kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg må starte med at sige til herre Martin Henriksen, at jeg altså bliver nødt til at sige, at jeg ikke tror, man nødvendigvis kan afgøre, hvem der er de bedste studerende, ud fra, hvem der har den største pengepung. Jeg er helt med på, at vi skal kræve selvforsørgelse, men det vil være en meget forsimplet tilgang at sige, at de bedste og mest ressourcestærke også er dem, der er i stand til at deponere flest mulige penge på en lukket konto. Så må jeg bare spørge igen til det sidste: Er det ikke rigtigt forstået, at med det her lovforslag skal det altså være en bankkonto med en spærring, dermed forstået, at det altså ikke er en bankkonto, man kan bruge til at dække sine løbende leveomkostninger? Er det mig, der har misforstået lovforslaget, eller er det ikke rigtigt, at det bliver slået fast, at det skal være en konto med en spærring?

Svar:  Jamen spærringen bliver jo ophævet, så man netop har mulighed for løbende at hæve ydelserne. Og så er det i øvrigt tanken, at man løbende skal have ydelser stående på sin konto, som svarer til 1 års SU, medmindre der er kortere tid end 1 år tilbage af ens uddannelse. Derfor forstår jeg bare ikke, hvad det urimelige er i, at man siger, at en studerende, som kommer til Danmark, som udgangspunkt skal have cirka 5.000 kroner at leve for om måneden. Det forstår jeg simpelt hen ikke det urimelige i. Det er da almindelig sund fornuft, så man kan være sikker på, at dem, der kommer, er i stand til at forsørge sig selv, og så vi netop undgår det, som blandt andet den socialdemokratiske ordfører var inde på, nemlig at vi har set eksempler på, at der er nogle, der kommer som studerende og så for eksempel arbejder illegalt. Det er ikke til gavn for dem, og det er heller ikke til gavn for det danske samfund. Der er nogle, der bliver fuppet til at komme herop, for eksempel fra Nepal og andre lande, det har vi jo set en række eksempler på. De bliver jo snydt til at komme herop. Det er skidt for dem, og det er sådan set også skidt for det danske samfund, fordi vi risikerer at komme ud i, at de presser lønningerne og så videre Så der er da mange forskellige gode argumenter for at støtte det her lovforslag, og jeg forstår simpelt hen ikke, at man synes, det er urimeligt, og at det, at en studerende skal have cirka 5.000 kroner til at leve for om måneden, er for meget at stille som krav.
Kommentar:  Tak for det. Jamen jeg spørger ikke om papirer. Altså, jeg spørger om sagen. Sagen handler – bare til genopfriskning af statsministerens hukommelse – om, at regeringen kom med et lovforslag, der blev vedtaget her, og som gjorde, at udgifterne sprang i vejret, og danske elforbrugere nu sidder tilbage med en milliardregning. Man sad på hænderne, og man greb ikke ind. Det har klimaministeren fået en næse for. Og når nu statsministeren vil være så åben, må det vel være meget enkelt at svare på: Hvornår delte klimaministeren sin bekymring over den accelererende regning med statsministeren? Hvornår blev statsministeren opmærksom på, at regeringens solcellelov medførte helt ukontrollerbare meromkostninger? Det er mit spørgsmål, og om lidt kommer svaret.

