kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jamen når regeringen siger, at det kan lade sig gøre, at det ud fra de meldinger, man får nu, vil være sundhedsmæssigt forsvarligt, og at det egentlig også er regeringens holdning – det er jo regeringen, der har nedlagt branchen, sådan som vi har set det hidtil – er det så et projekt, regeringen vil gå ind i, og vil man sige, at på baggrund af at regeringen har fjernet branchen, som den er nu, kunne det være godt at give dem den her lille mulighed? Er det noget, regeringen vil gå ind i, så der kunne komme, om jeg så må sige, en statslig medvirken til, at man kan få sikret den her arvemasse? Det er jo ikke noget, der bare sådan lige kommer med et knipstag. Eller er det noget, man bare tørrer af på erhvervet selv?

Svar:  Det er coronaen, der desværre har nedlagt minkbranchen i Danmark – i hvert fald i en overskuelig fremtid – og det er beklageligt. Regeringen er fuldstændig åben over for muligheden for at bevare genetisk materiale på en måde, som jeg beskrev tidligere, sådan at minkproduktionen på et tidspunkt igen kan tages op i Danmark. Men minkavl i Danmark er en privat opgave; det er ikke en statslig opgave.
Kommentar:  Det prøver vi på. Nu skal man jo passe på med at tage meget store ord i munden, og særlig når man står i Folketingssalen, men det er vel svært andet end at tro det, hvis man nu var efterlønsmodtager – man var i slutningen af 40'erne eller i midten af 50'erne – og så her i januar måned i Politiken læste landets finansminister sige: For min del har vi et efterlønsforlig fra 2006, og det står vi ved. Det er vel svært for efterlønsmodtageren eller folkepensionisten eller den kommende folkepensionist andet end at betragte det som: O.k., nu kan jeg trygt regne med, at jeg kan få min efterløn på de vilkår, som man har vedtaget i det her forlig i Folketinget. Jeg kan tage min efterløn. Lige nu har jeg slidt og slæbt i 30-40 år på arbejdsmarkedet, og jeg mener, det er rimeligt, at jeg kan gå på efterløn. Jeg kan regne med, hvornår jeg kan få folkepension. Det er vel svært ikke at få det indtryk, når man står og læser det her, at det er et løfte, at det er en garanti fra regeringen. Man har et forlig, og det rører vi ikke ved. Fortryder finansministeren, at man så kategorisk har sagt, at man står bag forliget, og at man ikke rokker ved det?

Svar:  Nu har vi jo mange gange, vil jeg sige til herre Morten Bødskov, diskuteret økonomi og udfordringer, og jeg er godt klar over, at Socialdemokratiet jo ikke rigtig har registreret, at der har været den største krise siden anden verdenskrig i europæiske økonomier og i verdensøkonomien, og at den har slået mange lande ud af kurs. Det er naturligvis noget, som man som regering må tage bestik af, og derfor skal der en gang imellem træffes nogle ubehagelige valg, og valget var mellem at skulle forudse en endeløs række af år, hvor vi, hver gang vi vil gøre noget, skal ud for at spare et andet sted, og at skulle sige: Nu udfaser vi efterlønnen, og dermed får vi et råderum, et pusterum, i økonomien, så vi kan sikre kernevelfærden. Og det valg, regeringen har truffet, er at udfase efterlønnen. Når herre Morten Bødskov spørger om, hvordan jeg har det med det, så vil jeg sige, at jeg har det godt med det, for jeg har hele tiden været præget af den filosofi, at når man træffer den slags beslutninger, skal man sige før et valg, hvad man vil gøre efter valget. Og det har vi jo blandt andet lært af den frygtelige historie med Poul Nyrup Rasmussen, som garanterede efterlønnen og garanterede efterlønnen, men som løb fra det efter valget, og den situation vil regeringen ikke komme i.
Kommentar:  Nej. Altså, jeg prøver bare at forstå herre Jørgensen, for han sagde før, at det her anliggende var det, der krænkede retsstaten, og derfor skulle man i EU tage affære. Og derfor vil jeg bare gerne vide, hvad det er for et direktiv i EU, der så pålægger landene at gennemføre det, som herre Jørgensen synes er fornuftigt, og som jeg muligvis også synes er fornuftigt, men som jeg dog ikke vil afskære andre mennesker fra at synes er ufornuftigt. Så hvis man skal aktivere retsstatsinstrumenterne i EU som følge af den her kønsskiftelovgivning, som man angiveligt har gennemført i Ungarn, vil jeg bare godt vide, hvad det er for en del af EU-retten, det krænker.

