kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  En Venstremand, som har været med til at sende mere end 130 arbejdspladser ud af landet hver evig eneste dag, mens herre Lars Løkke Rasmussen var statsminister, vil selvfølgelig altid begynde at lede efter hår i suppen for at kunne skyde på sine modstandere, som prøver at gøre et rigtig, rigtig godt job. Jeg håber, at Venstre virkelig vågner op og vil være ansvarlige, for det, den nuværende regering er i gang med, er at rydde op efter den tidligere, højreorienterede regering og sørge for, at vi får skabt nogle arbejdspladser i Danmark. Hvis man ser på den finanslov, der blev vedtaget for 2012, og sammenholder den med den kickstart, som vi laver af dansk økonomi, sammenholder med den pakke, som er blevet lavet – som nogle steder er blevet kaldt for bankpakke – og sammenholder det med energipakken, bliver der skabt en masse, masse arbejdspladser. Vi har fuld fokus på at skabe arbejdspladser til danskerne, for det er det, der skaber rigdommene i det her land. Det er det, der sikrer, vi kan have en god, veludviklet offentlig sektor på længere sigt, og det er det, der vil sikre, at der er tillid til dansk økonomi. Det, vi gør med det her lovforslag, er at sikre, at de virksomheder, der driver forretning i Danmark, betaler skat, og at man kan holde øje med, at de betaler den skat, de skal. Det er selvfølgelig efter den lovgivning, som vi lægger frem i det her lovforslag.

Svar:  Jeg synes, at det er helt fair, at man som politiker skal stå til ansvar for de beslutninger, man træffer. Jeg tror ikke, at herre Thomas Jensen noget sted kan finde, at det var VK-regeringen, der syntes, at nu skal vi have en finanskrise. Altså, jeg tror alligevel, at selv herre Thomas Jensen vil mene, at det er lige i overkanten at beskylde den tidligere regering for at være dem, der opfandt og indførte finanskrisen. Det, der jo er afgørende, er at blive målt på den politik, man har ført. Der synes jeg det er noget af en beskyldning at sige, at den førte politik under den tidligere regering sendte arbejdspladser ud af landet. Det bliver også kun ved nogle vage formuleringer, for jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det var for nogle konkrete tiltag, som sendte arbejdspladser ud af landet. Vi ved jo lige nu og her, hvad den nye regerings politik betyder med hensyn til at sende arbejdspladser ud af landet. Det er, hvad enten det gælder grænsehandelsfølsomme varer – hvor vi ved, at grænsehandelen eksploderer og detailhandelen mister arbejdspladser – eller NO x -afgiften, der har ført til, at der den ene dag efter den anden bringes nye historier om virksomheder, der enten flytter ud eller undlader at investere i Danmark. Det er direkte konsekvenser af lovgivning fra den her regering. Det er dybt problematisk. Det er det, man skal stå til ansvar for, og man skal ikke prøve at indikere, at der er nogle, der selv har opfundet en finanskrise.
Kommentar:  Jamen vi havde en glimrende samtale her forleden onsdag, også om, hvordan vi kan komme videre, og hvor herre Frank Aaen også stillede spørgsmål om, om vi ikke kunne få inddraget flere muslimske styrker. Og det er jeg enig i. Altså, Jordan er aktivt, og af muslimske lande har vi også Tyrkiet, der er aktivt, og vi har Emiraterne, men jeg så gerne, at flere var med. Men det begreb, fredsbevarende styrker, kræver lige, at der er en fred at bevare, og det vil sige, at vi skal sørge for, at Karzairegeringen har mulighed for at fungere i hele området og få trængt Taleban tilbage, for jeg står fast ved, at vi ikke en gang til må overlade Afghanistan til Taleban, som det skete i 1990'erne, hvor omverdenen trak sig for hurtigt tilbage. Jeg ønsker også mere, hvad angår det civile område. Jeg ønsker mere samarbejde med regionen; sidste gang nævnte jeg for eksempel også Tadsjikistan, som jeg ønskede inddraget mere på det civile område. Det skal vi også, vi skal styrke den civile komponent, og jeg håber på, at vi den 28. januar, hvor vi skal have en konference, får styrket donorkoordinationen og det civile element kraftigt.

