kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Det lød jo umiddelbart meget fint, men jeg forstod ikke helt, om det, ministeren sagde, var, at regeringen vil holde op med at indføre en masse kontroltiltag for de dele af den offentlige sektor, der ligger ude i kommunerne, så der ikke, hver gang vi får en sag, kommer nye kontroller, men at man vil gøre det sådan, som man for eksempel har gjort i forhold til Forsvarskommandoen, hvor man, på trods af at der nu er afsløret meget, meget alvorlige fejl, har sagt, at det, der skal til, er at få genoprettet tilliden. Er det den holdning, som regeringen også vil have, når det fremover kommer frem, at der er forekommet fejl på et plejehjem, på en skole eller i et jobcenter eller i en socialforvaltning? Vil det så også være regeringens holdning og den måde, man vil agere på, at der ikke skal indføres nye statslige eller lokale kontroller, men at det handler om at få undersøgt: Hvorfor opstod den sag, hvad var baggrunden for den, er det, fordi der generelt er noget galt med den måde, som arbejdet er tilrettelagt på, så vi skal ind og ændrer noget for hele landet, eller var det det konkrete sted, der opstået en fejl, så det derfor er der, man skal tage fat, i stedet for at indføre en statslig regel om kontrol?

Svar:  Jeg er sådan set lidt i tvivl om, hvor spørgeren vil hen med spørgsmålet, for jeg mener som sagt ikke, at der er noget entydigt svar på, om det er det ene eller det andet, man skal. Altså, der er jo ikke nogen tvivl om, at den her regering går ind for det kommunale selvstyre, og jeg mener derfor ikke, at det generelt er min opgave at gå mere ind i enkeltsager, men der skal selvfølgelig være en balance mellem tillid og kontrol, hvilket jeg også mener at de nye forslag på socialområdet i forbindelse med afbureaukratiseringen lægger op til. Det er kommunerne, der lokalt har ansvaret for at tilrettelægge for eksempel ældreplejen, herunder har de altså også ansvaret for at sikre, at der er tilstrækkeligt og kvalificeret personale til at løse opgaven i overensstemmelse med serviceniveau og kvalitetsstandarder. Det er derfor helt grundlæggende kommunalbestyrelsens ansvar at reagere, hvis der modtages helt konkret information om, at der er eller kan være grundlag for kritik af hjælpen. Og der skal om nødvendigt tages initiativ for at rette op på forholdene enten lokalt eller via de dertil indrettede klagesystemer. Hvis det så skulle vise sig, at der er behov for centrale initiativer, må det være op til os folketingspolitikere at lytte til de eventuelle problemstillinger, som kommunalpolitikerne kommer med. Så helt sammenfattende vil jeg sige, at jeg ikke mener, at vi som politikere i tide og utide skal blande os i den kommunale administration, men jeg vil ikke dermed udelukke, at der også i fremtiden vil kunne opstå situationer, hvor enkeltsagerne giver anledning til, at vi som folketingspolitikere skærper opmærksomheden på et område med opfølgende lovgivning – i hvert fald nogle gange – som resultat. Det vil naturligvis afhænge af de givne omstændigheder.
Kommentar:  Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-3, tiltrådt af udvalget. De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Det er jo så tredje onsdag i træk, et lille hattrick, hvor jeg har haft mulighed for at svare på spørgsmål af den karakter, og jeg kan sige, at hverken min eller regeringens holdning har ændret sig i løbet af de 3 uger, men jeg svarer meget gerne igen, fordi det korte af det lange er, at færre skal være passivt forsørget og flere skal være i job. Det bidrager alle vores reformer på kontanthjælps-, førtidspensions-, sygedagpenge-, beskæftigelses- og skatteområdet i meget høj grad til. Men det betyder jo ikke, at vi er færdige med at lave reformer, som giver flere et aktivt liv med en uddannelse og beskæftigelse. Vi er i gang med sidste runde forhandlinger om en refusionsomlægning, der giver kommunerne et større incitament til at finde den indsats, der virker for den enkelte ledige. I det nye år kan vi se frem til, at Carsten Kock-udvalget kommer med anden runde af deres anbefalinger til en bedre aktiv indsats, og Dagpengekommissionen barsler også med deres anbefalinger i 2015, så der bliver rig mulighed for at arbejde med reformer på arbejdsmarkedsområdet. Så er der spørgsmålet om, hvorvidt antallet af personer med relativt svage økonomiske incitamenter skal nedbringes endnu mere, end det sker med skatte- og kontanthjælpsreformen. Det ser jeg gerne, hvis det kan ske inden for en økonomisk ansvarlig ramme og vel at mærke, uden at den sociale balance sættes over styr.

