kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for formaningen om det alvorlige hverv, som man eventuelt vil påtage sig, hvis man skal være med i en regering. Det er vi sådan set ikke i tvivl om, og det er jo også derfor, at vi arbejder seriøst med de udspil, vi har, på den økonomiske side for kommunerne. Det, jeg efterspørger, er en holdning til det kommunale selvstyre, for det, vi oplever, er jo gang på gang, at Dansk Folkeparti også lægger stemmer til noget, som indskrænker det kommunale selvstyre, giver mere kontrol, indskrænker råderummet for det, kommunerne kan gøre, når de selv skal tage stilling til det. Det er egentlig det, jeg lidt efterspørger: Hvad er Dansk Folkepartis vision så for kommunerne andet end at være med til at hægte sig på de aftaler, som regeringen laver? Når jeg spørger til det, så spørger jeg til, om der skal være mere eller mindre kontrol af dem, der er ansatte. Skal det være sådan, at kommunerne skal stå lidt mere frit, med hensyn til hvad de vil udbyde og hvor meget de vil udbyde? Skal det være sådan, at kommunerne får større råderum for, hvordan man vil lægge kræfterne de forskellige steder? Hvad er der af bud på det fra Dansk Folkepartis side?

Svar:  Hvis fru Meta Fuglsang vil gøre sig den ulejlighed at kigge i den seneste aftale, for eksempel om kommunernes økonomi for 2011, så står allerede på side 1 en lang række af de ting, som vi selvfølgelig er med til at tage ansvaret for ved at stemme dem igennem her i Folketinget. Det er blandt andet, at vi har gennemført kravet om halvårsregnskaber i kommunerne, og vi har også krævet en styrket budgetopfølgning. Og samtidig sikrer vi, at der skal være en øget grad af decentral individuel modregning, hvis ikke kommunerne sørger for ikke at bruge flere penge end dem, der er til rådighed i den samlede pose penge. Det er sådan set grundlæggende ting. Det gør man jo overhovedet ikke for at genere borgere eller for at genere kommuner og kommunalpolitikere, men man gør det, fordi man over de sidste mange, mange år kan se, at der så at sige ikke har været et eneste driftsår, hvor der ikke har været massive milliarderoverskridelser på kommunernes budgetter. Det kunne godt gå i nogle år, da vi havde overskud i Danmark og i den danske samfundsøkonomi, men i år, hvor vi kan se, at det bliver sværere at få økonomien til at hænge sammen, er det vigtigt, at budgetterne ikke bare er budgetter – de skal også kunne måles og vejes, når årsregnskaberne kommer ud, når året er gået. Derfor er det vigtigt, at vi gennemfører de her økonomiske ændringer, som faktisk gør, at kommunerne får det langt, langt bedre og bedre kan styre deres økonomihåndtering.
Kommentar:  Jeg vil sige til herre Kamal Qureshi, at der er et eller andet, herre Kamal Qureshi har fået helt galt fat i. For det første er det herre Kamal Qureshi selv, der spørger, hvad forskellen er på Iran og Israel. Det svarer jeg på. Der er den meget store forskel, at det ene land har forpligtet sig folkeretligt, det har det andet ikke. Det er det, der er grunden til, at man via FN's Sikkerhedsråd og IAEA’s styrelsesråd, hvor Danmark for øvrigt i dag er medlem, naturligvis må lægge pres på de lande, der har forpligtet sig. De skal efterleve de forpligtelser, de selv har skrevet under på. Det betyder selvfølgelig ikke, at vi i forhold til Pakistan, Indien og Israel, der ikke har tiltrådt NPT-traktaten, ikke vil presse på for, at de tilslutter sig. Vi vil jo presse på, for at de tilslutter sig, det giver da sig selv. For det giver kun god mening at sige, at vi har sikret verden med ikkespredning, når alle nationerne har tilsluttet sig. Jeg vil i hvert fald gerne rette en enkelt misforståelse i forbindelse med det, som herre Kamal Qureshi sagde, og det var, at man bare kunne melde sig ud, og så havde det ingen konsekvenser. Vi har netop på NPT-konferencen, hvor jeg selv deltog, faktisk foreslået, at de lande, der melder sig ud af NPT- samarbejdet, for det er jo det, Nordkorea har gjort, også skal udsættes for meget, meget hårde og konsekvente sanktioner. For det er den eneste måde, hvorpå vi kan få de sidste lande med. Vi må sørge for, at vi får de lande, der den ene gang efter den anden overtræder spillereglerne, og som udgør en sikkerhedstrussel for Israel, banket grundigt på plads. Ellers bliver det meget, meget svært at overbevise israelerne om, at der er en merværdi ved at melde sig ind i NPT-samarbejdet.

