kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Den her slags sager har vi fulgt tæt, og vi har i den grad forsøgt at rejse dem over for både justitsministeren og også over for ministerens forgænger på posten i løbet af den her valgperiode for at se, om vi kunne gøre noget for at løsne op. Vi kan simpelt hen ikke have, at en stor gruppe erhvervsdrivende i Danmark føler sig fuldstændig magtesløse og forladte. På den ene side gør man alt, hvad man kan, for at ringe efter politiet og for, at der er nogle fra samfundet, der kan sørge for at komme ud at tage hånd om den her form for kriminalitet. På den anden side oplever man, at man er ladt i stikken af dem, der egentlig skulle passe på en, og når man så dybt frustreret over det tager sagen i egen hånd, ja, så har samfundet ressourcer igen. Så kan samfundet godt have ressourcer til at straffe. Det virker jo helt omvendt, synes jeg, at man gør det på den her måde. Jeg synes ikke, det er okay. Jeg synes faktisk, vi behandler vores butiksejere meget, meget dårligt i Danmark. Det har jo været dokumenteret senest på tv. Nu er det så dokumenteret igen i Silkeborg. Jeg synes godt nok, at vi stiller folk, der tager en stor risiko, sætter arbejdspladser i gang, giver liv i vores mindre byer rundtomkring, i en rigtig, rigtig træls situation. Vi har så lavet nogle forbedringer, for eksempel den ordning med offentliggørelse af foto, som ministeren omtaler. Den er jo i høj grad også, vil jeg sige, et produkt af et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti. Jeg tror også, at man i den sammenhæng skal nævne Socialdemokratiet, der jo støttede det forslag, der blev fremsat, og som så blev vedtaget. Jeg vil bare foreslå ministeren, at man evaluerer den ordning. Så i første omgang: Hvad synes ministeren om sådan en evaluering? Og for det andet: Mener ministeren, at man kunne løsne yderligere op på de regler, der er i dag?

Svar:  Jeg synes altid, det er godt at evaluere de lovgivningstiltag, man har. Nu er det her fra den 25. maj, så det skal også lige virke, før vi kan drage erfaringer ind. Men jeg synes, det giver god mening, at man evaluerer tingene, helt bestemt. Så bliver der nævnt, at vi skal lempe yderligere. En lempelse skal jo ses, i forhold til at vi har en dataforordning, en databeskyttelseslov, som vi i hvert fald havde meget snak om her i salen, og som skal spille sammen med, hvad det er, man skal have lov til. Og hvor er det, den balance går? Jeg er helt sikker på, at spørgeren også er enig med mig i, at vi jo ikke kan have et samfund, hvor man tager loven i egen hånd og kommer til at hænge folk, der måske er uskyldige, ud for kriminalitet. Det hensyn må der vel også være, selv om jeg i øvrigt er enig i alle betragtninger omkring de selvstændige erhvervsdrivende.
Kommentar:  Min holdning er, at børn skal inddrages, i det omfang det passer til deres alder og udviklingstrin – det er det, som vi skal hen imod – og det gælder folkeskoler og frie skoler. Børnene skal inddrages på en måde, der passer til barnet og den situation, som der er i forbindelse med udskrivelsen. Det materiale, der ligger nu, mener jeg – og jeg er tiltrådt som minister her for nogle måneder siden – ikke er præcist nok og retningsangivende nok. Jeg mener som sagt, at det både i de frie skoler og i folkeskolerne skal være klart, hvad man egentlig gør, når man står i den situation, at man må give et barn videre, og det er det, vi gør nu, og jeg ønsker, at vi skal kunne klare den her proces uden hele tiden at skride til lovgivning. Det vil vi jo nogle gange gerne som lovgivere, men jeg mener, at vi skal give den her mulighed for, at vi ved almindelig samtale og dialog kan løse udfordringen.