Svar:  Den sag er blevet grundigt behandlet. Herre Lars Løkke Rasmussen henviser også selv til den diskussion, der har været i Folketinget, og nu vil der yderligere komme en undersøgelse, eftersom Rigsrevisionen går ind i den her sag, så det er jo en sag, som bliver belyst i den kommende tid. Det synes jeg er godt, men i dag ærgrer jeg mig lidt over, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke ønsker at gå ind i den principielle sag, også al den stund, at der tilsyneladende har været den misforståelse, at den overbetalingssag, som herre Lars Løkke Rasmussen selv var ansvarlig for i sin tid, var sammenlignelig med den her sag. Det var den ikke, for det handlede om den efterfølgende administration af de her regler, og om, hvorvidt man havde administreret korrekt efter reglerne. Og det er en helt anden sag i Rigsrevisionen. Jeg kan se, at herre Bertel Haarder sidder og ryster på hovedet. Han kan jo så få mulighed for at diskutere det her i offentligheden, for han tager ganske enkelt fejl. Det er en ganske anden sag – også i sin substans.
Kommentar:  Jeg har godt lagt mærke til, at herre Lars Løkke Rasmussen er meget optaget af det her spørgsmål. Man kan så stille sig selv det spørgsmål, hvorfor herre Lars Løkke Rasmussen, da han selv havde mulighed for det og lavede en skattereform, ikke gik sådan klarere til værks i forhold til at forbedre deltagelseseffekten. Det gjorde man jo ikke, da man selv skulle lave en skattereform. Der gik man op i, at man skulle sænke skatten på den sidst tjente krone. Hvad betød det? Jo, det betød, at en direktørfamilie med to børn fik en gedigen skattelettelse. Hvad betyder det for de lavestlønnede? Stort set ingenting. Der kan man undre sig over, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke gik op i det dengang. Det andet, man kan spekulere over, er, hvornår det her billede af, at det skulle kunne betale sig at arbejde, opstod. For i de forhandlinger, vi har haft med Venstre, har det jo ikke været det, man var optaget af. Der var man optaget af at give skattelettelser til de virksomheder, der opererer i Nordsøen. Man var optaget af arveafgift, og man var optaget af lettelser i topskatten. Så hvornår er det her brændende behov opstået? For man må i hvert fald sige, at Venstre lover utrolig mange skattelettelser i øjeblikket. Hvor er finansieringen?

Svar:  Det er i virkeligheden meget enkelt, for det er ikke pludseligt opstået. Det opstod, dengang vi indførte beskæftigelsesfradraget imod Socialdemokratiets og i øvrigt også SF's stemmer – jeg tror, De Radikale stemte gult, sådan lidt på den ene og den anden side. Det var der, det opstod, og vi har forfulgt det siden. Det er jo også derfor, det var så beskæmmende, at regeringen lagde sig på den kurs at rive kontanthjælpsloftet ned og dermed altså skabe en situation, hvor det for tusindvis af mennesker simpelt hen ikke kan betale sig at tage et arbejde. Så kan vi jo godt gå og snakke om, hvem der gjorde hvad dengang og nu. Ja, ja, ja. ( Latter i salen ). Man ryster på hovedet. ( Latter i salen ). Jeg har lagt mærke til, at formanden har sagt, at man ikke må komme med mishagsytringer, men jeg kan jo høre det alligevel. ( Latter i salen ). Man ryster på hovedet. ( Latter i salen ). Det kan vi jo godt snakke om, men altså, fru statsminister, landet ledes jo herfra. Vi er i den situation, hvor vi er nu, og jeg er rigtig glad for, at vi sammen har lavet en skatteaftale, som nedbringer det her tal fra 330.000 til 250.000, men det er ikke godt nok for mig. Er det godt nok for statsministeren?
Kommentar:  Jeg synes jo, det er interessant, at vi hører fru Meta Fuglsang sige det her om råderum. Det er selvfølgelig korrekt, at der skal være et politisk råderum, for at man kan tilbyde, fastholde og udvikle de velfærdsgoder, som vi i dag har i det danske samfund. Men jeg vil gerne stille et spørgsmål om det her med, at SF jo netop har støttet den her 2020-plan, som man selv har fremlagt sammen med Socialdemokraterne, hvor man siger, at man fra 2015 kun vil have en vækst på 0,8 procent, men man mener sjovt nok, at man i de første 4 år kan finde penge til en vækst på 1,4 procent Er det ikke en form for designerpolitik, som man bare har fundet på for at få magten her i Danmark? Det er jo noget, som man passende kan bruge i den kommende valgkamp. Jeg vil gerne spørge ordføreren: Hvordan hænger det sammen med ansvarligheden og det her med, at det skal være en bæredygtig, fremtidssikret økonomi, at man i nogle år kan have en vækst på 1,4 procent, men lige pludselig kan den kun være på 0,8 pct.? Det er lige fra det ene år til det andet, at det går fra 1,4 procent til 0,8 procent, hvor der ryger X antal milliarder kroner ud af driftsbudgettet i kongeriget Danmark. Hvordan har ordføreren det med det?

