kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for det. Jeg besøgte Nationalpark Vadehavet i mandags. Det er jo et fuldstændig fantastisk område, smukt og meget anderledes end den natur, som Danmark ellers kan byde på, og det er jo også derfor, at området er fredet, både i relation til Natura 2000, altså fugledirektivet,  og i forhold til ramsarbeskyttelse. Det er virkelig et af de områder, hvor vi har noget at byde på turismemæssigt, men også naturmæssigt. Så i forhold til biodiversitet er det jo simpelt hen så vigtigt et område. Derfor undrer det mig også, at ministeren, som ellers har markedsført sig selv som en grøn minister og gerne taler om det grønne, nu går ind og fjerner mere end 5.000 hektar beskyttet natur lige præcis i Vadehavsområdet. Det er jo så alvorligt et angreb på naturen i de her områder, at nationalparken – i øvrigt sammen med de andre nationalparker, som det vil være ministeren bekendt – også har sendt et brev til ministeren, hvor man i forbindelse med høringsfasen lufter en meget alvorlig bekymring, i forhold til om man vil være i stand til at løfte det ansvar for naturen, som man skal ifølge reglerne om vores nationalparker. Så det er et alvorligt angreb på naturen, som ministeren her stiller sig i spidsen for. Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge ministeren helt grundlæggende: Hvad er årsagen til, at man skærer så meget beskyttet natur væk? Man kunne jo have undladt at skære det væk. Det var jo glædeligt, at vi fik lagt et massivt pres på ministeren og kom hen i en situation, hvor ministeren har valgt at tage lige så meget natur ind i beskyttelsen, som man tager ud, men det var jo ikke nogen pligtopgave, at ministeren skulle fjerne beskyttelse af natur i Danmark, særlig i en situation, hvor Danmark i forvejen er et af de lande i Europa, som procentmæssigt har allermindst beskyttet areal inden for vores grænser.

Svar:  Lad mig starte svaret med det, vi er helt enige om: Der er skønt ved Vadehavet, og det lyder som en dejlig mandag. Når vi lavede den her oprydningsøvelse, handlede det jo om, at vi havde en del områder i Danmark, som noget fejlagtigt var udpeget som naturområder og dermed havde fået en Natura 2000-beskyttelse. Nogle af de her områder omtaler jeg jo ofte som intensivt dyrket landbrug og gylletanke og havnemoler. Jeg synes ikke, det er rimeligt, at vi kalder noget natur, som ikke er natur, og derfor satte jeg mig altså i spidsen for den her oprydning, men, som spørgeren også nævner, med det her ønske om, at vi skulle tage mere ind, end vi tog ud.
Kommentar:  Jamen jeg ser meget gerne, at man laver en ligestilling mellem somatikken og psykiatrien og følger det op sammen. Problemet er bare, at det gør regeringen ikke. Psykiatrien  er  fraværende, og det er ikke et spørgsmål om at gøre det til et enten-eller. Tværtimod gælder det om også at have psykiatrien med, når man snakker om sundhedsvæsenet. Det er det, jeg egentlig undrer mig over at den her regering overhovedet ikke gør. Ikke med et eneste ord er psykiatrien nævnt, og det er da lidt tankevækkende. Jeg glad for, at ministeren synes, at det er problematisk med genindlæggelser i forhold til psykiatriske patienter. Men også i forhold til generel mistrivsel blandt unge og børn ser vi nye tendenser som stress og angst som noget, der er støt stigende blandt unge helt nede på folkeskoleniveau. Det kunne da være meget interessant at høre, hvad regeringens ambitionsniveau er på det område med henblik på at løfte netop den gruppe.

