kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Det er jeg selvfølgelig glad for, bestemt, og det vil jeg gerne kvittere for. Jeg tillægger faktisk også landets til enhver tid siddende justitsminister den autoritet, at ministeren rent faktisk er i stand til, hvad skal man sige, at gennemtvinge det – det er et dårligt udtryk – men i hvert fald at rejse nogle diskussioner i politiet. Og det er selvfølgelig, fordi der, som jeg siger, også er en diskussion internt. Jeg får jo også henvendelser fra betjente, som er beskæftiget ved tungvognscentrene, og som heller ikke er tilfredse. De føler, at der meget langt oppefra i systemet er udstukket nogle retningslinjer, som netop ikke tager hensyn til deres faglige viden om, hvordan man for eksempel kunne bekæmpe cabotage meget, meget mere effektivt, hvis man fik lov at patruljere i små patruljer rundt omkring i terminalområder.

Svar:  Nu kan jeg i den sammenhæng ikke huske, om herre Henning Hyllested ligesom nogle af hans kollegaer udspringer fra fagbevægelsen, men hovedaftalen er jeg sikker på at herre Henning Hyllested er bekendt med – og det med at lede og fordele arbejdet er jo sådan set, som det er. Der tror jeg altså, at det er relativt uklogt at gå ind at blande sig for meget i det. Selvfølgelig kan jeg gennemtvinge ting, hvis det er virkelig nødvendigt, men jeg har nu i udgangspunktet en stærk tillid til, at politiet i et fornuftigt samarbejde mellem ledelse og ansatte kan finde ud af at løse de her ting. Og sagen er, at vi blandt andet omkring trafikkontroller jo har løsnet på den fasthed, hvormed det foregik før, så man får bedre mulighed for lokal tilrettelæggelse i de sammenhænge.
Kommentar:  Mit spørgsmål er forbundet til forrige spørgsmål, og det er: Hvilke konkrete initiativer vil ministeren iværksætte for at modvirke gymnasieelevernes faglige efterslæb og for at sikre, at deres eksaminer kan gennemføres til sommer?

Svar:  Vi har i Børne- og Undervisningsministeriet arbejdet på i et godt stykke tid at lave den længste bruttoliste, vi overhovedet kan komme i tanke om, over, hvad man kan gøre for at lukke faglige huller, og det er jo ikke kun, hvad angår de gymnasiale uddannelser, som der konkret bliver spurgt til her. Det er også, hvad angår folkeskolen. Det er, hvad angår fgu. Det er, hvad angår eud og alle de andre uddannelser, der lige nu er lukket ned for. Den har jeg en forestilling om at vi, Folketingets partier, i fællesskab med hinanden skal tage stilling til. Vi har det første møde fredag i forhold til de her problemstillinger, hvor vi går lidt mere til biddet for faktisk at finde løsninger på det, og det glæder jeg mig til, vil jeg gerne sige. Jeg er overbevist om, at partierne kan bidrage til at gøre bruttolisten endnu længere. Jeg er også blevet spurgt til, om regeringen vil finde økonomi til at lukke faglige huller, og der vil jeg bare sige, at svaret klart er: Ja, selvfølgelig. Altså, det tåbeligste, vi som samfund kan gøre, er at sige: Der er kommet nogle faglige huller – pyt med det. For ungdommen skal have ordentlige, solide uddannelser. Det nyder vi godt af i resten af deres levetid. Og omvendt: Hvis ikke de får ordentlige uddannelser, kan man faktisk også se det resten af deres levetid i form af et liv, der er helt anderledes end det, det ellers ville have været. Det betaler sig at investere i mennesker, og det gør det i den grad, når vi taler om uddannelse, både for samfundet, men selvfølgelig også for det enkelte barn og den enkelte unge, og derfor glæder jeg mig til, at vi i fællesskab med hinanden kan tage fat om den ret store opgave. Jeg er selv dykket ned i nogle af de rapporter, der er lavet – heldigvis er vi jo nået lidt længere hen i coronatiden. OECD har blandt andet beskæftiget sig med problemstillingen og samlet op på, hvad forskellige forskere siger om, hvordan man skal gribe an at lukke skolehuller i forbindelse med corona. Så jeg mener, at vi har noget mere erfaring at stå på, både fra andre lande, men også fordi vi selv nu har prøvet i foråret at kigge på den her problemstilling. Men det er et rigtig alvorligt problem, vil jeg også gerne sige, og det kræver, at vi tager ordentligt fat, og også helst, at vi lander det i så brede aftaler, som vi overhovedet kan slippe af sted med.
Kommentar:  Tak for det skudsmål. Jeg synes nu nok, at jeg holder mig i rimelig grad inden for spørgsmålet her om, hvorvidt en opdatering af værktøjskassen er opnået, i og med at det er det, der står i aftalen. Men jeg vil se frem til at få en tilbagemelding fra ministeren.