Svar:  Jeg er helt sikker på, at herre Morten Messerschmidt kan få oplyst direktivnummer og - udstedelsesdato og så videre ved at stille et skriftligt spørgsmål til udenrigsministeren. Det, vi står her i dag og taler om, er grundlæggende rettigheder, og det er altså en menneskerettighed at kunne udleve sin seksualitet; det er en menneskerettighed at kunne skifte køn. Så er den sådan set ikke så meget længere.
Kommentar:  Med henvisning til ministerens ønske om både en ny kontanthjælpsreform og dagpengereform mener ministeren så, at disse reformer skal adressere det faktum, at 230.000 danskere selv efter skattereformen er fuldt indfaset, vil have et svagt incitament til at arbejde, og vil ministeren oplyse, om det er en enig regering, der i givet fald står bag dette ønske?

Svar:  Det er jo så tredje onsdag i træk, et lille hattrick, hvor jeg har haft mulighed for at svare på spørgsmål af den karakter, og jeg kan sige, at hverken min eller regeringens holdning har ændret sig i løbet af de 3 uger, men jeg svarer meget gerne igen, fordi det korte af det lange er, at færre skal være passivt forsørget og flere skal være i job. Det bidrager alle vores reformer på kontanthjælps-, førtidspensions-, sygedagpenge-, beskæftigelses- og skatteområdet i meget høj grad til. Men det betyder jo ikke, at vi er færdige med at lave reformer, som giver flere et aktivt liv med en uddannelse og beskæftigelse. Vi er i gang med sidste runde forhandlinger om en refusionsomlægning, der giver kommunerne et større incitament til at finde den indsats, der virker for den enkelte ledige. I det nye år kan vi se frem til, at Carsten Kock-udvalget kommer med anden runde af deres anbefalinger til en bedre aktiv indsats, og Dagpengekommissionen barsler også med deres anbefalinger i 2015, så der bliver rig mulighed for at arbejde med reformer på arbejdsmarkedsområdet. Så er der spørgsmålet om, hvorvidt antallet af personer med relativt svage økonomiske incitamenter skal nedbringes endnu mere, end det sker med skatte- og kontanthjælpsreformen. Det ser jeg gerne, hvis det kan ske inden for en økonomisk ansvarlig ramme og vel at mærke, uden at den sociale balance sættes over styr.
Kommentar:  Jeg skal indledningsvis sige, at ordføreren har det fint. Så skal jeg sige, at når vi laver den her fremskrivning, er det selvfølgelig ud fra det bedst mulige kendskab, som vi har nu. Det, vi gerne vil, er at bruge de første 4 år på at investere i, at det bliver muligt at drive kommunerne billigere end nu. Det vil sige, at vi faktisk vil investere i forebyggelse, ved at man tidligere tager hånd om svage børn og familier, så det ikke bliver så dyrt på lang sigt, altså at man tager hånd om den forebyggelse på sundhedsområdet, der gør, at man ikke senere får endnu højere sundhedsudgifter, og at man går tilbage til at vægte normalområdet i folkeskolen og får flyttet ressourcerne derhen, så man på sigt ikke har brug for lige så meget specialundervisning eller specialiserede tilbud. Det er klart, at det kræver en investering i den offentlige sektor, og det vil vi bruge de første år på. Det er sådan set en forholdsvis simpel forklaring. Den anden del af forklaringen er jo, at når vi skal have økonomien til at hænge sammen, skal vi være realistiske med hensyn til, hvad rammen er. Og så langt vi kan se med det, vi kan se nu, er det den økonomiske ramme, der gør det muligt at bevare velfærden.