Svar:  Man skal sådan set bare ikke underskrive ikkespredningstraktaten, så er man ikke internationalt forpligtet, og så vil Danmark ikke gøre noget. Jeg vil gerne spørge: Hvad er det, regeringen helt konkret har sagt at den vil gøre, hvis Israel ikke underskriver ikkespredningstraktaten? Hvad har man helt konkret gjort, ud over at man selvfølgelig har lavet tiltag over for Iran, Nordkorea og andre? Har man helt konkret sagt til Israel: Hvis ikke I underskriver den her traktat, mister I den fordelagtige handelsaftale, I har med EU, eller I mister nogle investeringer, som I har gjort? Altså, har man sagt et eller andet, eller har man sagt: Vi kunne godt tænke os, at I skrev under på den her aftale, men hvis ikke I underskriver aftalen, siger vi ikke noget om jeres mange atomvåben, og vi indfører i øvrigt ikke nogen former for sanktioner, og det får ikke nogle politiske konsekvenser. Når det i øvrigt ikke betyder noget, er det ikke ligefrem noget, der foranlediger Israel til at underskrive en sådan traktat.
Kommentar:  Vi erkender, at der før i tiden måske blev givet for mange førtidspensioner. Altså, en ung på 21 år vil jeg mene skal have mange flere andre typer gode tilbud først. Problemet med det her er, at da man så prøvede at løse det, lavede man et tvangsregime, som er skåret alt for hårdt til, så tusinder af danskere bliver dårligere og dårligere, mens de er parkeret i endeløse ressourceforløb og jobprøvninger, ofte på grund af kassetænkning. Det er det, vi mener er helt galt.

Svar:  Okay, men ordføreren svarer ikke på mit konkrete spørgsmål. Skal rettigheden udløses, når man selv vurderer, at man er for syg? For der er altså, og det håber jeg også ordføreren vil anerkende, en forskel på menneskers egen opfattelse af, hvad de kan, og den vurdering, som fagfolk giver af dem. Det dilemma står vi altså med. Det er et reelt dilemma i virkeligheden, og der er det, jeg siger, at der mener jeg, at fagfolk skal vurdere, om du skal have ret til andre menneskers penge. Der spørger jeg Alternativet: Mener Alternativet, at det er den enkelte, der skal foretage vurderingen?
Kommentar:  Jeg er enig i, at man altid skal lytte meget grundigt til, hvad både kansler Merkel og andre politikere siger på den europæiske scene. Mit indtryk er, at Tyskland fortsat i sit udgangspunkt er meget, meget skeptiske over for, hvad man kunne kalde fælles gæld. Fra dansk side har vi også sagt, som jeg også har sagt her, at vores udgangspunkt er, at vi gerne vil være med til at tage initiativer, der kan hjælpe lande, der er i problemer, men vi synes ikke, det er nogen god idé at have fælles gæld, hvor man overfører penge fra det ene land til det andet. Så hvis eksempelvis Italien eller Spanien får mulighed for via EU at låne til en bedre rente, kan det være fornuftigt, men det er også vigtigt at sige, at det er Italien og Spanien, der så selv må betale tilbage. Det synspunkt deler Danmark med andre lande, eksempelvis Holland, Sverige og Østrig.

