kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for svaret. Jeg har kigget på Ligebehandlingsnævnets afgørelse, og det er helt rigtigt, at ministeren ikke kan forholde sig til den. Det, der er interessant, er, at de faktisk ikke forholder sig til loven om Statens Kunstfond, som er meget klar. Den drejer sig om dansk skabende kunst. Nej, for at få forfatteren til at få medhold henter man argumentationen i EU-direktiver. Synes ministeren ikke, at det er betænkeligt, at et nævn for at kunne få den her kabale til at gå op henter argumentationen i EU-direktiver, som jo på en måde er en indblanding i indre anliggender? Altså, vi har jo EU-forbehold, blandt andet på kulturområdet, så Ligebehandlingsnævnet fraser sig egentlig loven, ser bort fra loven, som den er, og henter argumentationen i EU-direktiver. Synes ministeren ikke, at det er for meget? Altså, loven er meget klar, det drejer sig om dansk skabende kunst, og russisk er nu ikke dansk skabende kunst.

Svar:  Som jeg også sagde indledningsvis, tager jeg afgørelsen fra Ligebehandlingsnævnet til efterretning. Og jeg har på ingen måde intention om eller lyst til at sætte spørgsmålstegn ved, hvad grundlaget for den pågældende afgørelse er. Jeg anser Ligebehandlingsnævnets medlemmer og formand som særdeles kyndige personer udi den her juridiske afgørelse, og derfor sætter jeg overhovedet ikke spørgsmålstegn ved den. Så kan man gå ind i den konkrete sag og selvfølgelig have forskellige positioner, i forbindelse med hvornår man vil definere noget som dansk skabende kunst. Den pågældende person er jo dansk statsborger og har for øvrigt fået udgivet flere bøger på dansk. Og den pågældende ansøgning har så været begrundet i, at man selvfølgelig ønskede at få den opbakning på lige fod med alle andre danske statsborgere. I den konkrete sag har jeg fuld tillid til den afgørelse, der er blevet truffet. Politisk mener jeg også at den er helt korrekt.
Kommentar:  Jeg husker udmærket den samtale med journalisten. For noget af det, som jeg sagde, kom jo på baggrund af et svar på et spørgsmål, som herre Finn Sørensen havde stillet til ministeren, om det her, hvor der blev nævnt et tal på 600.000 kroner, hvilket også fremgik af det, journalisten fortalte mig. I den forbindelse sagde jeg: Det er da rimeligt at se på det, hvis der er nogle, der uretmæssigt, kan man sige, har betalt til en a-kasse uden at kunne udnytte den. Og hvis det er 600.000 kroner, er det jo et lille beløb. Jeg sagde også til journalisten, at vi skal have undersøgt til bunds, hvor meget det reelt drejer sig om. Er det kun de 600.000 kroner, eller er det et større beløb? Det har jeg ikke nogen forudsætning for at sige, for det er jo i den tid, man har været berettiget til dagpenge. Man skal ikke kigge 30 år tilbage og se på, hvad man har indbetalt, men det er i den tid, hvor man egentlig kunne have været berettiget til dagpenge. Det er sådan noget, der skal undersøges, før man kan tage endelig stilling til den slags, og det sagde jeg også til journalisten. Men hvor meget journalisten har skrevet er jeg ikke herre over.

Svar:  Man vil kigge nærmere på det, journalisten skrev, og det vil man nu undersøge, og det er sådan set det samme. Så jeg vil gerne høre, om Dansk Folkeparti vil komme med et ændringsforslag. Vil Dansk Folkeparti presse regeringen til, at de folk skal have de penge tilbage, hvis det for eksempel er 600.000 kr.? Det er klart, at hvis det er mange, mange flere millioner, er det måske anderledes. Men hvis det for eksempel er 600.000 kroner, så må man jo svare på, om man vil komme med et forslag, eller vil man presse regeringen, for det er jo sådan set det, der er ret interessant. Det er ikke, om man bare vil tænke over det eller undersøge det, for det kan man jo altid gøre. Vil man gøre noget ved det?
Kommentar:  Jeg ville håbe, at vi havde den samme tid til rådighed, som der åbenbart er i busserne i øjeblikket, hvor man åbenbart har masser af tid til at få snakket sammen. Her er der lidt mere presset. Vil ministeren bakke op om det synspunkt, at vi også, for så vidt angår busserne, i øvrigt ligesom vi ønsker det for vejene og bilerne, skal holde fast i fokus på at have kortere rejsetider, så vi skal spilde mindre tid i trafikken?

