kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg ved godt, at parcelhuse ikke er omfattet; jeg sagde,  hvis  man boede i et parcelhus, og man skulle tvinges til at udleje, så ville man kunne forstå det. Det var bare sådan for at sætte tingene i perspektiv, så ministeren kan forstå problemets omfang. Jeg er udmærket klar over, at boligreguleringsloven giver mulighed for, at man kan sætte en ind i et tomt lejemål. Men det har man jo som ejer af ejendomme et meget nemt svar på: Man kan jo så bare leje den ud til en anden, men en, som man selv har besluttet sig for hvem er. Så det ændrer altså ikke ved, at regeringen nu vil beslutte, hvem en privat udlejer skal udleje 10 procent af sine lejligheder til, og det  er  et indgreb i den private ejendomsret.

Svar:  Jeg er egentlig ked af, at spørgeren ikke forholder sig til det, som jeg svarer, altså at man, hvis man bytter en lejlighed, jo også har ret til det samme. Hvis man bor i en privat lejlighed og man bytter med en, der bor i en anden udlejningslejlighed, uanset om den er privat eller almen, så har man jo ret til at kræve, at vedkommende, som man bytter med, skal flytte ind i stedet for en selv. Og der tager man jo også tilsvarende magten fra udlejeren i forhold til at bestemme, hvem der flytter ind, når der sker et skifte på adressen. Hvor mange procents kommunisme det så er, må herre Jan E. Jørgensen jo udmåle, men det er jo præcis det samme princip, der gælder.
Kommentar:  Der er en meget stor forskel på Iran og Israel. Iran har tiltrådt ikkespredningstraktaten, de har indgået safeguardaftaler med IAEA, og derfor er Iran folkeretligt bundet af den. Derfor kan verdenssamfundet selvfølgelig heller ikke tage let på overtrædelser af traktaten og selvfølgelig heller ikke tage let på den tvivl, der er om Irans egne handlinger vedrørende deres atomprogrammer. For Israel stiller det sig anderledes, fordi Israel ikke er folkeretligt forpligtet, Israel har ikke tilsluttet sig NPT-traktaten og er derfor ikke omfattet af forpligtelserne. Det er også derfor, vi opfordrer Israel til at tilslutte sig traktaten, vil jeg sige til herre Kamal Qureshi. Vi kan ikke tvinge nogen ind i NPT-samarbejdet, men vi kan forlange, at man respekterer de forpligtelser, som man påtager sig. Så forskellen er altså den, at Iran har forpligtet sig, man har sat en underskrift på, at man vil efterleve den, det gør man ikke, og derfor mærker man verdenssamfundets reaktion i dag. For så vidt angår Israel, har de ikke folkeretligt forpligtet sig til noget, og der handler det så om at få dem påvirket i en retning, så de også forpligter sig i forbindelse med ikkespredningstraktaten.

Svar:  Nu håber jeg ikke, at den iranske ambassadør eller nogle andre fra regimet hører dette svar, for det betyder sådan set, at hvis man bare melder sig ud af den internationale ikkespredningsaftale, er man home free, så kan man sådan set gøre, hvad man vil, fordi man ikke har skrevet under på, at man ikke vil producere eller have atomvåben, og derfor kan vi ikke gøre noget. Det er jo ikke rigtigt. Det er simpelt hen forkert. Vi ved, at der bliver lavet tiltag, vi ved for eksempel, at amerikanerne presser Pakistan til at få styr på sit atomvåbenprogram, til at få en meget tættere kontrol med atomvåbenproduktionen. Man har truet med at indføre sanktioner over for Indien de gange, hvor de har udført prøvesprængninger, som har været atomprøvesprængninger. Så det er ikke korrekt, at man ikke laver tiltag over for lande, som ikke har tiltrådt ikkespredningsaftalen. Selvfølgelig kan man da det, frem for at blive ved med at give dem fordelagtige tilbud og fordelagtige handelsmuligheder, samtidig med at man kritiserer andre lande. Det vil da alt andet lige blive betragtet som dobbeltmoralsk og som hyklerisk af de lande, vi prøver at presse til at fastholde den aftale.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 107 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til Folketingets ombudsmand.