Svar:  Jamen det er jo det, der er hele grundsubstansen i det her, og det er også derfor, jeg synes, at det er fint, at vi har den her diskussion så ofte som overhovedet muligt. Der er jo et grundlæggende element i det her, og det er de økonomiaftaler, som vi laver en gang om året med Klokken Jeg kan ikke rigtig forstå, hvor vi har SF henne, når det gælder de her økonomiaftaler. Man siger hele tiden, at det er dårligt, og at kommunerne er blevet bundet på hænder og fødder, men hvis vi kigger på den aftale, der er, er det jo en gensidig aftale. KL og de 98 kommuner bliver forpligtet til en masse ting, men man kan omvendt se, at regeringen, finansministeren, indenrigsministeren og så videre, også forpligtiger sig til nogle ting, blandt andet til at tilvejebringe ekstra penge til forsøgsordninger, puljeordninger og så videre Her kan vi se, at SF under den sidste valgkamp på store valgplakater for eksempel har foreslået, at vi skal til at have to uddannede lærere fra 0. til 3. klasse i dansk og matematik. Er det noget, man har indarbejdet i forslaget? Er det noget, der er fuldt ud finansieret?
Kommentar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1 af udlændinge- og integrationsministeren (Inger Støjberg) som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Forhandlingerne drejer sig derefter om lovforslaget som helhed. Er der nogen, der ønsker at udtale sig om lovforslaget? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Noget af det, vi er allermest stolte af i Danmark, er jo vores drikkevand. Vi behøver ikke at rense det, for vi har noget meget rent drikkevand, og det er vi rigtig glade for. Vi prøver endda også at sælge det for milliarder til kineserne og andre. For det er en rigtig vigtig ressource, og noget af det, folk er meget bekymrede for, er jo: Hvad ville der ske, hvis der i det værst tænkelige scenarie ville være forurenet drikkevand? Der er jo set eksempler på det før. Jeg tror, det var i Pennsylvania i USA, hvor man fandt frackingkemikalier i drikkevand. Der skal jo igangsættes en undersøgelse af fordele og ulemper ved fracking, og ministeren har i et svar tilkendegivet, at det arbejde skal starte i maj. Er det stadig væk aktuelt, at det arbejde mellem GEUS, DCE og andre skal starte her i denne måned?

Svar:  Ja, altså, vi har valgt at sige, at selv om der endnu ikke er indgivet en anmeldelse af en prøveboring med brug af frakturering, så ønsker vi i regeringen at få mere viden om det her spørgsmål. Vi mener, det er vigtigt, at vi får set på, hvilke internationale erfaringer der er gjort med brug af frakturering, og i øvrigt efterforskning efter skifergas i andre lande og får sat det ind i en dansk kontekst. Det kan aldrig skade at blive klogere, og vi har simpelt hen brug for, at den viden, der eksisterer, og de erfaringer, der eksisterer, også bliver sat ind i en dansk kontekst, for undergrunden ser anderledes ud i Danmark, end den gør i andre lande. Så vi har bedt de fremmeste forskere i landet om at foretage sådan en videnskabelig undersøgelse – simpelt hen for at vi kan blive klogere på, hvordan vi kan bruge de erfaringer, og om vi kan bruge de erfaringer, der har været i andre lande, i en dansk sammenhæng.
Kommentar:  Herre Hans Andersen siger det næsten med stor forbløffelse, at han har oplevet to socialdemokrater i henholdsvis regionen og regeringen være uenige. Jeg kan afsløre over for Hans Andersen, at det ikke er første gang og formentlig heller ikke er sidste gang, det sker. Det er jo korrekt, hvad herre Hans Andersen spørger ind til. Ja, vi har tænkt os at forlænge sygedagpengeperioden med 10 dage, og der er jo ikke nogen tvivl om, at det ville bringe nogle penge i kassen, hvis ikke man ændrer adfærden. Men hele meningen er jo, at det gerne skulle ændre adfærden. Det her skulle gerne være – det er i hvert fald et synspunkt, som Hans Andersens parti normalt er meget enig i: at økonomiske incitamenter også ændrer adfærden ude i samfundet – det sidste skridt til, at virksomhederne og arbejdsgivere, uanset om det er i det offentlige eller private, forbedrer arbejdsmiljøet, sådan at sygefraværet nedbringes.

