kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak til ministeren for besvarelsen. Der skal ikke herske tvivl om, at noget af det, jeg er rigtig glad for at ministerens forgænger tog op, netop var det her med – og det var så specifikt Rumænien – at kigge på, om man kunne overtage et fængselsafsnit der og sende kriminelle udlændinge til afsoning i Rumænien. Det synes jeg var en mægtig, mægtig god idé. Jeg synes, at ideen var endnu bedre, efter at jeg sammen med justitsministeren var på besøg i Vestre Fængsel, hvor jo næsten halvdelen af fangerne, de indsatte, er udlændinge og dermed jo ikke har noget at gøre i Danmark på nogen som helst måde, hvis man spørger os. Jeg vil spørge lidt ind til den her analyse, som ministeren sagde var på vej, for det er jo godt, at der er sat noget arbejde i gang, og vi er selvfølgelig interesseret i, at der bliver handlet hurtigt. Det håber jeg at ministeren også er. Jeg håber, at det stadig væk er konservativ retspolitik, at der skal slås hårdt ned på kriminelle udlændinge. Derfor vil jeg selvfølgelig høre, hvornår ministeren forventer, at analysen er færdig, hvornår man forventer, at man kan kalde os som regeringens støtteparti over til en gennemlæsning af den, men jo også, hvornår vi kan begynde forhandlingerne på det her område, for det er altså et område, hvor vi fra Dansk Folkepartis side ønsker virkelig at have det lange ben foran.

Svar:  Jeg ville ønske, at det var super enkelt, og at vi bare kunne gå i gang. Der er jo en analyse af, hvad vi kan gøre her, og der er taget kontakt til andre lande, blandt andet til Rumænien. Derfor ville det være meget frisk af mig, hvis jeg lige fyrede et tidspunkt af, at det for eksempel lige kunne blive på torsdag, hvor vi kunne ses og diskutere den her analyse, men det kan jeg jo ikke sige. Jeg kan bare sige, at det kommer til at tage noget tid, og måske er den tid er givet godt ud, hvis vi finder den rigtige løsning. For det er ikke bare lige sådan, at jeg kan ringe til Rumænien og tage derned, og så har vi en aftale om nogle fængselspladser. Men jeg håber på, at vi gennem et godt samarbejde kan finde en vej dertil. Jeg vil bare lige forberede spørgeren på, at det nok kommer til at tage tid at få aftalen med dem på plads. Og så skal vi selvfølgelig have en proces i Danmark også.
Kommentar:  Jeg synes, det er vigtigt, at vi er opmærksomme på, hvorfor regeringen har den ambition. Regeringen har den ambition, fordi vi gerne vil fremtidssikre Danmark. Vi vil sørge for, at den gode gænge, dansk økonomi er i, kan fortsætte længere ud i fremtiden. Danmark kan blive rigere, vi kan opleve øget velstand. Det kræver arbejdsudbudsreformer og produktivitetsforbedringer. Det er derfor, vi har den her ambition. Så er spørgsmålet: Er der forslag, vi umiddelbart vil udelukke? Man fristes jo til at svare nej, for så har man i hvert fald ikke låst noget fast på forhånd. Men nogle gange kan man godt herinde i Folketinget risikere at blive tolket meget firkantet, så jeg tænker, at hvis jeg nu siger nej meget klart, nemlig at der er intet, jeg vil udelukke, så kunne det jo udlægges, som om jeg ville gøre de mest mærkværdige ting. Altså, regeringen har jo for eksempel intet ønske om at afskaffe folkepensionen – for at tage et eksempel. Det har vi da ikke, og det håber jeg heller ikke herre Benny Engelbrecht har, men det finder vi ud af lige om lidt. Og sådan kan man jo blive ved. Men udgangspunktet er, at vi skal være kreative. Det vil sige, at vi da også skal være åbne over for, at der kan være gode ideer, der ikke har groet i regeringens egen have. Selvfølgelig skal vi det. Nu uddelte spørgeren jo før af sine erfaringer som minister i en mindretalsregering. Det er jeg også så småt begyndt at få erfaringer med, og jeg tror, at vi alle sammen kan være glade for, at vi lever i et samarbejdende folkestyre, hvor regeringer spiller ud, og hvor der så er mulighed for at give indrømmelser til partierne og man kan lave løsninger til glæde for det danske folk.

