kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jamen jeg tror, jeg vil opgive at svare og så nøjes med at svare på de spørgsmål, jeg bliver stillet. For det, jeg siger, gør alligevel ikke noget som helst indtryk, for der plukkes i det, og der lyttes med et meget, meget skævt øre. Jeg har ikke sagt, at landene var uvante med den måde, der arbejdes på i Bella Centret, overhovedet ikke. Jeg sagde, at jeg tror, det var uvant for de politiske ledere, jeg refererede til, at de på en international konference måtte opleve, at de selv skulle sidde i et politisk gruppearbejde, udvalgsarbejde, for at få skabt en aftaletekst – og man kan altså lytte efter efterfølgende; man kan få det på bånd – det var det, jeg sagde. Så jeg har ikke noget yderligere at tilføje.

Svar:  Jeg forstår, at det var landenes ledere, der var uvante med arbejdsformen og ikke landene som sådan, der var uvante med arbejdsformen; jamen det tager jeg gerne med. Men det ændrer jo ikke ved, at statsministeren under mødet i plenarsalen selv sagde, at han ikke kendte reglerne; han sagde faktisk, at han ikke kendte »jeres regler«, altså FN's regler. Og jeg vil da gerne bede statsministeren om så at kommentere det, hvis det åbenbart er noget med arbejdsformerne, der har været et problem.
Kommentar:  Jeg noterede mig med glæde, at herre Martin Henriksen også er optaget af borgerens retssikkerhed i det her tilfælde, og jeg tillader mig at være så optimistisk at tro, at det er et signal om, at vi i udvalget kan få en rigtig konstruktiv snak om det her, og at det ikke bliver til noget spilfægteri om, hvem der nu kan overgå hinanden i at ville den bedste retssikkerhed. Kan jeg have tillid til det?

Svar:  Det er jo, ligesom når fru Anne Baastrup går herop under det tidligere lovforslag og beder om at få en garanti for, at der kommer en udvalgsbehandling. Der kommer altid en udvalgsbehandling af lovforslagene, og der kommer også en udvalgsbehandling at det her lovforslag, og vi vil fra Dansk Folkepartis side deltage i den udvalgsbehandling af det her lovforslag, ligesom vi vil med hensyn til det tidligere lovforslag. Så vil jeg også bare sige: Jeg mener ikke, at det er Dansk Folkeparti, der har været med til at skabe lidt uklarhed i debatten. Det er da Socialdemokraterne, der, hver gang vi har behandlet det her og, så vidt jeg ved, også i medierne har givet indtryk af, at det her skulle være sådan et forslag, der går på, at man ikke vil det bedste for de demente, som det vedrører. Og det synes jeg altså bare er en underlig måde at føre debatten på. Altså, det her handler jo om, at plejepersonalet sammen med familien, når der er nogle folk, som desværre er blevet ramt af demens og ikke længere er i stand til at ytre, hvad de gerne vil, eksempelvis så skal have mulighed for at gå ind og sige: Her kommer der er et pejle- og alarmsystem, så vi har styr på vedkommende, og så vi kan finde vedkommende til gavn for vedkommende selv.
Kommentar:  Det er bare ganske kort. Jeg er glad for tilkendegivelsen, men med hensyn til det, ordføreren siger om ANPG-scannere ved grænseovergangene, vil jeg gerne spørge, om der er tale om permanente ANPG-scannere. Er det det, Socialdemokraterne vil kunne støtte op om og aktivt arbejde for?

Svar:  Ja, vi mener, det giver god mening i forhold til mange typer af kriminalitet at bruge nummerpladescannere, både rundtomkring på gaderne, men også i grænseområdet. Det har også en positiv effekt på cabotagekørsel. Derfor har vi længe været åbne over for det og er det stadig, men det kræver selvfølgelig, at der kan findes et flertal her i Folketinget.
Kommentar:  Regeringen agter i forbindelse med finanslovforslaget for 2012 at fremlægge meget tydeligt, hvordan vi vil hæve skatter og afgifter for at sikre et merprovenu på 5 milliard kroner, der kan gå til ansvarlig finansiering af for eksempel bedre sygehuse og gode uddannelser. Og som jeg nævnte tidligere, er regeringen i hele sit forberedende arbejde og også i det løbende skatte- og afgiftspolitiske arbejde optaget af grænsehandelsproblematikken og vil løbende overveje nye informationer og i øvrigt følge udviklingen tæt. Det tror vi er vigtigt og helt afgørende for enhver regering.