Svar:  Men jeg synes, ministeren skulle prøve at lytte til den lange række af aktører, som i kraftige vendinger har været ude at advare mod det her forslag: regioner – dem må jeg så forstå ministeren ikke lytter til – kommuner, FOA, regeringens eget parlamentariske grundlag, Radikale. Kritikken er jo ikke til at tage fejl af. Forslaget koster arbejdsgiverne dyrt, det koster i sundhedsvæsenet, og det kan i sidste ende ramme patienter og de mennesker, der står på kanten af arbejdsmarkedet. Gør det slet ikke indtryk på ministeren?
Kommentar:  Ja, hvis formanden tillader, må jeg sige, at tiden jo også er forpasset i forhold til spørgsmålet, men jeg har stadig væk nogle spørgsmål, jeg gerne vil stille under det her spørgsmål: Vil ministeren flytte myndighedsansvaret for den eksisterede VVM vedrørende efterforskningsboringen i Dybvad til Miljøministeriet?

Svar:  Man kan sige, at det korte svar er ja, men som det også er fremgået af mine tidligere svar, har jeg jo den 11. maj meddelt Frederikshavn Kommune, at Miljøministeriet overtager kommunens beføjelser efter VVM-reglerne til at foretage de videre miljøvurderinger i forhold til projektet for prøveboring i Dybvad. Men tilsynet med den VVM-tilladelse, som Frederikshavn Kommune tidligere har givet til projektet, forbliver som sagt i kommunen, som det også fremgik af mit tidligere svar.
Kommentar:  Jamen jeg må sige til statsministeren, at det helt centrale i det her jo er, at statsministeren nu for eksempel med afskaffelse af loftet over kontanthjælpen, gør, at det for mange mennesker bliver en tvivlsom fornøjelse at tage et arbejde. Derfor vil jeg da godt spørge statsministeren: Indgår det i statsministerens overvejelser, at man fastsætter en fattigdomsgrænse som et konkret beløb i kroner og øre?

Svar:  Vi har haft den her diskussion om en fattigdomsgrænse, og det står der også noget om i regeringsgrundlaget. Som jeg også sagde før, er det netop sådan, at afskaffelse af de her fattigdomsydelser naturligvis ikke skal stå alene. For det skal også være sådan, at vi tager hånd om hver enkelt kontanthjælpsmodtager og sikrer, at vedkommende kommer ud og får et ordinært arbejde. Det er jo det, vi alle sammen gerne vil have: at man ikke skal være på passiv forsørgelse, men kommer ud og får et ordinært arbejde. Det er også derfor, vi har sagt, at hvis man afskaffer de her ydelser, og det gør vi jo, fordi vi ikke synes, at man skal have fattigdom i Danmark, skal det også følges op af en god integrationsindsats. Det er jo noget, vi har manglet i mange år i Danmark. Og det skal følges op af en kontanthjælpsreform, som skal sikre, at hver enkelt kontanthjælpsmodtager får bedre hjælp til at komme tilbage på arbejdsmarkedet. Det er også noget, vi har manglet i mange år. Man skal også huske på, at nogle af de eksempler, der har været oppe i medierne – ingen af os kender dem i detaljer, men har læst om dem i aviserne – jo er opstået under den forrige regering. Og det tyder på, at den forrige regering ikke har gjort tilstrækkeligt for at sikre, at mennesker kom i arbejde.
Kommentar:  Tak for det. Tak for spørgsmålet om konsekvenserne af udskudte investeringer i nye affaldssystemer for kommunernes genanvendelsesmålsætninger. Spørgsmålet hænger sammen med spørgsmål S 332, som jeg lige har besvaret. Som sagt lægger regeringens udspil om yderligere konkurrenceudsættelse af det genanvendelige affald op til, at kommunerne fortsat skal stå for indsamling af husholdningsaffald. Jeg forventer derfor, at kommunerne fortsat investerer i affaldsindsamlinger og opfylder målene i ressourcestrategien. Det er i øvrigt regeringens forventning, at regeringens udspil om konkurrenceudsættelse af det forbrændingsegnede og det genanvendelige affald vil føre til øget genanvendelse. Det vil derved medvirke til, at målsætningerne i ressourcestrategien kan nås. Jeg mener derfor ikke, at regeringens udspil samlet set har negative konsekvenser for kommunernes bidrag til at leve op til målsætningerne om øget genanvendelse i den tidligere regerings ressourcestrategi, »Danmark uden affald«. Jeg vil gerne understrege, at der er tale om et udspil fra regeringens side, som ikke har været drøftet politisk endnu. Indtil da skal kommunerne selvsagt overholde gældende forpligtelser i forhold til for eksempel ressourcestrategien. Jeg vil samtidig gerne understrege, at jeg lægger stor vægt på at lytte til branchens synspunkter. Som led heri vil jeg blandt andet arbejde for, at der bliver gennemført de nødvendige overgangsordninger, så vi tager behørig hensyn til kommunernes planlægning og allerede foretagne investeringer.