Svar:  Nu tror jeg, at man skal passe på med at tro, at man kan løse alle problemer inden for det psykiatriske område under et § 20-spørgsmål i salen. Vi har en lang række indsatser, som også er meget bredere og rækker ud over sundhedsvæsenet. Nogle af de punkter, som spørgeren nu spørger til, i forhold til mistrivsel og i forhold til at have fokus på børn og den tidligere opsporing er noget, jeg selv har haft fornøjelsen af at sidde med i min tidligere position. Det er jo ikke sådan, at de initiativer ikke stadig væk eksisterer. De eksisterer på de respektive ministerområder, for personer med psykiske lidelser har lige så meget behov for, at arbejdsmarkedet har et fokus på dem, at uddannelsesinstitutionerne har et fokus på dem, og at vi får bundet tingene sammen. Og det er sådan set det, der gør, at vi skal gøre op med silotænkningen og netop tænke somatikken og psykiatrien som en integreret del af vores samlede sundhedsindsats. Det er det, vi gør fra regeringens side, og det er også derfor, vi har ambitioner på såvel det somatiske som det psykiatriske område.
Kommentar:  Der stemmes om ændringsforslag nummer 1 uden for betænkningen af Henning Hyllested (EL). Afstemningen er slut. For stemte 40 (DF, EL, ALT og SF), imod stemte 63 (S, V, LA, RV og KF), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Når jeg svarede med udgangspunkt i vores egen grundlov, så er det, fordi den skal vi jo, og det ved jeg spørgeren også anerkendte, også overholde, og hvis vi lægger de briller ned over det, vil det kræve en dom at opløse en forening, og så skal vi i øvrigt bevise, at den har et ulovligt øjemed, og at den virker ved eller søger at opnå sit mål ved vold eller anstiftelse til vold. Noget af det andet, vi gør, er jo at bruge Politiets Efterretningstjeneste til ad andre veje at imødegå terrorisme.

Svar:  Men det, jeg bare gerne vil have, er et tilsagn om, at regeringen i lyset af den praksis, som den østrigske regering har fået – Østrig, der altså er bundet af de samme internationale konventioner som Danmark – vil afsøge nyt terræn, nye muligheder. Det er jo hævet over enhver tvivl, at der er moskéer i Danmark, hvor prædikanter ægger til had og til vold og til terrorisme. Det er hævet over enhver tvivl, at der er moskéer i Danmark, hvor man udklækker jihadister og syrienskrigere. Det går jeg ikke ud fra vi skal diskutere; det er et faktum. Det, der er det interessante, er det nye felt, den østrigske praksis, hvor man altså lukker radikale moskéer i Østrig. Hvad giver det felt af muligheder for os, justitsminister?
Kommentar:  Jeg vil da gerne have, at ministeren uddyber, måske i et skriftligt svar, hvem det er, der har sagt, at der findes lette løsninger på det her område. Jeg vil også sige, at nu var det jo ikke socialdemokratiske ministre, der i går havde et møde med de faglige organisationer, men det var social- og indenrigsministeren, og det var den minister, jeg nu taler med, nemlig sundhedsministeren, og vi ved, at der er et problem med hensyn til socialpsykiatrien, som er under det ene ressortområde, og behandlingspsykiatrien eller hospitalspsykiatrien, som er under sundhedsministerens område. Jeg tænker på: Kunne man i stedet for alle de her møder ikke få lidt handling fra regeringen?