Svar:  Jamen jeg spurgte jo ikke til, hvad man agtede at bruge de penge, man måtte få ind via de øgede afgifter, på. Jeg spurgte heller ikke til, om man var bekymret, og om man ville følge udviklingen tæt. Jeg spurgte konkret til, om man vil afvente den rapport, som Skatteministeriet har sat i værk, og som netop kunne belyse, hvilke varer der er mest følsomme over for stigninger i afgiften, og hvor meget der skal til. Altså, det er jo ikke ligegyldigt, om afgifterne bliver hævet, så det rammer vin og spiritus, eller så det rammer øl. Det er ikke ligegyldigt, om det bliver på fedtafgiften, eller det bliver på slik- og chokoladeafgiften og så videre Det har forskellig indvirkning på grænsehandelen, og når man nu fra ministeriets side iværksætter et større udredningsarbejde netop for at se, hvilke effekter forskellige afgiftsmodeller vil have, kunne der da være en idé i at sige: Jamen lad os nu se den rapport, sådan at vi kan gå ind og skræddersy vores afgiftsstigninger, så vi opnår det, vi vil – altså som regeringen vil – nemlig at få nogle flere penge i kassen og forbedre folkesundheden, og vi ikke bare sender pengene afsted til tyske grænsehandelsbutikker og ikke får nogen effekt på folkesundheden.
Kommentar:  Jeg nævnte blot et lovforslag, som handicaporganisationerne er meget optaget af. Det drejer sig om 13.000 mennesker, der nu kan risikere at få en ny kommune, der kan træffe nogle konkrete beslutninger om dem. Og det konkrete eksempel, som har været i avisen, er, at Susanne Olsen, formand for Dansk Handicap Forbund, flyttede fra Randers Kommune for 33 år siden og nu bor i Furesø Kommune, og fremover skal det så være Randers Kommune, der skal bestemme, om hun skal have sig en ny kørestol. Det er at betragte Susanne Olsen som en genstand. Hun har ikke nogen muligheder for at klage over beslutningen, og hun har end ikke mulighed for at stemme i Randers Kommune, hvis hun synes, at politikerne træffer nogle forkerte beslutninger. Det er at betragte dette menneske som er genstand.

Svar:  Fru Anne Baastrup kommer jo længere og længere ud, og jeg synes bare, at man må anerkende, at man nogle gange tager munden lidt for fuld. Det er i øvrigt sådan, at man har stemmeret i den kommune, som man har bopæl i, og det kan jo ikke komme som en stor overraskelse. Jeg synes bare, at det er noget mystisk noget at stå nede i Folketingssalen og sige, at partier, som rent faktisk har været med til at gennemføre nogle fornuftige initiativer – nu nævnte jeg helt konkret ungdomsuddannelsen, og den har mig bekendt også SF stemt for; det må have været meget hårdt for SF at stemme for det, når det kom fra Dansk Folkeparti – betragter dem, som de ønsker at lave en ungdomsuddannelse til, som undermennesker og som genstande. Altså, det er jo en absurd måde at argumentere på, og hvis det er den måde, man argumenterer på, er det måske bare en afsløring af, at man reelt ikke har nogen argumenter. Pointen er, at vi i dag står med et lovforslag – det kunne også være meget rart at diskutere det lovforslag, vi står med – som går ud på, at man afbureaukratiserer, fordi man frigør nogle ressourcer ude i kommunerne, som de blandt andet kan bruge til at lave forbedringer for handicappede og på ældreområdet, og det har SF og Socialdemokraterne og alle mulige andre efterlyst i lang tid. Nu får man jo det, som man har efterlyst, og hvad vil man så? Altså, hvad vil man med det her? Det frigør ressourcer ude i kommunerne, som man kan lave forbedringer for.
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om de stillede ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen om ændringsforslagene sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1-25 af beskæftigelsesministeren (Troels Lund Poulsen) som vedtaget. De er vedtaget.
Kommentar:  Nu stod ministeren tidligere og anklagede mig for skuespil og for at køre det op. Det der er jo et kæmpe skuespil, som ministeren lægger for dagen, ved at få det til at lyde, som om de boliger, man kan anvise til, bare er en masse omkostningsbestemte regulerede lejemål. Der er jo simpelt hen ikke nok af dem i København til at løse de udfordringer, ministeren lægger op til. Det er jo det, som Socialdemokratiets egen borgmester her i København er ude at kritisere indenrigs- og boligministeren for, nemlig den manglende realisme i den her plan. Så hvordan kan man stå og lade, som om det her bare handler om at anvise til nogle omkostningsbestemte lejemål i den private udlejningssektor, og så er det bare løst?