Svar:  Det er jo klart, at for at få fredsbevarende styrker ind skal man have etableret en fred. Men det, der sker nu, er, at man etablerer en skarpere krig. Man skal være opmærksom på – og vi vender tilbage til det i næste spørgsmål – at langt de fleste af dem, der kæmpes imod, jo ikke er Taleban. Det er lokale styrker, lokale grupper, som simpelt hen bare ikke vil domineres af udlandet, og som ikke ønsker at blive domineret af en korrupt præsident, der er indsat ved valgsnyd i Kabul. Man ønsker en anden udvikling. Det er derfor, jeg synes, det virker så selvmodsigende at tro, at man kan komme tættere på en anden udvikling i Afghanistan ved bare at fortsætte og forstærke det, man har gjort nu i årevis. For jeg tror, vi er enige om, at det, der er gjort i Afghanistan indtil nu, specielt i Helmandprovinsen, men også i andre dele af Afghanistan, ser ud til at gå den forkerte vej. Derfor vil jeg spørge ministeren: Er det en god idé bare at mose på ad den samme vej med endnu mere magt, når man kan se, at resultatet faktisk har været tilbageskridt? Og der citerer jeg sådan set USA's øverstkommanderende, McChrystal, som siger, at det går den forkerte vej.
Kommentar:  Det var jo nærmest sådan en Lars Løkke-måde at forklare det på, mere eller mindre. Men når det er sagt, vil jeg sige, at det jo kommer helt an på, hvilken situation Danmark er i. Hvis det er på grund af, at vi ser en massiv tilstrømning af folk, der enten ønsker at søge asyl, eller som så ikke ønsker at søge asyl, og som man måske afviser på grænsen, så er det jo én situation. Hvis det handler om kriminalitet, så kan det handle om noget helt andet, og derfor kan der faktisk godt være forskel på, om det er grænsekontrol eller baglandskontrol, der fungerer bedst. Men i den situation, vi er i nu, mener jeg bare at grænsekontrollen er at foretrække, og det er selvfølgelig også derfor, vi har forlænget det med ½ år, og jeg har da bemærket, at det ikke er noget, Dansk Folkeparti sådan decideret er utilfreds med.

Svar:  Nej, det er vi skam ikke. Vi vil gerne have en permanent grænsekontrol, og derfor bliver jeg jo også igen nødt til at stille spørgsmålet til integrationsministeren: Hvornår ser integrationsministeren en situation for sig, hvor der ikke vil være nogen trussel ved den danske grænse fra asylsøgere og/eller kriminelle og/eller tidligere udviste? Hvornår opstår den situation og dermed muligheden for at afskaffe den midlertidige grænsekontrol?
Kommentar:  Det kommer jo meget an på, om Dansk Folkepartis medlemmer af kommunalbestyrelserne rent faktisk lever op til deres ansvar. Hvis de gør det, er det det jo netop ikke, og jeg må bare igen sige, at jeg har meget stor tiltro til DF's medlemmer, også i kommunalbestyrelserne. Det er ikke kun her i Folketinget, jeg mener I gør det ganske godt. Det mener jeg også I gør derude, og det mener jeg bestemt også at Venstres medlemmer af kommunalbestyrelserne gør. Så som det ser ud nu, er det jo ikke et problem. Altså, vi står og diskuterer et ikkeeksisterende problem p.t. Skulle det gå hen og blive et problem, er det noget andet.