Svar:  Det, jeg erfarede i går på vores gode og konstruktive møde med fagforbundene, var jo også, at de sagde, at nu var det tid til handling. De havde oplevet, at der var meget snak og tale om analyser under den tidligere regering. Det var de ikke tilfredse med, og jeg er sådan set enig i, at vi skal have fundet nogle løsninger. Og lette løsninger er det jo, når man blandt andet kan slå ud med armene og sige, at man bare skal have etableret en eller anden mellemstation eller mellemløsning, eller hvad det er blevet kaldt, uden at man samtidig også kan forklare indholdet af det. Jeg har hørt mange forskellige ting blive kastet ind over det, men man kan jo spørge Socialdemokraterne: Er det psykiatriloven, der skal gælde i den her mellemstation? Foreslår Socialdemokraterne, at man skal kunne udøve tvangsfiksering i den her mellemstation, som de altså taler om? Det har jeg jo ikke hørt noget svar på. Jeg hørte Socialdemokraterne i går åbne op for det, men mener man det, eller mener man det ikke?
Kommentar:  Tak til ministeren for besvarelsen. Den her historie i Ekstra Bladet fra den 28. maj og så mit spørgsmål, som ministeren ganske rigtigt siger refererer til historien, handler jo om, at der på tværs af sundhedsmyndigheder den 20. marts er et ønske om at offentliggøre nogle positive takter i forhold til smittetrykket i Danmark – et smittetryk, som tilsyneladende var lavere end ventet. Angiveligt var den faglig direktør i Statens Serum Institut, Kåre Mølbak, og direktøren i Sundhedsstyrelsen, Søren Brostrøm, enige om, at de positive coronatal burde offentliggøres med det samme, altså den 20. marts. Men det måtte man ifølge den aktindsigt, som Ekstra Bladet har fået foretaget, tilsyneladende ikke. Det blev igen ifølge Ekstra Bladets aktindsigt og deres gengivelse bremset rent politisk. Man måtte med andre ord vente 3 dage med, at tallene og rapporten kom til offentlighedens kendskab, nemlig først i forbindelse med at statsministeren forlængede nedlukningen af Danmark den 23. marts. En ting er jo – og det kunne jo i sig selv være interessant at bore i – hvem det var, der bremsede den offentliggørelse og så videre og så videre, men det er egentlig ikke det, der optager mig så meget lige her. Det, der optager mig, og det, jeg synes er langt mere væsentligt, er, om regeringen mener, at der er tal og informationer, som befolkningen ikke kan tåle at høre, når de ligger klar til offentliggørelse.

Svar:  Det kan jeg afvise – det er der ikke. Vi har et ønske, selvfølgelig, om en fælles koordineret kommunikation fra myndighedernes side. Den her rapport blev jo offentliggjort – som jeg er orienteret – den 23. marts, men jeg må gøre opmærksom på, at det er et beregnet tal. Det vil sige, at man jo kunne se de aktuelle tal hver eneste dag. Så det var de beregnede tal, som blev offentliggjort den 23. marts, og det vil sige, at der var fuld offentlighed og fuld åbenhed.
Kommentar:  Ønsker nogen at udtale sig? Det er ikke tilfældet. Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes der afstemning om ændringsforslag nummer 1-3, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Tak. Hvad skal der til, for at ministeren vil åbne de resterende grænseovergange mellem Danmark og Tyskland?

Svar:  Tak for spørgsmålet. Når politiet har lukket en del af grænseovergangene, skyldes det kort og godt, at det har været nødvendigt at sikre, at politiet kan føre den nødvendige kontrol med de indrejsende. Det handler om at gøre det muligt for politiet at udføre den kontrol, som er nødvendig. Nu har vi et sted, hvor vi kan begynde at åbne op igen, men vi er nødt til stadig at holde øje med, hvem der indrejser. Alle indrejserestriktioner er ikke ophævet; vi er fortsat i gang med genåbningen. Politiet skal selvfølgelig kunne udføre kontrol, så længe vi har indrejserestriktioner, og det skal også meget gerne ske uden at skabe massive kødannelser til gene for danskere på vej hjem, beboere i grænselandet og besøgende udefra. Derfor følger myndighederne også udviklingen ved grænserne tæt. Det skal gerne være sådan, at beboere i grænselandet oplever en nogenlunde normal hverdag, og at danskerne på vej hjem fra ferie ikke skal holde i kø i flere timer. Jeg ved også, at politiet har fokus på det, og derfor har de også allerede åbnet yderligere to grænseovergange i dagtimerne, så nu fem grænseovergange er åbne i dagtimerne. Herudover vil politiet overgå til stikprøvekontrol, hvis det trafikale pres gør det nødvendigt.
Kommentar:  Men det er jo stadig væk ikke svar på, hvorfor man ikke indsatte det øjeblikkelig. Altså, man har jo politi derude, der blandt andet kan indsættes, når der opstår problemer. Og man kan roligt sige, at det her er et problem, så hvorfor satte man ikke manuel kontrol i gang med det samme, da man fandt ud af de her udfordringer?