Svar:  Jeg kan hvert fald konstatere, hvis man skal tale om erfaringer både i den nuværende situation og i tidligere situationer, at den nuværende regering tydeligvis har en tendens til at sidde bag dobbelt lukkede døre. For selv når det er sådan, at Folketingets partier banker på med gode forslag, så er det ikke, fordi døren bliver åbnet. Om det så er, fordi man ikke vil høre efter, eller fordi man ikke kan høre efter, ved jeg selvfølgelig ikke. Men så meget for, at ministeren også i forbindelse med tidligere spørgsmål har indikeret, at der skulle være pivåbne døre. Jeg tror, man i hvert fald så er ude i det, der kaldes for selektiv hørelse. Kreative løsninger kan jeg forstå, men lad mig bare slå fast allerførst: Socialdemokratiet holder meget af folkepensionen, den vil vi holde fast i. Nu ved jeg, at ministeren læser mine debatindlæg, og ministeren vil også have læst, at jeg har sagt, at folkepensionen, som for nylig fyldte 60 år, også skal have lov til at fylde 120 år, så vi alle sammen kan glæde os til at få gavn af den engang om mange, mange år, når vi ikke længere laver det, vi laver nu. Men hvis man nu antager, at regeringen vil gå ned ad en vej, hvor man så hæver pensionsalderen, for det har ministeren jo indikeret at man vil, vil man så alene med det tiltag kunne nå frem til at øge arbejdsudbuddet med 55.000-60.000 personer?
Kommentar:  Ja, nu kan det jo godt virke lidt søgt at tage det her op igen, og det er jo noget, der har været debatteret rigtig mange gange, men årsagen til, at jeg gør det, er faktisk, at jeg er blevet kontaktet af en meget frustreret borger, som ved selvsyn har været vidne til, at en ældrebolig først blev tilbudt nogle flygtninge, som takkede nej, hvorefter den blev tilbudt til en ældre fra ventelisten, og det er selvfølgelig den her kontakt, der gør, at jeg bringer det på banen igen. For man kan sige, at én ting er den lovgivning, vi vedtager, og de aftaler, der bliver indgået, men at noget andet jo så er, hvordan man ude rundtomkring går ind og bruger lovgivningen, og jeg har modtaget det meget fine svar fra ministeren, der understreger det med udlejningsvanskeligheder, og det lægger jeg meget vægt på, og så er det nemlig på nogle midlertidige kontrakter. Hvis man så vil mere end det, skal det være i forbindelse med ekstraordinære udlejningsvanskeligheder, hvis man skal se bort fra det her med midlertidige kontrakter, og det synes jeg faktisk giver rigtig god mening, og det støtter jeg fuldt ud op om. I det tilfælde, som jeg har et eksempel på, er det simpelt hen varige kontrakter, det handler om, og derudover står der 737 på venteliste til ældreboliger i den her by. Jeg har svært ved at se, hvordan man ude i de almene boligselskaber i kommunerne kan administrere ud fra den lov, nemlig at man, når der er udlejningsvanskeligheder, kan sætte flygtninge ind, når der samtidig kan stå 737 på venteliste. Hvordan kan man så påstå, at der er udlejningsvanskeligheder? Hvad tænker ministeren om den situation?

Svar:  Hvis der står 737 på en venteliste og de – eller nogle af dem – er parat til at flytte ind i den konkrete bolig, så må man jo ikke udleje til andre end dem, der står på ventelisten, medmindre man har en person, som opfylder kriterierne, og som har et særligt påtrængende behov. Så det er spørgsmålet, om de flygtninge, som så har fået tilbudt boligen først, for det første er berettiget inden for den personkreds, som ældreboligen er tiltænkt, og om de for det andet har et særligt påtrængende behov, som retfærdiggør, at de springer over ventelisten. Der kan også være en indfødt dansk ældre, der kan få sådan et tilbud om at springe ventelisten over, hvis vedkommende har et særligt behov, og det kan så altså også være en flygtning, der opfylder kriterierne for at stå på ventelisten, som har et særligt påtrængende behov. Jeg kan ikke vurdere, om kommunen der har ment at de forhold var gældende, men hvis de forhold ikke var gældende, lyder det, som om det ikke var lovligt. Men jeg kender ikke kommunens bevæggrund.
Kommentar:  Det er fuldstændig rigtigt, at det kan lyde som den grønlandske socialminister med hensyn til de ting, men det er ikke jammer. Det kan godt være, at ordføreren mener, at det er jammer, men det er fakta. Man bliver jo nødt til at forholde sig til de vilkår, der er i Grønland, for de ligner overhovedet ikke de danske forhold, og det kan ikke nytte noget, at vi kommer med vores bedrevidenhed og skal agere i det grønlandske samfund, når de redskaber og tiltag, vi har i Danmark, ikke umiddelbart kan overføres. Det er derfor, jeg vil have, at vi skal hjælpe selvstyret. Og ja, jeg tror på selvstyret.

