Kommentar:  Jamen igen: Mange tak til herre Hans Kristian Skibby for spørgsmålet. Og jeg er fuldstændig enig med herre Hans Kristian Skibby i, at samrådsspørgsmål bør besvares, senest 4 uger efter at spørgsmålet er stillet, nøjagtig som det er udgangspunktet i Folketingets forretningsorden. Kigger vi lidt på kalenderen, fra herre Hans Kristian Skibby stillede det her spørgsmål, så har vi – bortset fra juleferien og uge 1, hvor Folketinget ikke var åbent – kun brugt de her 4 uger, som der står i reglerne.  Jeg deler i øvrigt herre Hans Kristian Skibbys holdning til, at det haster rigtig meget med at få de her udbetalinger til minkavlerne i gang så hurtigt som overhovedet muligt, så minkavlerne kan få dækket deres tab og omkostninger. Som jeg var inde på i min tidligere besvarelse i forhold til honorarer for at slå de her mink ned, jamen så er de i gang med at blive udbetalt netop i de her timer. Men der pågår bredere forhandlinger – det var vi også inde på i besvarelsen af det forrige spørgsmål – og det har den allerhøjeste prioritet for regeringen at få lavet en forhandling og en aftale om den fulde og hele erstatning. For når det er på plads, kan vi også gå i gang med at udbetale de resterende penge. Og der er et udestående, også i forhold til tempobonus og i forhold til erstatning for minkskind, som vi først kan få godkendt i EU, når vi har hovedtegningen på plads. Og der håber jeg på, at den gode, konstruktive stil, som blandt andet herre Hans Kristian Skibbys eget parti, Dansk Folkeparti, lagde for dagen i går, fortsætter i de kommende dage, så vi meget hurtigt kan lave en god aftale med en fuld og hel erstatning til de stakkels minkavlere.

Svar:  Jeg takker naturligvis for ministerens tale, men jeg vil så alligevel have lov til at anholde nogle af præmisserne. For det, der er kendetegnende for min motivation for at fremsætte samrådsspørgsmål til både erhvervsministeren og fødevareministeren tilbage i december – den 2. december var jo, at der for det første ikke rigtig var nogen afklaring, selv om man var blevet stillet det i udsigt af ministrene. Og for det andet var det jo samtidig nogle regninger, som man havde pålagt minkavlerne: Goddag, herre minkavler, du skal slå hele din besætning, du får penge af staten for at gøre det, bare gå i gang! Det gjorde de. Nogle fik besøg af militæret, andre af politiet. Andre gjorde det bare. Og så lader man minkavlerne lægge ud for en udgift til at indchartre ekstra personale og til at bestille maskiner og udstyr til at gennemføre drab på de her 17 millioner mink. Man får dem sundhedsmæssigt forsvarligt – forhåbentlig – igennem systemerne; man har folk indchartret til det. Man laver rengøring, man lejer køleanlæg og så videre for at få generne nederst Alle de udgifter er jo ganske almindelige udgifter, som man har, ligesom hvis erhvervsministeren har bestilt en vinduespudser til at pudse vinduerne i Erhvervsministeriet. Der skal betales for veludført arbejde. Det er en ordre, man får det; det er en opgave, man får. Og når man løser opgaven, skal man have penge for det arbejde, man har gjort. Det kan vi ikke se hvorfor man skal spørge EU om. Jeg tror ikke, at man spørger, om en virksomhedsejer må pudse vinduerne i Erhvervsministeriet. Hvorfor skal man så spørge, om en minkavler kan gøre rent på statens regning, om jeg så må sige? Det er altså efter vores bedste vurdering en besynderlig situation, og derfor er det jo så magtpåliggende for os at få fremrykket og få en afklaring på de her tusindvis af spørgsmål, som de her virksomheder og deres ejere og deres ansatte og deres vareleverandører og alle mulige andre jo selvfølgelig har.  Så er det jo en provokation, når jeg den 2. december for at vide: Njah, der går lige 6 uger, før du kan få et samråd. Derfor undrer jeg mig over, at man ikke er mere imødekommende fra regeringens side, i forhold til at gennemføre samrådene hurtigere. Det synes jeg er en meget berettiget kritik.