kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1, tiltrådt af udvalget, om, at lovforslaget deles i to lovforslag? Deling af lovforslaget i to lovforslag er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Det er godkendt.

Svar:  Der er ingen, der beder om ordet. Så er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Det er ikke nyt, at der er pædagoger i folkeskolen, og pædagogerne har også før folkeskolereformen varetaget undervisning i børnehaveklassen og været tilknyttet skolefritidsordningerne og varetaget omsorgen for børnenes alsidige udvikling. Jeg har stor respekt for pædagogernes kompetencer og deres faglighed. Pædagoger er gode til at arbejde med børns sociale og personlige udvikling, med trivsel og inklusion, men de er ikke uddannet til at undervise. Folkeskolereformen ændrer jo ikke på, at det alene er læreren, der har den generelle undervisningskompetence i folkeskolen. Det er med folkeskolereformen fortsat lærerens opgave at sikre sammenhæng i undervisningen, og at de faglige mål for fag og klassetrin bliver indfriet. Det er den enkelte skoleleder, der har kompetence til at vurdere, hvem der har hvilke kompetencer og til hvad i personalegruppen, og jeg er optaget af, at lederen har rum til denne vurdering. Jeg træder ind som minister i et allerede etableret samarbejde, hvor en række partier har indgået aftale om en reform. Det er en aftale, som jeg respekterer, og som fremadrettet vil sætte de overordnede rammer for mit arbejde.

Svar:  Det var en masse ting om det, der foregår i folkeskolen. Det var ikke svaret på spørgsmålet, så jeg vil spørge helt klart og tydeligt igen: Er det ministerens holdning, at når vi tager pædagoger ind i folkeskolen, vil det føre til et enormt kvalitetstab?
Kommentar:  Tak for svaret – så langt. Når jeg stiller spørgsmålet her, skyldes det, at jeg spændt har fulgt med i den her brevveksling mellem ministeren og ministeriet på den ene side og Ombudsmanden på den anden. Det her med børnenes ret til at blive hørt og friskolernes efterlevelse af FN's børnekonvention er jo en vigtig sag, som Ombudsmanden rejste første gang for ret præcis 3 år siden. Ministeriets holdning har hele vejen igennem været, at man gerne ville løse det, som ministeren også siger, med vejledningsmateriale og informationsmateriale og ikke med lovgivning, og det har langt hen ad vejen også været fair nok, synes jeg. Det, som jeg finder interessant, er, at ministeriet i efteråret 2016 skriver til Ombudsmanden, at man tolker lovgivningen sådan, at friskolerne rent faktisk efter den nugældende lovgivning er forpligtet til at efterleve børnekonventionens artikel 12, og derfor synes man ikke, der er brug for ny lovgivning, men derimod det her oplysnings- og informationsarbejde om det, som man kalder allerede gældende forpligtelser. Nu skriver man så her i foråret i ministerens seneste brev efter endnu en henvendelse fra Ombudsmanden, at man accepterer Ombudsmandens vurdering af, at der ikke ligger bindende regler på området, men at man stadig vil ty til vejledning og information og ikke lovgivning. Så i efteråret ønsker man altså ikke at lovgive, på grund af at man mener, at reglerne allerede er klare nok, og her i foråret ønsker man stadig ikke en lovgivning, på trods af at man nu accepterer, at de nugældende regler ikke er klare. Først argumenterede man altså imod det her med at lovgive på området, fordi man mente, at reglerne allerede var klare nok. Det synes jeg giver udmærket mening. Så indrømmede man, at reglerne måske alligevel ikke var klare nok, og at der ikke foreligger bindende regler, men at man stadig ikke ønsker at lave lovgivning. Det synes jeg så ikke giver helt så meget mening længere, altså når man ligesom har erkendt, at reglerne måske ikke er så klare igen, som man først antog. Så derfor er mit spørgsmål til ministeren: Hvorfor ønsker ministeren ikke klare og bindende regler på det her område?