Svar:  Hvis man ser på, hvilke udlejningsboliger der er i ejendomme med 20 eller flere boliger, ligger de cirka 84.000 af de 170.000, der er, i København og Frederiksberg Kommuner, så jo, der er faktisk en del at henvise til. De 84.000 boliger er jo flere boliger, end der er almene boliger i de to kommuner. Så jeg tænker, at det der med først at sige noget, det faktuelt er forkert, og når jeg så korrigerer det, siger man, at det er skuespil, kan man godt hæve sig over fra Venstres side.
Kommentar:  Hvis vi tager forårspakke 2.0 først, vil jeg sige, at vi jo har stemt forskelligt til de forskellige forslag, der indgik i pakken. Nogle stemte vi for, nogle stemte vi imod, nogle undlod vi at stemme til. Så hvis herre Mads Rørvig gerne vil se nærmere på det, kan han jo bare se i de forhandlinger og de afstemningsresultater, der fremgår af Folketingets hjemmeside. Jeg vil godt sige: Det er rigtigt, at det her konkrete lovforslag på lang sigt ser ud til at være finansieret. Når jeg siger det på den måde, er det, fordi jeg stadig synes, at beregningsgrundlaget er uklart, som jeg sagde i mit indlæg. Det, som er problemet, og det, som herre Mads Rørvig åbenbart har misforstået, er, at regeringen mangler knap 2 milliard kroner i forårspakke 2.0. Nu har den så en mulighed for at foretage en delvis dækning af det hul, indtil den har fundet frem til de lovforslag, der skal sikre den permanente dækning.

Svar:  Tak for ordførerens svar. Jeg skal høre, om ordføreren fremover i debatter om andre lovforslag og beslutningsforslag agter at anskue statens økonomi på længere sigt end 1 år, når ordføreren her bekræfter, at det her forslag er fuldt finansieret. Så skal jeg ligeledes spørge ordføreren, om han også kan bekræfte, at forårspakke 2.0 og skattereformen også er finansieret, hvis man betragter statens økonomi på længere sigt end 1 år.
Kommentar:  Tak, og tak for ordførertalen. Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge Dansk Folkepartis ordfører, om det for ordføreren er vigtigst, at der gives frihed til forældrene, eller at man sikrer det bedste tilbud for barnet.

Svar:  Jamen altså, jeg synes ikke, det ene udelukker det andet overhovedet. Jeg kan bare konstatere, at der, siden vi havde det her forslag og behandlede det her i Folketingssalen med de samme intentioner i 2015 og i 2016, ikke er sket forbedringer på området. Der er ikke sket forbedringer for de familier, vi drøfter her i dag. Tværtimod ser vi jo en stor mistillid i forhold til systemet og i forhold til det med at få den rigtige hjælp og støtte. Så derfor er vores grundlæggende ønske, at man skaber en fleksibel hjælp i forhold til det her område, at man ikke skal være afhængig af, om hjælpen er bevilget fra sundhedslovgivningen eller i forhold til forvaltningen i skoleregi eller i forhold til servicelovgivningen, og at man ligesom tænker det hele sammen, så man undgår det der silotænkning, der jo hele tiden er.
Kommentar:  Ja, jeg hører det, den socialdemokratiske ordfører siger, men den socialdemokratiske ordfører svarede jo ikke på spørgsmålet. Jeg bliver nødt til at spørge den socialdemokratiske ordfører direkte: Mistænker Socialdemokratiet A.P. Møller – Mærsk A/S, DONG Energy A/Seller andre store danske anerkendte selskaber for ikke at bekæmpe korruption i deres arbejde i udviklingslandene?