Svar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Nu har jeg ikke hørt, at den radikale ordfører har lovet mig rødvin, men det kan da godt være, og jeg vil da se frem til det, hvis han vil give en gang rødvin. Det tvivler jeg på. Men jeg synes sådan set, det er godt. Det er altså nogle værktøjer, vi giver boligorganisationerne og kommunen, og det er afdelingerne, der beslutter, om de vil sælge. Det er op til lejerne at beslutte, om de vil sælge. Det er et udmærket værktøj. Men vi vil selvfølgelig kigge på, om de bliver solgt til under salgsprisen, og om der bliver tab på dem. Hvis der bliver tab på dem, må vi jo gribe ind.

Svar:  Nu er det jo ikke bare nogle instrumenter, der bliver indført. Det er også nogle instrumenter, som har en effekt – en effekt, som også har en ideologisk karakter, nemlig at der, ved at man sælger gode, velfungerende almene boliger, så bliver færre boliger til de folk, som ikke har så mange penge og ikke har mulighed for at købe. På den måde er Dansk Folkeparti jo endnu en gang med til at bakke op om regeringens politik, der går ud på at skabe mere frihed for de få velbjærgede og mindre frihed for de folk, der ikke har så mange penge at gøre godt med her i tilværelsen. Så det her har jo nogle ideologiske konsekvenser. Mit spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører er helt konkret: Hvis nu det viser sig, at det her er en fiasko, hvorfor mander Dansk Folkeparti sig så ikke op og kræver, at man i forbindelse med den evaluering, som Dansk Folkeparti selv har fået med i lovforslaget, afskaffer den del, der har det ideologiske sigte, nemlig at sælge ud af de gode almene boliger?
Kommentar:  Det er jo korrekt, at demografien, befolkningssammensætningen, ændrer sig i de her år, og derfor kan vi se, at der også bliver flere patienter. Derfor er det helt nødvendigt, at vi altså, før man begynder at tegne ny streger og lave nye organisationsting i sundhedsvæsenet, skal have løftet bunden. Man kan se på et tal: Det sidste år før folketingsvalget under den forrige regering blev der flere patienter, men der blev 302 færre sygeplejersker. Det er jo en af grundene til, at de spurter rundt derude. Den her regering har lavet en finanslov, der over de næste 2 år løfter med 500 nye sygeplejersker i år 1 og med 1.000 nye sygeplejersker i år 2.

Svar:  Man adresserer så det hele i forhold til en stor aftale. Vi har jo nogle elementer i vores sundhedsvæsen, som jeg faktisk tror vi er enige om alle sammen på tværs. Lad mig tage sådan et emne som det her med dobbeltdiagnoser. Altså, vi har nogle misbrugere, typisk unge misbrugere, som har en psykiatrisk diagnose. Der tror jeg, at vi bredt i Folketinget er enige om, at vi godt kunne løse den udfordring ret hurtigt ved at lave noget ændret lovgivning, sådan at den problemstilling blev forankret ét sted. Vi har altså nogle unge her, som mere eller mindre er overladt til sig selv, og der er ingen behandlingsmuligheder, fordi man ikke i psykiatrien vil behandle misbrugere, og fordi man på misbrugscentrene ikke vil behandle psykiatriske patienter. Det synes jeg jo godt vi kunne tage hånd om allerede nu.
Kommentar:  Jeg troede egentlig, herre Per Clausen var enig med regeringen. Det handler om at skabe vækst, det handler om at skabe konkurrenceevne, og det handler om at fastholde arbejdspladser, og det er det her et vigtigt led i. Vi kan derfor sige, at det er sådan, at borgerne i Hjørring  har  fået den her ekstraregning. Jeg er også ret overbevist om, at de, der i deres kommune har en virksomhed, der er så stor, har nogle vandregninger, der i dag er billige. Det, som det handler om, er, at man er på niveau med de andre. Det er en fordel for alle i kommunen, at man bevarer sine arbejdspladser, og at man betaler nogenlunde det samme for vandet, som de gør i nabokommunen.