Svar:  Min holdning er, at børn skal inddrages, i det omfang det passer til deres alder og udviklingstrin – det er det, som vi skal hen imod – og det gælder folkeskoler og frie skoler. Børnene skal inddrages på en måde, der passer til barnet og den situation, som der er i forbindelse med udskrivelsen. Det materiale, der ligger nu, mener jeg – og jeg er tiltrådt som minister her for nogle måneder siden – ikke er præcist nok og retningsangivende nok. Jeg mener som sagt, at det både i de frie skoler og i folkeskolerne skal være klart, hvad man egentlig gør, når man står i den situation, at man må give et barn videre, og det er det, vi gør nu, og jeg ønsker, at vi skal kunne klare den her proces uden hele tiden at skride til lovgivning. Det vil vi jo nogle gange gerne som lovgivere, men jeg mener, at vi skal give den her mulighed for, at vi ved almindelig samtale og dialog kan løse udfordringen.
Kommentar:  Hvordan forholder ministeren sig så til, at Forsvaret fortsatte med at, lad os så sige bistå aflivningen af mink, selv om det var blevet klart, at statsministerens ordre var ulovlig?

Svar:  Forsvaret har ikke bidraget til noget ulovligt arbejde. Forsvaret har ageret under forsvarslovens § 7. Der er altså fuld hjemmel til de opgaver, som Forsvarets soldater har udført.
Kommentar:  Jeg kunne da godt tænke mig at høre, hvad ministeren vil gøre ved det, som er sket over de sidste mange år, og som sker hele tiden, nemlig at man prikker til folk. Det problem, som vi nu står over for, er overbelægningen af medicinske patienter, som vi ser hver vinter, hvor ældre mennesker ligger på gangene, og det er en uværdig behandling, og der håber jeg da vi kan se noget andet i år. Vil ministeren kunne love mig det?

Svar:  Det er jo altid glædeligt, når man kan bekræfte en spørger i noget og svare ja til, at regeringen både er optaget af det her områder, og ja til, at regeringen gør noget. Når vi taler om de ældre medicinske patienter, er det jo også sådan, at der på nogle afdelinger ligger rigtig, rigtig mange – alt for mange – ældre patienter, der er færdigbehandlet og ikke kan sendes hjem, i hvert fald patienter, som ikke har behov for at være på de medicinske afdelinger. Derfor afsatte regeringen 300 million kroner i den forrige økonomiaftale med kommunerne, og 300 million kroner i denne økonomiaftale med kommunerne, for at de netop kan øge indsatsen, så de kan sende de ældre borgere hjem, som ikke har behov for at være på sygehus, og det er til gavn for den konkrete borger, der kan komme hjem i sit nærmiljø; til gavn for de ældre borgere, der er så syge, at de har brug for at være på en hospitalsafdeling; til gavn for fagpersonalet, der kan koncentrere sig om dem, der har behovet. Så ja til, at det er noget, vi fra regeringens side er optaget af, og ja til, at vi gør en hel del for at understøtte, at det kan gå i den rigtige retning.
Kommentar:  Tak for svaret, og tillykke med den nye ministerpost. Årsagen til, at jeg spørger, er jo, at ministeren tidligere, for eksempel i en artikel fra den 4. september 2013, har argumenteret for, at lærlingelønnen skulle ned på samme niveau som det, der gælder for hjemmeboende SU-modtagere. I 2013 var det så mellem 1.300 og 2.900 kroner om måneden før skat, svarende til 10-20 kroner i timen. Jeg mener ikke helt, vi kan tørre det af på arbejdsmarkedets parter; jeg mener også, vi politisk må have en holdning til det. For det fremgår af erhvervsuddannelsesloven, at lærlinge og elevers løn mindst skal udgøre det, som er fastsat ved kollektiv overenskomst inden for uddannelsesområdet. Altså, vi henviser til de kollektive overenskomster, og dermed er det jo også politiseret, om vi mener det er rimeligt og i orden, og det er også derfor, jeg synes, det havde været rimeligt, at Liberal Alliances undervisningsordfører havde haft holdninger til det. Og det er derfor, jeg egentlig godt kunne tænke mig at spørge igen: Mener ministeren stadig, at de omkostninger burde sættes ned, ved at lærlingelønnen blev sat ned?