Svar:  Den kommer.
Kommentar:  Nu er jeg jo i den heldige, lykkelige situation, at jeg selv har en søn på 18 år, og jeg har spurgt ham: Hvis du og dine venner ikke længere har råd til at købe ciderprodukter, hvad er så alternativet? Og han svarede: Det er jo ganske enkelt, nemlig at købe en flaske vodka og en masse sodavand, og så blander vi det. Har man så egentlig fået gjort noget ved alkoholforbruget? Hvad er ministerens kommentar til det?

Svar:  Jeg afholder mig altid for i Folketingssalen at stå og diskutere enkelte unge mennesker eller personer. Men jeg er helt overbevist om, at vi med det afgiftsforslag, som vi har præsenteret her i Folketinget, får reduceret forbruget af alkohol.
Kommentar:  Det undrer mig egentlig, at ministeren ikke kan genkende kritikken, men jeg må jo tage en dialog med den pågældende og få ham til at uddybe det og så stille en række skriftlige spørgsmål, fordi der jo simpelt hen er en verden til forskel på det, ministeren siger i dag, og det, som den tidligere sekretariatsleder siger, og det kan vi jo ikke have. Når det undrer mig, at ministeren er så overrasket, er det jo, fordi det ikke er den eneste ekspert, som er kritisk. Eksempelvis udtaler Karsten Laursen, der er seniorforsker emeritus ved Aarhus Universitets afdeling for bioscience, at han oplever, at flere års store besparelser på overvågningssamarbejdet ved Vadehavet gør det svært at bevare naturen. Det vil altså sige, at den kritik, jeg løftede tidligere, ikke er nogen enlig svale. Den kommer også fra Aarhus Universitet.

Svar:  Der er forskere, der hver eneste dag rejser kritik af, hvad der foregår rundtom i verden, og det er jo nødvendigvis ikke sådan, at enhver forsker, der udtaler sig, skal følges i sin kritik. Der kan også være andre, for eksempel en hel styrelse, der foretager det her og skal leve op til det, vi er forpligtet til i forhold til vores direktivforpligtigelse. Mig bekendt har vi ikke en åbningsskrivelse eller andre ting – hverken fra EU eller de øvrige lande i vadehavssamarbejdet – der tilsiger, at vi gør noget, der er ganske forfærdeligt eller forkert.
Kommentar:  Jeg synes, herre Rasmus Prehn skal stille sig tilfreds med, at jeg gerne vil kigge på, om det kan lade sig gøre at stoppe reklamer for Uber på platforme, som jeg på nogen måde som transportminister er ansvarlig for, og så ikke kræve af mig, at jeg skal lave en anmeldelse eller lignende til Forbrugerombudsmanden. Jeg har det bedst med, at Forbrugerombudsmanden er uafhængig af regeringen og kigger på lovgivningen uafhængigt af regeringen, og jeg tror, at det vil være et brud med den praksis, at Forbrugerombudsmanden er uafhængig af regeringen, hvis jeg begynder at anmelde noget til Forbrugerombudsmanden.