Svar:  Lad os nu for en gangs skyld tage en debat om det, som forslaget her handler om. Det her handler om, hvorfor vi som dansk stat skal gå forrest i en bekæmpelse af korruption. Så lad os tage valgkampssnakken om alt det andet i nogle andre lokaler. Jeg mener klart, at regeringen kunne støtte det her forslag. Jeg mener også klart, at DONG, A.P. Møller – Mærsk A/S og rigtig mange andre selskaber kunne bakke op om initiativet præcist som BP, et britisk firma, og Chevron og Exxon Mobil fra USA, der netop også har tilsluttet sig. Så jeg har ærlig talt svært ved at se, hvorfor den borgerlige regering i Danmark er så meget imod EITI-initiativet. Jeg kunne da godt tænke mig at høre Venstres ordfører – bare lige for at holde os til det, der er dagsordenen i dag – om, hvorfor man helt konkret er imod det her initiativ, for det svarede ordføreren ikke på, da han var på talerstolen lige før.
Kommentar:  Nu var der ikke rigtig noget spørgsmål i det, men jeg vil sige, at jeg synes, det er vigtigt, at vi respekterer grundloven, som den er. Det er jo det, vi alle sammen har skrevet under på, og det skal vi også gøre i det her tilfælde. Grundlovens regler er jo sådan set klare, nemlig at hvis det her lovforslag, som jo har fået et meget stort flertal her i Folketinget, skal forkastes, så kræves der to ting: For det første skal der være et flertal, der stemmer imod, og for det andet skal det flertal udgøres af mindst 30 procent af samtlige stemmeberettigede. Og det, som jeg synes er vigtigt her, er jo, at det er det, der står i grundloven – og den er jo god. Jeg er overbevist om, at hvis danskerne synes, at det her spørgsmål er vigtigt nok, så går de op og stemmer. Vi har en stærk tradition i Danmark for, at vi rent faktisk deltager meget aktivt i nogle af de folkeafstemninger, vi har. Da vi stemte om euroen i 2000, var det næsten 90 procent af de stemmeberettigede, der gik op og stemte. Og det er min opfattelse, at når danskerne synes, det er vigtigt nok, så går de selvfølgelig op og stemmer. Så jeg synes, det er vigtigt – og det vil jeg godt gentage – at danskerne går op og stemmer på søndag, også om patentdomstolen.