Svar:  Der er en sammenhæng mellem de samlede omkostninger ved at have en elev – og det er faktisk også det, som jeg har sagt tidligere – og så antallet af praktikpladser, og også hvilke elever der kommer ind og får en praktikplads. Og der har arbejdsmarkedets parter jo en forpligtelse til i deres forhandlinger at have øje for, at der både bliver nok praktikpladser, men også, at alle kommer med, og det vil sige, at elever, som i dag har svært ved at komme ud og få en praktikplads, har mulighed for at komme ud og være med. Det er det ansvar, de skal tage på sig, og det kan jeg ikke regulere, og det skal jeg ikke regulere.
Kommentar:  Så når forsvarsministeren ønsker sig flere værnepligtige, er det sådan set forkert? Kan udenrigsministeren forklare, hvad det er, forsvarsministeren har misforstået omkring regeringens politik, når han meget åbent siger, at han ønsker sig flere værnepligtige?

Svar:  Det korte af det lange af den historie er, at forsvarsministeren i et længere interview har givet udtryk for nogle tanker. Det blev så udlagt i pressen, som om der nu var et regeringsudspil med ønske om flere værnepligtige, og der konstaterer jeg bare, at hvis man læser regeringsgrundlaget, kan man konstatere, at regeringen ønsker et substantielt løft af forsvaret, men at regeringen ikke har lagt sig fast på på hvilken måde. Man må vente i spænding og med tilbageholdt åndedræt på det udspil, som kommer fra regeringen.
Kommentar:  Jeg synes, at det altid er godt at drøfte det, for jeg tror i hvert fald, at vi må se i øjnene, at hvis vi skal lave en terrorsikring, som er væsentlig anderledes end den, vi har i dag, så skal vi også sætte os ned og kigge hinanden i øjnene og sige, at så er der et økonomisk spørgsmål, der skal besvares. Og jeg tror, at spørgeren og jeg er enige om, at den økonomi ikke skal findes på politiets daglige drift.

Svar:  Tak for det. Mener ministeren, at politiets it-system, Polsas, fungerer hensigtsmæssigt, og har ministeren aktuelle planer om at igangsætte nye it-initiativer for politiet?
Kommentar:  Da der har været tale om, så vidt jeg kan se, to forskellige ministerier, så må fejlen jo ligge hos beskæftigelsesministeren eller ministeriet, og at det er der, man ikke har forstået at man skal rykke i tide. Det er jeg da glad for vil ske i fremtiden. Jeg vil høre ministeren, om vi så ikke kunne lave en handel, når nu vi er ved at snakke sammen. Vi kunne tage et lille møde for at se, om ikke noget af  indholdet  i spørgsmålene netop kunne forhandles og medføre en politisk aftale, så vi kunne komme videre med netop at forebygge asbestskader i Danmark. Det kunne jo være en rigtig god afslutning på så træls en sag som den her.

Svar:  Om det første er der ingen tvivl – ansvaret er mit. Det vedstår jeg, og jeg beklager den fejl, der er sket. Når det drejer sig om indholdet, er jeg naturligvis parat til uafhængigt af denne fejl at se på det. Tak.
Kommentar:  Jeg ville ønske, at jeg havde mere end 1 minut til at svare. Der blev sagt rigtig, rigtig meget vås. Men lad mig bare starte med at slå fast, at det sidste, som herre Thomas Jensen sagde, må være en fortalelse. Altså, det her lovforslag skal vel ikke sikre, at man skal betale det, man skal efter gældende lovgivning. Det her er en stramning af skattelovgivningen, det er en stramning af skattelovgivningen, så det er vel ikke noget med, at der er nogle, der ikke betaler det, de skal. Nej, man lægger op til, at der er nogle, der skal betale noget mere. Jeg synes jo, det er ret interessant i dag – når herre Thomas Jensen selv fremhæver regeringens 2020-plan – at det af regeringens 2020-plan fremgår, at effekten af den finanslovaftale, som regeringen har indgået med Enhedslisten for i år, svækker arbejdsudbuddet med 5.000 personer, og den koster 1 milliard kroner i finanspolitisk holdbarhed. Så det med, at den her regering siger et og gør noget andet, som jeg sagde i min ordførertale, står fuldstændig til troende. Det er også kommet frem med regeringens 2020-plan i dag. Jeg kan forstå, at 0,8 procent i offentlig vækst nu er fint. Da vi andre foreslog det, var det en velfærdsmassakre.