Svar:  Det har jeg langt hen ad vejen også respekt for. Jeg tror også, man kan komme langt med oplysning og informationsmateriale, for jeg tror også, friskolerne selv ønsker, at børnekonventionens regler skal gælde hos dem. Men jeg lytter alligevel meget, når Ombudsmanden i sit seneste brev understreger, at han ikke vurderer, at der er bindende regler, og derfor vil han ikke have mulighed for at behandle sager, hvis en elev ikke bliver inddraget. Det skriver han. Han skriver også videre: »Ligeledes vil ministeriet efter det oplyste ikke umiddelbart kunne gribe ind over for en privatskole i tilfælde af tilsidesættelse af vejledningen«. Er det ikke trods alt et problem?
Kommentar:  Tak for svaret. Eller det var jo faktisk ikke et svar på spørgsmålet. Jeg kan lige prøve at gentage, hvad spørgsmålet, der var sendt over til ministeren, var: Er ministeren enig i, at det er på tide, at den nuværende regering indkalder til vækstforhandlinger? Det svarede ministeren ikke på, men det får ministeren så chancen for at svare på om et lille øjeblik. Så vil jeg bare sige, at når man så har travlt med at botanisere i vores forskellige vækstinitiativer, er det selvfølgelig er rart og godt, at man læser, hvad oppositionen har fremsat, og store dele af vores vækstudspil er jo noget, der i virkeligheden har meget længere tid på bagen end regeringens alder. Jeg ved så ikke, hvor gammel man skal være for som regering at få lov til rent faktisk at indkalde til forhandlinger, men det kan ministeren måske så gøre mig klogere på. Jeg synes måske bare, det er lidt underligt, at man så vælger en beregning, hvor man har lagt nogle effekter til grund, som man bruger i forhold til ordinære nedsættelser af selskabsskatten. Det er jo ikke det samme som at regne på, hvad effekten vil være af at give et øget fradrag for forskning og udvikling. Nu vil jeg ikke bede ministeren om at redegøre for, hvorfor man ikke har prøvet at regne på den reelle effekt af sådan et initiativ, for det ligger ovre i Finansministeriet, og det går jeg ud fra ministeren ikke kan svare på alligevel. Men så kan ministeren som sagt så svare på mit oprindelige spørgsmål, som er: Kommer der egentlig en invitation på et tidspunkt, for jeg går også ud fra, at ministeren godt kan se, at der faktisk er initiativer, som vi godt kunne begynde at forhandle om? Det kan også være, der er initiativer, som ministeren godt kan regne ud på forhånd han aldrig får igennem, men sådan er det jo at være minister i en mindretalsregering.

Svar:  Jeg er glad for, at herre Benny Engelbrecht deler ud af sine erfaringer som minister i en mindretalsregering, og jeg er helt sikker på, at det kan jeg selvfølgelig også lære noget af, og så kan vi så dele den gensidige glæde over at læse hinandens ting. Det er i hvert fald også fremmende for debatten, at vi har en dialog, ikke alene her, men også i forhold til de forskellige udspil og indlæg og så videre, vi kommer med. Der  kommer  forhandlinger, der  har været  forhandlinger, og Socialdemokraterne vil med ganske stor sandsynlighed blive inviteret til en stor del af disse. Der har været lavet en Nordsøaftale med Socialdemokratiet, og tak for det, og der kommer forhandlinger om alle mulige af de andre elementer, også allerede i år. Så bare rolig, man skal nok blive inviteret.
Kommentar:  Tak til ministeren for det svar. Hvordan stiller ministeren sig til den problemstilling, der jo blandt andet bliver peget på i hvidbogen i forhold til det, man vel plejer at kalde snitfladeproblematikker, altså det her med, at borgere falder mellem stolene? De beskriver fra Socialpædagogernes side, hvordan man, når demens rammer i en yngre alder, altså mens man er relativt ung, jo så typisk er hjemmeboende med sin familie, og de beskriver i hvidbogen her, hvordan de her familier som udgangspunkt ikke har behov for pleje og omsorg i den traditionelle sundhedsfaglige forstand. De har brug for socialfaglig støtte, der kan hjælpe dem med at skabe overblik og struktur i deres hverdag og få bearbejdet de mentale og følelsesmæssige ændringer i relationerne, som demenssygdommen giver. Altså, det her med, at det er en sygdom, hvor man har nogle forskellige behov, alt efter hvor i sygdommen man er, og hvor man er i sit liv, giver jo en fare for, at man bliver tabt mellem stolene; mellem det sociale system og det mere sundhedsfaglige system. Men hvad tænker ministeren i forhold til de der snitfladeproblematikker, som i øvrigt er så velkendte fra andre steder i vores systemer?