Svar:  Ja, det vil jeg gerne. De tal, som jeg læser ud af Københavns Kommunes rapport, viser 3 procent kortere rejsetid siden 2011 i bus. Der har så i det seneste år været et fald fra 4 procent til 3 procent, men ellers har der været en stigning op til de 4 procent, og så gik det ned til 3 procent Så der er øget fremkommelighed. Man kan stille sig selv det spørgsmål, hvis 3 procent øget fremkommelighed er resultatet af, at man har brugt 0,25 mia.kr., om det så er nok for den kvarte milliard kroner. Og det synes jeg da at Københavns Kommune skulle lave en regning på, altså hvor meget folk har sparet i tid, og hvordan det, når man gør det op i kroner og øre, står mål med, at man har brugt 0,25 milliard kroner
Kommentar:  Det er det, man kalder lovforberedende arbejde. Det synes jeg er fornuftigt på alle måder, så lovgivningen bliver så god som muligt. Men i det beslutningsforslag, som ministeren har sagt at han agter at implementere, er der nogle helt konkrete virkemidler, som kan bekæmpe illegal arbejdskraft, som kan bekæmpe snyd med moms og skat og lignende. De forslag er, at man stiller faglige kvalifikationskrav til de mennesker, som starter en virksomhed med varebiler. Det er, at de ikke må have restance til det offentlige, når de nedsætter sig med sådan en virksomhed. Det er krav om, at de skal have en vis økonomi, før de starter en ny virksomhed. For vi har set virksomheder gå konkurs på stribe. Det er fint, hvis det lovforberedende arbejde viser, at der er flere ting, man kan foretage sig for at komme illegal arbejdskraft til livs. Men jeg vil godt bede ministeren om at forholde sig konkret til de forslag, som et flertal i Folketinget har vedtaget, og som jeg lige for få minutter siden hørte ministeren bekræfte at han har tænkt sig at implementere. Det er jo ikke tilfældige forslag. Det er velbeskrevne forslag i et meget konkret beslutningsforslag.

Svar:  Det, jeg går rigtig meget op i, er, at når vi har afsluttet udvalgsarbejdet og vi har anbefalingerne og vi har problemstillingerne på bordet, så tager jeg en samtale med flertallet i Folketinget, som står bag det her beslutningsforslag, og der finder ud af, hvad flertallet gerne vil. Det er det, der er vigtigt for mig – at jeg kan fremlægge et lovforslag, som flertallet synes er godt, efter at der er blevet smidt noget viden og noget ekspertviden ind i processen. Og hvis flertallet er tilfreds på det tidspunkt, er alt jo godt, og det er det, der er væsentligt for mig.
Kommentar:  Det er klart, at det ikke kan holdes inden for det ene minut, når skatteministeren skal synge det samme salmevers, som skatteministeren har sunget som menigt medlem af Venstres folketingsgruppe siden 2001, nemlig sangen om skattestoppet. Jeg vil bare sige, at grunden til, at jeg tager skattestoppet op i dag, jo er, at jeg mener, at det er at stikke blår i øjnene på borgerne, at man står og puster sig op med et selvdefineret skattestop og så ellers overtræder det. Og når definitionen ikke lige passer længere, ændrer man definitionen, og så siger man: Jamen vi overholder det jo stadig væk. Jeg er ikke helt færdig. Jeg kan forstå, at ministeren meget gerne vil til at svare nu, men jeg må bare sige noget mere. I forhold til alle de ændringer af definitionen af skattestoppet har statsministeren jo i november 2010 været ude at sige, at måske skulle vi også begynde at ændre det, for eksempel når vi ser på sundhedsområdet. Energiområdet er også kommet ind over. Og sådan er der masser af ting. Mener ministeren virkelig, at Venstre med 285 skatte- og afgiftsstigninger og med alle de her udtalelser om, at måske skulle vi også lige se på noget sundhed og noget energi, stadig væk kan gå til valg på at sige, at man har et skattestop?