Svar:  Men alt det er vi jo helt enige om, og på det punkt skal vi jo ikke tale os væk fra hinanden. Tværtimod skal vi bruge vores energi fra nu af og frem til på søndag på at få flest mulige danskere til at tage stilling, og hvis det står til statsministeren og mig, at tage stilling til fordel for patentdomstolen. Og jeg håber jo heller ikke, at det spørgsmål, jeg har rejst her i dag, er et, vi på noget tidspunkt overhovedet kommer til at forholde os til i virkelighedens verden, for det gør vi jo ikke, hvis vi lykkes her. Men jeg har altså bare med de spørgsmål, jeg har stillet, ligesom foregrebet, hvad der så i givet fald ville være Venstres position. Jeg tror, det er meget, meget vigtigt, at vi, der er positive over for EU, nu tager pejling af den skepsis, der er, og til det tror jeg altså hører, at et nej er et nej og et ja er et ja. Men det får mig så måske til lige at vende mig til det næste, for jeg håber jo, at vi oven på et stort rungende ja hurtigt kan få en anden afstemning, nemlig om retsforbeholdet, og jeg vil bare bede statsministeren om at give sin vurdering af, om det mon kommer til at skade eller styrke danske myndigheders muligheder for at begrænse grænseoverskridende kriminalitet, at Danmark efter nytår glider ud af Europol.
Kommentar:  Oven på at jeg nu kan forstå, at nærmest både finanslov- og globaliseringsforhandlingerne skal flyttes herned i Folketingssalen, kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre, hvad fru Kirsten Brosbøl mener om det her lovforslag. Hvad mener fru Kirsten Brosbøl om måden at behandle forskningsemner på? Hvad mener hun om at betragte det i helheder? Det er jo meningen med det her lovforslag. Når vi først har sat modellen op, vil det være sådan, at så indkaldes der meninger og høringssvar fra de relevante parter, og når man har fået dem ind, sætter man forskningsemnerne og forskningstemaerne op. Det her er jo ikke en debat om, hvad man skal forske i, det er en debat om et lovforslag, der handler om, hvordan vi håndterer bevillinger til forskning. Jeg kunne godt tænke mig at høre, om fru Kirsten Brosbøl er enig i det, der lægges op til i lovforslaget, frem for at høre om de andre økonomiske forhandlinger.

Svar:  Jeg synes sådan set, at jeg forholder mig meget konkret til lovforslaget. Jeg har sagt, at vi synes, at fokus på økologi er alt for fraværende, og jeg har sagt, at vi synes, at fokus på miljøteknologi er fuldstændig fraværende. Det synes vi er rigtig ærgerligt, når man lægger op til, at det skal være et grønt udviklings- og demonstrationsprogram. Hvis vi skal tale om, hvordan man bedst fordeler forskningsmidler, vil jeg sige, at jeg bestemt ikke vil afvise, at der kan være sund fornuft i, at man tænker lidt mere sammenhængende på innovationsdelen og forskningsdelen. Derfor har Socialdemokraterne også i globaliseringsforhandlingerne selv foreslået, at vi i langt højere grad i vores strategiske forskningsprioriteringer tænker i nogle nye slags centre eller programmer, som samler både private og offentlige aktører, at vi altså laver OPP-samarbejder, hvor man fra starten har aktører fra forskellige områder til at være med til at definere forskningen, når vi snakker om det strategiske forskningsområde. På den måde kan der være sund fornuft i det, så det håber jeg er svaret på spørgsmålet, men vi har altså en række problemer med indholdet af programmet, som vi er kritiske over for.
Kommentar:  Jeg tror, at ministeren har ret i, at det ikke er et flertal, der har fået udstedt et handicapparkeringskort, men jeg tror, at jeg har ret i, at det er et stadig stigende antal af de ældre på ældrecentre, som ville have ret til et handicapparkeringskort, og derfor er mit spørgsmål her bare – og det kan jeg så høre at svaret er nej på – om ikke det ville være smartere og mindre bureaukratisk, hvis ældrecentrene bare havde mulighed for at få udstedt sådan et til institutionen. Men jeg kan så høre, at det kommer vi nok ikke længere med i dag.

Svar:  Jeg tror, at det muligvis vil være nemmere for nogle af de her institutioner, en lillebitte smule nemmere, for jeg synes ikke, at problemet med at tage et kort med er særlig stort i dag, men det, man så ville opnå, ville til gengæld så være, at der ville blive en benyttelse af handicapparkeringspladser af de her busser, også når de transporterede beboere, som ikke har ret til at parkere på handicapparkeringspladser, og dermed ville der være færre handicapparkeringspladser til rådighed for dem, der faktisk er handicappede.
Kommentar:  I denne omgang var det i hvert fald ikke mig, der var polemisk – det var vist spørgeren. Men lad det nu ligge. Jeg vil bare igen sige, at jeg tror, vi har et fælles ønske om, at det her skal gøres bedre, og så er det vel også fair nok, at jeg påpeger, at det er rigtigt, at den beslutning for nogle betød dårligere forhold mellem Esbjerg og Aarhus på den direkte linje. Men jeg vil også påpege, at der faktisk blev foretaget en opgradering af Esbjerg-København, hvilket man havde eftersøgt i mange år, og som rent faktisk blev indfriet her, men også, at man har en mulighed for at tage IC3-tog til Fredericia med et kort skift for at komme videre til Aarhus. Men, som jeg også sagde indledningsvis, betyder det ikke andet, for samlet set er det en forringelse for passagerne, og det synes jeg ikke godt om. Jeg ville gerne have, at det var det modsatte, der skete, og jeg tror faktisk også på, at det kan lade sig gøre, at vi kan hjælpe hinanden med det i fællesskab. Men det, der er the breaking point her, den afgørende pointe, er DSB's materielsituation i forbindelse med IC4-togene.

