektivt. Noget af det, vi skal se på, er jo, hvad der er det billigste og smarteste at gøre. Der må vi så sammenligne de to løsningsmuligheder, og det er jeg klar til at se på.

Svar:  Tak for det svar. Jeg vil kvittere for, at ministeren siger, at det ser ud til, at de erfaringer, der har været her i hovedstadsområdet, er gode. Det er også det, som jeg har kunnet læse mig til. Men så kom der alligevel en smule uld i mund, og det ligner jo ikke ministeren. Han plejer at være at være meget klar, men det bliver jo sådan lidt svært at forstå. Man siger, at det er en god idé, men hvornår er det, ministeren er klar til at vurdere en ansøgning vedrørende for eksempel dele af strækningen mellem Vejle og Århus? Ministeren forklarer jo selv, at det er et meget stort område, der er præget af enorm trængsel på bestemte dele af døgnet. Der er jo også et stort lokalt ønske, sågar også fra socialdemokratiske borgmestre, som siger: Lad os nu få mulighed for at køre i nødsporet. Hvordan er tidsplanen for det videre arbejde i den forbindelse?
Kommentar:  Det glæder mig at høre, at det er et felt, som regeringen også vil prioritere. Nu er det sådan, at vi har mange støtteordninger for vedvarende energi i øjeblikket, som med tiden vil blive udfaset. Støtteniveauet har været relativt højt, men den teknologiske udvikling har gjort, at der ikke længere er så meget brug for støtte. Regeringen og Dansk Folkeparti har sammen været med til at afvikle og også forny nogle støtteordninger, så er det også noget, som regeringen vil se på, altså om nogle af de penge, som hidtil har været brugt på støtteordninger fremadrettet kunne bruges på forskning i stedet for?

Svar:  Det er så absolut en mulighed. Jeg er meget glad for det samarbejde, der har været mellem regeringen og Dansk Folkeparti, om at afvikle og reducere støtten til vedvarende energi. Det er faktisk gået sådan, at med det seneste udbud, der har været, er vi nede på 2,5 øre per kilowatt-time i støtte til ny vind og sol. For få år siden blev der givet 25 øre per kilowatt-time, så man kan i allerhøjeste grad sige, at der er sparet nogle penge. Og det giver jo muligheder, når man sparer penge i den her størrelsesorden, for at prioritere, hvis der er politisk vilje til det, pengene derhen, hvor man kan sige teknologien endnu ikke er moden til at stå på egne ben.
Kommentar:  Jeg tænker, det var en fortalelse, men jeg bliver bare nødt til at sige, at ingen – ingen – kan sikre sådanne forhold, der garanterer imod, at man bliver smittet. Hver eneste gang vi mødes i den her tid, er der en risiko for smitte, og det er jo også derfor, det skal tages med ind i de her forhandlinger om en genåbning, hvis man tager dem som sådan nogle finansielle forhandlinger, at der er et vist antal point, som handler om den risiko, og hvor vi forhåbentlig kan blive enige om, hvordan vi fordeler det, sådan at det er forsvarligt, men at vi selvfølgelig også får sat i gang i det kulturliv, det uddannelsesliv, det erhvervsliv, det sociale, som vi savner.

Svar:  Men jeg synes ikke, ministeren svarer på det her. For det er stadig væk sådan, at ministeren kigger på superligaklubberne som modspillere, som at: Nej, jeg er nødt til at restringere, og jeg er nødt til at gøre en masse ting. Tag dem dog ind i lokalet, og sig til dem, at de kan være med, at de kan være med til at løse nogle af de problemer, vi har, og tage den viden med til næste gang, vi har en pandemi.
Kommentar:  Nej, det er altså faktisk spørgeren, der gør det til et spørgsmål om køn. Så jeg gentager lige, læser op, hvad der står: »... at forklare noget til nogen, som regel en mand til en kvinde, på en måde, der betragtes som nedladende eller ringeagtende«. Jeg har faktisk også oplevet – og det var egentlig, særlig da jeg var yngre, sådan for 20 år siden måske, når jeg deltog i politiske debatter – at nogle, der var ældre end mig, gjorde det samme. Det kunne godt være en kvinde, det kunne også være en mand. Men der brugte de også det, man kalder mansplaining, nemlig bare at tage udgangspunkt i, at fordi man var yngre, havde man sikkert ikke sat sig ind i tingene. Så jeg har egentlig ikke bragt køn ind i det. Det er rigtigt, at i definitionen er det sådan, at det ofte er fra en mand til en kvinde, men det kunne også være fra en kvinde til en kvinde eller fra en transseksuel til en homoseksuel eller til en ciskønnet eller noget andet. Så jeg mener egentlig, det er spørgeren, der bringer køn ind i det.