Svar:  Men hvorfor har fru Karin Gaardsted respekt for selvstyret, når det nu i årevis har vist sig, at det ikke kan lade sig gøre og ikke kan lykkes? Hvorfor bliver man i årevis ved med den samme sang her i Folketinget, når problemerne ikke alene er, som de var, men faktisk bliver værre? Det er rigtigt, at det ikke er sikkert, at det er jammer, for man magter jo ikke problemerne. Men altså, så lad os få en klar tilkendegivelse fra Grønlands Selvstyre: Nej, vi magter ikke de her problemer, så nu må den danske regering tage over. Lad os få den.
Kommentar:  Altså, det korte svar på det er ja. Og det er vi i øvrigt både på Kulturministeriets område, som vedrører folkebibliotekerne, hvor kulturministeren har sat penge af, men også på mit eget område. Jeg mener det faktisk, når jeg siger, at det her er den vigtigste dagsorden, vi har. Altså, hvis ikke man har basale læsefærdigheder, og hvis ikke man har basale regnefærdigheder, så har man utrolig svært ved at klare sig i vores samfund, og det er efter min mening en af de dybeste urimeligheder i vores samfund, at vi har så stor en gruppe, der forlader folkeskolen uden at have de kompetencer på plads. Så svaret er ja. Og man kan sige, at begge de to ting, jeg nævnte, jo også er ting, der koster penge – også ret mange penge.

Svar:  Det er jeg glad for, og jeg er bestemt også glad for, at ministeren nævner, at kulturministeren har afsat 7 million kroner – men det er jo kun til 0. til 3. klasse. Hvad med de ældre elever? Kunne man forestille sig, at regeringen ville tage den her depeche op og også sætte penge af til de ældre elever?
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om det stillede ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen om ændringsforslaget slut, og vi går til afstemning.

Svar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1 af skatteministeren som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Det er coronaen, der desværre har nedlagt minkbranchen i Danmark – i hvert fald i en overskuelig fremtid – og det er beklageligt. Regeringen er fuldstændig åben over for muligheden for at bevare genetisk materiale på en måde, som jeg beskrev tidligere, sådan at minkproduktionen på et tidspunkt igen kan tages op i Danmark. Men minkavl i Danmark er en privat opgave; det er ikke en statslig opgave.

Svar:  Det vil sige, at regeringen siger: Ja, det må I gerne. Men der vil jo være væsentlige omkostninger forbundet med det, men det er ikke noget, regeringen vil deltage i. Så er det, man siger: Okay, hvad ligger der så egentlig til grund for holdningen? Det synes at være ganske lidt. Men hører jeg ministeren sige, og det skal så være spørgsmålet her, at det må de gerne, men at regeringen afviser at hjælpe med det?
Kommentar:  Tak. Jeg er sådan set enig i, at det er vigtigt, at man tager nogle initiativer på et område, og en del af meningen med det her er jo også netop, at man kan se lidt frem og så vurdere, hvilke behov der er, og hvilke behov man forventer vil opstå. Men hvis nu det er sådan, at kommunerne ikke gør det godt nok, så er der jo en mulighed for, at ministeren kan komme med et indspark til, hvad det er, man skal behandle i rammeaftalerne. Dermed er der jo nogle kommuner og nogle regioner, som kan tage et initiativ, ud fra hvad de vurderer er bedst for borgerne, og så er der ministeren, der også kan tage et initiativ, ud fra hvad ministeren vurderer – eventuelt på baggrund af et råd fra Folketinget – er bedst for borgerne. Så kan ordføreren ikke bekræfte, at der i det her lovforslag er mulighed for at tage initiativer, som blandt andet sikrer små grupper?