Svar:  Det bliver nok så meget en konklusion, for jeg er meget tilfreds med, at ministeren i hvert fald tilkendegiver, at situationen er uholdbar, som den ser ud i dag, og så må vi jo bare alle sammen læne os tilbage og imødese med spænding, hvad der kommer af løsningsforslag vedrørende den her situation. Jeg har da også forståelse for, at ministeren med den relativt korte tid i stolen ikke har kunnet udfærdige det deltaljeret endnu. Men vi vil da afvente det med spænding og naturligvis være konstruktive i forhold til den proces.
Kommentar:  Tak. Jeg kender en del til de selvejende daginstitutioner og synes, det er en meget flot tradition, der er omkring de selvejende daginstitutioner, fordi de på ene side skal leve op til den kommunale børnepolitik, der er, det er nonprofit selvejende daginstitutioner, men på den anden side er der stor frihed til, at både medarbejdere og forældre har stor indflydelse på, hvordan man udvikler dagligdagen for børnene. De selvejende daginstitutioner har i mange år også været i front med den pædagogiske fornyelse inden for daginstitutionsområdet. Så det synes jeg er rigtig spændende. Noget af det, jeg er optaget af, er, hvordan der stadig væk skal være plads til, at de selvejende daginstitutioner kan udvikle sig, når man kigger på, hvad der i øvrigt er af diskussion om, hvordan man laver forskellige strukturer ude i kommunerne. Så jeg vil ikke udelukke, at der kunne være inspiration i at tænke i noget af det samme i forhold til en slags selvejermodel for folkeskolerne. Det er ikke noget, jeg har taget stilling til, men det er noget, jeg gerne vil drøfte. Men det, jeg synes er vigtigt at få præciseret, er lige præcis, at man følger den kommunale overordnede børnepolitik, det nonprofit, og det, der er hele ideen, er, hvordan man laver det pædagogisk-didaktiske udviklingsarbejde. Og det er noget andet end at lave flere privatskoler, for de kan for eksempel lave social sortering ved gadedøren, hvis de vil, der er elever, de kan sige ja til eller nej til, og sådan er det jo ikke for de selvejende daginstitutioner, fordi de jo netop følger de sociale kriterier, en kommune har lavet. Så jeg synes, der er mange kvaliteter ved det, som vi godt kunne kigge på, også i forhold til andre områder.

Svar:  Tak for det. Det synes jeg er en positiv tilkendegivelse, og som sagt er jeg måske en kende utålmodig i forhold til at komme i gang med alt det her arbejde, og jeg synes netop, at udmeldingen om det store fællesministerium giver mange muligheder – muligheder, som jeg anser det for ansvarligt at gribe og gøre noget ved. Derfor er jeg glad for den tilkendegivelse, der ligger i, at man da i hvert fald gerne vil kigge på området. Nu er det jo ikke mig, der skal diktere, hvordan ministeren arbejder, men jeg håber da på, at ministeren kommer i gang med de her ting, hellere nu end om et halvt år, og at der i det hele taget måske er behov for netop det her serviceeftersyn af de mange lovgivninger, som på nogle områder måske kan opleves noget vanskelige i den dagligdag, som danske børn vokser op i.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut.  For stemte 84 (S, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 22 (DF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.