Svar:  Jeg synes jo bare, at herre Henrik Høegh bør stå ved det, han siger, nemlig at når det handler om at varetage herre Henrik Høghs vælgeres og baglands økonomiske interesser, er herre Henrik Høegh villig til at udskrive ekstraregninger til borgerne i det her land; det er det, det handler om. Den megen snak om trappemodeller og om virksomheder, der lukker, og så videre, kan jo ikke dække over den kendsgerning, at herre Henrik Høegh er villig til at stemme for forslag, som påfører danskerne ekstra udgifter, hvis bare han kan frede sine egne. Det er sådan set det, der er kernen i herre Henrik Høeghs synspunkt. Jeg kan så bare notere mig med en vis tilfredshed, at indtil nu har miljøministeren ikke givet noget løfte om at indføre nogen trapppemodel; miljøministeren har ikke afgivet noget løfte om, at hun vil påføre almindelige danskere en ekstraudgift, fordi herre Henrik Høeghs særlige venner i landbruget skal friholdes. Men det ændrer jo ikke ved den kendsgerning, at det, vi her ser, er, at Venstres politik ikke handler om, at det ikke må blive dyrere at være dansker. Det må det nemlig gerne. Hvis pengene kan bruges til at gøre det nemmere at drive landbrug og nemmere at drive fødevarevirksomhed i det her land, må det gerne blive dyrere at være dansker. Så Venstre har jo hermed givet et soleklart eksempel på, at man overhovedet ikke kan regne med det, som Venstre siger. Det må gerne blive dyrere at være dansker, bare pengene går til de rigtige.
Kommentar:  Tak for det. Jeg vil selvfølgelig gerne vide, hvad ministeren har i sinde at gøre, for at det her ikke skal gentage sig. Nu er der lige i dag kommet en pressemeddelelse om, at der er en lang række fødevarer inden for EU, der har vist sig at være fyldt med fup. Det, der står på de fødevarer, passer slet ikke, og man får ikke det, man betaler for. Jeg ved godt, at det er set med EU-øjne, og det er jo ikke alting, ministeren kan gøre noget ved. Men hvad har ministeren egentlig tænkt sig at gøre ved det her, så vi undgår en lignende situation?

Svar:  Tak for det, formand, og tak for spørgsmålet. Vi har jo en forligskreds omkring fødevareforlig, hvor vi både forholder os til kontrol og forholder os til nye indsatser, og hvor vi vurderer, hvor der er størst risici for forbrugerne. Det kan være i forhold til at iværksætte kædekontrol eller mere målrettet kontrol. Det foregår der jo en lang række initiativer på under Fødevarestyrelsen, som vi blandt andet drøfter i fødevareforligskredsen. Så det vil jo typisk være der, vi vil adressere det.
Kommentar:  Der må jo være sket noget med Det Konservative Folkeparti, siden de skiftede EU-ordfører, og siden de sådan kan abonnere på alle Venstres europapolitiske synspunkter, og det er en skam, at vi ikke får lejlighed til at debattere det ved den her lejlighed. Måske man skulle indkalde til en forespørgselsdebat med det ene formål at få fremlagt det. Det korte af det lange er, at jeg egentlig godt ville spørge herre Michael Aastrup Jensen til den situation, der var i juni 2018, hvor regeringen indkasserede fire nederlag på det sociale område i forhold til indeksering af børnefamilieydelse, dagpenge til grænsependlere og dagpenge til vandrende arbejdstagere og endelig i spørgsmålet om orlovsretten. Nu er der jo sket det, at Østrig rent faktisk har gennemført den indeksering, som man havde varslet, altså taget sagen i egen hånd og har sagt: Det vil vi ikke finde os i, vi gennemfører den ene vej. Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvor lang tid der skal gå med, at vi taber den ene sag efter den anden på det område, før Venstre vælger at følge samme vej, som Østrig har valgt.