Svar:  Jeg er også oprigtig glad for, at ministeren, som jo kommer fra Liberal Alliance, og som for ganske få måneder siden måske havde et noget andet syn på det her og nærmest opildnede til, at man skulle køre mest muligt i Uber, nu står her som ansvarlig minister og gerne vil sørge for, at reklame for Uber på Transportministeriets egne platforme bliver stoppet. Det er jo positivt, det er et skridt i den rigtige retning, så tak for det. Men jeg synes nu også godt, at ministeren kunne rette en henvendelse. Det skal jo ikke være et spørgsmål om at prøve at diktere, hvad Forbrugerombudsmanden skal, men bare komme med en venlig forespørgsel, sådan at Forbrugerombudsmanden bliver opmærksom på den her problemstilling. For jeg tror, vi er mange, der ikke rigtig har tænkt over det her, fordi vi måske ikke går så meget i biografen eller bruger de her applikationer så meget, og det kan være, at det samme gør sig gældende for Forbrugerombudsmanden, men der ligger faktisk reklamer derude, så jeg synes, at ministeren skylder lige at gøre opmærksom på problemstillingen.
Kommentar:  Vi befinder os sådan lidt i en – hvad kan man sige – kulturkonflikt. Altså, heldigvis er der et stort flertal af os danskere og andre, der bor i Danmark, der abonnerer på ønsket om at leve i et frit land med grundlæggende frihedsrettigheder og så videre Men det må jo ikke skygge for, at der er kræfter rundtomkring i verden, som bestemt og med stor økonomisk muskel kæmper for det modsatte. De mener, at kvinder skal gå i burka eller på anden måde være tildækket og skal betragtes som andenrangsborgere. De mener at ytringsfriheden er noget, man kan sjakre med, og mener, at demokrati skal vige, hvis det strider imod lærebøger skrevet for 1.400 år siden i en arabisk ørken. De kræfter er der, og de er ikke svage. Vi kan se – det er jo det, Berlingske Tidende har beskrevet – hvordan de meget præcist ved, hvem de har at kunne regne med, både i Danmark og i andre EU-lande. Derfor er det jo godt, hvis det – som udenrigsministeren siger – ligger regeringen på sinde at gøre noget. Men det her er en akut situation. Vi taler om koranskoler, moskeer og så videre, som aktivt er ude at hverve folk til vores fjenders sag. Vi har jo allerværst set det, i forhold til hvordan man rekrutterer unge mennesker og får dem overbevist om at drage i krig for Islamisk Stat og andre vanvidsprojekter. Så det haster, udenrigsminister. Så hvornår sker der noget? Og hvad sker der mere konkret? Hvornår får man bremset de her overførsler, så vi i hvert fald kan sige, at de penge, der er i de her moskeer, ikke er nogle, der kommer fra wahabistiske organisationer i Saudi-Arabien, eller hvor det nu måtte være? For derfra kommer der altså sjældent noget godt.

Svar:  Jamen det er fuldstændig klokkeklart, at de frihedsrettigheder og det demokrati, som vi kæmper for, som også spørgeren er inde på, er noget, vi står sammen om. Og jeg vil gå endnu videre end spørgeren i den her debat og sige, at begynder man først at tage de her værdier og rettigheder for givet – og det kan man nogle gange have en oplevelse af i den verden, vi lever i – så tror jeg allerede, man begynder at miste det. Vi skal kæmpe for det her hver dag. Og det er heller ikke nogen hemmelighed, at vi lever i en verden – det oplever jeg også som udenrigsminister – hvor de her værdier er under pres. Og i Danmark har vi ytringsfrihed, og vi har selvfølgelig et demokrati, vi værner om. Derfor er det også vigtigt, at vi kigger på at lave et egentligt forbud mod visse donationer. Og det er noget, regeringen vender tilbage med.
Kommentar:  Som jeg hører det lange spørgsmål, er der to ting i det. Det ene er, om vi egentlig anerkender, at det her er et problem, og at nogen kan spekulere i det, og det andet er, hvad man så kan gøre i stedet for. Og jo, jeg har faktisk sagt det to gange, både i starten af min tale og i slutningen af min tale, at vi anerkender, at det her er et problem. Jeg har faktisk over for tidligere skatteministre appelleret til, både Holger K. Nielsen og Morten Østergaard, da han var skatteminister – nu skifter det lidt løbende, og det kan den nuværende skatteminister selvfølgelig ikke gøre for – at man fik indkaldt partierne for at finde en løsning på det her. Man har så valgt  ikke  at indkalde partierne, men selv at komme med forslag, og derfor appellerer jeg nu så også til, at man prøver at få indkaldt partierne, så vi sammen kan finde en løsning på den problemstilling, som jeg tror man ret bredt kan se der er. Jeg vil bare stilfærdigt sige, at jeg synes, at en sprogskat eller en moms alene på de dansksprogede magasiner er en superdårlig idé. Hvis man endelig skulle gøre noget, skulle man da vel lægge det på det hele, altså på magasiner på alle sprog, eller finde en anden løsning, hvis det er for at beskytte erhvervet, det kan være igennem finansloven, det kan være kulturpolitisk. Man kunne for eksempel nævne, at putter man det tilsvarende danske magasin ind i en avis, så er det uden moms, og køber man det i en kiosk eller får det via abonnement, ja, så er det med moms. Så der vil stadig væk være nogle konkurrencesituationer, som ikke bliver løst med det her, men der kunne ministeren jo indkalde til et møde om det, og så kunne vi prøve og se, om vi kunne finde en fælles løsning.