Svar:  Det er i det her tilfælde for sent, når først problemet er der. Det er et af de få tilfælde, hvor vi i Dansk Folkeparti faktisk rigtig, rigtig nødig vil stå i fremtiden og sige: Hvad sagde vi? Vi prøver med en fremstrakt hånd at imødegå problemerne, inden de opstår. Men vi må jo bare erkende, at vi i stedet for en integrationsminister har en parallelminister, og det er jeg rigtig ked af.
Kommentar:  Nu er en række af de forslag, som ministeren er kommet med, jo forslag, der fjerner noget af det demokrati, der har været, for eksempel ældreråd, og siger, at man ikke længere skal have ældreråd i alle landets kommuner. Man kan jo hurtigt spare penge, når man fjerner en del af demokratiet. Det har bare ikke noget som helst med kontrollen at gøre. Ældrerådet er jo ikke en kontrol af de ansatte, ældrerådet er en mulighed for at have en dialog med de borgere, som det vedrører. Men i forhold til spørgsmålet om kontrol vil jeg gerne høre, om ministeren også er indstillet på at fjerne de regler, som for eksempel herre Rasmus Prehn stillede spørgsmål om før, og som gør, at hjemmehjælperne er nødt til at bruge en masse tid på at måle og veje deres tid, fordi regeringen er optaget af, at private firmaer skal kunne byde ind, og at alt det, der er på ældreområdet, skal kunne måles og vejes i bittesmå bidder. Er ministeren indstillet på, at her er det altså vigtigt, at man kan have en ordentlig arbejdstilrettelæggelse, og at der er tillid til, at de hjemmehjælpere, der er ude hos de ældre, godt kan tilrettelægge arbejdet sammen med de ældre, uden at det er målt op i 5 minutter til støvsugning, 7 minutter til nedre toilette og så videre, men at man faktisk kan finde ud af at tilrettelægge, hvad det er, den ældre har brug for den pågældende dag?

Svar:  Nu er det jo sådan, at man i arbejdet med at have fokus på, hvad tingene koster, også er nødt til at vide, hvad det er for nogle opgaver, der bliver foretaget. Det er sådan set det, der er begrundelsen for det. Jeg er glad for, at fru Line Barfod også er dykket ned i det store udspil med de 105 konkrete forslag, for der synes jeg virkelig vi er meget ambitiøse med vores forslag til regelforenkling – for eksempel på ældreområdet – som berører medarbejdergrupperne i sektoren bredt, også SOSU-assistenterne. Vi ønsker for eksempel netop at fjerne dokumentationskrav, som plejepersonalet i dag skal bruge tid på, og lempe vicitationsreglerne. Det er forslag, som medarbejderne jo altså selv har ønsket. Det her handler netop i høj grad, som fru Line Barfod også siger, om at frigive tid og ressourcer til velfærdsopgaverne. Når kommunen for eksempel ikke længere skal tilbyde forebyggende hjemmebesøg til de mest friske ældre, kan der bruges ressourcer på andre områder i ældreplejen som for eksempel den direkte omsorg, som også i øvrigt social- og sundhedsassistenterne i høj grad varetager.
Kommentar:  Mange tak, formand. Mener ministeren ikke, at det er på høje tid at få skabt en afklaring omkring Togfonden DK og DSB’s fremtidige materielindkøb, når DSB selv udtaler, at de mange forsinkelser, som passagererne på DSB’s strækninger oplever i øjeblikket, blandt andet skyldes udfordringer med togmateriellet?

Svar:  Jo, men helt indledningsvis vil jeg da gerne kvittere for, at herre Rasmus Prehn mener, der er behov for en afklaring af Togfonden DK, eftersom der ikke er penge til at gennemføre alle projekterne i Togfonden DK. For sagen er jo den, at der mangler 15,5 milliard kroner i Togfonden DK, hvilket finansministeren så sent som i weekenden gjorde opmærksom på. Det er også derfor, regeringen har indkaldt forligskredsen til en drøftelse af Togfonden DK. Som bekendt er regeringen ikke med i det forlig om Togfonden DK, som blev indgået i januar 2014. Lad mig så vende mig til den anden del af spørgsmålet, nemlig DSB's materiel. For at imødegå DSB's materieludfordring er DSB gået i gang med at udarbejde et beslutningsgrundlag for de fremtidige materielanskaffelser, og beslutningsgrundlaget dækker både en mulig anskaffelse af ellokomotiver til erstatning for ME-lokomotiverne og den langsigtede plan for fremtidens tog. Det understreger også, at det er nødvendigt at få elektrificeret det danske hovedbanenet, hvilket regeringen støtter. Det er overgangen til elektrisk drift, som kan sikre muligheden for at indkøbe mere driftstabilt elektrisk togmateriel. I første omgang er det vigtigt, at vi får færdiggjort elektrificeringen på Sjælland, men også hovedstrækningen bør elektrificeres, så fremtidens intercitytog kan være elektriske. Men det kommer vi jo alt sammen til på fredag, hvor vi har indkaldt til en forhandling om Togfonden DK.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget.