Svar:  Det er jo meget, meget klart, at vi ikke ønsker en socialunion, og det står faktisk direkte i regeringsgrundlaget, og derfor har vi jo aktivt også modarbejdet alle de forskellige tiltag, der har været, til at lave en eventuel socialunion. Vi føler også, vi har opnået en lang række gode resultater på området, hvorpå vi kunne vinde det her. Det var også det, jeg prøvede at sige i min afslutning i min tale, nemlig at det ikke er alt, som går ethundrede procent i vores retning, men så bliver man bare nødt til at bide i det sure æble og så prøve at modarbejde de ting, der er. Men vi synes klart, at der er en lang række konkrete fordele, blandt andet i forhold til social dumping og i forhold til den, skal vi sige adgang, der har været til danske velfærdsydelser på en lang række områder, som gør, at vi stadig væk er fint tilfredse med det indre marked, selv om jeg godt ved, at Dansk Folkeparti ikke er.
Kommentar:  Tak. Forligspartnere bag den politiske aftale fra oktober 2012 om en ny offentlighedslov besluttede, at den nye offentlighedslov skulle evalueres 3 år efter dens ikrafttræden. Her skulle vi så se på, om der var behov for ændringer. Justitsministeriet udarbejdede i den forbindelse en redegørelse, som blev offentliggjort i juni 2017, og som opfølgning på den evaluering havde vi drøftelser i forligskredsen og efterfølgende ønske om at foretage nogle ændringer. SF og Det Radikale Venstre ønskede som forligsparter ikke at være med til at vedtage de ændringer, som evalueringen meget klart pegede på. Offentlighedsloven er som bekendt et vigtigt redskab til at sikre en åben og gennemsigtig offentlig forvaltning – det er det klare udgangspunkt – men samtidig er der jo også behov for, at ministre har et fortroligt arbejdsrum. Det er holdningen hos Socialdemokratiet, og det er også holdningen, at det er meget vigtigt at sikre den balance. Det er også baggrunden for, at vi så meget positivt på ændringer, da vi med evalueringen i hånden kunne se, at loven ikke blev brugt efter hensigten på en række områder. Derfor er jeg også utrolig ærgerlig over, at SF og De Radikale ikke ønsker at være med til at imødekomme ændringerne til offentlighedsloven, så vi kunne få en ændring af den her og nu, for vi er jo fuldstændig enige i, at den ikke anvendes på alle stræk efter hensigten. Med de ord skal jeg oplæse følgende forslag til vedtagelse af Socialdemokratiet, Venstre, Liberal Alliance og Konservative: Forslag til vedtagelse  »Folketinget noterer sig, at forligskredsen som aftalt har gennemført en evaluering af offentlighedsloven. Folketinget noterer sig endvidere, at der i forligskredsen har været politiske drøftelser med henblik på en lempelse af ministerbetjeningsreglen. Justitsministeren har oplyst Folketinget om, at det ikke har været muligt at opnå enighed i forligskredsen om at ændre offentlighedsloven. Endelig noterer Folketinget sig, at det fremgår af den politiske aftale, at en ændring af offentlighedsloven kun kan ske, hvis der mellem aftaleparterne er enighed herom.« (Forslag til vedtagelse nummer V 4).

Svar:  I forlængelse af den diskussion, vi havde for et øjeblik siden, da rollerne var modsat og jeg stod, hvor ordføreren nu står, vil jeg sige, at jeg jo sådan set synes, at det på mange måder er en lettelse, at det er loven, der efterleves i praksis; at den væsentlige indskrænkning i aktindsigt følger af loven og altså ikke af, hvordan man bruger den. Det er jo det, som Ombudsmandens undersøgelse viser. Derfor vil jeg bare indledningsvis spørge: Er det Socialdemokratiets opfattelse, at det forslag, som regeringen lagde frem, og som justitsministeren henviste til i dag, ville løse de problemer, der er med offentlighedsloven? Altså, hvis man bare gennemførte det, ville Socialdemokratiet så være tilfreds?
Kommentar:  Det er korrekt. Men i 2013 er der 48.000 mennesker, som har mindre end 1.000 kroner ud af at gå på arbejde, og dem synes jeg sådan set også regeringen bør være optaget af. Men det lyder ikke sådan, når jeg lytter til ministerens svar. Der er 48.000, som har mindre end 1.000 kroner ud af at stå op om morgenen, cykle eller tage bus på arbejde, sidde i kassen i Netto 37 timer om ugen, og de har altså mindre end 1.000 kroner ud af at gå på arbejde. Er det tilfredsstillende?