Svar:  Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi netop får øje på de her ting, og jeg tror også, der er fokus på derude, at vi netop skal finde ud af, hvordan vi sikrer, at der ikke er mennesker, der falder imellem det kommunale system og det sundhedsfaglige på sygehusene, og pludselig bliver tabt. Det bliver der et fokus på, og det er jeg meget, meget glad for.
Kommentar:  Mener ministeren, at det er en forbedring af kvaliteten, at man i en vuggestue går fra at have noget mad, der bliver tilberedt på stedet, som børnene kan være med til i det omfang, de nu kan, de kan lugte det, og de kan sidde og spise mad, som er frisk veltillavet, over til i stedet at få leveret noget frosset eller vacuumpakket mad en gang om ugen, som så skal stå i køleskabet, og som man så tager af og børnene spiser i løbet af ugen? Hvis ministeren mener, at det er en forbedring, kan jeg godt forstå, at ministeren har den her skamrosning af regeringens politik. Det er bare ikke sådan, det bliver oplevet af de fleste ude i vuggestuer og børnehaver. Der oplever man tværtimod, at man konstant er udsat for nedskæringer og forringelser, at man ikke får lov til selv at få nogle penge, så man kan indrette de køkkener, der lever op til kravene, og kan sikre, at der er personale til, at man kan lave mad sammen med børnene, få en god oplevelse sammen med børnene og få frisk veltillavet mad. Det er den type forbedringer, der bliver efterspurgt, ikke regeringens standardiserede vacuumpakkede madpakker – hverken på madområdet eller på andre områder. Det er derfor, jeg synes, at det er vigtigt at få ministerens udmelding: Er det her primært et sted, hvor børnene skal opbevares og spises af med madpakker og så videre, mens forældrene er på arbejde, eller mener ministeren faktisk, at det har en værdi i sig selv, at børnene har nogle gode oplevelser, har en god vuggestue og børnehave, hvor de virkelig kan få lov til at lege og have det sjovt, at det er det, der er fokus på at skabe gode rammer for?

Svar:  Det er jo tankevækkende, så meget tid vi bruger på at debattere frokostmåltidet i daginstitutionerne, og jeg gentager med glæde, hvad jeg har sagt rigtig, rigtig mange gange: Der er jo ikke tale om centraliserede, vakuumpakkede leverpostejmadder, om end oppositionen har brugt uendelig meget tid på netop at skabe dette skræmmebillede i hovedet på bekymrede forældre – bekymrede forældre, som skal lægge øre til, at man virkelig bruger så meget krudt på at få det til at lyde, som om det her simpelt hen bliver forfærdeligt. Jeg har de seneste to måneder besøgt en række daginstitutioner rundtomkring i landet, som er rigtig godt i gang med at starte på at få tilbudt et sundt frokostmåltid til hele institutionens børn, og jeg kan love fru Line Barfod, at jeg har talt med mange forældre, som, om end lidt røde i kinderne, har sagt: Vi var lidt bekymrede til at starte med, men hold da op, hvor er vi glade for, at vores børn får mad i daginstitutionen, at det simpelt hen nu bliver en del af kerneydelsen, når man går i daginstitution i Danmark, at så får man altså også serveret et sundt frokostmåltid.
Kommentar:  Jeg må jo takke for svaret, men jeg står meget undrende over for det. Det, der er sket her, er jo, at hele det færøske politi, som jo er bemandet med færinger, og som har stor betydning i det færøske samfund, er blevet omstruktureret næsten efter samme model som den danske politireform, uden at færøske myndigheder overhovedet er blevet hørt, selv om der har været gentagne ønsker om det. Siden har man så nu indsat en ledende politiinspektør og andre politikommissærer, uden at det færøske landsstyre er blevet hørt, på trods af at der står i § 110, og jeg citerer: »Forinden indstilling om ansættelse i politikorpset afgives, indhenter rigspolitichefen erklæring fra landfogden (politimesteren) og fra Færøernes landsstyre.« Her burde der jo være tale om en ren tilståelsessag. Denne paragraf er jo indsat efter ønske fra Færøerne. Vi har en speciel retsplejelov for Færøerne, for selvfølgelig skal færøske myndigheder have indflydelse på, hvordan det færøske politi struktureres og ledes. Den stilling, som vi taler om her, var jo også forinden bemandet med en færøsk politikommissær. Jeg vil fastslå, at jeg slet ikke forstår, at justitsministeren kan komme ind på sådan en begrundelse ved at henvise til en anden paragraf. Hvis man nu, som jeg forstår ministeren, ikke vil holde sig til § 110 i retsplejeloven, hvor der altså står, at man skal høre både landfogden, altså politimesteren, og Færøernes landsstyre, vil jeg spørge: Har man i denne sag hørt landfogden, som der står i § 110? Altså har man hørt landfogden, men ikke landsstyret? Hvis det er sådan, kan justitsministeren jo ikke – kan man sige – afskrive § 110.