Svar:  Forhandlingen drejer sig derefter om lovforslaget i sin helhed. Der er ingen, der beder om ordet, så vi går til afstemning.
Kommentar:  Jamen igen vil jeg sige, at jeg ser frem til at forhandle med Venstre. Men jeg synes, det ville bidrage til debatten, hvis Venstre kom frem på banen. Venstre har jo åbenbart afgjort med sig selv, at der kan findes 3 mia kroner på beskæftigelsesindsatsen, og derfor ville det være interessant for os andre at finde ud af, hvordan man gør det. Hvor skal der spares henne? Kan herre Lars Løkke Rasmussen ikke give bare et lille indblik i det? Vi vil jo gerne løse nogle konkrete udfordringer for den enkelte, og derfor har vi, som jeg også sagde før, bedt eksperter om at lægge vægt på tre ting: Hvordan kan beskæftigelsesindsatsen bedst bidrage til, at den ledige kommer hurtigt tilbage på arbejdsmarkedet, gerne i et varigt job? Hvordan kan hjælpen tage udgangspunkt i den enkelte lediges situation? hvilket jo hænger sammen med, at vi har hørt mange ledige fortælle historier om, at de ikke synes, de bliver set, som de mennesker med de kvalifikationer, de har. Og hvordan kan samarbejdet mellem virksomhederne og jobcentrene forbedres, så vi sikrer, at virksomhederne får den arbejdskraft, de har brug for? Det er relevante spørgsmål, som vi gerne vil tage stilling til, også sammen med Venstre. Men vi starter ikke med at tænke på et eller andet milliardbeløb, som så kan bruges til noget andet. Hvis man fandt et millardbeløb, kunne det sikkert godt bruges til noget andet, men det er ikke vores tilgang til den her situation. Vores tilgang er, at vi gerne vil skabe et bedre beskæftigelsessystem,  (Formanden:  Tak!) og jeg synes jo stadig, at herre Lars Løkke Rasmussen skylder et svar på, hvordan man skal finde 3 milliard kroner Hvor er det, der skal spares?

Svar:  Hvis statsministeren læste vores finanslovsforslag, ville finansministeren se, at vores ambition er 4 milliard kroner (Munterhed). 14 milliard kroner er nok lige i overkanten, da det vist er 11 milliard kroner, der bruges på selve systemet, vil jeg sige til beskæftigelsesministeren. Men når nu statsministeren siger, at det ene og det andet ville være befordrende for debatten, bliver jeg altså nødt til bare i virkeligheden at gentage mit spørgsmål. Jeg forstår egentlig ikke, at statsministeren ikke er i stand til at svare lidt mere imødekommende på det, når man tænker på den nye parlamentariske situation og de flertalsmuligheder, regeringen har i det her Folketing. Jeg bilder mig sådan set ind – det kan være, at jeg er indbildsk – at hvis vi skal lave en beskæftigelsesreform, hvis vi skal lave en vækstpakke, der spreder optimisme i dansk erhvervsliv og blandt danskerne i foråret, har jeg svært ved at se, at regeringen og i hvert fald Venstre ikke er en del af det. Jeg udtrykker nu et ønske om at se de her ting i en sammenhæng, og så håner statsministeren mig bare. Statsministeren må da være i stand til at svare på det enkle spørgsmål: Hvis man, når eksperterne har talt, og når regeringen har tænkt sig om, er i stand til at lave en aftale på beskæftigelsesområdet, som frigør et beløb – stort eller mindre – er regeringen så indstillet på at bruge det provenu målrettet i forhandlinger om en vækstpakke II? Det bør man da kunne svare ja eller nej til.
Kommentar:  Jamen den her regering vedstår sig arv og gæld, især gæld, må vi sige, for den er voldsomt stor fra den tidligere regering. Det er sådan, at der er et boligforlig, hvor Radikale er med, og det er jo sådan, som det altid har været, og det var det også, da den tidligere regering kom til. Jeg tror ikke, fru Louise Schack Elholm var i Folketinget på det tidspunkt, men jeg husker tydeligt, at der tilsluttede Konservative sig også folkeskoleforliget og alle mulige andre forlig. Og så var det sådan, at hvis man åbnede op for yderligere partier, holdt man møder om det. Men jeg kan garantere for, at jeg vil indkalde til en drøftelse af regeringens kickstart – det er jo det, jeg har gjort til i morgen – og fremrykningen af renoveringsinvesteringer som det, der blev aftalt i boligpakken 2010, hvor vi fremrykker yderligere. Jeg mener, at VK tidligere har talt for fremrykning, og jeg forventer derfor også, at vi forholdsvis hurtigt kan blive enige om forslaget og få sat gang i beskæftigelsen. Det skylder vi jo danskerne. Så jeg kan ikke forstå, at fru Louise Schack Elholm læser det, der står i Boligen, som en vis herre læser Bibelen.