Svar:  Ja, helt klart! Skattestoppet vil også være der efter næste valgperiode, hvis det er sådan, at vi vinder valget, for vi er meget optaget af at have et skattestop, som giver borgerne den beskyttelse, at politikere ikke bare kan finansiere tingene sådan, at hver gang de har en god idé, er det skatteyderne, der skal betale. Jeg er helt med på, at der skal grunden til Socialdemokraternes nærmest had til skattestoppet findes, fordi man vil have den frihed, som Ole Stavad, da han var skatteminister, havde til hele tiden at finde på nye skatter og afgifter. Og jeg kan jo allerede se nu, at Socialdemokraterne er i gang med at ville slippe alle begrænsninger, hvad angår det, man kan skattepolitisk. Man har nu sagt ja til, at der skal nedsættes en kommission, der skal se på boligskatten og boligskattens betydning for finanskrisen. Det er et fundamentalt opgør med den tænkning, der har været fra regeringens side siden 2001. For hvorfor kigge på boligskatten, hvis det ikke er, fordi man vil hæve boligskatterne. Det giver ingen mening. Derfor synes jeg, at det ville klæde Socialdemokraterne at bekende kulør og sige ærligt: Ja, vi vil gerne hæve boligskatterne, for vi vil have råd til at gøre verdens største offentlige sektor endnu større. Det ville være ærlig snak.
Kommentar:  Først vil jeg sige, at ministeren ikke må glemme bankerne. Nu er det pensionskasser og investeringsfonde og sådan noget, der bliver talt om, men vi har altså den situation, at vores største banker tilsammen har – jeg tror, det er – 2,9 milliard kroner i investeringer ikke i klyngevåben, men i alle mulige andre ting, som vi jo godt ved de burde holde deres fingre væk fra og deres investeringer ude af. Bankerne bør også nævnes i den her sammenhæng som nogle, der bør omfattes af de her regler og bør gøres opmærksom på dem. Jeg forstår, at det er her i foråret, man går i gang med de her ting, og at der skal komme noget mere på banen. Jeg har tænkt mig at vende tilbage til den her sag med ikke alt for lange mellemrum, for hver eneste måned der går, hvor vi ikke gør noget ved det, fortsætter vi jo ad den gale vej, og det haster faktisk lidt. Så jeg vil vende tilbage. Hvornår kan jeg vende tilbage?

Svar:  Jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at min tidslinje sådan set er, at vi skal have en vejledning klar til sommer, så der er foråret til at få gjort den færdig. Jeg synes, det er vigtigt at få understreget, at de fleste af de virksomheder, vi har talt om, i hvert fald nogle af de store institutionelle investorer, allerede er i fuld gang og går i den rigtige retning. Jeg vil sige, at det også er min klare opfattelse, at den øvrige finansielle sektor faktisk bakker op om det her. Nogle af dem har været ude offentligt at udtale, at de synes, det er godt, at DanWatch holder øje med dem over skuldrene. Det at bruge sine investeringer ansvarligt er bare fremtiden for investorerne i Danmark, også dem, der kommer fra den øvrige finansielle sektor. Men vi har en forventning om, at vejledningen kan være klar inden sommerferien, således at virksomhederne får nogle endnu klarere retningslinjer at investere ud fra.
Kommentar:  Jeg har ikke tallene med i dag, men jeg tror ikke, det er rigtigt, når herre Mattias Tesfaye siger, at de fleste, der bor på ældrecentre, har ret til et handicapkort. Det tror jeg faktisk ikke er rigtigt. Jeg tror, at det er de færreste, der har det. Dermed er den problemstilling, som herre Mattias Tesfaye prøver at gøre meget simpel, noget mere kompliceret end som så, for det ville jo så betyde, at bilerne kørte rundt for størstedelens vedkommende med personer, som ikke har ret til at parkere på handicapparkeringspladser. Det er lagt over til danske handicaporganisationer at vurdere, hvem der har ret til det, og når man har fået den ret, så har man et kort, som man kan tage med i bilen, eller som ens plejere kan tage med i bilen, og så kan man parkere på en handicapparkeringsplads.