Svar:  Jo, jeg kan bekræfte, at der er mulighed for at tage nogle initiativer. Det, jeg taler om, er, at jeg godt kunne tænke mig, at den mulighed for at tage de initiativer ikke lå lige så langt væk, så man ikke skulle ud i en politisk debat om den ene eller den anden lille gruppes særlige behov, men så der faktisk var et fagligt fokus på de små grupper og de tilbud, der skal være på det specialiserede område, sådan at kommunerne havde mulighed for faktisk at henvise til de tilbud, der er. Der mener jeg at der er brug for, at vi mere overordnet kigger på, hvordan vi sikrer det udbud. Det siger jeg også af hensyn til kommunerne, sådan at det arbejde, kommunerne har, selvfølgelig består i at koordinere og henvise, men sådan at det også er en hjælp til at sikre udbuddet af tilbud, så de faktisk kan løse den opgave, de har.
Kommentar:  Jeg kan så konstatere, at ministeren har den samme opfattelse, som hun havde som menigt folketingsmedlem, nemlig at det er en meget dårlig idé, at man lægger nogle aktiviteter ind og bevæger sig mere i folkeskolen. Det skal man gøre uden for folkeskolen. Så vil ministeren arbejde imod den folkeskolereform, som ministeren står på mål for nu? Det kan jeg næsten høre på ministerens svar at hun vil. Har jeg ret i det?

Svar:  Nej. Det var heller ikke det, jeg sagde. Jeg sagde, at børn bevæger sig rigtig meget, og at det meste af deres bevægelse foregår uden for skolen. Men der kan også sagtens foregå bevægelse i skolen, og det synes jeg er fint. Det kan ske i pauserne, det kan ske i idræt. Det kan også ske i timerne, hvis det sker på en måde, der understøtter den gode undervisning i stedet for at forstyrre den. Det er meget vigtigt.
Kommentar:  Det ser ud, som om det her måske kunne have fortsat længe. Jeg synes, at det kunne være spændende, hvis man spurgte i Hjørring, hvor de har fået den her ekstraregning, og de har mistet deres arbejdspladser. Hvis de havde haft mulighed for at lave en trappemodel inden og det havde reddet deres arbejdspladser, tror jeg godt, jeg ved, hvad de havde valgt.

Svar:  Jeg tror da godt, at hvis man spørger de mennesker rundtomkring i landet, som har set deres arbejdspladser lukke, mens herre Henrik Høegh var fødevareminister, mens de borgerlige partier havde regeringsmagten, ville de have foretrukket, at arbejdspladserne ikke lukkede. Men det er en underlig teoretisk diskussion. Kendsgerningen er jo, at de arbejdspladser er lukket under den tidligere regering og delvis på grund af den tidligere regerings politik, men det, der står tilbage, er, at Venstre fører sig frem som et parti, der siger, at det ikke må blive dyrere at være dansker, og så siger herre Henrik Høegh i dag: Betingelsen for, at vi kan stemme for det her lovforslag, er, at det bliver dyrere at være dansker. Det er dog alligevel bemærkelsesværdigt.
Kommentar:  O.k., så vil jeg alligevel tillade mig at følge op på det. For som jeg hørte det sidste svar, er der ikke helt klarhed over det. Der er vel en erkendelse af, at der må være nogle i Udenrigsministeriet, som har vidst det her, selv om herre Christian Friis Bach ikke har været opmærksom på det og derfor draget den konsekvens, som han gjorde. Er det sådan, at statsministeren sidder inde med en teori om, hvordan det kan være, at det først kom til offentlighedens kendskab efter kommunalvalget, at herre Christian Friis Bach havde godkendt rejsereglerne for GGGI, når det allerede forud for kommunalvalget så åbenbart var kendt i ministeriet?

