Kommentar:  Jeg må indledningsvis sige, at jeg er meget enig med Socialdemokraternes ordfører i det tankevækkende i, at et forslag fra en aftale indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti tilbage i november sidste år nu pludselig skal hastes igennem, men sådan skal det åbenbart være. Lovforslaget her handler jo i hvert fald om at stramme op i de tilfælde, hvor en studieopholdstilladelse i Danmark bliver brugt til andet end at studere. Vi har desværre set eksempler på skruppelløse agenter, der har udnyttet unges lyst til at få en uddannelse i Vesten, og vi har også set eksempler på unge, der skulle have været studerende, men som ender med at arbejde illegalt og på den måde deltager i social dumping og det uorganiserede pres på danske lønninger. Det er alvorlige problemer, og dem medvirker vi meget gerne til at løse i SF. Forslaget her vil dels centralisere sprogkravene til udenlandske studerende, så ministeren fastsætter dem som betingelse for at få en opholdstilladelse, dels stramme op på kravet om, at studerende kan forsørge sig selv, hvis de ikke har noget stipendium. Se, hvis det var med de to greb, vi løste de problemer, jeg skitserede før, så ville vi være for det uden at blinke, men vi er usikre på, om det er det, man opnår med forslaget. Vores bekymring bliver ikke mindre af, at vi i høringssvarene kan se, at den usikkerhed deles af Dansk Arbejdsgiverforening, FTF, Copenhagen Business School, Danske Studerendes Fællesråd, Københavns Universitet og Aarhus Universitet – for nu at nævne nogle af de aktører, der peger på, at de skærpede krav kan udgøre en barriere for rekrutteringen af udenlandske studerende og forskere til Danmark. Det er afgørende for SF, at Danmark som land kan tiltrække og fastholde unge studerende fra resten af verden, både for deres egen skyld og for Danmarks skyld. Et godt internationalt studiemiljø er med til at løfte de danske uddannelsesinstitutioner og desuden gøre en ubetalelig god reklame for Danmark. Bedre ambassadører for vores land end unge studerende, der har haft en god oplevelse fagligt og menneskeligt på et studieophold i Danmark, skal man lede længe efter. Endelig giver det internationale studiemiljø også et godt afsæt for, at flere danske studerende vælger at tage en del af deres uddannelse i udlandet. Det er de positive effekter, vi kan risikere at sætte over styr, hvis ikke lovforslaget rammer rigtigt. Lovforslagets første element, de centraliserede krav til engelskkundskaber tilpasset niveauerne på de forskellige uddannelsestyper, kan da være meget fornuftigt. Det er helt afgørende, hvordan indholdet og niveauet i prøven bliver fastlagt, hvordan det bliver administreret, og om man sørger for at få inddraget de enkelte uddannelser i tilstrækkelig grad. Ellers risikerer man at blande sig uhensigtsmæssigt i de fagligt funderede optagelsesprocedurer, der er på de forskellige uddannelsesinstitutioner. Af teksten til lovforslaget fremgår det nu, at en række studerende kan undtages, og vi vil i udvalgsbehandlingen undersøge, om det kunne være relevant med andre, ligesom vi også vil have belyst, hvor meget testen forventes at komme til at koste i egenfinansiering. Lovforslagets andet element er vi til gengæld mere bekymrede over. Her har man skruet en model sammen for økonomisk sikkerhedsstillelse, der giver flere problemer. Det ene problem påpeges også af flere af høringsparterne, herunder Aarhus Universitet, Danske Studerendes Fællesråd og Finansrådet, nemlig at modellen virker meget besværlig at udmønte og håndhæve. Hvordan opretter man en konto i en dansk bank, når man hverken har dansk cpr-nummer eller folkeregisteradresse, og hvordan vil man løbende holde øje med, at spærringen af kontoen fastholdes? Det andet problem er langt mere grundlæggende og påpeges også af en række af høringsparterne. Det er spørgsmålet om forskelsbehandling af uddannelserne, når deponering af midlerne kun gælder erhvervsakademiuddannelserne. Det er ikke rimeligt at skabe så markant forskellige konkurrencevilkår for universitets- og professionsbacheloruddannelserne på den ene side og erhvervsakademiuddannelserne på den anden side. Da regeringen i høringsnotatet ikke lader til at have noget ønske om at imødekomme denne kritik i den videre behandling af lovforslaget, har vi svært ved at se, hvordan vi kan støtte den del af forslaget. Vi vil ligesom Socialdemokraterne bede om, at vi kan få forslaget splittet op, så vi får mulighed for at forholde os til de to dele af lovforslaget hver for sig, da vi som sagt er positive over for den første del, men ikke kan være med til at gennemføre den anden del.

Svar:  Tak. Altså, jeg forstår simpelt hen ikke argumentationen, for hvis man virkelig mener, at det er rigtig vigtigt, at de studerende, der kommer til Danmark, er de bedste og de mest ressourcestærke, sådan at vi kan videreudvikle vores uddannelsessystem, så Danmark kan stå sig godt som et sted, hvor udenlandske studerende kan komme og studere, fordi der netop er høj kvalitet i uddannelserne, hvordan kan det så være, at det lige præcis er det krav, der handler om, at man skal sørge for, at de er i stand til at forsørge sig selv, man ikke kan støtte? For der er vel ikke noget helt ekstremt urimeligt i at antage, at et beløb på cirka 5.000 kroner om måneden nok er det, der passer meget godt med, hvad der skal til, for at man er i stand til at forsørge sig selv, mens man for eksempel studerer i Danmark. Er det helt væk fra fru Astrid Krags univers at se logikken i, at når vi sorterer nogle fra, som ikke er rigtige studerende, så vil det jo også være sådan, at dem, der så kommer, har bedre forudsætninger for at være med til at løfte de uddannelser, vi har i Danmark, og sådan set tiltrække flere udenlandske studerende?