Svar:  Jamen det jo ikke rigtigt at påstå, at regeringen ikke er optaget af problemstillingen. Det, der er diskussionen, er, hvor langt vi tror vi i fællesskab kan komme. Må jeg bare minde om to ting. Vi har gennemført en skattereform sammen og i fællesskab, hvor vi flytter tallet mærkbart, ikke mindst ved beskæftigelsesfradraget og ikke mindst via et forhøjet beskæftigelsesfradrag for enlige forsørgere. Og når begge parter i den her diskussion har været optaget af det, er det selvfølgelig, fordi vi godt ved, at der er en sammenhæng mellem skattesystemet og vores kontanthjælpssystem. Må jeg ikke også minde om, at vi har aftalt en kontanthjælpsreform sammen, som træder i kraft per 1. januar 2014, hvor vi har et meget stærkt fokus på at flytte unge fra kontanthjælp til uddannelse. Der er ikke nogen tvivl om, at vi alle sammen er optaget af den her problemstilling. Det, jeg appellerer til, er at få proportionerne på plads, for når det for 98 procent af danskerne klart kan betale sig at gå på arbejde, er det vigtigt at få nævnt det tal, når vi har den her diskussion.
Kommentar:  Vi stemmer om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For lovforslaget stemte: 101 (V, S, DF, SF, KF, RV og EL), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om de stillede ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Det er ikke tilfældet. Så er forhandlingen om ændringsforslagene sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Der er jo en afgrundsdyb forskel på den politik, vi to fører. Vi siger: Vi vil udfase efterlønnen. Folk under 45 år vil ikke kunne få efterløn i fremtiden. Det er en fair måde at lægge det frem på. Vælgerne kan bestemme. De kan smide regeringen ud, hvis de synes, at det er forkert. Herre Morten Bødskov går til valg på, at han vil gennemføre for 15 milliard kroner arbejdsmarkedsreformer. Men vil han fortælle nu, hvad Socialdemokratiet og SF mener? Nej, det skal vi få at vide efter valget. Ved et kaffemøde med Harald Børsting vil der dukke et eller andet op. Synes herre Morten Bødskov, at det er en bedre måde at føre politik på, end at man før et valg siger, hvad man vil, også når det er nogle ubehagelige ting? Det kan man gøre, i stedet for som herre Morten Bødskov at love, at der skal ske noget for 15 milliard kroner – det svarer i øvrigt stort set til at afskaffe efterlønnen. Men så vil herre Morten Bødskov ikke fortælle det før et valg. Altså, der er et valg mellem, om man skal sige før et valg, hvad man vil gøre efter et valg, eller om man skal vælge den gamle Poul Nyrup Rasmussen-metode, hvor man ikke lige vil fortælle, hvad man har planer om efter et valg. Man vil komme med en stor plan til 15 milliard kroner Der tror jeg, at jeg med oprejst pande kan møde vælgerne og sige, at det er det valg, der er at træffe.