Svar:  Jeg skal indledningsvis sige, at ordføreren har det fint. Så skal jeg sige, at når vi laver den her fremskrivning, er det selvfølgelig ud fra det bedst mulige kendskab, som vi har nu. Det, vi gerne vil, er at bruge de første 4 år på at investere i, at det bliver muligt at drive kommunerne billigere end nu. Det vil sige, at vi faktisk vil investere i forebyggelse, ved at man tidligere tager hånd om svage børn og familier, så det ikke bliver så dyrt på lang sigt, altså at man tager hånd om den forebyggelse på sundhedsområdet, der gør, at man ikke senere får endnu højere sundhedsudgifter, og at man går tilbage til at vægte normalområdet i folkeskolen og får flyttet ressourcerne derhen, så man på sigt ikke har brug for lige så meget specialundervisning eller specialiserede tilbud. Det er klart, at det kræver en investering i den offentlige sektor, og det vil vi bruge de første år på. Det er sådan set en forholdsvis simpel forklaring. Den anden del af forklaringen er jo, at når vi skal have økonomien til at hænge sammen, skal vi være realistiske med hensyn til, hvad rammen er. Og så langt vi kan se med det, vi kan se nu, er det den økonomiske ramme, der gør det muligt at bevare velfærden.
Kommentar:  Det er meget nemt at bruge penge. Det ved enhver, der har siddet i den stol, som finansministeren sidder i nu. Det er meget nemt at bruge penge. Det er meget sværere at skaffe dem, og når der i dag bruges penge på en lang række hjælpepakker, på en lang række tiltag for at få både vores foreningsliv, vores kulturliv og vores erhvervsliv godt igennem den her krise, så kan det alene gøres, fordi der er nogle partier, der har taget ansvar. Jeg har samlet en liste over de aftaler, der har været med til at styrke dansk økonomi siden 2006, og noget af det, der er kendetegnende ved det, er, at de her aftaler primært er vedtaget af de samme partier. Mit parti, finansministerens parti, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har været med i næsten samtlige aftaler. Enkelte aftaler har også været vedtaget sammen med eksempelvis Liberal Alliance i den tid, hvor de sad i regering, og også før, og med SF i den tid, hvor de sad i regering. Det, der har været slående for mig ved at kigge det her igennem, er, at nogle af de partier, der i dag er med til at tage æren for at bruge penge, på intet tidspunkt har været med til at skaffe det her råderum. På et eller andet tidspunkt kommer vi væk fra de hastehjælpepakker, som er midlertidige, og som kan bruges, fordi der er et råderum nu og her, fordi vi har plads i forhold til gældsopbygningen i Danmark til at slå et hul i kassen nu og her for at hjælpe, på sigt kommer vi over til at skulle spørge: Hvor står dansk økonomi så fremadrettet? Og hvem skal så være med til at beslutte, hvilke hjælpemidler der skal være? Skal det være dem, der aldrig har bidraget til at bygge økonomien op? Eller skal det være de partier, der netop har været med til at bidrage til at bygge dansk økonomi op? Jeg tror, at enhver vil sige, at dem, der har været med til at skabe en stærk økonomi, også er de partier, der først har ret til at være med til at bruge dem. Og med hensyn til de partier, der har været modstandere og advaret mod de reformer, der gør, at vi i dag har styrken, forstår jeg ikke rimeligheden i, at de også er med til nu at bruge de penge, andre partier har skabt.