Svar:  Det er jo korrekt, som herre Høgni Hoydal læser bestemmelsen op, men herre Høgni Hoydal glemmer blot at læse første del af bestemmelsen op, hvor der netop refereres til  Færøernes  politikorps. Det er det, som bestemmelsen drejer sig om, altså Færøernes politikorps. Der kan man så tydeligvis se af § 109, at man sondrer mellem Færøernes politikorps eller det særlige politikorps for Færøerne i stykke 3 og så de ledende politiembedsmænd i stykke 2 i § 109. Så herre Høgni Hoydal kan godt mene, at reglerne burde være anderledes, det er jo en ærlig sag, men reglerne er nu engang, som de er. Det var også helt efter den procedure, at man ansatte den tidligere chefpolitiinspektør tilbage i 1997. Der blev heller ikke indhentet en udtalelse, så det er en fast praksis. Derfor er der mig bekendt heller ikke indhentet – men det har jeg ikke undersøgt specifikt – en erklæring fra landsfogden i den her sammenhæng. Så reglerne er altså fulgt. Jeg har også haft lejlighed til at redegøre skriftligt over for fru Annika Olsen, som havde rettet henvendelse. Der har jeg ikke efterfølgende fået nogen modreaktion på den redegørelse, jeg har givet fru Annika Olsen.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. De, der stemmer for, bedes rejse sig. Tak. De, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De, der stemmer hverken for eller imod, bedes rejse sig. Tak. Afstemningen er sluttet. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). For stemte 95 (S, V, DF, RV, SF, EL, KF, NB, LA, ALT, Simon Emil Ammitzbøll-Bille (UFG) og Uffe Elbæk (UFG)), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og bliver nu sendt til statsministeren.

Svar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om de stillede ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Er ministeren enig i, at alle danskere belastes af selskabsskatten, da både lønmodtagere og personer på overførselsindkomst vil få indkomstfremgang ved en sænkelse af selskabsskatten?

Svar:  Selskabsskat udgør jo, som spørgeren også ved, en væsentlig del af det danske beskatningssystem og bidrager altså også væsentligt til finansieringen af velfærdssamfundet og den offentlige service og selvfølgelig også de offentlige investeringer, som vi også kort berørte før. I 2018 udgjorde indtægterne fra selskabsskatten cirka 61 milliard kroner Det svarer til cirka 6 procent af de samlede indtægter fra skatter og afgifter. Selskabsskatten betales jo i første omgang af de selskaber, der har skabt profit og dermed også overskud i Danmark. Det sikrer jo så altså blandt andet også, at værdi skabt i Danmark beskattes her i landet, selv om virksomhederne skulle være helt eller delvist ejet fra udlandet. Samtidig sikrer selskabsskatten også virksomheder, hvis indtjening blandt andet bygger på vores infrastruktur; og en velfungerende og veluddannet arbejdsstyrke bidrager selvfølgelig også til finansieringen af vores velfærdssamfund med selskabsbeskatning. Endelig er selskabsskatten jo også en beskatning af de ekstraordinære afkast, som nogle virksomheder opnår ved at udnytte den fælles samfundsressource, om man vil, som vi alle sammen er med til at bidrage til, for eksempel i form af kulbrinteindvinding i Nordsøen og fiskeri i danske farvande. Så alt i alt synes jeg, at den måde, som selskabsbeskatningen er indrettet på, er både fair og rimelig.
Kommentar:  Jeg kunne egentlig godt tænke mig at returnere spørgsmålet om det her med psykologhjælp. Kender ordføreren de nuværende muligheder? Det er den ene ting. Og hvad skal loftet være? Det er jo rigtigt, at hvis man har brug for psykologhjælp kan det nogen gange være kortvarigt, og andre gange kan det være langvarigt, og det kunne jo være ønskværdigt, hvis alle bare fik den hjælp, de nu engang skulle have, men så må vi tilbage til virkelighedens verden, for sådan er det jo ikke nødvendigvis, for såre simpelt har vi også en vis økonomi, som vi er nødt til at tage hensyn til. Men jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvad skal loftet være?