Svar:  Nu synes jeg sådan set, at man som minister skal passe på med ligesom at latterliggøre, at der er blevet spurgt til det her flere gange, for det kunne jo faktisk være, fordi vi ikke har fået svar fra regeringens side. Så simpelt kan tingene jo nogle gange hænge sammen, og det er sådan set også det, der er essensen i det her i dag. Vi diskuterede det jo også lidt med statsministeren i går. Nu skal man jo ikke tale ondt om nogen, der ikke er her, men jeg havde måske håbet lidt på, at økonomi- og indenrigsministeren i dag var lidt mere klar i mælet end statsministeren, som ligesom har for vane ikke at svare på det, vi spørger om. Men nok om det. Jeg vil sådan set bare gerne spørge økonomi- og indenrigsministeren, om de reformer, som vi nu har gennemført sammen – og det synes jeg jo er godt – opfylder hele det ambitionsniveau, som Det Radikale Venstre og økonomi- og indenrigsministeren har. Hvis vi kigger på det, når det hele er indfaset inklusive skattereformen, tror jeg, at vi er fremme ved cirka 2022, men på det tidspunkt er der stadig væk omkring en kvart million danskere, der har et meget, meget lille incitament til at arbejde. Så er jeg godt klar over, at ministeren sagde, at der både skulle være færre på offentlig forsørgelse og flere i job. Men er ambitionen ligesom udfyldt med en kvart million danskere, for hvem der kun er et meget lille incitament til at arbejde i 2022? Jeg synes, at det er en ringe ambition, og det er i hvert fald ikke, som jeg kender Det Radikale Venstre. Jeg kender jo sådan set Det Radikale Venstre som et parti, der i den grad har fokus på, at man skal yde, hvis man har mulighederne og kapaciteten til det. Så det undrer mig lidt, at ambitionen ikke er højere.
Kommentar:  Jeg tror, rigtig mange af dem, der ser på det her, synes, det er lidt underligt, at der står en spørger, som repræsenterer et tidligere regeringsparti, som har nedsat en kommission, som skal komme med sit arbejde, så vi kan træffe beslutning om det, med henblik på at det skal virkeliggøres i 2021, og så står man og anklager den nuværende regering for, at den kommission, man selv har nedsat, ikke arbejder hurtigt nok, og man siger, at den skulle komme med resultatet før. Det kan godt være, det er mig, der har misforstået et eller andet, men er det ikke lidt underligt? Hvis man nu havde været så forhippet på den grønne omstilling, da man selv sad i regering, kunne man da havde skrevet det i det kommissorium, men det har man ikke gjort, og derfor arbejder kommissionen med det her. Regeringens holdning er fuldstændig klar: Vi er glade for, at Venstre er drejet rundt på en tallerken og som det sidste parti har tilsluttet sig de ambitiøse målsætninger, og det håber jeg bliver virkeligheden, når vi også skal se på transportsektoren.

Svar:  Jeg har meget svært ved at se, at Venstre skulle have skiftet noget som helst eller vendt rundt på en tallerken. Vi vil netop gerne fortsætte de lave registreringsafgifter på elbiler både i 2020 og i 2021, og det er også derfor, vi for 14 dage siden fremlagde det beslutningsforslag. Men vi vil jo også gerne afvente Transportkommissionen for at have den langsigtede løsning. Men vi er så bekymrede for, hvad der sker i 2021. Sætter vi salget af elbiler i stå, fordi der ikke er klarhed om nu, hvad der skal ske i 2021? Frygter ministeren ikke, at vi sætter elbilsalget i stå, ved at der ikke er klarhed over reglerne?
Kommentar:  Når man ændrer sin opfattelse af de målsætninger, som vi i fællesskab har sat, er det så andet end signaler? Når man beder eleverne om at vælge, hvad de har lyst til, og måske ikke sådan følge den målsætning, som er sat, er det så ikke at rende fra ansvaret i forhold til det, som er blevet besluttet, fordi man kan se, at man ikke kan nå målsætningen?