Svar:  Jeg bliver spurgt, om jeg ligger inde med en teori. Nej, jeg giver mig ikke af med den slags spekulationer. Jeg giver mig ikke af med den slags teorier. Jeg synes, det er overordentlig fantasifuldt, og jeg synes egentlig ikke, at det er passende, at man på den måde mistænkeliggør Udenrigsministeriet. Vi har jo netop sagt, at der tilsyneladende er sket en sagsbehandlingsfejl. Det skal naturligvis undersøges, for man skal undersøge fejl, så man ikke kommer til at begå de fejl en gang til, og hvis der er andre konsekvenser, der skal drages, så skal de selvfølgelig drages. Men vi må jo undersøge den sagsbehandlingsfejl, og det er man i gang med i Udenrigsministeriet.
Kommentar:  Jeg ved, at jeg også har svaret spørgeren på en række skriftlige spørgsmål om det her, og jeg vil bare starte med at sige, at jeg så håber, spørgeren vil kvittere for, at de opgørelser, vi har og kan forholde os til nu, sådan set er nogle, der er blevet sat i værk af den nuværende regering som noget af det første, jeg gjorde som ny minister. Det er det, der gør, at vi nu har redskaber til at gå så tæt på, at vi kan sige: Jamen inden for den her diagnose i den her region skal der altså ske forbedringer hurtigt. Det er et meget, meget virksomt værktøj for regionerne at have, for eksempel Region Hovedstaden i forhold til brystkræft, som spørgeren spørger ind til. Når vi har den viden, bliver det også både muligt og fuldstændig forventeligt, at der skal handles hurtigt på den viden, for det er ikke et acceptabelt tal, at så få kvinder i Region Hovedstaden får hjælp inden for den tid, der er i standardpakkeforløbene. Så det er jeg sådan set enig med spørgeren i. Den gode nyhed er, at med monitoreringsværktøjet kan der handles på det hurtigt.

Svar:  I forhold til den første del vil jeg sige, at det ikke var det, jeg spurgte om. Jeg spurgte ikke ind til, hvorvidt det er godt, at vi har en styrket overvågning af, om kræftpatienterne bliver behandlet i tide eller ej. Jeg tror, de fleste synes, det er rigtig godt, at vi har fået endnu et instrument på det her område, ud af flere. Men jeg spurgte sådan meget konkret: Når det er, at en ud af fire brystkræftpatienter i Region Hovedstaden ikke kommer til inden for den lægeligt anbefalede tidsfrist, er ministeren så enig med Venstre i, at den socialdemokratisk ledede Region Hovedstaden ikke gør det godt nok, når det kommer til at sikre kræftpatienterne hurtig behandling?
Kommentar:  L 39 drejer sig om et mere selvbærende landbrugserhverv. Det fremtidige landbrugserhverv sikres en række fordele, blandt andet ophæves grænserne for, hvor mange dyreenheder der må være på den enkelte produktionsenhed. Det nugældende maksimale krav er 960 dyreenheder. Begrænsningen for, hvor meget jord en bedrift må eje, ophæves også. I dag er grænsen 400 ha. Forslaget skal også ses som et led i, at bedrifterne skal være større af hensyn til bedrifternes rentabilitet. Der kan med det nye lovforslag på området etableres jordløse landbrug. En sådan løsning vil medføre, at der skal foreligge aftaler om bortskaffelse af gylle gennem spredning på anden jord eller gennem anden teknologi, herunder blandt andet biogasteknologi. Der indføres også mulighed for at drive landbrug i selskabsform. Det betyder ikke, at selvejet ophæves, men der gives mulighed for den nye ejerform, blandt andet ved generationsskifte af de meget store bedrifter, hvor der normalt er et stort finansieringsbehov. De nye regler vil også betyde store investeringer i nye miljøtilpasninger, at dyrevenlige staldsystemer kan gennemføres – og fortsat vækst i landbrugserhvervet. Landmanden i selskabet skal have bestemmende indflydelse og varetage den daglige drift. Med bortforpagtning til et andet selskab fastholdes dette krav. Kravet om erhvervelse af landbrugsejendomme, omlægning af jord mellem landbrugsejendomme samt reglerne om bopælspligt i den eksisterende landbrugslov vil blive videreført. Modernisering af reglerne på landbrugsområdet er også af international betydning, der er også pres for større og mere effektive bedrifter i blandt andet USA, Canada og Brasilien. Herhjemme er der øgede krav til dyrevelfærd, til indførelse af den seneste BAT-teknologi i produktionen, til nye miljø- og naturplaner og så videre og så videre Det skal samtidig understreges, at der i den fremtidige sagsbehandling af miljøgodkendelser sættes en øvre grænse for, hvor lang tid der må gå med en sådan sagsbehandling. I dag kender vi sagsbehandlingstider på op til både 3, 4 og 5 år. Når sagsbehandlingsbunken her i oktober 2010 er nedbragt, er sagsbehandlingstiden efterfølgende på mellem 6-9 måneder. Landbrugsproduktionen og landbrugets afledte virksomhed i Danmark har stor betydning dels for eksporten af fødevarer, dels for beskæftigelsen. Det vil vi styrke i fremtiden ved at vedtage dette lovforslag og sikre eksistensgrundlaget for dansk landbrug og dets afledte virksomhed. Det Konservative Folkeparti støtter lovforslaget.