Svar:  Jeg ønskede at få et svar, der sagde, at ministeren kunne sikre, at det her ikke ville komme til at ske. Det svar, jeg får, er, at det er i udgangspunktet, eller at det ikke er noget, man ønsker. Jeg tror, at enhver, der lytter med til debatten, kan høre, at det ikke er nær så stærkt et udtryk som »at sikre«. Så jeg vil gerne bare vende tilbage til det første: Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at Danmark ikke kommer til at hænge på fremtidig gæld, hvis presset mod Danmark og Tyskland og andre af de lande, der har sagt nej, bliver så stort, at der bliver bevægelse hos dem? Hvad vil ministeren så gøre for at sikre, at vi ikke kommer til at hænge på andre landes gæld?
Kommentar:  Tak. Det er vist ikke en hemmelighed, at hvis herre Bjarne Laustsen læste høringssvarene, ville han også læse sig til, at landbrugserhvervet synes, at det her er nogle meget ambitiøse mål. Og når jeg nævner, at der er nogle af vilkårene i forbindelse med efterafgrøder, som vi kommer til at kigge nærmere på, baserer det sig også på nogle af høringssvarene. Der er nogle specifikke bedriftstyper, hvor det her kan få nogle voldsomme konsekvenser, og det er det, vi gerne vil kigge på her mellem første og anden behandling. Der skal herre Bjarne Laustsen, hvis han nu har lyst at være med i debatten, være meget velkommen.

Svar:  Jeg opfatter jo herre Henrik Høegh som Venstres ordfører i den har sammenhæng og ikke nødvendigvis som landbrugets repræsentant. Det går jeg ud fra at jeg har ret i. Derfor er det selvfølgelig interessant, hvilke interesser det er, man varetager. Med hensyn til, om det er ambitiøst nok eller ej, vil jeg sige, at det jo er et spørgsmål om, hvorvidt man, når man kommer dertil, rent faktisk har levet op til målene, og det kan vi godt være i tvivl om. Dernæst er det jo sådan, at regeringen har valgt ensidigt at lave en aftale med Dansk Folkeparti. Derfor er det jo interessant, at Venstre ikke i de forhandlinger, der har været ført om »Grøn Vækst«, har nået de resultater, de gerne ville, men gerne ville have lov til at diskutere det med den øvrige opposition i udvalgsarbejdet. Det lytter vi gerne til, men jeg synes bare, at det er interessant, at man ikke har lavet aftalen færdig og sørget for, at de ting, man gerne selv ville have med, også var blevet udmøntet i aftalen.
Kommentar:  Jeg vil lige for en sikkerheds skyld citere fra side 8, den sidste side i aftalen fra 2014, hvor der står, og jeg citerer: På den baggrund er parterne enige om at opdatere værktøjskassen i lyset af den indgåede boligaftale. Den opdaterede værktøjskasse forelægges aftaleparterne. Citat slut. Det er jo ikke, fordi jeg vil køre rundt i det her, men jeg synes nu alligevel, at boligområdet fortjener en vis opmærksomhed. Man må nok som boligpolitiker eller en person, der arbejder med boligpolitik, føle sig lidt forsømt og lidt som stedsønnen i familien, når man ikke engang får opdateringerne og man ikke bliver indkaldt til forhandlingen om den her aftale, som skulle have været i efteråret. Og det her er så en del af det. Men jeg ser frem til, at ministeren gør noget ved sagen.

Svar:  Det er ofte sådan med herre Kaare Dybvads spørgsmål, at de udvikler sig fra skriftlige spørgsmål, som man kan forberede, over til nogle helt nye spørgsmål, dog inden for samme emne, men som man ikke har haft lejlighed til at forberede. Og det er også tilfældet i dag. Så jeg kan nok give et bedre svar, hvis jeg lige kommer hjem og kigger lidt i papirerne. Men hvis det er rigtigt, at man ikke har levet op til aftalen og sendt det opdaterede katalog ud, skal man da gøre det.
Kommentar:  Må jeg ikke bare starte med at understrege endnu en gang, at det er en aftale, som Dansk Folkeparti er med i. Og jeg synes ikke, at der er nogen grund til at starte en polemik om, hvem der har ansvaret for hvad i aftalen. Jeg kan huske, at jeg sammen med personen, der sidder her ved siden af mig i dag, har været med til at finde finansiering til foregående aftaler, så lad nu det bare ligge. Vi er alle sammen glade for, at dansk politi har fået en god økonomisk ramme, og vi er glade for i regeringen, at Dansk Folkeparti har valgt at tilslutte sig et fortsat grundlag for det. Betyder det så, at indsatsen over for rocker- og bandemiljøet, som er et alvorligt problem i Danmark, bliver nedprioriteret? Nej, det gør det da ikke, og det ved herre Peter Skaarup da også godt. Der er tale om, at vi med den aftale, som regeringen har lavet sammen med Dansk Folkeparti, opprioriterer indsatsen over for rocker- og bandemiljøet. Der er tale om, at vi ud over at fortsætte bevillingen til taskforcecenteret her i øst i Karlslunde opretter et nyt i Vestdanmark i Horsens. Så laver vi en ny indbrudsenhed, og det er alt sammen noget, der har stor fokus på organiseret kriminalitet og rocker- og bandemiljøet. Betyder det så, fordi der har været en episode på Christiania, som politiet selvfølgelig er nødt til at indstille sig på at reagere over for, at man lader banderne gå frit om i Københavns gader? Nej, tværtimod viser alle statistikker, at det overhovedet ikke er tilfældet.

