Kommentar:  Altså, jeg er nødt til at vende tilbage til det andet. Jeg skal også nok forsøge at gå ind i diskussionen om familiesammenføringer, men jeg er bare nødt til at sige, at selvfølgelig vil jeg indkalde til forhandlinger med Folketingets partier, og selvfølgelig vil vi lægge forslag til lovgivning frem i Folketingssalen. Det har jeg sagt ved tidligere lejligheder, også her i salen. Så det tror jeg egentlig godt at herre Lars Løkke Rasmussen er klar over. Men det, der undrer mig i den her sag, er, at man i Venstre, som jo gerne vil sidde i Statsministeriet igen, ikke accepterer, at når der er tale om en forordning, som borgerne rent faktisk kan støtte ret på direkte, bliver man nødt til at give borgerne de rettigheder. Vi kan ikke nægte borgerne rettigheder, når jurister herhjemme – det handler ikke om jurister nede i Kommissionen – også Justitsministeriet så klart siger, at her er sagen nogenlunde klar: at man ikke kan forbeholde optjeningskravet kun til danske borgere, det er også noget, der skal gælde for EU-borgere. Jeg synes, det er underligt, at vi har en person, som så gerne vil være statsminister, men som samtidig også siger, at han er ligeglad med de aftaler om love og regler, vi har med andre lande. Det er faktisk stort og principielt, hvis det er herre Lars Løkke Rasmussens holdning. Herre Lars Løkke Rasmussen må jo have været med så længe i den her diskussion, at han ved, at en forordning er og bliver en forordning, og at den altså er gældende ret fra den dag, den bliver vedtaget, og at den er noget, borgerne kan støtte ret på. Det kan man ikke bare sidde overhørig. I forhold til det med familiesammenføringer skal jeg bare minde om, at vi også før valget sagde det, som jeg tror alle partier, der sidder i regering nu, sagde, nemlig at vi ville afskaffe det pointsystem, der var indført. Vi vil egentlig gerne have både en robust og retfærdig udlændingepolitik. Det er derfor, der stadig stilles temmelig skrappe krav om selvforsørgelse og krav i det hele taget til de mennesker, der kommer hertil som familiesammenførte. Selvfølgelig betyder det noget, at man har den slags krav. Det er også derfor, vi stort set har ført politikken tilbage til der, hvor den var omkring 2010, og der var der vel trods alt ikke nogen, der beskyldte Danmark for at have en slap udlændingepolitik. Vi sagde før valget, at vi ville ændre pointsystemet, og det har vi naturligvis gjort.

Svar:  Nu synes statsministeren, det er underligt, at der er en person, der gerne vil være statsminister – altså, jeg synes, det er underligt, at der er en person, der  er  statsminister, og som her i januar 2014 endnu ikke har lagt et lovforslag frem. Hvis det er så fuldstændig lysende klart, som statsministeren siger det er, så der bare er at sige jawohl, for det er der en medarbejder i Kommissionen der siger, så skulle det lovforslag da bare have ligget hernede til Folketingets åbning. Det er ikke fremsat endnu. Regeringen er en mindretalsregering. Regeringen administrerer op imod en lov, der er vedtaget i det danske Folketing uden at have sikret sig, at der er flertal for den måde, regeringen ser verden på. Jeg tror selv, at jeg ville have gjort det, når der kom sådan en skrivelse, der kunne sætte spørgsmålstegn ved, om dansk lovgivning skulle justeres, at jeg øjeblikkelig ville sørge for, at der var et flertal i Folketinget, der så på det på samme måde som mig. Jeg tror da, at jeg ville udforske, om der så var andre måder, hvorpå vi kunne sikre, at det, der var ånden i det, det, der var sigtet med lovgivningen, nemlig at man ikke fik en børnecheck, straks man krydsede en jordbærmark, kunne opretholdes. Men regeringen har ingenting gjort. Regeringen sidder og monopoliserer alle de her vurderinger. Regeringen holder ingen møder, fremsætter ikke nogen lovforslag. Det er da slapt, slapt, slapt. Og det er så den samme regering, der stiller sig op nu og siger: Vi følger det her problem med velfærdsturisme. Statsministeren sagde til mig sidste forår: Vi laver en europapolitisk aftale inden sommerferien. Dengang troede jeg, at det var sidste års sommerferie, men nu er det hele løbet tørt; der er ingen drøftelser. Hvorfor tager vi ikke det her på os sammen og får lavet en politisk aftale, der sikrer, at vi kan værne om de danske velfærdsydelser? Hvorfor gør vi egentlig ikke det? Jeg forstår det ikke. Så må jeg forstå, at på udlændingeområdet blafrer det i vinden, om checken bliver større. Altså, den der milliard, der nu er brugt mere i 2014 end tidligere, er en nødvendig meromkostning ved den politik, man fører. Og det tal kan så vokse yderligere. Vi står nu i en situation, hvor vi har flere asylansøgere ( Formanden:  Ja tak!) end vi har haft de sidste 10 år, og det er der altså ingen planer om at sætte nogen form for stop for. Og derfor kan man jo bare konstatere, at hvor vi er nogle, der egentlig hellere ville bruge pengene på skatte- og afgiftslettelser, på dansk velfærd, så vil regeringen altså hellere bruge dem på en slappere udlændingepolitik.