Svar:  Jeg synes jo, at der er noget meget mærkeligt i, at hvis man har en fysisk skade, bliver man behandlet, indtil den er overstået, eller i hvert fald indtil den er afhjulpet så godt, som det kan lade sig gøre. Men når det handler om de psykiske skader, er vi anderledes tilbageholdende. Vi er i hvert fald i SF klar til at finde pengene til det her. Jeg ved, at når det handler om voldtægtsofre, for det er en sag, som jeg har gransket rigtig meget, er de få timer, som man kan få, i mange tilfælde ikke nok. Jeg synes ikke, at vi kan være det bekendt – specielt når rigtig mange af sagerne falder, er det mindste, vi kan gøre, at anerkende de personer, som er blevet voldtaget, som ofre og tilbyde dem den hjælp, der skal til, for at de kommer over den hændelse.
Kommentar:  Tak. I forhold til de spørgsmål, som fru Özlem Sara Cekic stillede, vil jeg høre, om ikke ordføreren kan bekræfte, at i den aftale om en styrket indsats mod socialt bedrageri, som jo ligger til grund for det her lovforslag – nu er det ikke alle elementer, der er behandlet i lovforslaget – er der et punkt 6, der omhandler flere kommunale politianmeldelser af socialt bedrageri. Tager ordføreren ikke det som en tilkendegivelse af, at vi netop synes, at det er vigtigt, at de sager, der skal overdrages til politiet, selvfølgelig også bliver det?

Svar:  Lovforslaget indeholder faktisk ti forskellige punkter, og når man kigger dem igennem, vil man se, at der ikke er noget i lovforslaget, der lægger op til, at vi nu skal have en ekstern myndighed som politiet, som skal ind i de her sager, efterforske dem og komme frem til en afgørelse. Vi ved jo i dag, at man i nogle af de her sager, hvis det var, at politiet skulle rejse dem, ikke ville få medhold, fordi beviserne simpelt hen ikke er stærke nok. Det er vigtigt for os at sige, at vi skal slå hårdt ned på dem, der begår socialt bedrageri. Samtidig skal vi også sikre retssikkerheden. Ting er ikke sort-hvide, som Dansk Folkeparti gør det til. Der er nuancer, og de skal selvfølgelig med, ligesom vi skal overholde persondataloven og sikre retssikkerheden.
Kommentar:  Jo, det undrer også mig meget. Det eneste, jeg i bund og grund ved, og som jeg kan sige i den mundtlige besvarelse her, er, at der har været en teknisk fejl, som er dybt beklagelig. Hvorfor man ikke opdager det, og hvornår de første bøder er kommet ind, og hvornår branchen begyndte at reagere, har jeg ikke lige datoerne på. Spørgeren løber en åben dør ind. Jeg er fuldstændig enig i, at det her bare ikke skal kunne ske. Jeg er glad for, at man har fået det rettet. Jeg er også glad for, at man er ved at gennemgå alle sagerne, for de vognmænd, der ikke selv har henvendt sig, skal have deres penge igen, hvis de har fået en bøde, og selvfølgelig en beklagelse fra politiet.