Svar:  Det glæder mig, at ministeren har ændret holdning og nu i hvert fald bakker op om, at vi skal forhandle om et boligforlig. Det ser jeg meget frem til. Jeg er så spændt på, om man vil overholde god forhandlingsskik, da man altid har været efter den tidligere regering, og sørge for at indkalde til møderne og svare på spørgsmål og sådan noget fra forhandlingsparterne. Jeg håber, ministeren vil vise den gode forhandlingsvilje i forhandlingerne.
Kommentar:  Men jeg håber, at vi kan blive enige om, minister, at det er mere forsvarligt at afvikle udendørs arrangementer end indendørs engagement.

Svar:  Det er jo noget, vi diskuterer rigtig meget i kulturkredsen, især i forbindelse med idrætsarrangementer. Man uanset hvor er det jo rigtigt, at der har været meget diskussion om forskel mellem indendørs og udendørs. Jeg spurgte også meget ind til det, men sundhedsmyndighedernes klare anbefaling er, at det handler om at begrænse antallet af mennesker, og hvor mange mennesker vi er samlet. Derfor er der grundlæggende tre tal, der styrer mange ting i vores samfund, herunder kulturlivet: Det er de 10 som begrænsning for voksne, de 50 som begrænsning for børn og unge under 21 år og de 500 som begrænsning, hvis man sidder nederst
Kommentar:  I et par aviser har der været noget dækning af sagen, og Venstres retsordfører udtalte i den forbindelse, og jeg citerer: » Hvis vi ikke kan få statistik på anmeldelser, sigtelser og domfældelser for specifikke kriminalitetsformer, er det en mangel. Og det skal repareres.«   Jeg går ud fra, at ministeren er enig i det; det er vi vist alle sammen. Jeg skal bare spørge om noget i forhold til den reparation, der skal foregå. Når der er en regeringsordfører, der udtaler sig om sådan en sag i en artikel fra for ganske nylig, kan ministeren så ikke komme mere ind på, hvad den her reparation indebærer, og hvornår vi kan forvente retvisende statistik?

Svar:  I forhold til hvor omfattende det skal være, kommer det an på, hvad der menes med retvisende statistik. Hvis det skal være meget omfangsrigt, tror jeg, vi skal diskutere det i forbindelse med et nyt system. Det skal vi så have en diskussion om. Men jeg tror også, vi skal være ærlige og sige: Hvor detaljeret vil vi have det, og hvad vil vi kræve af politiet i forhold til at bruge tid på at lave det? Altså, hvor mange koder skal vi have for det ene og det andet og det tredje, og hvor langt ned i detaljen skal vi gå? Der tror jeg altså, at hvis vi skal lave sådan noget, skal det være i forbindelse med et nye system. For det har jeg meget svært ved at se man kan udvikle det gamle til, ud over at det tager en masse tid for politiet. Og det synes jeg lige vi skal overveje om vi vil gøre.
Kommentar:  Kommunerne har også en pligt, men det bliver svært, når man er en kommune og i forvejen skal prioritere både børn og ældre og også de psykisk sårbare, især med den her regerings meget, meget målrettede politik om at presse kommunerne maksimalt på økonomien. Så jeg synes egentlig, at det er lidt tankevækkende, at ministeren bare siger, at det er kommunernes pligt, især også når man tænker på, at der er nogle kommuner, som faktisk vælger at bruge et redskab, der hedder muligheden for at bygge billige boliger. For eksempel har man så også frataget kommunerne den planlov, som den tidligere regering indførte, der faktisk muliggjorde og gav kommunerne et redskab. Så det er lidt interessant, at man siger, at kommunerne skal finde nogle løsningsmuligheder, når man egentlig ikke giver dem de redskaber, der kan gøre det lidt lettere for kommunerne. Men jeg hører egentlig bare ministeren sige, at ministeren ikke deler KL's bekymring om, at den her målgruppe vil have meget svært ved at betale deres husleje, og at det vil være svært at finde billige alternative boliger til den her målgruppe. Det er ministeren uenig i?