Svar:  Det har været mit ønske, at det skulle i gang hurtigst muligt, og vi har været i dialog med vikarbureauer om at stille folk, for det behøver ikke at være folk, der har politikompetence, der skal gennemføre den her manuelle kontrol. Men der er noget sikkerhedsmæssigt ved det, og så skal man også lige forklare folk, hvad der sådan er det lovgivningsmæssige grundlag for at føre den her kontrol. De kommer også ud i nogle dialoger med nogle udlændinge, nogle udviste udlændinge, altså i nogle lidt specielle situationer, og der er det meget godt, at de lige har haft en dag eller to til at sætte sig ind i, hvad det er, det handler om.
Kommentar:  Det lyder godt. Så må der også være plads til Biblioteksforeningens læsestrategi i den sammenhæng. Det er 7 million kroner De 6 million kroner er til den målrettede indsats, 1 million kroner går til administrative områder, men det er 7 million kroner i alt, kan jeg sige. Det sidste spørgsmål, jeg har, er, i forhold til at evidensbaserede undersøgelser sådan set er supervigtige for, at man ikke spilder pengene i den her sammenhæng. Mener ministeren, at vi har tilstrækkelig viden til at vide, hvad der er bedst i forhold til at fremme børnenes læsefærdigheder?

Svar:  Ja, men jeg mener ikke, at vi bruger den viden. Og igen: Jeg vil ikke forholde mig til, hvad der foregår på kulturministerens område, det er jeg helt sikker på at ordføreren kan tage sammen med kulturministeren. Men jeg vil gerne forholde mig til, at lærerne i den danske folkeskole er uddannede – det er en rigtig god idé; det er sådan en grundforudsætning for at være god til at lære fra sig; det er derfor, de får uddannelsen. Og derfor er regeringen stærkt bekymret over, at vi i de her år ser større og større tendenser til det, at der kommer mennesker, der bliver ansat i folkeskolen i kortere eller længere perioder, som undervisere i for eksempel dansk i de mindste klasser. Det mener vi simpelt hen ikke duer. Der er evidens for, at læreruddannelsen sjovt nok har den virkning, der er meningen med læreruddannelsen.
Kommentar:  Jeg forstår det bare ikke helt, for hvem vil det hjælpe, at Jørgen Hansen skal vente 2 måneder frem for 1? Han skal have sin operation uanset hvad. Pengene for den operation skal falde. Hvordan vil det hjælpe henne i smerteklinikken, at Jørgen Hansen skal vente 2 måneder i stedet for 1? Er det det, man skal gøre derude, vise solidaritet og sige: Nej, jeg fejler noget andet end den anden patient gør, men jeg venter gerne, for vi skal til sammen? Det er da – undskyld ordet – tosset. Var det ikke bedre at fokusere på, at alle fik det lige godt i stedet for lige skidt?