Svar:  Så ministeren siger om udtrykket mansplaining, at det lige så godt kunne være en kvinde, som man beskyldte for at mansplaine. Er det det, ministeren siger?
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Ønsker nogen at udtale sig? Det gør fru Karen J. Klint. Værsgo.
Kommentar:  Regeringens holdning er gjort meget klar, og den er, at vi ønsker en dansk rabat eller en korrektion på 1 milliard kroner Det har jeg også drøftet i detaljen med Dansk Folkepartis medlem af Europaudvalget. Det afgørende for den danske regering er ikke, hvilken form rabatten kommer i. Det afgørende er, at den kommer, så den har en effekt i kroner og øre. Det ønsker vi, fordi det, som det helt korrekt er redegjort for af spørgeren med udgangspunkt i Ekstra Bladets beregninger i stedet for Finansministeriets, er sådan, at vi i øjeblikket betaler for andre landes rabatter. Sverige, vores naboland, der minder meget om os, får en rabat. Den betaler vi til. Det krav håber vi at komme igennem med. Selv om vi kommer igennem med det, vil EU-budgettet være indrettet sådan, at man betaler i overensstemmelse med, hvor højt et BNI, bruttonationalindkomst, man har. Det betyder, at de mest velstillede lande betaler mest, og sådan vil det uændret være, også hvis vi lykkes med den forhandling, vi her har diskuteret.

Svar:  Nu tror jeg, at meget af det, vi taler om her, også er et spørgsmål om, at vi kan få danskerne overbevist om, at vi rent faktisk gør, hvad vi kan, for at det ikke er Danmark, der betaler for andre landes manglende engagement i at få indtægter og udgifter til at stemme. Når jeg i dag spørger om nogle ting, handler det ikke om, at jeg ønsker at debattere – det kan vi sådan set godt, men det er måske bedre at gøre det en anden gang – om Danmark skal være medlem af EU eller ej. Danmark er medlem af EU, og Dansk Folkeparti synes også, at det er fornuftigt, at vi, som det ser ud lige nu, er medlem. Men det betyder jo ikke, at man ikke kan diskutere ting og sager frem og tilbage om økonomien i det. Når det handler om nogle af de andre ting, som finansministeren nævner, for eksempel landbrugsstøtten, er det også en kendt sag og et kendt dansk synspunkt, og det støtter Dansk Folkeparti også, at det på lang sigt jo er tåbeligt, at man ud fra en eller anden planøkonomisk forudsætning i sin tid har opbygget en kæmpemæssig landbrugsstøtte. Den skal vi da se at få afskaffet hurtigst muligt. Men hvis vi skal forklare herre og fru Danmark tingenes tilstand, er det jo ikke nok at sige, hvis vi kunne være så heldige at komme igennem med det, at nu har vi, jubi, fået en kæmpe rabat for vores EU-medlemskab på 1 milliard kroner, hvis vi samtidig indirekte kommer til at påføre danskerne flere omkostninger, fordi vi får mindre og monumentalt meget mindre i støtte. Og i øjeblikket er det altså sådan, som vi også tidligere været inde på, at Danmark netto er den mest bidragydende. Vi betaler i øjeblikket, i 2011, 149 euro per indbygger og ligger dermed per indbygger på et niveau, man kan sige ligger i top. Derfor går spørgsmålet altså på, om finansministeren ikke kunne tænke sig andre ting end den milliard kroner, der i øjeblikket kæmpes om for at få regnestykket til gennemsnitligt at hænge sammen.
Kommentar:  Det var en masse ord, men der blev ikke rigtig svaret på de spørgsmål, der blev stillet. Vi er vel også nødt til at forholde os lidt til, at det, det skal måles på, er noget, man selv har meldt ind. Det er jo derfor, der er den store forskel mellem de her forskellige lande i EU. Altså, man sætter bare noget op, og så siger man: Nu skal I leve op til det, uanset hvad det koster. Så må vi jo bare spørge: Hvorfor skulle det gå så hurtigt for regeringen dengang, så det blev underkendt af Naturklagenævnet? Hvorfor laver man sådan et sløset stykke arbejde, så man igen mister tid? Og hvorfor holder man sig så ikke til, at man også skal have beregnet konsekvenserne af det, man foretager sig? Så vil man ikke overholde nogen af de spilleregler, eller vil man bare sætte sig op på den høje hest og sige: Vi skal bare gennemføre noget, koste, hvad det vil. Det koster lige nu masser af arbejdspladser i Danmark, men det er man åbenbart ligeglad med.