Svar:  Jeg siger tak for justitsministerens gentagne gennemgange af, hvad der ligger af forlig og aftaler og sådan noget, men det er sådan set ikke det, jeg spørger om. Det kan vi jo slå op i diverse bøger, der kommer fra Finansministeriet og Justitsministeriet, og det er vi jo helt enige om. Det er ikke det, jeg spørger om. Jeg spørger: Er det rimeligt, at politiet er nødt til at trække sig tilbage og må beskytte sig ved hjælp af blandt andet tåregas for at undgå at komme ud for personskade mere end højst nødvendigt og så derefter i 9 måneder eller mere siger, at nu patruljerer de ikke længere på Christiania? Synes justitsministeren virkelig, det er rimeligt, og hvad kan grunden være til, at man har den holdning? Kunne grunden være, at man siger: Jamen ressourceforbruget vil være voldsomt, hvis man skal ud på Christiania – hvad det i øvrigt altid har været – for politiet vil skulle færdes måske 40-50 mand samlet, hvis de skal lave noget på Christiania? Kunne det være det, der er årsagen? Så er det, jeg siger til justitsministeren: Hvis det er det, der er årsagen, eller hvad der nu er årsagen, er ministeren så ikke enig i, at det da er uholdbart, at dansk politi må trække sig tilbage og man så i øvrigt siger: O.k., så får I fred derude i næsten et år? Det er vel ikke vejen frem.
Kommentar:  Tak. Mener ministeren, at de afsatte midler i den seneste boligaftale til forsøgspuljen, der kan gå til blandt andet energiforbrug, klimasikring, digitalisering, tilgængelighed, effektivisering af nybyggeri og drift, ny teknologi og bæredygtighed, er blevet brugt hensigtsmæssigt?

Svar:  Tak for spørgsmålet. Som led i boligaftalen 2014 blev der i 2015 afsat 11 million kroner til forsøg og udvikling af den almene boligsektor. Størstedelen af midlerne er fordelt på baggrund af ansøgninger om støtte til forsøgsprojekter inden for to temaer, som den daværende udlændinge-, integrations- og boligminister udmeldte. Det drejede sig dels om temaet effektivisering af ejendomsdriften, dels temaet bæredygtige almene bebyggelser. Herudover er der anvendt midler på målrettede projekter, som er iværksat på ministeriets initiativ. Det drejer sig for eksempel om udvikling af et digitalt projektgranskningsmodul, værktøjskasse til indbrudsforebyggelse og udvikling af et mobilt udekøkken til brug i den almene sektor. Og endelig er der anvendt en mindre del af bevillingen på formidling af forsøgsresultater. Det er min vurdering, at midlerne er tildelt i overensstemmelse med bevillingens formål. En række af projekterne er endnu ikke afsluttet, og det kan derfor endnu ikke vurderes, i hvilken udstrækning de kommer til at bidrage til udviklingen af det almene byggeri.
Kommentar:  Jeg synes, det har været interessant at se debatindlæg fra Dansk Byggeri, som har opfordret til at tænke langsigtet, og som har agiteret imod den her ændring af bygningsreglementet. Jeg kunne forstå på ministeren i en tidligere debat her, at der er forskel på fejl. Der er hændelige fejl, og så kan der være ondsindede fejl. Jeg betragter det her som en ondsindet fejl, hvis det er sådan, at man vil lave et bygningsreglement, som sådan set gør, at handicappede og gangbesværede får et dårligere liv i Danmark. Så det her er en af de ondsindede fejl, som jeg håber der bliver luget ud i, når man har kigget på, hvad der er kommet ind af høringssvar – og når man skal leve op til de konventioner, Danmark har tilsluttet sig.