Svar:  Nu har jeg jo for det første skitseret, at det ikke altid er lige godt at blive behandlet efter 4 uger. Det kunne også være, at Jørgen Hansens knæskade gik over af sig selv, og i så fald ville han faktisk måske endda undgå at få en infektion, han ville undgå operationen og genoptræningen, og det i sig selv ville være godt for ham på længere sigt. Den anden ting er jo, at hvis Jørgen Hansen venter 8 uger i stedet for 4 uger, venter han jo stadig væk samlet set kortere tid end det antal uger, han ellers ville vente i det offentlige på sin behandling. Som jeg sagde i min tale, er det sådan, at ventetiden på den her operation eller behandling, han ønsker sig, i forvejen er faldet fra 38 uger til 16 uger de sidste par år, og derfor vil det i forvejen være sådan, at han samlet set venter kortere tid, end hvis han siger, at han vil vente på at få behandling i det offentlige. Jeg synes, der er meget god grund til at se på, at vi kan få nogle fordele af det. En af fordelene ville være, at man på nogle af de ortopædkirurgiske afdelinger ikke ville se helt så meget bijobberi, og vi ville heller ikke se, at man næsten skulle opretholde akutberedskab døgnet rundt for nærmest at kunne tage patienterne ind, i det øjeblik de står der, frem for lige at puste ud og sørge for at få nogle ordentlige vagtplaner og sikre, at der også er ressourcer til andre ting.
Kommentar:  Man kan jo godt få en mistanke om, at helt så teoretisk er det, som ministeren nu lægger op til, heller ikke. Jeg vil kvittere for – og håber, det er rigtigt – at det kun var sådan noget fri fantasi. Man kan så sige, at det er noget underligt noget, at Finansministeriet bruger tid på at regne sig frem til en besparelse på 81 million kroner ved at lave store hold i folkeskolen. Men faktisk er det jo sådan, at en af Undervisningsministeriets egne embedsmænd, Ole V. Larsen, har sagt, at holddannelse ikke kun er brug af små hold. Der er sikkert masser af undervisning i for eksempel 7. klasse, som med fordel kan varetages på et større hold end klassen. Det har den pågældende embedsmand udtalt til bladet Folkeskolen, så det er jo noget, der åbenbart bliver drøftet i Undervisningsministeriet. Kan ministeren bekræfte, at så teoretisk er det heller ikke?

Svar:  Jamen holddannelse er, som jeg sagde, både når man deler en stor klasse, og når man i fortællefag eller i sang og musik har to klasser sammen. Og så har vi altså regnedrengene til at regne ud, hvilket potentiale det så giver, og det er ikke det samme, som at vi indkasserer det. Det er den spejlvendte proces, i forhold til at vi indskrænker friheden, og kommunerne så kommer og siger, at vi begrænser deres potentiale. Så vil jeg godt understrege, at der altså er forskel på teoretiske regnestykker og så fantasiregnestykker, for fantasiregnestykket er, når man laver frie opfindelser. Det her er ikke frie opfindelser, det er regnestykker, der bygger på, at hvis man nu går til det yderste med en frihed, man har fået, hvad kan det så i princippet betyde.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 44 (DF, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 61 (S, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.
Kommentar:  Nu er det jo sådan, at verden udvikler sig hele tiden, og vi oplever hele tiden nye ting. Derfor er det jo sundt nok, at vi har en løbende diskussion af det her, også i forligskredsen. Lad mig sige, at det jo ikke er noget, vi i den her forligskreds særskilt har sat penge af til, altså at skulle lave sådan en bog. Jeg tror, at vi i hvert fald så også trænger til en diskussion af, om det er den måde, vi bruger ressourcerne bedst på, altså som den norske model. Jeg anerkender, at det jo er et flot værk, og at man – er det terrorsikring alle steder i mindst 6 meters højde? – har lavet en plan for det. Det er voldsomt. Man rådgiver også private, og spørgsmålet er, om det er sådan, vi får mest værdi for pengene. Jeg vil godt være med til at diskutere det, men jeg siger bare, at jeg synes, at vi skal bruge de penge, vi har, bedst muligt, men vi har jo ikke sådan en tank med en oliemilliard liggende et eller andet sted på samme måde som Norge. Så derfor synes jeg da, at vi skal vurdere, hvor vi får mest for kronerne.