Svar:  Jeg vidste faktisk ikke, at det var Socialdemokratiets politik at uddelegere ansvaret til de unge i forhold til at opnå den her målsætning. Det er helt nyt for mig. Jeg ser jo den her målsætning som en politisk målsætning, som handler om, at vi skal gøre uddannelserne attraktive og indrette vores uddannelsessystem på en måde, der afspejler, at der er helt forskellige unge, og at der derfor også skal være forskellige ungdomsuddannelser.
Kommentar:  Tak. Jeg går ud fra, at man så regner med, at jo større afgiftsstigning, jo større påvirkning af befolkningens sundhed. Kan ministeren så løfte sløret for, hvor store afgiftsstigninger det er, man opererer med, eksempelvis på fedtafgiften og på afgiften på øl?

Svar:  Som tidligere nævnt vil indretningen af de konkrete afgiftsstigninger, størrelsen og indfasningen og så videre fremgå af finanslovforslaget, når det fremlægges, og til den tid vil der ikke længere herske tvivl om, hvordan provenufordelingen vil se ud, eller hvordan afgifterne fremover vil være indrettet.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 43 (V, LA, ALT, RV og KF), imod stemte 62 (S, DF, EL og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er forkastet.
Kommentar:  Jeg må bare sige, at jeg er fuldstændig enig. Jeg tror, at den bedste måde at sikre sig et godt liv er at have et arbejde, og jeg synes, det er en fuldstændig fundamental del og hele grundstenen i vores velfærdssamfund at sikre, at folk går på arbejde. Det er det, som vi arbejder med i hvert af de 15 områder. Det er det, som vi arbejder med i Tingbjerg, hvor man bygger en masse private boliger. Det er det, vi arbejder med i Taastrupgaard, hvor man igennem mange år har kæmpet, både gennem nedrivninger, men også med at omdanne området på andre måder. Altså, det er jo grundlaget for det hele: at sikre, at der er folk, der står op og går ud af døren klokken 7 om morgenen og går på arbejde hver dag. Det er jeg fuldstændig enig i.

Svar:  Så kan jeg starte med at sige tak for den forrige besvarelse. Nå, men videre til spørgsmålet: Er ministeren enig i, at det bliver mindre attraktivt for de 1.770 familier i de udsatte boligområder, der kan se frem til en højere social ydelse som følge af regeringens politik, at tage et arbejde, og at det isoleret set virker negativt på at løse ghettoudfordringerne i Danmark?
Kommentar:  Der er blevet gennemført mange ting. Og de mange ting, må man gå ud fra, vil alt andet lige føre til, at der bliver færre udsatte boligområder i Danmark. Men alt andet er jo ikke lige. I 2015 kom der som bekendt et meget stort antal asylansøgere til Danmark. De har jo i et eller andet omfang også fået asyl i Danmark i 2016 og er blevet placeret bestemte steder. Hvis nogle af de steder, de er blevet placeret, er gået fra at være ikkeudsatte boliger til udsatte boligområder, kunne det være en forklaring. Men jeg må ærligt indrømme, at jeg ikke har undersøgt, om det er sket. Jeg står bare og teoretiserer nu og her. Ud over det er det ikke sådan, at regeringen stopper nu og her. Det er rigtigt, at der er en boligaftale fra 2014, som handler om, at man også skal mindske antallet af udsatte boligområder. Regeringen har sat et arbejde i gang med at undersøge i Landsbyggefonden, hvilke midler man derfra kan bruge til en ny boligaftale. Denne boligaftale vil også kunne indeholde elementer, som kan reducere antallet af ghettoområder i Danmark.