Svar:  Jeg tror, at ministeren har ret i, at det ikke er et flertal, der har fået udstedt et handicapparkeringskort, men jeg tror, at jeg har ret i, at det er et stadig stigende antal af de ældre på ældrecentre, som ville have ret til et handicapparkeringskort, og derfor er mit spørgsmål her bare – og det kan jeg så høre at svaret er nej på – om ikke det ville være smartere og mindre bureaukratisk, hvis ældrecentrene bare havde mulighed for at få udstedt sådan et til institutionen. Men jeg kan så høre, at det kommer vi nok ikke længere med i dag.
Kommentar:  Ja, vi står stadig væk over for en række problemer, og det er derfor vigtigt, synes jeg, at vi kører videre ad det spor, som vi nu har lagt. Vi er jo ved at gøre op med årtiers, må man sige, fejlslagen integrationspolitik, hvor man reelt ikke har turdet stille krav til folk, og det er klart, at det får vi ikke ændret fra den ene dag til den anden. Men jeg synes, det er opløftende at se, at flere forsørger sig selv. Siden vi kom i regering, er der 44.000 udlændinge med ikkevestlig baggrund, der er kommet ud på arbejdsmarkedet – 44.000. Og man må sige, at det i hvert fald er et sted, hvor man bliver udfordret også på værdisættet, for det er blandt helt almindelige danskere. Men når det er sagt, så er der mildt sagt stadig væk et stykke vej.

Svar:  Ja, og det er jo ikke kun i forhold til arbejdsmarkedet. Primært ser vi i hvert fald i Dansk Folkeparti på det kulturelle plan, og at det er det, der er problemet. Derfor må man spørge ministeren, om ministeren virkelig mener, det er hensigtsmæssigt at underskrive FN's migrationspagt, som meget vel, som vi ved, ikke er juridisk bindende, men som jo danner en slags politisk præcedens, kan man vel kalde det, for, hvordan landene skal agere i forhold til indvandringen. Så det er rigtigt, at det ikke er bindende juridisk, men der bliver jo en slags holdningsmassage, når man tiltræder den pagt.
Kommentar:  Det er i sandhed en alvorlig diagnose, de her patienter har, og når man giver det her Tysabri, er det, fordi den er meget alvorlig. I andre lande, for eksempel i Tyskland, er man ikke så restriktiv med at give Tysabri, som man er i Danmark, men der har man altså også konstateret op til 27 tilfælde af den meget alvorlige hjernebetændelse PLS, som den hedder, og den er dødelig. I Danmark har vi endnu ikke haft nogen af de tilfælde. Jeg ved, at man i EU-regi om en uges tid vil drøfte, hvorledes man skal indrette restriktionerne, og det er ikke noget med, at brugen af Tysabri skal deles ud på flere hospitaler, nej, det er måske i virkeligheden at ty til den danske praksis, altså at bruge det færre steder, fordi det er et højspecialiseret område og vi skal have de bedste centre til at stå for behandlingen af de her patienter. Nu må vi snakke videre, når min lampe ikke blinker!