Svar:  Det er jeg sådan set enig i – hvor får vi mest for pengene? Jeg tror bare, man skal prøve at lære noget af det, der er sket andre steder, og undgå, at vi på et tidspunkt ender i en situation, der er lige så grel som den norske. Altså, selv om vi også har været ramt i Danmark, må man sige, at det godt nok var helt forfærdeligt i Norge, hvor rigtig, rigtig mange familier ikke fik deres børn hjem igen efter det, der skete. Hvis man skal prøve at udlede noget af det, tror jeg, at det er den rigtige vej at gå, og jeg synes, at det er den rigtige vej at gå, altså i hvert fald at gå i gang med de her tanker. Så behøver vi jo ikke at terrorsikre alt op til 6. sal. Det her er sådan set bare et kort, kan man sige, et kompas, en vej til, hvordan vi kan gøre det overskueligt.
Kommentar:  Mener ministeren, at det er udtryk for god skik, når ministeren i svar på spørgsmål nummer 26 til finansloven ikke svarer på spørgsmålet om, hvor stor en andel af danskerne der vil blive berørt af mindst én af de skatte- og afgiftsstigninger, som regeringen har lagt op til at gennemføre i finanslovsforslaget?

Svar:  Tak for det, formand. Det, jeg har svaret på – og det bliver nærmest en gentagelse af svaret på det tidligere spørgsmål – er jo, hvad det er, der er regeringens skattepolitik, nemlig at ingen danskere vil opleve højere skatter på deres lønseddel med regeringens finanslovsforslag. Som jeg tidligere har sagt ved det foregående spørgsmål, tilbageruller regeringen en række urimelige skatterabatter, som den tidligere regering gav til nogle helt særlige grupper. Det gør vi, fordi vi eksempelvis ønsker at forbedre børns og unges uddannelser, men også vores fælles velfærd, der efter vores opfattelse blev nedprioriteret under den borgerlige regering. Vi tilbageruller jo som sagt den skæve skatterabat på bo- og gaveafgiften, hvilket især jo så øger skatten for de højeste indkomstgrupper. Vi viderefører gældende skatteregler for fri telefon og for aktiesparekontoen. Det medfører selvsagt ikke højere skat for borgerne. Derudover forhøjer vi afgiften på bæreposer og engangsservice for at nedbringe plastikforureningen, som er et alvorligt problem, og dermed er vi med til at styrke den grønne omstilling, som jo altså et bredt flertal og nu også Venstre er med til at støtte. Det påvirker selvsagt danskerne, det indrømmer jeg gerne, hvis man køber bæreposer og engangsservice – det er klart. Endelig foreslår vi højere afgifter på tobak, som også Venstre gør, fordi alt for mange hvert eneste år desværre dør af rygning, og fordi højere priser er den mest effektive vej til at begrænse ikke mindst rygning blandt børn og unge. Og det er klart, at det selvfølgelig også påvirker de danskere, som er rygere. Fælles for begge forslag er jo som sagt, at man simpelt hen kan undgå, om man vil, at betale flere kroner i afgift, hvis man lægger sit forbrug om. Og det er jo det, der er formålet med det her. Vi skal have mindre plastikforurening, og vi skal have færre, der ryger og dermed dør af rygning. Så nu har jeg så igen sagt, hvad der er regeringens skattepolitik, og det er derfor det, der er svaret, altså at ingen danskere vil opleve højere skatter på deres lønseddel med regeringens finanslovsforslag.
Kommentar:  Ønsker nogen at udtale sig? Det er ikke tilfældet. Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes der afstemning om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (LA), tiltrådt af et flertal (V, DF, EL, SF, LA og KF), om, at lovforslaget deles i to lovforslag? Delingen af lovforslaget er vedtaget. Der stemmes derefter om det under B nævnte lovforslag [Forslag til lov om ændring af registreringsafgiftsloven, brændstofforbrugsafgiftsloven og lov om vægtafgift af motorkøretøjer med videre (Harmonisering af afgifterne på personbiler med tilladelse til erhvervsmæssig persontransport)]: Der stemmes om ændringsforslag nummer 2 af et mindretal (LA). Der stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 5 (LA), imod stemte 103 (V, S, DF, RV, SF, EL og KF), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet. Jeg foreslår, at lovforslagene [L 43 A og L 43 B] går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.