Svar:  Det glæder mig rigtig meget, at justitsministeren er helt enig i, at det er uacceptabelt og uforståeligt, at det her kan ske. Som jeg hørte det, var det umiddelbart før påske, at busvognmændene begyndte at reagere på det her. Jeg forstår, at busvognmændene i første omgang blev mødt rimelig afvisende af Rigspolitiet. Hvad er ministerens forsvar for det? Når man henvender sig i så oplagt en sag, skal man så bare afvises ved døren? Skal der ikke være en mere lyttende og imødekommende attitude? Det er den ene ting, som vi tager i første omgang.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 47 (S, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 51 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.
Kommentar:  Tak. Så til det andet helt centrale spørgsmål i den her debat: Kan ministeren svare på, hvad de mange tusinde mennesker skal leve af, som må forlade arbejdsmarkedet længe før pensionsalderen på grund af nedslidning eller manglende kvalifikationer, og erkender ministeren, at dette problem vil vokse i takt med de vedtagne og planlagte forhøjelser af pensionsalderen, og hvis ministeren erkender, at det er et problem, hvad vil han så gøre ved det?

Svar:  Tak for det. Vi bliver jo lidt i samme boldgade. Det er heldigvis sådan, at for dem, der ikke kan arbejde frem til folkepensionsalderen, er der i dag mulighed for helt eller delvis at trække sig tilbage. Vi har jo blandt andet givet mulighed for fleksjob i få timer om ugen, hvilket i høj grad er kommet gruppen af ældre til gode. Det er i bund og grund positivt. Det har vist sig, at i gruppen af ældre med nedsat arbejdsevne er der flere, som i dag bevarer en tilknytning til arbejdsmarkedet i stedet for at overgå til førtidspension. Derudover har vi jo med reformen af førtidspension og fleksjob skabt bedre plads på arbejdsmarkedet til mennesker, der har en nedsat arbejdsevne. Mennesker, der er nedslidte efter et langt arbejdsliv, har således også bedre muligheder for at få et job, der tager hensyn til deres arbejdsevne. Og for personer, der har en så ubetydelig arbejdsevne, at de hverken nu eller i fremtiden meningsfuldt kan være en del af arbejdsmarkedet, så er der jo netop mulighed for en seniorførtidspension eller en førtidspension. Der er også nogle, der mangler de kvalifikationer, der efterspørges på arbejdsmarkedet, og derfor har vi jo også som led i beskæftigelsesreformen indført en række uddannelsesinitiativer for forsikrede ledige med færrest kompetencer. Disse initiativer skal hjælpe blandt andet seniorer og andre ledige med at have fokus på al opkvalificering og mere jobrettet uddannelse og dermed også hjælpe dem tættere på arbejdsmarkedet. I den trepartsaftale, som jeg selv var med til at forhandle sidste år, trepartsaftale III, videreudviklede vi også sporskifteordningen, så medarbejdere i nedslidningstruede brancher får bedre muligheder for at deltage i omskolingsforløb – i bund og grund noget, der er rigtig nødvendigt. Jeg mener ikke, at stigningen i folkepensionsalderen er problematisk. Det, der er afgørende, er jo, at vi kommer til at leve længere, som jeg har sagt, og det er i sig selv positivt. En højere folkepensionsalder skal jo være med til at sikre, at flere bruger nogle af de her raske år på arbejdsmarkedet, og dermed også være med til at sikre, at vi fortsat har råd til, at alle får en værdig alderdom. Derudover har vi jo så også så sent som i fredags lavet en lang række aftaler med Dansk Folkeparti, som netop også tilskynder til, at ikke mindst vores ældre medborgere får nogle bedre vilkår, end tilfældet er i dag.
Kommentar:  Men så vil jeg sådan set godt følge op på den dialog, som ministeren siger at der ikke kan oplyses om, mellem Forsvarsministeriet og Forsvarskommandoen. Nu går ministeren jo meget op i, at der er en forsvarsforligskreds. Har han tænkt sig at diskutere det med forsvarsforligskredsen, eller er det bare en dialog, der er internt mellem Forsvarskommandoen og departementet?

Svar:  Når jeg har rapporten og rapporten er færdig, altså når vi ikke står med et ufuldstændigt dokument, men med et færdigt dokument, er det aftalt med forligskredsen, at alle de forligsbestemte analyser, der ligger med det eksisterende forsvarsforlig, skal være en del af den midtvejsevaluering af forsvarsforliget, som vi i fællesskab skal lave i juni måned.