Svar:  Det sidste er jo i hvert fald ikke en helt korrekt gengivelse af, hvordan skattereglerne er. Man kan ikke bare tage et magasin og proppe ind i en avis og så slippe for momsen på den måde. Men det kan være, at vi også skal have en teknisk gennemgang i udvalget af, hvad skattereglerne egentlig er nu. Jeg vil bare sige, at det altid er hyggeligt at drikke kaffe med herre Dennis Flydtkjær – det er slet ikke det, og det er jeg sikker på at ministeren også synes – men det interessante er jo at høre, hvad det så er for nogle konkrete løsningsforslag, Dansk Folkeparti ser i stedet for. Og tak, fordi Dansk Folkeparti anerkender, at det her er et problem, et problem, som også Dansk Folkeparti har efterlyst en løsning på. Men hvis den her løsning ikke duer ifølge Dansk Folkeparti, vil det da være rigtig dejligt, hvis vi over en kop kaffe kunne høre, hvad det så var, Dansk Folkeparti ville tage med til sådan et møde hos ministeren. Jeg har ikke hørt noget konkret endnu.
Kommentar:  Man plejer jo at sige det sådan, at børn ikke selv vælger deres forældre. Man kan ikke selv vælge, om man vil vokse op i en rig familie eller i en fattig familie. Men der er altså nu 7.000 flere børn, der vokser op under fattige kår, fordi regeringen fører den her politik. Tror ministeren, og tror regeringen, at det bringer noget lykkeligt med sig, at de her børn skal vokse op under de her kår, hvor der bliver ringere adgang til sund mad, hvor der bliver ringere adgang til at være en del af de sociale fællesskaber, hvor man ikke kan gå til spejder ligesom de andre, og hvor man ikke kan gå til fodbold? Mener ministeren, at den konkrete konsekvens, det får for de her 7.000 flere børn, er en lykkelig situation for dem?

Svar:  Spørgsmålet forudsætter, at der ikke skulle være effekter af alle de øvrige elementer i regeringens politik, og at der i øvrigt heller ikke skulle være dynamiske effekter af kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen. Men det er der naturligvis, og derfor er jeg overbevist om, at vi vil se en dynamik. For vi har med vilje bygget kontanthjælpsloftet op på en sådan måde, at man bare med en lillebitte smule arbejde, for eksempel 8 timer eller 9 timer om ugen, kan blive en del af det arbejdende fællesskab, og man er fuldstændig frigjort fra alle effekter af kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen. Man har muligheden for at få fodfæste og muligheden for at kunne give sine børn en tilværelse, der bygger på, at man for eksempel er med i det arbejdende fællesskab i Danmark.
Kommentar:  Det holder ikke, men det var vist også mest udenomssnak. Men kan jeg ikke godt få herre Per Dalgaard til at svare mig på: Når nu man godt kan lide kul og gerne vil have, at der bliver brugt kul i Danmark – og man i øvrigt synes, at det er noget pjat, hvis Danmark gør noget ved udslippet af CO 2  – hvorfor er det så, man er så forhippet på at tage CO 2  ud af røggassen fra kul og få den stoppet ned i undergrunden, når det faktisk er en rigtig dyr teknologi? Den er ikke udviklet endnu – alt tyder på, at den bliver rigtig dyr. Hvorfor er man så forhippet på det? Hvorfor er man så forhippet på det, når der er så store usikkerhedsmomenter ved det? Hvad er det, man vil med det? Er det bare for at være rasmus modsat, eller vil man bare gerne bruge penge på et eller andet?