Svar:  Nu er det vel først og fremmest borgerne, virksomhederne, vores fællesskab, der har skabt de her værdier. Det er så rigtigt, at en række partier har taget ansvar for reformer, beslutninger, som gør, at vi i dag samlet set står i en situation, hvor vi har en rigtig stærk dansk økonomi, og heldigvis ikke er lige så udfordret som andre lande, selv om situationen er alvorlig nok. Men helt grundlæggende synes jeg bare, at en ekstraordinær tid også kalder på, at vi skal glæde os over, at alle partier går ind og tager et ansvar, frem for at ærgre os over, at de samme partier ikke har været med i nogle aftaler tidligere.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Jeg kan forstå på ministeren, at det er meget vigtigt at få nævnt det tal. Men det ændrer jo ikke ved, at der stadig væk er 48.000, som går på arbejde, og som har mindre end 1.000 kroner ud af at gå på arbejde. Og det ændrer jo ikke ved, at hvis vi skal have nogle flere til at komme ud på arbejdsmarkedet, skal det kunne betale sig at arbejde. Det er jo rigtigt, at vi har lavet en skattereform sammen. Vi har lavet en kontanthjælpsreform sammen. Spørgsmålet er jo, om ikke vi så skal være enige om at gå videre. Så mit spørgsmål til ministeren i dag er: Ønsker regeringen at gå videre for at sikre, at det fortsat og i højere grad skal kunne betale sig at arbejde?

Svar:  Ja, det gør vi, al den stund at det er et vigtigt princip, at det skal kunne betale sig at arbejde. Men vi vil også samtidig insistere på, at der er den rigtige sociale balance i Danmark og i den velfærdsmodel, som jeg synes vi skal kæmpe rigtig meget for også kan bestå i fremtiden. Det er i det spændingsfelt, man skal have den her diskussion, for vi har med skattereformen flyttet tallene meget. Jeg håber på og tror også på, at kontanthjælpsreformen kommer til at betyde en reel forskel i antallet af unge, der i dag er på kontanthjælp, og som i fremtiden vil være i uddannelse. Men husk nu på balancen, for det er menneskers levevilkår, vi her taler om.
Kommentar:  Jamen jeg er fuldstændig klar over vigtigheden af den her type forskning. Det må der ikke herske tvivl om. Men lige præcis når ministeren taler om den potentielle forsøgspersons rettigheder, har man jo efter den tankegang, som ministeren lægger for dagen, som patient eller som borger ingen rettigheder, når det kommer til akutforsøg, netop fordi man ikke får muligheden for på forhånd at sige: Det her ønsker jeg ikke at deltage i, uanset om vi kan redde et liv eller ej. Det er det, jeg ikke helt forstår. Kan ministeren måske uddybe, hvordan man ser på den potentielle forsøgspersons rettigheder, for de er jo netop ikke tilgodeset?

Svar:  Hvis vi nu følger spørgerens tankegang og forslag om at indføre sådan en fravalgsordning, vil det jo betyde, at man på et ikkeinformeret eller utilstrækkeligt grundlag som borger og som patient vil skulle tage stilling til forskning i akutte situationer. Og hvorfor er det, at de ikke vil være fuldt informeret? Jo, det er jo, fordi hvis man laver sådan en generel fravalgsordning, som er det, spørgeren efterspørger, så tager man jo ikke stilling til et konkret forskningsprojekt. Vi snakker om det i en akut situation, og dermed indebærer en fravalgsordning, som altså er det, spørgeren efterspørger, jo en meget stor risiko for, at en person, en patient utilsigtet kommer til at afskære sig fra at modtage den bedste behandling, som måske er den eneste, der i situationen kan være med til at redde patientens liv.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling, og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Man kan jo overveje, om man skal gøre noget helt andet. Det er nødvendigvis ikke sikkert, at det med, at det er kommunefogeder, er løsningen. Måske skal man tænke helt nyt. Altså: Er tiden løbet fra det, man kalder for kredsretterne, altså der, hvor man har det her, og hvor det ikke behøver at være en jurist, der varetager ens sag, hvis man har begået et eller andet, eller i modsat fald ikke har? Det synes jeg er meget betænkeligt.