Svar:  Det, ministeren teoretiserer over, er sådan set ikke så langt fra det her. Jeg vil også give ministeren ret i, at der selvfølgelig ligger en særlig udfordring, hvis nogle af de mange flygtninge, som er kommet, også bor i de almene boligområder. Men jeg vil egentlig bare spørge, om ministeren mener, at der kunne være mening i måske at give noget særlig støtte til de områder, som så modtager mange af de flygtninge. Det kunne være et område som Vollsmose, der er på størrelse med en mellemstor købstad eller tilsvarende. Ville det i virkeligheden give mening at give noget mere støtte til de områder for at få dem til at løse problemerne?
Kommentar:  Altså, det, jeg vil sige, er, at regeringen og vi i Socialdemokraterne faktisk ikke behøver en opfordring fra Folketinget til, at vi skal tage hensyn til landdistrikterne, for det gør vi, når der sker ændringer i de offentlige virksomheder. Hensynet til landdistrikterne indgår i sådan nogle situationer i regeringens overvejelser på linje med en række andre væsentlige overvejelser, som vi i forvejen gør os. Så det mener jeg da er svar nok.

Svar:  Der er kun en halv millimeter hen til at sige ja, for ordføreren vil egentlig gerne sige ja til indholdet, men vil ikke stemme for ved afstemningen. Så jeg vil spørge, om ordføreren ikke er enig i sigtet i det, som vi har lagt frem her fra Venstre og Konservatives side. Er sigtet ikke rigtigt, altså at når man i forvejen omorganiserer et område, er det fint at prøve at tage en overvejelse med i det og så eventuelt placere det uden for København? Er ordføreren enig i sigtet?
Kommentar:  Det er jo godt at være stærk i troen. Det ville bare sådan rent politisk være rart at vide, hvornår vi så er der. Altså, kan udenrigsministeren for eksempel sige, at der, inden indeværende år er rindet ud, er stoppet for saudiarabiske overførsler til moskeer i Danmark? Eller endnu bedre, kan udenrigsministeren sige, at der er stoppet for overførsler til moskeer og andre lignende institutioner i EU? Der er trods alt lidt tid at løbe på; det har lige været nytår, udenrigsminister. Kan vi få sådan en garanti? Det haster.

Svar:  Jeg er ked af at sige til spørgeren, at spørgeren sparker en åben dør ind. Altså, det er jo noget, som regeringen er dybt optaget af, både med lovgivningsredskaber, men også i alliance med andre demokratiske lande i Europa, i forhold til hvordan vi sikrer, at der ikke er donationer, altså aktiviteter, der undergraver vores demokrati, vores ytringsfrihed, vores værdier – ikke mindst her i Danmark. Det er noget, vi er stærkt optagede af, og det er noget, vi løbende kommer til at vende tilbage til. Og jeg håber også, at debatten om, hvordan vi gør det, er noget, vi er fælles om, for jeg tror, det er noget, vi skal debattere hver dag. Og vi skal ikke bare tage ét initiativ, vi skal tage mange initiativer.
Kommentar:  Tak for det. Jeg skrev til borgmesteren, det er korrekt. Min særlige rådgiver kontaktede medlemmer af Venstres byrådsgruppe i Frederikshavn, det er også korrekt. Og mine embedsmænd i ministeriet har alene drøftet nogle tekniske ting omkring den ansøgning, der har ligget, og har ikke på den måde formidlet kontakt. Det er muligt, at min særlige rådgiver har været i kontakt med lokale medier, det vil jeg ikke afvise. Min særlige rådgiver er jo løbende i kontakt med både sociale medier, aviser, dagblade og så videre Og i forhold til Venstres medlemmer generelt set, folketingskandidater og andre, lever vi heldigvis i et demokrati, og hvordan de agerer, kan jeg ikke tage ansvaret for.