Svar:  Nu siger den konservative ordfører jo, at der er snærende bånd – det var ikke de ord, han brugte, men det er den måde, jeg oversætter talen på – i den nuværende landbrugslovgivning, og derfor skal vi have en lovgivning, der giver mulighed for at udvikle sig, for det er nødvendigt, mener De Konservative. Jeg vil sådan set kun bede De Konservative om at nævne ét område, hvor den eksisterende landbrugslov ikke fuldt ud tilgodeser økonomisk optimale stordriftsfordele – bare ét område.
Kommentar:  Altså, herre Morten Messerschmidt kan stille alle de spørgsmål, som herre Morten Messerschmidt vil. Dem svarer vi gerne på. Jeg tror ikke, der vil være noget nyt, i forhold til hvad der tidligere er blevet spurgt om, så det spørgsmål kan herre Morten Messerschmidt sagtens stille. I forhold til den pågældende ansættelse er ansættelsesprocessen foregået, som det foregår, forestået af afdelingschefen i det, der hedder Stab og Kommunikation, med bistand fra ministeriets hr-funktion og under inddragelse af departementschefen. Det er sådan, det er foregået – den rette person ud fra den samlede vurdering, som det også er grundlaget i andre ansættelser, og som, går jeg ud fra, det også har været tilfældet under tidligere regeringer.

Svar:  Så skatteministeren er ikke blevet forelagt herre Sten Kristensens ansøgning, forud for at der er blevet truffet en afgørelse? Og kan ministeren sige – og han behøver ikke nødvendigvis svare i dag, for ministeren er jo kun minister på sit eget område – at det samme gør sig gældende for erhvervsministeren, kulturministeren, børne- og undervisningsministeren, udlændinge- og integrationsministeren og social- og indenrigsministeren? Her er der jo også ansat socialdemokrater i de stillinger – ansættelser, som forhåbentlig er gennemført efter kun saglige kriterier. Så altså, blev ministeren forelagt Sten Kristensens ansøgning, før beslutningen blev truffet, og var der en tilsvarende proces i de øvrige ministerier?
Kommentar:  Jeg er enig med spørgeren i, at man ikke har gjort det godt nok i forhold til integrationen. Nu har jeg siddet som minister i 10 ugers tid, vil jeg tro. Andre har siddet der måske 10 år før mig, og nu står jeg i den situation, at jeg får nogle af de rapporter ind på mit bord og handler på dem. Det står helt i modsætning til, hvad man tidligere har gjort. Eksempelvis kom der en rapport i maj måned om salafister, som den daværende integrationsminister valgte ikke at handle videre ud fra. Jeg ser på det her på en anderledes måde. Jeg vil rigtig gerne kaste mig helhjertet ind i det, for jeg mener faktisk, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at sikre udbredelsen af lige muligheder og af frihedsrettigheder, og de værdier, vores forfædre har kæmpet for at vi har, skal vi selvfølgelig gøre, hvad vi kan, for også at tilbyde til andre. Noget af det, som rapporten viser, og som er ganske frygteligt, er faktisk, at der ikke kun er en stor udbredelse af social kontrol, men at den også i højere grad er mere tydelig for dem, som er født i Danmark, end dem, der er indvandret til Danmark. Der er altså her tale om et problem, som er blevet forstærket, og der synes jeg, at vi må stille os selv det rigtig gode spørgsmål: Hvorfor er det sket , og hvad kan vi gøre ved det? I forhold til den sidste del er jeg på vej. Jeg har nedsat et embedsmandsudvalg, som kigger på, hvad man kan gøre, og vi har mange andre initiativer på vej for at dæmme op for det.

Svar:  Så manglede jeg lige svaret på, hvad ministeren gør i forhold til imamrådene.