Svar:  Jeg er enig i, at der, når man er på kontanthjælp, eller hvis man er aflønnet efter en overenskomst på de lavere løntrin, er en prioriteringsopgave, der er større, end hvis man tjener rigtig mange penge. Men jeg er ikke enig i, at gennemførelsen af kontanthjælpsloftet giver anledning til, at mennesker af den grund tvinges fra hus og hjem. De beløbsrammer, der ligger, er af en sådan karakter, at det med hjælp fra kommunen til at få dagligdagen til at hænge sammen skal være muligt at forblive i de lejligheder – eller får tid til at flytte over i lejligheder i en anden prisklasse, hvis det er sådan, at familiens situation grundlæggende har ændret sig. Men igen skal vi være opmærksomme på, at kontanthjælp er en midlertidig ydelse, og et af regeringens mål er at få kontanthjælpen til at fremstå som en midlertidig ydelse. Det er noget, som aftalepartierne lægger meget vægt på, altså at man ikke fra kommunernes side fortsat bare lader disse mennesker, vi taler om her, være i en passiv situation. De skal have den målrettede støtte, de har krav på. Og her er jeg enig i, at der er rigtig mange kommuner, der er nødt til at geare op. Men sådan er det. Det er en følge af de reformer, der blev lavet, også under den tidligere regering, og det er et spor, vi kører videre i med denne reform. De skal have den hjælp, de har krav på, og det kræver aktivitet og ikke passivitet.
Kommentar:  Tak. Jeg fik det svar, jeg egentlig også havde forventet, også ud fra de udtalelser, som ministeren selv er kommet med i forskellige medier. Og jeg vil egentlig gerne understrege her, at vi jo alle sammen på tværs af politiske skel synes, at det er vigtigt, vi tager os af børnene, og det er vigtigt, at vi også opdager, hvis det er sådan, at børn rent ud sagt udsættes for overgreb eller vold eller lignende. Men der, hvor jeg godt lidt vil hen, er det der med, at vi vel også har en forpligtelse til at passe på forældrene. Jeg ved godt, at der er forældre, der ikke behandler deres børn ordentligt, og selvfølgelig skal der underrettes om dem, og selvfølgelig skal man gøre alt for at stoppe de sager. Men hvornår er det for meget? Altså, hvor mange forældre skal fejlindberettes til kommunen, enten fordi at man har slået sine børn eller for den sags skyld på grund af påstande om, at der er begået vold i hjemmet, uden der reelt er det, før ministeren synes, at det også kunne være, vi eventuelt skulle kigge på loven igen? Altså, er der ting, som vi også kan gøre bedre fra Christiansborg i forhold til at mindske antallet af fejlunderretninger?

Svar:  I ni ud af ti anbringelsessager har der været en underretning på barnet, og det siger noget om, hvor vigtige underretninger er for at få fat på de børn, der mistrives. Og jeg tror alle, der sidder i børn og unge-udvalgene derude, og som har at gøre med de anbringelsessager, vil nikke genkende til, at de børn, der udsættes for de sværeste omsorgssvigt, bliver udsat for uhyrligheder: Børn, der bliver sat på varme kogeplader; børn, der bliver brændt med cigaretskodder; forældre, der er så fulde, at de ikke kan sørge for, at børnene får mad at spise, fordi det er mængden af øl i køleskabet, der optager dem. Det er så vigtigt, at vi som samfund får grebet alle de børn, og der  er  underretninger fuldstændig afgørende. Og derfor  er  det positivt, at vi ser flere underretninger i de her år.