Svar:  Nej, i modsætning til venstrefløjen er vi ikke interesseret i at bruge penge på fancy projekter, som virkelig koster kassen, og som i øvrigt kun kan levere el og ingen varme. Jeg tror, at fru Anne Grete Holmsgaard ved, hvad jeg tænker på. Det er jo heller ikke rigtigt, at det her er nyt og uprøvet, og at det er rasende dyrt. Det passer simpelt hen ikke. Jeg har lige refereret til en ikke engang nyudviklet kedel – den er faktisk nogle år gammel – som fra starten er bygget til blandt andet at opsamle CO 2 . Det er nogle værker, som kan levere lige så mange megawatt, som Kriegers Flak vil kunne gøre, til en tiendedel af prisen, men det vil man ikke have, fordi det er noget, der fyres med kul. Det siger lidt om, hvem der egentlig gerne vil bruge penge her i Folketinget, og hvem der ikke vil.
Kommentar:  Men så skulle man jo have bedt om, at der blev lavet en beregning. SF har her bedt om, at der skal vedtages, at vi indfører den her ordning,  inden  vi har et overblik over, hvad den kommer til at koste. Og det er endda et relativt specifikt forslag om en ordning, der skal kunne opnås 5 år inden folkepensionsalderen. Så det er jo ikke sådan, at der er råderum for at indrette det på en anden måde, hvis man vedtager det her beslutningsforslag, altså når man får nogle tal, som viser, at det her overhovedet ikke hænger sammen. Hvis man nu tænker sig om, havde det så ikke været smartere, at man havde bedt om en beregning af de her ting, inden man fremsatte et beslutningsforslag?

Svar:  Jeg kan forstå, at herre Rasmus Jarlov igen er meget optaget af processen, og det er sikkert også spændende. Jeg er lidt mere optaget af, hvordan vi i fællesskab kan finde nogle ordninger, der kommer de mange nedslidte borgere i møde, som i dag desperat leder efter udgange til et anstændigt liv. Og vores tanke bag ikke at være fuldstændig detaljerede i beskrivelsen af det er, at vi ikke er sikre på, at alle er i stand til at pege på, præcis hvad det er, man skal gøre – andet end de partier, der peger på, at vi ikke skal gøre noget som helst. Jeg er inspireret af den tyske model og til dels af den i Norge, men jeg tror bare ikke, at nogen af dem adresserer det tilstrækkelig præcist. Så derfor vil vi være meget interesseret i at diskutere med Folketingets partier, hvordan man kan se en ordning skruet sammen.
Kommentar:  Tak. Jeg har jo også hørt lidt om det i generelle vendinger. Men jeg prøver sådan at blive klogere, for der er rigtig mange bekymrede borgere, der henvender sig både til mig og til alle her i Folketinget, tænker jeg. Jeg forestiller mig også, at ministeren er bekendt med den dialog, der er mellem Energistyrelsen og Sundhedsstyrelsen om 5G-netværket. Jeg blev for nylig bedt om at kommentere på en skrivelse, som fortæller om, at Sundhedsstyrelsen i en skrivelse til Energistyrelsen taler om, at det undrer dem, at Energistyrelsen uden videre i et svarudkast til bekymrede borger henviser dem til Sundhedsstyrelsen. For Sundhedsstyrelsen gør samtidig opmærksom på, at de ikke kan tilslutte sig ordlyden i det her svarudkast til de bekymrede borgere. For de understreger, at de ikke har fået de oplysninger, de har bedt om i forbindelse med 5G-netværket. Sundhedsstyrelsen skriver blandt andet, at de umiddelbart ikke finder, at det fremsendte materiale indeholder tilstrækkelig og helt nødvendig robust information, så vi kan vurdere, om der skulle være grund til sundhedsmæssig bekymring i forbindelse med udrulningen og drift af 5G-teknologien. Enhedschefen skriver også, at nogle af de informationer, de blandt andet ikke har fået, er resultater af modelberegninger og konkrete målinger, som adresserer worst case-situationer, som for eksempel kritisk eksponering af en person. Det kunne være buschauffører eller i andre situationer, hvor enkeltpersoner udsættes for eksponering for det kommende 5G-net. Der er mange, der er bekymret for det her, og mange, der sådan siger, at der kan være forskellige skadevirkninger af det her. På den anden side bliver det afvist af Sundhedsstyrelsen her, som om der ikke er noget at være bekymret for. Men det, der er vigtigt for mig og sådan i Folketinget og for borgerne, tænker jeg, er jo at have noget sådan reel information omkring det, som ministeren også selv siger. Er der fokus på det her fra sundhedsministerens side? Er der nogle sådan konkrete tiltag, som ministeren kunne tage, også i forlængelse af det, jeg siger her? Hvordan sikrer vi en rigtig god information om det her?