Svar:  En Venstremand, som har været med til at sende mere end 130 arbejdspladser ud af landet hver evig eneste dag, mens herre Lars Løkke Rasmussen var statsminister, vil selvfølgelig altid begynde at lede efter hår i suppen for at kunne skyde på sine modstandere, som prøver at gøre et rigtig, rigtig godt job. Jeg håber, at Venstre virkelig vågner op og vil være ansvarlige, for det, den nuværende regering er i gang med, er at rydde op efter den tidligere, højreorienterede regering og sørge for, at vi får skabt nogle arbejdspladser i Danmark. Hvis man ser på den finanslov, der blev vedtaget for 2012, og sammenholder den med den kickstart, som vi laver af dansk økonomi, sammenholder med den pakke, som er blevet lavet – som nogle steder er blevet kaldt for bankpakke – og sammenholder det med energipakken, bliver der skabt en masse, masse arbejdspladser. Vi har fuld fokus på at skabe arbejdspladser til danskerne, for det er det, der skaber rigdommene i det her land. Det er det, der sikrer, vi kan have en god, veludviklet offentlig sektor på længere sigt, og det er det, der vil sikre, at der er tillid til dansk økonomi. Det, vi gør med det her lovforslag, er at sikre, at de virksomheder, der driver forretning i Danmark, betaler skat, og at man kan holde øje med, at de betaler den skat, de skal. Det er selvfølgelig efter den lovgivning, som vi lægger frem i det her lovforslag.
Kommentar:  Men vi er jo enige om, at det er en ganske lille beskæftigelseseffekt, der kommer ud af at indføre et kontanthjælpsloft, og dermed vil det også gør folk fattigere. For det mindsker jo simpelt hen folks rådighedsbeløb. De har færre penge til fornøjelser, de har færre penge til at sende deres børn på udflugter, de har færre penge til at få hverdagen til at hænge sammen. Så langt er vi enige. At betragte det som noget sundt, når beskæftigelseseffekten alligevel er så lille, er jeg for det første ikke enig i. For det andet: Tror ministeren, at det økonomisk og matematisk set vil øge uligheden, eller vil det ikke?

Svar:  Jeg tror ikke på, at dette økonomisk og matematisk set vil øge uligheden. I det omfang at mennesker arbejder mere, i det omfang at de har en arbejdsevne og på den måde kommer tættere på arbejdsmarkedet, så vil det med alle de forventninger, man har, bidrage til, at de både selv bliver en del af det arbejdende fællesskab, og at deres børn tilsvarende får langt større muligheder for at bryde den sociale arv og også modtage uddannelse og blive en del af det arbejdende fællesskab. Og de rådighedsbeløb, vi arbejder med her, har intet med fattigdom at gøre.
Kommentar:  Jeg har selv den fornøjelse at have – godt nok dansksprogede –  partifæller, som også fører kampagner på andre sprog for at komme ud til bredere grupper. Jeg ved ikke, om det også gør sig gældende for herre Martin Henriksen, at der er lokale medlemmer af Dansk Folkeparti ude i landets kommuner og regioner, der gør noget tilsvarende. Det synes jeg selvfølgelig er en god måde at prøve at involvere folk i demokratiet på. Jeg synes, det er rigtigt, at vi har den grundlov, vi har, der siger, at statsborgerskab selvfølgelig er en forudsætning for, at man kan stemme til den lovgivende forsamling. Det skal vi holde fast i. Men jeg synes også, det er godt, at man kan involvere folk i vidt omfang i det lokale og regionale demokrati, og lige meget hvad vi bliver enige om, gælder EU-reglerne og konventionen, jeg omtalte før, jo stadig væk.