Svar:  Det er så til gengæld en sprogbrug, som jeg synes er helt ude i hegnet. Der er forskellige hensyn her. Der er på den ene side hensynet til, at familier kan bygge det hus, de gerne vil bo i, og at de kan have nogle legitime hensyn, de gerne vil tage, og så er der på den anden side hensynet til, at gangbesværede kan komme ind i alle hjem i Danmark, uden at de skal løftes op og så videre Det er to modstridende hensyn, hvor man bliver nødt til på en eller anden måde at afveje det. Og jeg synes ikke, at det problem, som løses med den her del af bygningsreglementet, er så stort, at det retfærdiggør den, synes jeg, meget voldsomme indgriben i familiers ret til selv at bestemme, hvordan deres hjem skal bygges – om der skal være niveauspring mellem hus og terrasse, om der skal være niveauspring ved hoveddøren. Jeg synes simpelt hen ikke, at det er retfærdiggjort, og jeg forstår ikke, hvorfor man skal bruge ord som, at det er ondsindet, fordi nogle vægter dette hensyn anderledes, end herre Søren Egge Rasmussen gør.
Kommentar:  Jamen ministeren har jo lige ved mit forrige spørgsmål stået og erkendt, at der ikke kommer flere boliger. En anden ting er jo, at de boliger, som ministeren taler om, altså boliger i den private udlejningsmasse, kvadratmeterprismæssigt er dyrere end boliger i den almene sektor. Så det er jo ikke billige boliger som sådan, ministeren står og tilbyder de her mennesker, som er nogle af vores måske økonomisk svagest stillede borgere. Så hvad er ministerens svar i forhold til at give dem en bolig, der er til at betale, hvis det, man henviser dem til, er en bolig i den private udlejningsmasse?

Svar:  Hvis spørgeren læser den ekspertrapport, der er blevet lavet om boligreguleringslovens § 5, stykke 2, står der meget klart og tydeligt, at den private omkostningsbaserede udlejningsbolig koster cirka 779 kroner per kvadratmeter i København og Frederiksberg Kommuner. I Københavns Kommune koster en almen bolig cirka 927 kroner per kvadratmeter i gennemsnit. Så det er forkert, når spørgeren påstår, at de private udlejningsboliger altid er dyrere. Det kan spørgeren selvfølgelig læse op på i den rapport, hvis der skulle være interesse for det.
Kommentar:  Som jeg opfatter det, er forudsætningen for aktstykket opretholdt, men jeg vil i øvrigt anbefale, at man tager en snak enten her i Folketingssalen eller direkte med finansministeren om den sag, da sagen jo vedrører finansministerens ressort.

Svar:  Jo, jeg tror jo, at sagen vedrører os alle sammen, og altså i høj grad staten, som jo tegnes på fornemste vis – og det kan ikke blive fornemmere – af statsministeren. Men jeg noterer mig et tilsagn om, at der ikke er pillet ved nogen forudsætninger, heller ikke i denne overgangsperiode, og det er jeg glad for. Så kan jeg måske vende mig til et andet emne, som statsministeren også lige berørte – man kunne jo bygge broen til det, ved at statsministeren jo også her siger, at det skal man tale med nogle andre om – og det handler om børnechecken. For nu at løbe diskussionen i gang, og da jeg kun har 18 sekunder til det, fordi jeg er på det tredje tillægsspørgsmål i forhold til det spørgsmål, der handlede om DONG, så vil jeg egentlig bare indskrænke mig til at stille statsministeren et politisk spørgsmål, nemlig spørgsmålet, om det er statsministerens politiske holdning, at alle EU-borgere, der er arbejdstagere i Danmark, skal have ret til fuld børnepengesats, fra den første dag de arbejder i Danmark. Udtrykker det statsministerens politiske ønske om, at sådan bør tingene være?
Kommentar:  Tusind tak, og tak for talen. Jeg skulle bare lige høre om noget. Ordføreren nævnte et eksempel fra Jyllands-Posten, tror jeg det var, med en familie, som havde taget hånd om det her, for de syntes, det var et problem, der greb om sig, så de havde nedskaleret det til, at barnet kun måtte få iPad'en i weekenden. Mener ordføreren så netop ikke, at det beviser, at forældrene sådan set godt kan klare det selv? De fik jo løst problemet.