Svar:  Jeg kommer ind på det med centrene i mit andet spørgsmål, der handler om behandlingssteder. Jeg vil stadig væk kun tale om ventetiderne i det her spørgsmål. Men når ministeren er inde på det, kan man jo spørge sig selv, om økonomien nogle gange kommer før effekten. I Sverige bruger man også disse medicinske præparater, der er rimelig nye, og der har man regnet på, hvad det koster samfundet. Det koster årligt samfundet i Sverige 5 milliard kroner at have multipel sklerose. De største udgiftsposter og omkostninger er i forbindelse med nedsat arbejdsevne samt plejeomkostninger. Udgifterne til medicin er det mindste af det hele. De udgør 10 procent af det samlede beløb. Kan ministeren ikke se, at ved at sætte hurtigere ind ville vi kunne spare menneskelige samt økonomiske omkostninger, og kunne ministeren forestille sig, at vi fik lavet en garanti for, at man kom i medicinsk behandling, så man ikke skulle vente lang tid?
Kommentar:  Det vil jeg selvfølgelig håbe kan lade sig gøre. For det, som jeg er bange for at man mister i den her proces, er den grundlæggende forståelse af, hvad det er, der er på spil, altså at det er de her to forskellige menneskesyn, der støder sammen, samt ideen om, at når man har en lovreligion, så må mennesker ikke bestemme reglerne. Det vil sige, at det i sidste ende er en religiøs konflikt, vi har. Det kan man tydeligt se på de undersøgelser, der er lavet, af, hvad det er, problemerne går ud på. Og derfor er det også sådan, at når vi skal sætte ind over for dem, er vi nødt til at bruge den viden, og det er der, jeg synes der mangler noget. Vi er nødt til at sige, at alle elever skal have den her viden og kunne opnå den her forståelse af, at det er et religiøst problem, vi står over for – og så selvfølgelig også indføre nogle tiltag, som kan dæmpe den negative indflydelse, som en religiøs adfærd, der er i modstrid med den normale danske adfærd, medfører.

Svar:  Jamen som sagt tror jeg, at vi kan nå hinanden et langt stykke ad vejen i forhold til en analyse af, hvad det er, der er på spil, for eksempel en helt forskellig forståelse af for eksempel kvindens stilling i samfundet, kvindens retsstilling, kvindens rettigheder som individ, ret over egen krop og så videre Men hvordan skal man så sætte ind? Og det er jo der, jeg også vil opfordre Dansk Folkeparti til at komme med helt konkrete forslag, som vi så kan drøfte, til at styrke den demokratiske dannelse.
Kommentar:  Den konklusion er jeg ikke helt enig i. Vi er mange, der godt kan læse dansk og læse engelsk og læse andre sprog, og kan man nu få det meget billigere på et fremmedsprog, tror jeg, at der er en del danskere, der vil vælge det. Der er dog den problemstilling, at typisk den ældre generation, som måske ikke er flersproget, er nødt til at betale flere penge end andre danskere. Det synes jeg da bestemt ikke er rimeligt, og det er heller ikke en rimelig konkurrencesituation for de danske magasiner, at de skal rammes hårdere rent momsmæssigt, end udenlandske magasiner skal. Jeg vil også gerne høre om afgrænsningsproblemerne. Hvem skal tjekke, om det er dansksproget eller for eksempel engelsksproget? Jeg har forstået, at i lovforslaget siger man, at det er 50 procent af magasinet, der skal være på dansk, men skal Post Danmark så åbne hver enkelt blad og tjekke, om det er på dansk? Eller hvad, hvis forsiden er på engelsk, skal man så gå ud fra, at det er engelsk, eller skal man stadig væk tjekke? Eller hvis det nu er inde i en kuvert, må Post Danmark så åbne kuverten? Det her åbner jo et ragnarok rent kontrolmæssigt. Hvordan skal man overhovedet kontrollere, at det er et dansksproget magasin, der bliver sendt?