Svar:  Tak for svaret, som jo på visse stræk var identisk med og ordret svarede til svaret på det foregående spørgsmål, så vidt jeg kunne høre. Men fred nu være med det. Det interessante her er selvfølgelig at høre ministeren bekræfte de målsætninger, der er fastsat i »Danmark uden affald«. Jeg vil tillade mig at glæde mig over, at vi nu har fået ministerens ord for, at dem holder den nuværende regering altså fast i. Det er rigtig, rigtig godt, at vi fortsat har de ambitiøse målsætninger for genanvendelse. Spørgsmål her drejer sig jo om, at der er skabt en usikkerhed, hvor tilsyneladende flere forsyninger – også ud over dem, der har været refereret i pressen; det er i hvert fald det, jeg hører – er usikre på fremtiden på det her område og altså derfor undlader at investere. Nu siger ministeren, at det ingen konsekvenser får. Men kan ministeren så her i dag garantere, at man altså roligt derude kan foretage de her investeringer uden at komme i klemme i forhold til de ændringer, der vil komme ifølge regeringsgrundlaget og ifølge forsyningsstrategien på det her område?
Kommentar:  I virkeligheden ligger der jo mange elementer i det, som spørgeren siger. Jeg tror, og det er givetvis også spørgerens egen erfaring som minister, at et departement bliver præsenteret for uendelig mange sager. Der sker en sortering af sagerne undervejs, så der er en bedømmelse af, hvilke sager der skal præsenteres for ministeren, og hvilke sager der ikke skal præsenteres for ministeren, og hvor langt de når op i systemet. Man kan altid diskutere, hvordan det snit skal ligge. Jeg konstaterer bare, og nu henviste spørgeren selv til den tidligere minister, at justitsministeren på daværende tidspunkt formulerede det sådan ...

Svar:  Ja, og det er klart, at jeg jo gerne ville have haft svar på det spørgsmål, som jeg stillede, men så må jeg prøve at spørge på en lidt anden måde: Hvad ligger der konkret i det, når ministeren siger, at man skal drage læring? Hvad er det for nogle konkrete tiltag, ministeren vil tage, så det her ikke kommer til at gentage sig? For jeg mener vitterlig ikke, at hverken den tidligere eller den nuværende minister i virkeligheden kan være tjent med at få en orientering så sent om en så alvorlig sag.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-3, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af EL)? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Ønsker nogen at udtale sig? Det er ikke tilfældet.
Kommentar:  Ja, vi står midt i det, men hvad forventer ministeren i forhold til at være mere på forkant med udviklingen? Vi må vel have en eller anden form for scenarieplanlægning i forhold til nedlukningen, som man allerede på TV 2 News kan se nok fortsætter. Altså, hvordan er det, ministeren har tænkt sig at planlægge det? For vi kan jo ikke hele tiden stå midt i status quo og så arbejde reaktivt. Vi er jo nødt til fremadrettet at se, hvad der er af nogle mulige konsekvenser, og hvornår vi må have en slutdato, i forhold til om vi skal aflyse eksamener, eller om vi ikke skal aflyse eksaminer. Altså, jeg er jo lidt nysgerrig på, hvad det er, ministeren tænker i forhold til planlægningen af det her.