Svar:  Men så er vi jo grundlæggende uenige, for i Dansk Folkeparti mener vi, at selvfølgelig skal udgangspunktet være, at når man fører valgkamp i Danmark, fører man valgkamp på dansk. Så kan man involvere så mange som overhovedet muligt, folk har mulighed for at forstå, hvad det er, der bliver sagt, hvad det er, der bliver debatteret. Og det må trods alt være forudsætningen for, at man kan få et velfungerende demokrati, at man forstår, hvad det er, der bliver sagt. Så der må man bare konstatere, at der er vi grundlæggende uenige, og det synes jeg er rigtig, rigtig ærgerligt. For selvfølgelig bør der være et krav om, at man er dansk statsborger, hvis man vil deltage i valghandlinger i Danmark, og hvis man lade sig selv opstille. Et andet spørgsmål, jeg godt kunne tænke mig at stille, er: Hvad gør vi med dem, som ikke kan dansk, men som alligevel får stemmeret? De kan jo ikke finde ud af, hvad de forskellige partier står for, for de kan måske ikke det danske sprog, og mener ministeren så, at  det  kunne være et problem?
Kommentar:  Det er jo lidt interessant, for SKAT har fastsat et månedligt minimumsbeløb på 6.020 kroner, som sikrer, at man kan opretholde en såkaldt – det er dem, der bruger det ord, det er ikke mig – beskeden husførelse og levefod. Og hvis man har under det beløb at leve for, vil SKAT ikke inddrive gæld til det offentlige hos den enkelte person. Først vil jeg høre, om ministeren er enig i det her fastsatte minimumsbeløb, og om ministeren er enig i, at det er rimeligt og fair, at hvis man har mindre at leve for end 6.020 kroner, skal SKAT ikke gå ind og inddrive den her gæld. Er ministeren enig i det?

Svar:  Jeg har ikke noget grundlag for at have nogen bemærkninger til de minimumsbeløb, der er i inddrivelsessystemet. Det er ikke mit ansvar. Det er gældende dansk lovgivning, og den respekterer jeg. Sådan er det. Men igen: Det har ikke noget at gøre med, hvad der er rimeligt, hvad der er fair, og hvad der er logisk i kontanthjælpssystemet som et midlertidigt forsørgelsessystem. Det, der er afgørende her, er, at vi har et forsørgelsessystem, der er fair, der er forsvarligt, og som hænger sammen med de overenskomster, der aftales mellem arbejdsmarkedets parter. Det har vi sikret, således at hvis man får et arbejde, er der plads til at betale de ekstra omkostninger, der er ved at få et arbejde. Så enkelt er det.
Kommentar:  Jeg er glad for spørgsmålet, for det giver mig anledning til at minde om alle de fortrinlige ting, et bredt flertal i Folketinget har gennemført i fællesskab. Vi har gennemført en flerårsaftale for erhvervsuddannelserne, som hvert år får 133 million kroner mere, end de har fået de foregående 3 år, og det får de altså hvert af årene 2010, 2011, 2012. Vi har gennemført en ungepakke 1 med 5.000 ekstra praktikpladser og tilhørende penge til over 1 milliard kroner Vi har gennemført en ungepakke 2, hvor vi sikrer, at alle under 18 år enten er i uddannelse eller i arbejde. Det er ret så epokegørende, og spørgeren og jeg er jo heldigvis ret enige om det sidste, blot mener spørgeren ikke, at man skal have lov at arbejde i den alder, og det mener regeringen, men lad os lade det ligge i denne omgang. Så tak for lejligheden til at beskrive, hvor meget vi har gjort, og hvor rettidigt vi har gjort det. Nu gælder det om at få det til at virke, og det er faktisk det, jeg bruger tiden til. Jeg vil også godt takke både LO og DA og Kommunernes Landsforening for de mange, mange mandag morgen-møder, vi har haft, hvor vi har forberedt de ting, som Folketinget derefter har aftalt.

Svar:  Det er jo fint at få repeteret de initiativer, som vi i fællesskab har taget, men når man har en målsætning, er det jo for at konstatere, at hvis man ikke har nået målsætningen, er der brug for at lave nogle ekstraordinære tiltag, for at tilstrækkelig mange unge gennemfører en ungdomsuddannelse. Derfor er det jo fuldstændig absurd, hvis ministerens fortolkning om 85-procents-målsætningen gjaldt, fordi så behøvede vi slet ikke at have lavet den tilbage i 2006, for der har jeg også været nødt til at gå til ministeriet for at få et ærligt svar, og ministeriet kan bekræfte, at hvis man skulle fortolke det, som undervisningsministeren har gjort, havde vi allerede tilbage i 2001, da regeringen overtog magten, for længst opnået 85-procents-målsætningen. Det er jo latterligt. Man laver ikke mål, der er opfyldt. Det er jo, fordi vi er optaget af, at unge skal have en ungdomsuddannelse. Når ministeren nu har så travlt med lige pludselig at ville ændre målsætninger, fordi det viser og demonstrerer, at regeringen ikke har nået det, den ville, vil jeg gerne spørge, hvorfor ministeren så ikke selv har foreslået det i forhandlingerne om globaliseringspuljen, altså at få ændret målsætningen?
Kommentar:  Spørgeren kan trygt regne med, at jeg følger det meget, meget nøje. Det er faktisk sådan præcis på Nordvestbanen, at vi netop sidste år indviede resultatet af den meget store investering, som det var at få dobbeltspor, som jeg også nævnte i mit svar, og jeg har konstateret, at pendlerne fra Kalundborg og Holbæk jubler og er glade, og at der er stor stigning i antallet af togrejsende. Det er jo rigtig godt. Men gevinsten skal gerne kunne opleves på hele strækningen, og det tror jeg at hele Folketinget er optaget af. Når vi investerer så meget og så rigtigt i den kollektive trafik, skal det også være noget, der kommer de togrejsende til gavn.