Svar:  Det er også derfor, vi må tage fat på den rapport her og nu, og så må vi i fællesskab med grønlænderne – og det synes jeg jo hele tiden vi skal holde fast i – tale om, hvad det er, de synes vi først skal tage hul på, for at vi kan få løst det her. For vi har en udfordring med kommunefogeder, vi har en udfordring med retstilstanden visse steder i Grønland, og det skal vi have fundet en løsning på. Jeg er helt enig.
Kommentar:  Tak for det. For så vidt angår regeringens position, er der jo ingen som helst uklarhed om den, og det var i øvrigt også en del af kommunikationen i weekenden. Det er måske også en udmærket anledning til lige at få proportionerne ind i debatten, for der er jo aktuelt ikke tale om, at Danmark bomber. Vi har leveret et F-16-bidrag. Vi er stærkt committet til at genudsende dem og åbne over for at diskutere, på hvilket mandat det skal finde sted, altså principielt også åbne over for, om man kan bombe i syrisk luftrum, hvis der er brug for det på det tidspunkt, hvor vi er klar til en genudsendelse, og hvis der bliver behov for en genudsendelse. Forinden vi nu – og jeg føler så ikke, det er mellem spørgeren og mig, men altså bredere her i salen – taler uenigheder op, synes jeg, det er vigtigt at få sendt det signal til verdenssamfundet, at der skal handles. Der er så småt kommet gang i en proces i Wien, og det fromme ønske, vi alle kunne have, er, at dem, der sidder med nøglen til at løse op for konflikten – og i sidste ende er det jo ikke en militær nøgle – tager den nøgle frem og låser konflikten op, sådan at den diskussion, der har været i weekenden om omfanget af et dansk F-16-bidrag, forbliver en abstrakt eller hypotetisk diskussion.

Svar:  Med den her helt nødvendige præcisering af dansk udenrigspolitik har vi nu – statsministeren og jeg – muligheden for også at bruge den resterende tid her i spørgetimen til at forholde os til nogle af de indenrigspolitiske spørgsmål, som naturligt vil rejse sig i kølvandet af et så grusomt terrorangreb som det, vi så i Paris. Vi samarbejder i forvejen om en række lovforslag, der vedrører bekæmpelse af terror, og jeg vil i lighed med statsministeren opfordre alle Folketingets partier, også dem, der ikke har tradition for det, til at bakke lovforslagene op, så vi har det stærkeste og mest effektive værn mod terror. Jeg kunne godt tænke mig her også at spørge statsministeren om en problemstilling, som ligger mig meget på sinde, og som jeg tror vi bliver nødt til at have meget mere fokus på, nemlig tilstedeværelsen af det, man kan kalde hadprædikanter i vores samfund – ekstreme, religiøse, formørkede kræfter, der kommer hertil ofte fra andre lande; der bruger prædikestolen, talerstolen til at formidle budskaber, der går imod vores demokrati og vores frihed; som radikaliserer børn og unge; og som skaber dybe skel i vores samfund. Er statsministeren enig med mig i, at det er en problemstilling, vi i fællesskab bliver nødt til at adressere på en helt anden vis end tidligere?
Kommentar:  Det vil jeg glæde mig til, for lige om lidt vil jeg referere til en anden undersøgelse, som jeg har. Og jeg vil også sige, hvor den kommer fra, og hvem der har bestilt den og så videre Så kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren om noget. Herre Flemming Møller Mortensen var inde på sodapops, og dem har vi jo diskuteret nogle gange. Jeg kunne godt tænke mig at høre, om herre Flemming Møller Mortensen har taget emnet op med sine EU-parlamentarikere, for vi ved, at der er noget EU-lovgivning på området, der gør det svært for Danmark at komme med nogle særregler, hvilket igen beviser, at EU altså har mere at skulle have sagt, end vi har herhjemme.