Svar:  Tak for spørgsmålet. Altså, som jeg sagde indledningsvis, er det Sundhedsstyrelsens klare vurdering, at der ikke er sundhedsrisiko forbundet med 5G-netværket, og det er jo sådan set det, som spørgeren spørger til. Spørgeren har også stillet en række skriftlige spørgsmål, som Sundhedsstyrelsen også har bidraget med svar på, hvor der også henvises til opdateret information, netop rettet mod blandt andet borgere og andre, der kunne være interesseret i at få mere information om, hvad det er for nogle vurderinger, der ligger til grund for Sundhedsstyrelsens klare vurdering om, at der ikke er en sundhedsrisiko forbundet med 5G-netværket. Og jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at selvfølgelig skal der være information tilgængelig, og det er jo så også det, som Sundhedsstyrelsen skriftligt har bidraget med i svaret til spørgeren, altså at det også fremgår af hjemmesiden, så bekymrede borgere kan logge sig ind der og se, hvad det er, Sundhedsstyrelsen lægger til grund.
Kommentar:  Nu fremsætter fru Mai Mercado en anden hypotese end den, der står i spørgsmålet. Det er jo altid en diskussion herinde, hvornår noget er en reform, hvornår det er en ændring, hvornår det er en bla-bla-bla – de der ord er jeg egentlig ret ligeglad med. Det, jeg vil insistere på, det, der står i kernen for mig, og som jeg håber er den fælles opgave, vi kan stille hinanden, er, at vores formål dengang er det samme i dag: Vi vil gerne have, at der er flere, der kan læse og regne, når de kommer ud af skolen. Det var vores formål i fællesskab med hinanden, da vi lavede de nationale test, og det er min sigtelinje – det vil sige der, hvor vi kan komme hen med en eller anden buket af ting, vi gør, hvor vi kan se, vi kommer tættere på, på baggrund af evaluering, på baggrund af de erfaringer, vi har høstet, og på baggrund af det, vi får at vide af forældre, elever og lærere. Det synes jeg er det, vi skal gøre. Hvad man så kalder det – du kan kalde det Hans for min skyld.

Svar:  Men ministeren tager det jo i en forkert rækkefølge. For allerførst går ministeren ud allerede den 25. september og siger, at der er behov for et helt nyt system, for så efterfølgende at invitere forskellige parter ind til at komme i dialog og drøfte, hvordan de nationale test skal være. Hvordan kan man lægge sig fast på konklusionen på forhånd i stedet for at gøre det den anden vej rundt og sige, at nu venter vi først på evalueringen, og så ser vi, hvordan drøftelserne bliver, for derefter at konkludere, hvordan vi indretter et nyt testsystem?
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 19 (EL, ALT og SF), imod stemte 94 (S, DF, V, LA, RV og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Jeg synes jo faktisk tværtimod, for som jeg netop sagde, synes jeg bestemt, at der skal være plads til andre, der har interesser i området, når det handler om integrationsrådene. Det synes jeg helt bestemt. Som jeg også nævnte, er det ikke noget, man bliver valgt til. Man kan godt afholde et valg, men det er ene og alene vejledende, og det er kommunalbestyrelsen, der udpeger integrationsrådene til sidst.

Svar:  Vi kan se fra Helsingør Kommune, at det jo så er noget, hvor der ikke er plads til alle, og i den konstruktion, man har i Helsingør Kommune, har man jo valgt at sige, at vi afholder valg til integrationsråd, og de mennesker, der stiller op, har anden etnisk herkomst end dansk, de mennesker, der skal stemme, har også anden etnisk herkomst end dansk. Så det vil sige, at mennesker, som er født og opvokset i Danmark, er fuldstændig udelukket fra at deltage i det her valg, selv om man må sige, at det også godt kunne være, at helt almindelige danskere, der er født og opvokset her i Danmark, kunne have en holdning til det og kunne bidrage positivt i et integrationsråd. Hvad er ministerens holdning til det?