Svar:  Jeg tror sådan set, at den familie egentlig gerne ville have været bakket op af, at der var indbygget nogle krav i produkterne til børn. Men de har selvfølgelig taget ansvar og prøvet at gøre det, de kunne for at løse udfordringen. Og det tror jeg også langt de fleste forældre gør, men jeg tror desværre også, at der er rigtig mange børn og forældre, som har svært ved at gennemskue: Hvordan er det egentlig de her produkter virker? Hvorfor afstedkommer det konflikter? Hvorfor bruger børnene så meget tid på det og bliver enormt vrede, når man afbryder dem i det? Det er jo, fordi de er skruet sammen på den her måde. Så synes jeg jo, det bliver et spørgsmål om: Vil man regulere, eller synes man bare, det skal overlades til familierne selv? Der hælder jeg nok mest til at regulere, men jeg forstår, at fru Mette Thiesen synes, at det skal familierne klare selv.
Kommentar:  Det er jo ganske enkelt usandt. Jeg tror simpelt hen, at fru Pernille Vermund er blevet vildledt af sin spinmaskine. Altså, det her forslag fjerner jo både privilegier og pligter for de muslimske trossamfund. Det, som vi vil, er at fjerne privilegierne og intensivere forpligtelserne, altså mere kontrol, færre hadprædikanter og så videre – alt det med penge kan vi sagtens finde ud af. Problemet er, at fru Pernille Vermund jo er hoppet i en fælde, hvor hun gør begge dele, og det er det, der er skørt. Det er hvert fald ikke en del af kampen mod islams rolle i Danmark.

Svar:  Da jeg først hørte, at DF ville stemme gult til det her forslag, undrede det mig, men nu slår det mig, at det jo var i efteråret 2017, at DF var med til at blåstemple de 66 islamiske trossamfund, som i forvejen var anerkendt i Danmark. DF stemte for ændringen af loven og stemte for anerkendelse af de 66 trossamfund, som i forvejen stod på listen. Når det undrede mig indledningsvis, var det nok, fordi jeg forsøgte at fortrænge den episode fra efteråret 2017.
Kommentar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-5, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Vil ministeren give mig ret i, at det er lidt pudsigt, at når butiksejere anmelder for eksempel butikstyveri på den helt store klinge, er der en del, der siger, at de bliver mødt af det svar, at politiet ikke har ressourcer til at tage sig af det lige nu, så de må sende en mail eller ringe en anden gang, men når butiksejerne så tager sagen i egen hånd og lægger billeder ud, har samfundet ressourcer til at komme efter dem, og så har politiet tid?

Svar:  Det er måske en lidt populistisk tilgang til det, tænker jeg. Den tyv, man skal finde, er over alle bjerge, og man skal i gang med efterforskningen, og det kan man gøre ved at dele billeder med befolkningen, og det er jeg er enig i at man skal. Det kræver nok ikke så stort et bevis, hvis en butiksejer selv lægger det ud. Jeg forstår hele frustrationen. Jeg beder bare om, at vi lige to gange overvejer, om vi kan have et samfund, hvor vi siger, at man kan tage loven i egen hånd. Og hvor går grænsen så, hvis vi skal lave loven om? For jeg ved jo godt, at det selvfølgelig er det, spørgeren vil spørge til. Det er jo ikke, fordi man opfordrer til at tage loven i egen hånd; det er jeg helt med på. Jeg synes, at det her er en udfordring.