Svar:  Altså, vi kan godt tage den her diskussion om, hvorvidt det koster arbejdspladser, eller hvorvidt nogle af de krav, vi har stillet til landbruget, rent faktisk er noget af det, der gør, at vi også kan sælge vores produkter. Men det er en anden snak. Vi kan jo ikke forhandle med miljøet. Vi kan jo ikke sige til miljøet, at de næste 20 år bliver man lige nødt til at stramme livremmen ind, og så trækker vi lige lidt hårdere veksler på jer, men det er vi altså nødt til, fordi vi er i en økonomisk krise – og tough luck, hvis man så ikke kan genoprette miljøet. På den måde kan man jo ikke forhandle med miljøet, og derfor siger jeg: EU kræver ikke et eller andet bestemt er os; de kræver, at vores resultat er et miljø i balance. Derfor er det jo et spørgsmål om, hvordan landbruget er i Danmark, hvordan vores udledninger er. Altså, når vi har nogle høje krav, handler det jo også om, at vi har et meget intensivt landbrug i Danmark. Det er godt, og det skal vi blive ved med, men vi bliver selvfølgelig også nødt til at kigge på, hvad det har af miljøkonsekvenser. Det er sådan set derfor, at den der miljøregulering, som EU har sat op, hvor de siger, at man skal have god økologisk tilstand, altså et miljø i balance, sådan set er en meget fornuftig måde at måle på, for så bliver det op til os at sørge for, at vi ikke ødelægger miljøet for fremtidige generationer. Det skal vi så finde ud af hvordan vi kan gøre bedst muligt, og det er det, det her handler om.
Kommentar:  Tak for det. Jeg bliver nødt til at gentage mit spørgsmål – et spørgsmål, som også den tidligere spørger, herre Rasmus Prehn, var inde på. Man sagde tydeligt inden valget: Lars Løkke Rasmussen har slået fast, at Venstre ikke kommer til at lave et kontanthjælpsloft, som bringer børn under regeringens fattigdomsgrænse – altså den tidligere officielle fattigdomsgrænse. Hvis ikke man har snydt nogen vælgere, er der selvfølgelig også en anden mulighed, og det er, at Venstre forsøger sig med den historie, som hedder et eller andet i retning af: Vi lovede, at ingen børn ville bringes under fattigdomsgrænsen, men nu har vi fjernet den officielle fattigdomsgrænse, så derfor er der ingen fattige børn. Hvis det er det argument, man har, svarer det jo til, at man som barn indgik et væddemål i skolegården og tabte det, men så bagefter sagde: Det gælder ikke, for jeg stod med krydsede fingre bag ryggen.

Svar:  [Lydudfald] ... fattige børn i Danmark, og regeringen vil gøre alt, hvad der står i dens magt for at håndtere vilkårene for dem på en sådan måde, at de får mulighed for en ordentlig skolegang, får mulighed for at få fodfæste til at blive en del af det arbejdende fællesskab. Det kræver, at deres forældre i det omfang, det overhovedet er muligt, har en arbejdsevne og altså er en del af det arbejdende fællesskab, så vi får skabt en større dynamik, både for indvandrerfamilier og for øvrige danske familier. Det er en tung, omfattende dagsorden, vi arbejder med i hele regeringen, og min pointe er bare, at vi ikke bør bedømmes på et enkelt statisk element. Og når vi ser på fattigdomsgrænsen, er vi nødt til at være opmærksomme på, at fattigdom er et mere komplekst begreb end dette isolerede økonomiske indkomstbegreb.
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om de stillede ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1, tiltrådt af udvalget, om ændringsforslag nummer 4 og 5 uden for tillægsbetænkningen af udlændinge- og integrationsministeren, om ændringsforslag nummer 2 og 3, tiltrådt af udvalget, eller om ændringsforslag nummer 6-8 uden for tillægsbetænkningen af udlændinge- og integrationsministeren? De er vedtaget.