Svar:  Først til alle de her meget konkrete spørgsmål om, hvordan man kan håndtere det her i praksis. Jeg tror, at vi skal få nogle svar i udvalgsarbejdet. Det er sådan set muligt at håndtere, som tingene er i dag, og det er jeg ret sikker på at man også vil kunne fremover også uden at bryde brevhemmeligheden, og hvad vi ellers kan høre af meget fantasifulde bekymringer i forhold til det her. Så vil jeg sige, at det er en forudsætning, Dansk Folkepartis ordfører lægger ind, at hvis man kan få det en del billigere på andre sprog, så sker der noget med det danske sprog. Venstres ordfører var så tjekket, at han ligefrem havde den norske udgave af Illustreret Videnskab med herop – nu må jeg så bare henvise til, at den har været med på talerstolen – for at sige, at de danske trykkerier er fuldt ud konkurrencedygtige. Når den norske udgave af Illustreret Videnskab bliver trykt her i Danmark, siger det os jo noget om, at vi er konkurrencedygtige, og den her frygt for, at det skal få priserne til at stige til vejrs, hvis vi får trykningen af de blade hjem, deler jeg ikke, men det må man få belyst yderligere i udvalgsbehandlingen.
Kommentar:  Skatteministeren har oplyst, at han ønsker at tage ændringsforslag nummer 2 i betænkningen tilbage. Er der nogen, der vil optage dette ændringsforslag? Da det ikke er tilfældet, er ændringsforslaget bortfaldet. Ønsker nogen derefter at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen afsluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes der afstemning om ændringsforslag nummer 1., tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af EL), om ændringsforslag nummer 5 uden for betænkningen af skatteministeren, om ændringsforslag nummer 3 og 4, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af EL), eller om ændringsforslag nummer 6 uden for betænkningen af skatteministeren? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Tak for det, og det er så også i forlængelse af det andet. Hvordan vil ministeren sikre, at andre muligheder end fremrykning af krav om efterafgrøder længe inden aftaleperiodens udløb med store konsekvenser for landmændene, hvilket er meget dårligt, afprøves først?

Svar:  Jamen også tak for det her spørgsmål, som jo ligger i forlængelse af det, vi lige har diskuteret. Jeg vil selvfølgelig gerne slå fast, at vi skal arbejde efter at få etableret så mange kollektive virkemidler som overhovedet muligt, for det giver rigtig god mening. Det giver en varig effekt i forhold til miljøet, og det giver i mange tilfælde også nogle naturværdier og kan medføre en reduktion i udledningen af drivhusgasser, hvad vi jo alle er interesseret i. Så det er ikke enten kollektive virkemidler eller målrettet regulering, det er faktisk både-og. En af udfordringerne ved de kollektive virkemidler – det tror jeg også godt spørgeren ved – er, at vi ikke har sikkerhed for, at det bliver etableret i det omfang, som der er brug for det. Derfor må vi igen sige, at den tidligere regering var alt for optimistisk med landbrugs- og fødevarepakken. Det har ikke givet de effekter, som det skulle. Derfor skal vi også se på, hvad vi nu kan gøre for at forøge afløbet på de kollektive virkemidler. Først og fremmest har vi jo en løbende dialog med interessenterne fra ordningen, og derudover har vi også besluttet at nedsætte en styregruppe for kvælstofindsatsen, hvor vi vil understøtte og styrke, at flere af dem kommer i drift. I det forum vil vi sammen med erhvervet også drøfte indsatser og finde løsninger, så vi kan indhente det efterslæb, som der er, og det håber jeg selvføgelig også spørgeren vil bakke op.
Kommentar:  Baggrunden for det her spørgsmål er også den udsendelse, vi lige har fulgt, om mors lille dreng Jørn, som handler om anbragte børns overgang til voksenlivet. Skal jeg så forstå det på en sådan måde, at ministeren ikke mener, at implementeringen af Barnets Reform er fuldt ud tilfredsstillende? Det er jo tragisk, at der gang på gang havner sager inde på vores borde, som ikke er blevet fulgt op. Det får mig til at spørge: Mener ministeren, at den forebyggelsesparagraf, vi netop har i serviceloven, om at sætte hurtigt ind for at hjælpe de her familier, bliver tilstrækkelig anvendt i praksis?

Svar:  Det er et vanvittig godt spørgsmål. Jeg tror virkelig, at man arbejder med det ude lokalt. Lige præcis med Barnets Reform søgte man netop at foregribe den gode overgang. Det er sådan set en del af reformen, at man skal lave en målrettet indsats, allerede fra de unge er 16 år og begynder at komme ind i voksenlivet. Så sikrer man den støtte, man sikrer den overgang og den udvikling, der skal til, for at den unge i sidste ende kommer til at stå på egne ben. Lykkes det så? Det gør det ikke i alle tilfælde. Det kan vi se i en dokumentar, som TV 2 har lavet. Jeg havde selv et møde for et par uger siden med unge, som havde nogenlunde samme fortælling. Så det er altså et spørgsmål om vedblivende at sikre, at man altså får løftet de sammenhænge.