Svar:  Tak for det. Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at indeklemte arealer mellem to infrastrukturanlæg, som eksempelvis arealerne mellem Køge Bugt-Motorvejen og den nye København-Ringsted-bane, udnyttes til erhvervsarealer for derigennem at styrke det lokale erhvervsliv og skabe arbejdspladser og vækst, med den sidegevinst, at der bliver mindre pres på andre, mere miljøfølsomme arealer, hvor erhvervsarealer ellers kunne komme på tale?
Kommentar:  Tak. Det er ikke så mange måneder siden, at Socialdemokratiets transportordfører, herre Rasmus Prehn, stillede en byge af spørgsmål til den daværende transportminister, og de gik på det faktum, at der ikke var kaffe at få i toget mellem Aarhus og Aalborg, og herre Prehn karakteriserede det som et dårligt signal, som om det var andenrangspassagerer, og billetpriserne måtte nu sættes ned, sagde han. Nu var vi nogle, der mente, at han gik i lidt for små sko, og jeg kan så konstatere, at problemet har løst sig, for nu tvangsudskrives de rejsende på de her fem daglige afgange åbenbart til at tilbringe 25 minutter på perronen i Aarhus, og der kan man jo så få den kaffe, som herre Prehn efterlyste før valget. Så vi kan i hvert fald sige, at her holder man, hvad man lover. Men jeg spørger ministeren, om det ikke giver ministeren anledning til overvejelser, at man på én bestemt strækning her i kongeriget Danmark, en strækning, der ligger langt fra København – vi må ikke bruge ordet Udkantsdanmark længere, men det er i hvert fald langt fra København – kan foretage så kraftige servicereduktioner. Ministeren har allerede været inde på det – jeg springer elegant kaffen over, men vi taler om 30 år gamle tog, der ikke har strøm, ikke har internet, og hvor der skal skiftes tog i Aarhus, hvor der er en ventetid på 25 minutter. Giver det ikke ministeren anledning til overvejelser, at netop det sker på den strækning og vel at mærke i en situation, hvor vi har et regeringsgrundlag, der hedder »Et Danmark, der står sammen«, og hvori man anfører, at vi står over for en række udfordringer på transportområdet, som det er nødvendigt at tage fat på på en ny måde? Er det den her måde, man skal tage fat på over for det, som nogle betegner som Udkantsdanmark?

Svar:  Jeg kan forstå på Venstres spørger, at Socialdemokratiet gennem tiden har haft nogle vældig aktive trafikordførere, og det skal man sådan set ikke være ked af, det er jo godt, at man har det. Jeg tror sådan set, at jeg mest beklager de her forringelser, som det jo er, det er helt uomtvisteligt, da min forgænger indførte de første fem afgange – og jeg har så desværre været nødt til at forøge antallet af afgange – med de gamle MR-tog. Det er ikke noget, jeg synes er ønskværdigt, det er ikke noget, DSB synes er ønskværdigt; det er tvunget af nød, at vi står i den situation. Og derfor vil jeg ligesom til den forrige spørger  appellere til, at vi nu står sammen om at sikre, at DSB kommer i en situation, hvor man kan befordre passagererne på en mere elegant og effektiv måde med større service. Det tror jeg er en ambition, som vi har alle sammen. Jeg tror også, spørgeren er fuldstændig klar over, at det jo ikke er noget, DSB har gjort, fordi de synes, det er sjovt. DSB har desværre – desværre, må jeg understrege – gjort det af nød.