Kommentar:  Nej, det er ikke korrekt forstået, at hver gang vi i Venstre stemmer nej til et lovforslag, hvor regeringen laver det ene og det andet på skatteområdet, er det ensbetydende med, at vi lover at rulle det tilbage. Det ville jo i givet fald betyde, at vi skulle bruge enormt store summer af vores råderum til bare at fjerne en række af regeringens ulykker, og derfor forbeholder vi os jo altid retten til at lave en skattepolitik oven på den, der er gældende, i det øjeblik, magten måtte skifte. Men jeg må bare sige, at det jo er fair snak, at man hellere vil prioritere, at folk kan få et større fradrag for at være medlem af en dyr fagforening end at tage initiativer, der skaber vækst og private arbejdspladser i Danmark. Det er det, vi fra Venstres side prioriterer.

Svar:  Tak for det. Jeg kan jo fornemme, at vi ordførere, som har skullet sidde og forberede os på det her lovforslag, indtil videre er blevet hensat lidt i den samme stemning, nemlig sådan en erindringsstemning. Jeg indleder i hvert fald også min ordførertale her i dag med at dvæle lidt ved den tidligere regerings bedrifter, selv om det er ved at være noget tid siden. Da Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti havde magten, gav de af flere omgange både store og skæve skattelettelser til de mest velhavende i landet. De var enten under- eller ufinansierede, i hvert fald betød det, at der blev slået et stort hul i statskassen, samtidig med at de rigeste kunne se skattelettelser langt større end dem, de helt almindelige danskere kunne modtage. Det siger sig selv, at det sikkert var festligt for nogle. Med rødvinsreformen fra 2009 fik de rigeste en skattelettelse på 2,7 million kroner om året, mens pensionisten fik 150 kroner om måneden, altså en stor fest for nogle og knap til småkagerne for andre. På bundlinjen stod, at det var rigtig dårligt for fælleskassen. Den økonomiske krise buldrede derudaf, vi kender det alle sammen, vi var dårligt rustet til krisen, de gode tider var blevet soldet op, og det betød, at vi stod med en meget stor regning, der skulle betales. Det har Venstres ordfører jo også været inde på i den forstand, at han selv omtalte den såkaldte genopretningsaftale, som blev indgået mellem Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti i maj 2010, og hvor mennesker med helt almindelige lønninger så blev sat til at betale den regning, som lå ubetalt tilbage, blandt andet ved forslaget, som vi behandler her i dag, nemlig om en begrænsning af deres fradrag for kontingent til de faglige organisationer. Det var både en uretfærdig og en forkert måde at betale kriseregningen på, og derfor er jeg glad for, at vi nu i dag retter op på det med det lovforslag, vi behandler. Jeg kan forstå på Venstres ordfører, at han har været utålmodig efter, at det skulle ske, og så meget desto større kan glæden jo så være, når vi faktisk behandler lovforslaget i dag. Det er nemlig en del af aftalen om finansloven for 2015 mellem regeringen, SF og Enhedslisten, at vi hæver loftet over fradrag for fagforeningskontingenter fra VKO's 3.000 kroner til 6.000 kroner fra og med 2015. Blodpenge har vi hørt Venstres herre Torsten Schack Pedersen kalde det, og jeg må bare i parentes bemærke her fra talerstolen, at jeg synes, det er lidt af en gangsterretorik at bruge om det at give en skattelettelse til cirka 1,3 millioner lønmodtagere. Jeg vil gerne sige det meget klart: Blodpenge er altså ikke noget, den her regering bruger. Måske forholder det sig anderledes i Venstre, ja, jeg ved det ikke rigtig, jeg har aldrig rigtig kunne blive klog på Venstres omgang med penge eller den modvilje, man har mod, at mennesker organiserer sig om at skabe et bedre arbejdsliv for sig selv og hinanden. Det, vi som socialdemokrater er optaget af, er at styrke den måde, vi organiserer vores arbejdsmarked på. Det kræver et jævnbyrdigt samarbejde mellem lønmodtager, arbejdsgiver og det offentlige, og derfor er en høj organisationsprocent, gode, aktive fagbevægelser og arbejdsgiverorganisationer rigtig vigtigt for den måde, vores samfund fungerer på. At fjerne VKO's loft over lønmodtagernes fradrag for det faglige kontingent styrker samarbejdet om netop den model, som danske finansministre gennem tiden har rejst rundt i verden og fortalt om. Det er også et vink med en vognstang om, at det er en rigtig god idé at melde sig ind i den del af fagbevægelsen, der påtager sig et stort samfundsansvar, og som hver eneste dag kæmper mod social dumping, mod løntrykkeri og for ordentlige arbejdsvilkår på byggepladser, plejehjem, og hoteller rundtomkring i hele landet. Et godt arbejdsmarked og den danske model, som vi bryster os af rundtomkring i verden, kommer ikke af sig selv. Siden 2011 har regeringen afsat over en halv milliard til kampen mod social dumping, og med finansloven for 2015 har vi afsat yderligere 120 million kroner frem til 2018, blandt andet til at SKAT, Arbejdstilsynet og politiet i 2015 kan fordoble antallet af kontrolbesøg ude på arbejdspladserne. Vi sætter ind mod ulovlig cabotage og social dumping ved store infrastrukturprojekter, og vi styrker informationsindsatsen i forhold til den danske model, fordi det netop er det stærkeste værn mod social dumping. Derfor ligger det her lovforslag i oplagt forlængelse af hele den indsats for stærke fagbevægelser i Danmark og den danske model. Og så indeholder lovforslaget også et helt andet element, som jeg lige vil nævne her til sidst. Vi foreslår nemlig at fremrykke virkning af lov nummer 1398 af 23. december 2012 med 1 år. Det betyder, at perioder med bopæl eller beskæftigelse i Grønland og Færøerne bliver sidestillet med perioder med bopæl eller beskæftigelse i Danmark, når man skal have beregnet børne- og ungeydelse eller ydelse efter børnetilskudsloven fra 2012. Det er, som jeg forstår det, sådan, som det bør gælde i rigsfællesskabet på det her område, som det i øvrigt gælder på mange andre områder, nemlig at vi betragter det som noget, der er parallelt. Det er der en rimelighed i, og det er der jo så, hvis jeg skal opsummere nu, hvor tiden er ved at være gået, samlet set i det her lovforslag altså rigtig meget rimelighed i. Jeg må sige, at jeg ikke er helt sikker på, at jeg rigtig blev klogere på, hvad der så vil ske med fradraget for det faglige kontingent, hvis regeringsmagten skifter. På den ene side vil Venstre gerne bruge pengene til noget helt andet, men på den anden side vil man måske, måske ikke tilbagerulle det. I hvert fald stemmer Socialdemokraterne for, og vi vil gøre, hvad vi kan, for at det her ikke bliver rullet tilbage efter et kommende valg.