Kommentar:  Folketinget behandlede i starten af 2009 et forslag fra Dansk Folkeparti, der skulle lette adgangen til at benytte pejle- og alarmsystemer, for eksempel GPS, over for demensramte. Det gjorde vi, fordi der med jævne mellemrum var sager, hvor demensramte forsvandt fra deres boliger og i værste fald omkom på grund af myndighedernes manglende muligheder for at gribe ind og på grund af begrænsningerne i lovgivningen. I starten af 2009 og i forbindelse med førstebehandlingen af Dansk Folkepartis forslag tilkendegav regeringen, at den ville gå i gang med et arbejde, der skulle munde ud i en lempelse af reglerne på området. Det arbejde skulle udmønte sig i et regeringsudspil i efteråret 2009. Der kom ikke noget konkret, og regeringens arbejde er trukket ud. Derfor fremsatte Dansk Folkeparti kort før jul endnu et beslutningsforslag i håbet om, at regeringen og andre ville fremskynde processen. Om det lige er Dansk Folkeparti, der skal have fortjenesten for, at regeringen har fremsat et forslag, kan man jo filosofere længe over. Der er i hvert fald sket noget. Nu står vi så med to forslag i dag, både et fra Dansk Folkeparti og et fra regeringen. Begge forslag betragter jeg som forbedringer af den nuværende lovgivning, og jeg tror, at uanset hvilket forslag der bliver vedtaget, vil det i sidste ende indebære mærkbare forbedringer for både den demensramte og de pårørende. Også i de tilfælde, hvor myndighederne går ind og iværksætter en eftersøgning, vil forslagene medføre, at kommunen og politiet hurtigere vil kunne finde frem til borgeren og dermed få bragt ro over situationen. Det er glædeligt at stå med to forslag, der begge medfører forbedringer, og som jo i sidste ende kan redde menneskeliv. Dansk Folkeparti har presset på for at få ændret lovgivningen, og vi er glade for, at der nu tegner sig et flertal i Folketinget. Det skal retfærdigvis siges, at Dansk Folkepartis beslutningsforslag er mindre omfangsrigt end regeringens og alene omhandler en udvidelse af adgangen til at vedtage tidsubegrænset brug af pejle- og alarmsystemer, for eksempel GPS, til demente. Regeringens forslag har det samme sigte som Dansk Folkepartis forslag, og derudover indeholder regeringens forslag en række andre initiativer, som andre allerede har redegjort for her på talerstolen. De initiativer ser vi positivt på. For at der ikke skal opstå politisk usikkerhed og tvivl om, at det vigtigste er at få udvidet lovgivningen på området, lægger Dansk Folkeparti op til efter førstebehandlingen at trække sit beslutningsforslag og stemme for regeringens lovforslag, men vi afventer naturligvis først ordførernes indlæg. Det vigtigste er, at reglerne ændres, og at ønskerne på området imødekommes. Når man læser høringssvarene, må man også sige, at der er bred opbakning til forslagene. Både Ældre Sagen, Kommunernes Landsforening, Danske Ældreråd og Alzheimerforeningen udtrykker tilfredshed med forslaget om lempelse af mulighederne for at anvende pejle- og alarmsystemer, hvilket jo klart understreger behovet for, at det her kommer ud at virke så hurtigt som muligt. Disse initiativer sammenholdt med de øvrige initiativer på ældreområdet og i særdeleshed på demensområdet er med til at løfte indsatsen ude i kommunerne, og jeg vil også senere komme ind på de andre indsatser, som er igangsat, og som vil blive igangsat på demensområdet af regeringen og Dansk Folkeparti. Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at afvise den kritik, som med jævne mellemrum er blevet fremført af blandt andet Socialdemokraterne. Kritikken er gået på, at vi forringer den demensramtes retssikkerhed, og på frygten for, at pleje- og omsorgsdelen vil blive automatiseret, hvis reglerne bliver lempet. Det er efter min overbevisning en overfladisk kritik, en skræmmekampagne, som bidrager til at skabe usikkerhed frem for tryghed for familierne og de ældre selv. Dansk Folkeparti kunne aldrig drømme om at fjerne den demensramtes retssikkerhed. Tværtimod vil en udvidelse af regelsættet medføre større sikkerhed for den demente selv, for familien omkring den demente og for plejepersonalet. Naturligvis er det sådan, at regler, så længe de administreres af mennesker, kan misbruges og bruges forkert. Den risiko løber vi altid, når vi lovgiver, og jeg har da også haft mine overvejelser og tvivl, og det skal der selvfølgelig være plads til. Men når regnestykket skal gøres op, står det klart, at reglerne åbenlyst skal lempes, ikke til gavn for systemet, men til gavn for borgerne. Jeg har også noteret mig, at regeringens lovforslag ligesom Dansk Folkepartis forslag indeholder en bestemmelse om, at loven skal undersøges i første halvår af 2013, så Folketinget til den tid får et overblik over, hvilke praksisændringer lovgivningen har givet anledning til. Det skal være mine indledende bemærkninger, og så vender jeg tilbage i anden omgang og forsøger at beskæftige mig lidt bredere med indsatsen over for demente. Men det her trækker klart i den rigtige retning.

Svar:  Jeg noterede mig med glæde, at herre Martin Henriksen også er optaget af borgerens retssikkerhed i det her tilfælde, og jeg tillader mig at være så optimistisk at tro, at det er et signal om, at vi i udvalget kan få en rigtig konstruktiv snak om det her, og at det ikke bliver til noget spilfægteri om, hvem der nu kan overgå hinanden i at ville den bedste retssikkerhed. Kan jeg have tillid til det?