Svar:  Jeg tror, at der er rigtig mange vælgere, som har meget svært ved at forstå, hvordan regeringen med statsministeren i spidsen eksempelvis kunne sige, at regeringen ingen planer har om at genåbne velfærdsforliget. Vi overholder de aftaler, vi har lavet – januar 2010 i Politiken. Jyllands-Posten: Regeringen har ingen planer om at genåbne velfærdsforliget. Vi står ved de forlig og aftaler, som vi har indgået. Altså, det er helt rigtigt, og det er flot sagt, men det, der er tilfældet, er jo, at man er løbet fra alle de løfter. Man burde jo sige ikke bare til dem, der er under 45, men også til dem, der er over 45, for det er jo dem – hvis man forstår regeringens udspil, som er blevet lækket til pressen – som jo i særlig grad kommer til at mærke det her, at sandheden er, at de godt kan glemme det, de har indstillet sig på, nemlig deres efterløn og deres folkepension. For modsat, hvad regeringen sagde til dem for under et år siden, så løber den fra løfterne nu. Det er dem, der nu kommer til at betale regningen for den uansvarlige økonomiske politik, regeringen har ført, og de store ufinansierede skattelettelser, den har givet. Det passede ikke, da regeringen i efteråret sagde, at regningen for krisen var betalt. Nu skal de ikke bare have halve dagpenge, de skal også af med efterlønnen, og de skal have forringet mulighederne for at gå på folkepension. Hvorfor siger man ikke det?
Kommentar:  Ja, det kommer vi jo nok ikke meget nærmere her i dag, der er jo ikke noget fælles S-R-svar på det spørgsmål, så lad os da gå videre til et andet punkt. I sidste uge var klima- og energiministeren ude at gøre sig til talsmand for, at Danmark skal opføre 1.500 nye havvindmøller – det svarer cirka til en om dagen fra nu af og en årrække frem. Det må jo være regeringens politik, tænker man så uvilkårligt, når nu klima- og energiministeren siger det. Han gjorde sig også til talsmand for, at vi udfaser kul 5 år tidligere end planlagt, indtil man så kan lægge øre til, at ordføreren for statsministerens eget parti, Jens Joel, siger, og nu citerer jeg fra DR-Nyhederne: »Det her er en melding fra den radikale minister. I Socialdemokraterne har vi ikke lagt os fast på, hvordan vi skal sikre både den grønne omstilling og vores konkurrenceevne.«  Det får mig så bare til også på det her punkt at spørge om: Hvad er regeringens politik? Altså, jeg spørger ikke, hvad Det Radikale Venstres politik er, og hvad Socialdemokratiets politik er, men hvad er regeringens politik? Er det regeringens politik, klima- og energiministeren udtrykker, eller er det snarere regeringens politik, som den blev udtrykt af den socialdemokratiske ordfører?

Svar:  Nu er det jo herre Lars Løkke Rasmussens ret at springe fra det ene punkt til det andet, men jeg vil alligevel godt gøre det her med dagpengene færdigt, for jeg synes jo egentlig også, herre Lars Løkke Rasmussen skylder nogle svar. Vi har gjort alt, hvad vi kunne, for at udbedre skaderne af den dagpengereform, som Venstre og Dansk Folkeparti vedtog før valget. Der var alt for mange, som faldt ud af systemet, der var alt for mange, som stod i en meget vanskelig situation. Derfor har regeringen brugt over 3 milliard kroner på at sikre, at der er forsørgelse til de mennesker, som med herre Kristian Thulesen Dahls reform ville være faldet ud, og som for nogles vedkommende slet ikke ville have haft nogen forsørgelse. Så vi har brugt rigtig meget tid, rigtig meget energi og rigtig mange penge på at udbedre skaderne af den dagpengereform, som herre Lars Løkke Rasmussen og herre Kristian Thulesen Dahl gennemførte før valget. Der er noget, som jeg stadig undrer mig over. Vi har vedtaget, at vi skal have en dagpengekommission, og vi vil kigge på det her efter valget, men hvad vil Venstre? Hvad er Venstre og oppositionens dagpengepolitik? Det ved vi intet om på nuværende tidspunkt. Dansk Folkeparti har jo haft alle tænkelige synspunkter i forhold til det her, og Venstre har nogle synspunkter om, at intet skal ændres. Hvad er egentlig oppositionens holdning til hele det her spørgsmål? Jeg beklager, at jeg ikke kunne komme ind på klimaspørgsmålet; det håber jeg jeg kan få lejlighed til bagefter.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-9, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 10-12 uden for betænkningen af justitsministeren som vedtaget. De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.