Svar:  Til det sidste vil jeg sige, at det kan være ekstremt komplekst at afgøre EU-lovgivningen, altså om den er en barriere for dansk lovgivning og danske initiativer. Den allerletteste måde at få sådan noget afklaret på er, hvis man indgår i en dialog med ministeren, og ministeren kan sætte embedsmandsværket til at undersøge de her ting. Men det, jeg kan tillade mig som oppositionspolitiker, er at sige, hvad jeg mener vil være god politik, hvad der vil være en god holdning i, og hvad der vil kunne ændre adfærden derude. For vi ønsker fra socialdemokratisk side at få unge danskere til at drikke mindre alkohol. Vi mener, at det vil være godt for deres liv, for deres helbred, og vi mener, at rigtig mange unge har svært ved at forstå konsekvenserne af det umådeholdent store alkoholforbrug, man har mange gange om ugen. Så vi vil gerne lave en forebyggelsespolitik, som har flere forskellige facetter; naturligvis information, oplysning, alkoholpolitik på uddannelsesinstitutioner, men vi er også villige til at gå ned på enkeltpræparater, hvis det skulle vise sig muligt, og hvis det skulle vise sig, at det har god effekt.
Kommentar:  Jeg er glad for, at ministeren kan bekræfte, at det er et temmelig stort beløb, der er tale om. Det er en regning, der ligger og venter, og så må vi jo se, om det er noget, regeringen har tænkt sig at gøre noget ved inden for en overskuelig fremtid, eller om det bare er noget, der skal ligge. Jeg ved godt, det kan være lidt svært at finde den pressemeddelelse, som Socialdemokratiet sendte ud tilbage i oktober 2012, for den er fjernet fra partiets hjemmeside. Der er heldigvis partiforeninger i partiet, der stadig væk har den liggende på deres hjemmeside, men man kan altså ikke finde den på Socialdemokratiets hjemmeside. Så de planer, man havde tilbage i oktober 2012, om flere elbiler, har man så overhovedet ikke reageret på fra Socialdemokratiets side. Regningen ligger stadig væk og venter, og så må vi se, hvem der får fornøjelsen af at samle den op. Men så er det da slået fast.

Svar:  Jeg må da i hvert fald først og fremmest konstatere, at der faktisk bliver solgt stadigt flere elbiler i Danmark, så det kan vi jo i fællesskab glæde os over. Jeg glæder mig også over, at Venstre er så optaget af en løsning, som man er. For min antagelse er selvfølgelig, at vi gerne skulle finde løsninger på det her område, som rækker langt ud i fremtiden. Det synes jeg altid gøres bedst, hvis det er noget, man foretager sig i form af brede politiske aftaler.
Kommentar:  Jamen jeg går ud fra, at Venstre bakker op om den politiske aftale om Europol og omdannelsen af retsforbeholdet til en tilvalgsordning, som netop er indgået. Den respekterer vi i hvert fald fra regeringens side, og derfor følger vi den plan, der ligger, men det er fuldstændig afgørende for os som regering, at Danmark fortsat kan være en del af Europol. Det er jo sådan set det, der har dannet grundlag for, at vi overhovedet har lavet en europapolitisk aftale på det her felt.

Svar:  Ja, ministeren kan være ganske rolig, vi bakker op om europaaftalen, men herre Lars Løkke Rasmussen sagde, allerede da aftalen var indgået, at vi gerne så en afstemning hurtigst muligt. Derfor er det jo også, at jeg synes, at det her er en oplagt mulighed for at sige, at nu, hvor vi føler os mere truet, så lad os dog sikre, at vi ikke ryger ud af Europol. Lad os dog få den afstemning så hurtigt, vi kan få den.