Svar:  Jeg vil gerne så her til sidst spørge ministeren, hvornår jeg i de nordjyske medier ser, hvad ministeren mener. Mener han virkelig noget med den grønne omstilling? Mener han også noget med møllerne? For det har han behændigt indtil nu undgået at melde ud, selv om han er blevet spurgt. Hvad mener ministeren, skal de der møller op, ja eller nej? Og er det ikke meningen, at ministeren så på den måde vil argumentere for, hvorfor den grønne omstilling er vigtig? Hvis alle siger nej til møller og siger, at de skal stå et andet sted, så bliver der jo ingen møller. Det er derfor. Man kan jo ikke begge dele, altså både ville have møllerne og så ikke ville have dem alligevel. Men jeg medgiver meget gerne, at det er en smart fidus, ministeren har fået ved at få pisket en stemning op, således at han på den baggrund kan sige: Jamen vi ville jo gerne, men folket vil jo ikke. Hvis det er det, der er formålet, synes jeg, at ministeren skylder os en rigtig god forklaring.
Kommentar:  Tak. Jeg forstår udmærket godt bekymringen, og det er jo netop, fordi vi har haft fri bevægelighed og man har været en så integreret del af hinandens lande, kan man sige. Det har befolkningerne også nydt stor gavn af. Lad mig sige det helt firkantet: Vi skal jo ikke importere svenskernes problemer til Danmark, og derfor vil vi selvsagt blive ved med at føre en stram udlændingepolitik. Men jeg forstår også godt det, som herre Henrik Brodersen henviser til, altså at hvis man så bliver svensk statsborger, har man øget bevægelighed. Dertil er der dog at sige, at der jo er et stykke vej til at blive svensk statsborger, men jeg kan godt forstå den problemstilling, man forsøger at rejse her. Og jeg kan i hvert fald bare sige, at vi ikke skal importere svenskernes problemer til Danmark.

Svar:  Nu, hvor svenskerne holder op med at have den her stramme grænsekontrol, så stiger antallet af asylansøgere i Sverige i samme sekund. Så kan man sige, at det måske ikke er en ladeport, der står åben, men en dør, der står på klem for, at det kan finde sted igen. Og min bekymring er simpelt hen den udvikling, jeg kan se ovre i Malmø, som vi ligger så tæt på. Derfor kan vi meget nemt risikere med Sverige som transitland at få de udfordringer her i Danmark, som Malmø er belemret med. Og der tænker jeg, om det er noget, ministeren vil tage hånd om og følge skarpt.
Kommentar:  Tak. Klimarådet mener jo, at den første tredjedel, som ministeren taler om, de første 7 million t,  kun kommer hjem, hvis vi er meget, meget optimistiske. Det er i høj grad et best case scenario, og det er derfor, de siger, at man ikke helt kan regne med det –  plus  at vi har taget de lavthængende frugter. Er det så ikke vigtigt, at vi nu kommer i gang med at lave nogle konkrete initiativer? Det kunne for eksempel være nogle klimaafgifter. Jeg henviser til, at flere af Socialdemokratiets ordførere ikke har villet støtte forslag om at lægge afgift på kød, benzin eller flyrejser, men har sendt CO 2 -afgiften i udvalg i samarbejde med støttepartierne, som jo også hænger i klimabremsen. Vi kunne godt gå i gang med arbejdet om at introducere en CO 2 -afgift på de her områder, mens embedsmændene arbejder – den slags kan jo trække ud, altså embedsmændenes arbejde. Hvad tænker ministeren om, at vi kommer i gang?

Svar:  Der bliver jeg nok nødt til at rette spørgeren, for det er simpelt hen ikke rigtigt at sige, at Klimarådet konkluderer, at der er meget stor usikkerhed omkring de 7 million t – det gør de ikke. De konkluderer faktisk det modsatte, altså at der er ret stor sikkerhed. Der er selvfølgelig nogen usikkerhed; det vil der altid være. Det, de siger der er stor usikkerhed om, er det, vi skal lave ude i fremtiden. Og der skal vi – det er jeg enig i – blive mere konkrete. Så er der det med CO 2 -afgiften. Der bliver jeg simpelt hen nødt til at sige, at jeg er forvirret. For jeg troede, at spørgeren gik ind for en tværgående ensartet CO 2 -skat, og hvis man gør det, kan man jo ikke samtidig gå ind for, at vi skal lægge CO 2 -skat på nogle sektorer og hæve den dér, for det er det modsatte af en ensartet CO 2 -skat.
Kommentar:  Nu snakker ministeren meget om ansvarlighed og inklusion, og hun synes, at hun har fået gennemført et godt stykke arbejde. Men ministeren nævnte så også, at regeringen i samarbejde med Dansk Folkeparti har fået gennemført den her såkaldt meget socialt ansvarlige genopretningspakke. Man kan så stadig væk sætte spørgsmålstegn ved, om det er socialt ansvarligt, især når man ser på, at det her som sagt er med til at ramme familier, der ikke har det godt i forvejen, de mest udsatte familier. Jeg vil egentlig gerne prøve at stille et mere konkret spørgsmål til ministeren. Det er sådan, at Dansk Folkeparti har været ude at sige, at det faktisk er meget bevidst, at loftet over børnefamilieydelsen skulle ramme indvandrerfamilierne hårdest. Det er da lidt tankevækkende, at det er et bestemt segment i samfundet, man går efter, det er simpelt hen indvandrerfamilierne, der jo gennemsnitligt har flere børn end etnisk danske familier. Synes ministeren egentlig, at det er en ansvarlig politik at gå efter en bestemt udsat gruppe i samfundet?