Svar:  Jamen altså, jeg kunne jo godt stå her og fremlægge procesplaner, men det var, fordi spørgeren bad om en kortlægning af skolehullerne. Det kan vi ikke, mens vi står i det. Men selvfølgelig kan vi se på, hvad det er for nogle scenarier, vi kigger ind i. Det er jo præcis det, Undervisningsministeriet har brugt tiden siden foråret på at lave, og det er også derfor, at det er et fuldstændig anderledes, et helt andet fundament, vi står på, i forhold til at træffe beslutninger, både hvad angår eksamener, og hvad angår skolehuller. Altså, det er jo simpelt hen, fordi vi nu har prøvet det før, og det vil sige, at der er nogle erfaringer, vi kan trække på. Det, jeg forestiller mig, er, at vi bruger et par gode, solide time med hinanden på fredag og får lavet bruttolisten så lang som muligt. Og jeg er overbevist om, at spørgeren kommer med mange gode idéer, for det plejer spørgeren at gøre, ud over dem, vi selv har lavet fra ministeriets side, og at vi så begynder systematisk at gå ind på de forskellige uddannelsesområder og se, hvordan vi får lukket skolehullerne. Og så er der ikke tid til at komme med flere procesudredninger her, men jeg glæder mig til mødet på fredag.
Kommentar:  Jeg skal heller ikke stå her og være lektor i historie eller noget som helst, men jeg kan fortælle – og det ved ordføreren måske godt – at der i år 2000 kom et resultat fra Omkostningsdækningsudvalget, der decideret advarede mod no-cure-no-pay-modellen. Det er ikke det, vi diskuterer nu, og det var sådan set også det, der var min pointe, altså at det jo kan være helt fint, hvis Venstre som parti og Venstres ordfører ønsker at understøtte no-cure-no-pay-modellen, men det var ikke det, der oprindelig var tanken med muligheden for tredjemandstilskud. Og derfor ville jeg sådan set bare høre, om ikke Venstres ordfører er enig i, at det ikke er det, der har været hensigten med den her del af lovgivningen. I så fald burde vi jo flytte diskussionen om det andet over i et andet regi og tage det i en anden sammenhæng – hvis man fra Venstres side har et særligt ønske om at begunstige det, vi kalder no-cure-no-pay-forretningsmodellen.

Svar:  Jamen det er jo netop det, der er problemet. Det er netop problemet, at regeringen ønsker at tage et opgør med et princip, der har været gældende i en årrække, og som har givet danske skatteborgere mulighed for at føre en sag uden at være dybt bekymret for, at de, hvis ikke de fik medhold, så ville stå med en stor efterregning, som slet ikke ville stå mål med det beløb, der var på spil. Så må jeg sige, at hvis regeringen mener, at det er principielt forkert, forstår jeg ikke, hvorfor regeringen ikke gør det mere åbent, i stedet for at gøre det via et skatteinstrument og sige, at det tilskud, der gør det muligt for en skatteborger at køre den her sag og turde tage risikoen, vil man gøre skattepligtigt. Og i øvrigt, som jeg også sagde i mit ordførerindlæg, vil man gøre op med det princip, at hvis der er nogle, der er skattepligtige af noget, plejer der altså at være fradragsret for dem i den anden del af ligningen. Det gør man op med. Og jeg må sige, at det for os i Venstre at se er en ren tilståelsessag, at regeringen ønsker at begrænse borgernes mulighed for at køre en klagesag. Vi synes, der er brug for mere retssikkerhed for skatteborgerne i Danmark og ikke mindre.