Kommentar:  Siumut finder det vigtigt, at erhverv så vidt muligt er flerstrenget. Om det drejer sig om levende eller ikkelevende ressourcer, skal vi sørge for størst muligt udbytte såvel beskæftigelsesmæssigt som økonomisk. Grønland har i henhold til selvstyreloven beføjelser til at hjemtage sagsområder fra Danmark, og når Grønland ønsker dette, finansierer de det og bliver dermed lovgivende og udøvende magt på området. Dette er tilfældet med råstofområdet. Det vil sige, at Grønland har den lovgivende og den udøvende magt. Råstofloven blev vedtaget med alle partiernes tilslutning i Inatsisartut og har dermed sat en fælleslinje for fremtidens lovramme på råstofområdet. Senere vedtog også samtlige partier i Inatsisartut storskalalovgivningen. Således har Grønland i Inatsisartut sikret en råstoflov samt en storskalalov med alles vedtagelse, og det vil så sige, at det kan bane vejen for en flerstrenget økonomi og et flerstrenget erhverv. Det er et naturligt ønske, at lande skal udvikles baseret på egne ressourcer og muligheder. Flertallet i Inatsisartut har ophævet nultolerancen over for uran, og dette har så medført, at vi i dag behandler et lovforslag, som er en direkte konsekvens af denne beslutning, og det er helt naturligt på sin plads. Udenrigsministeren fremlægger forslag til lov for Grønland om kontrol med den fredelige udnyttelse af nukleart materiale – et lovforslag, som blev førstebehandlet i Inatsisartut den 13. april 2016. Danmark er et kongerige, også bestående af Grønland, og kongeriget har sine internationale forpligtelser at overholde. På råstofområdet har både den danske regering og det grønlandske selvstyre sikret en fælles erklæring mellem Erhvervs- og Vækstministeriet – skråstreg – Erhvervsstyrelsen og Departementet for Erhverv, Arbejdsmarked og Handel om eksport af blandt andet dual-use-produkter og -teknologi. Siumut mener helt bestemt, at det er vigtigt med en fælles forståelse og et fælles fodslag i kongeriget Danmark på områder, som vedrører international forpligtelse, og som Danmark har underskrevet på vegne af hele riget. Det drejer sig om en fælles forståelse og fælles løsning, der til enhver tid vil sikre stadfæstelse af de lovgivningsmæssige definitioner og forpligtelser. Derfor har der været nedsat en arbejdsgruppe bestående af danske og grønlandske myndigheder, som i rapporten om udvinding og eksport af uran fra oktober 2013 har fastslået, at der er behov for et etableret system til at implementere de internationale forpligtelser om at føre sikkerhedskontrol om nukleart materiale. Arbejdsgruppens anbefaling er blandt andet, at udvinding og eksport af uran fra Grønland skal ske efter de højeste internationale standarder. Grønland har en økonomi, som trænger til styrkelse. Siumut mener, at en flerstrenget økonomi baseret på fiskeri, turisme og råstoffer er kerneområder, man skal satse på i fremtiden. Det er en målsætning, der er langt fremme, allerede før man hjemtog råstofområdet for Danmark, og en målsætning, der skal bringes ud i livet, således at vi kan være med til at sikre en mere flerstrenget og mangfoldig økonomi til gavn for befolkningen og generationer fremover. En udvikling inden for råstofområdet vil altid medføre store forpligtelser for sikkerhed, sundhed og miljø og ikke mindst kontrolinstans samt internationale forpligtelser, som skal gå op i en højere enhed. Sikkerhedskontrolsystemet svarer til de relevante dele af Det Europæiske Atomenergifællesskabs forordning om anvendelse af sikkerhedskontrol, der i dag gælder i Danmark, men ikke i Grønland. Med lovforslaget indføres et sikkerhedskontrolsystem, hvor der er anmeldelses- og rapporteringsforpligtelser, og det knyttes til at besidde og udnytte nukleart materiale, ligesom der skal føres tilsyn hermed. Udenrigsministeriet er overordnet ansvarlig myndighed for sikkerhedskontrol i kongeriget, men konkrete sikkerhedskontrolopgaver vil primært blive varetaget af Beredskabsstyrelsen i et tæt samarbejde med de grønlandske myndigheder. Siumut stemmer for forslaget.

Svar:  Mange tak. Uranarbejdsgruppen lavede en rapport i 2013, hvor konklusionen var, at man mellem Grønland og Danmark var enige om at være uenige. Og den uenighed bestod i, at ordføreren som formand for Naalakkersuisut på daværende tidspunkt var uenig i, at det er Danmark, der har ansvaret i forhold til det udenrigspolitiske, det sikkerhedspolitiske og i forhold til forsvarspolitikken på det her område. Det lyder, som om ordføreren har en anden holdning, så det kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren uddybe.