Svar:  Nu synes jeg stadig væk, at vi har en ganske generøs ydelse i forhold til, at vi har 30.000 kroner som loft over børnefamilieydelsen. Igen vil jeg gentage, at når man skal lave en genopretningspakke af den størrelse, som vi er ude i her, så kan man ikke undgå, at der er nogle, der vil mærke det i det her samfund. Det er sådan set også sådan, at vi alle sammen bidrager og bærer til i forhold til at finde de 24 milliard kroner, som sikrer, at der er ro og stabilitet om dansk økonomi, som sikrer, at vi fortsat kan have et velfærdssamfund, der ikke bliver truet af spekulanter og dermed også af problemer i forhold til, at vi kan sikre en sund økonomi i Danmark. Derfor synes jeg, at det er godt, vi har fået en genopretningspakke, som skaber ro omkring dansk økonomi, så vi derved også kan sikre, at vi fortsat kan gøre noget for de svageste i vort samfund.
Kommentar:  Nu har vi jo mange gange, vil jeg sige til herre Morten Bødskov, diskuteret økonomi og udfordringer, og jeg er godt klar over, at Socialdemokratiet jo ikke rigtig har registreret, at der har været den største krise siden anden verdenskrig i europæiske økonomier og i verdensøkonomien, og at den har slået mange lande ud af kurs. Det er naturligvis noget, som man som regering må tage bestik af, og derfor skal der en gang imellem træffes nogle ubehagelige valg, og valget var mellem at skulle forudse en endeløs række af år, hvor vi, hver gang vi vil gøre noget, skal ud for at spare et andet sted, og at skulle sige: Nu udfaser vi efterlønnen, og dermed får vi et råderum, et pusterum, i økonomien, så vi kan sikre kernevelfærden. Og det valg, regeringen har truffet, er at udfase efterlønnen. Når herre Morten Bødskov spørger om, hvordan jeg har det med det, så vil jeg sige, at jeg har det godt med det, for jeg har hele tiden været præget af den filosofi, at når man træffer den slags beslutninger, skal man sige før et valg, hvad man vil gøre efter valget. Og det har vi jo blandt andet lært af den frygtelige historie med Poul Nyrup Rasmussen, som garanterede efterlønnen og garanterede efterlønnen, men som løb fra det efter valget, og den situation vil regeringen ikke komme i.

Svar:  Jeg tror, at der nu sidder rigtig mange og ser den her debat på tv, og at de har lidt svært ved at forstå, hvad det er, finansministeren egentlig siger, for det kan jo ikke passe, når statsministeren i øvrigt også er kommet med nogle meget klokkeklare udtalelser om, at man stod bag efterlønsforliget – der var ro om efterlønnen, folk kunne trygt regne med den. Man kan jo ikke på den ene side sige det og så på den anden side nu stå og sige: Jamen altså, nu er vi klar til at smadre efterlønnen, folk skal ikke længere have efterløn, for vi mener, det er roden til alt ondt. De to ting hænger jo ikke sammen. Derfor tror jeg, at der er ganske mange mennesker, der har meget, meget svært ved at forstå, hvad det er, finansministeren siger. Man har vedtaget en finanslov og sagt til befolkningen, at regningen for krisen var betalt nu. Nu var regningen samlet op, der var ingen grund til at lade den ligge, nu var regningen for krisen betalt. Tror finansministeren ikke, at der er rigtig mange efterlønsmodtagere, som har lyttet til det, og som undrer sig over, at man nu er klar til at bryde et forlig, som er bredt funderet, som er historisk vigtigt, og som mange efterlønsmodtagere har indrettet og vil indrette sig efter, det gælder ikke mindst deres private pensionsopsparinger?