kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Nu siger den konservative ordfører jo, at der er snærende bånd – det var ikke de ord, han brugte, men det er den måde, jeg oversætter talen på – i den nuværende landbrugslovgivning, og derfor skal vi have en lovgivning, der giver mulighed for at udvikle sig, for det er nødvendigt, mener De Konservative. Jeg vil sådan set kun bede De Konservative om at nævne ét område, hvor den eksisterende landbrugslov ikke fuldt ud tilgodeser økonomisk optimale stordriftsfordele – bare ét område.

Svar:  Der kan nævnes mange områder, hvor den eksisterende landbrugslovgivning netop lægger nogle begrænsninger for udvidelsesmulighederne. Og det kan blandt andet være i spørgsmålet om det, at en ung landmand skal etablere sig og ikke har mulighed for i nuet at skabe den økonomiske mulighed for netop at etablere sig. Med den mulighed her i forslaget lægges det sådan an, at man kan etablere landbrugserhvervet som et selskab. Det foreligger ikke i den eksisterende landbrugslov.
Kommentar:  Jeg kan sådan set sagtens være enig i, at vi altid skal forsøge at blive bedre til at hjælpe kontanthjælpsmodtagere i arbejde. Problemet er jo, hvis man har som udgangspunkt, 1) at man tror, at kontanthjælpsmodtagerne ikke vil i arbejde, eller 2) at man tror, at fordi man gør folk fattige og lader børn vokser op i fattigdom, så betyder det, at folk får et arbejde. For det ved vi jo godt ikke vil være tilfældet. Men anerkender ministeren ikke, at der kan være områder i Danmark, hvor det  er  svært at få et arbejde, og hvor de tiltag, som ministeren taler om, ikke nødvendigvis betyder, at der er masser af jobs at få; og at der kan være særlige omstændigheder, for eksempel også på øerne, som gør, at man bare ikke kan få det arbejde? Så må ministeren vel anerkende, at det har en økonomisk betydning, og at man derfor slår folk oven i hovedet, uden at de nødvendigvis kan gøre noget ved det.

Svar:  Jeg anerkender, at muligheden for at få bestemte job ikke er lige overalt i Danmark. Men når vi ser på arbejdsløshedstallene, kan vi se, at der som helhed er meget små variationer. Det, der er løsningen for de mennesker, vi taler om her, hvis ikke de kan løse deres egen udfordring med at få job, er at bede kommunen om støtte. Kommunen har en forpligtelse til at være aktivt opsøgende i forhold til erhvervslivet, få kontakt med erhvervslivet og hjælpe disse mennesker tilbage på arbejdsmarkedet med den kapacitet, de har. Og som jeg har været inde på i tidligere spørgsmål her, er det ikke ret mange timer, der skal til, for at man kan give disse mennesker et trygt fodfæste på arbejdsmarkedet og i øvrigt fuldstændig frigøre dem fra alle effekter af både kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen.
Kommentar:  Jeg synes, at spørgeren roder lidt rundt i det med udlicitering og konkurrenceudsættelse. Det, som har været regeringens position og stadig er det, er, at vi ønsker mere konkurrenceudsættelse og ikke tvangsudlicitering. Ved konkurrenceudsættelse kan det jo både være et privat firma og det offentlige, der står for opgaven. Pointen er, at vi har sagt til KL, at vi nu laver en aftale om, at de skal sørge for at få gang i konkurrenceudsættelsen, og hvis ikke de gør det, vil vi vende tilbage og have et ønske om at lave lovgivning. Det er regeringens position – det var det ved dens tiltrædelse, det har det været i hele valgperioden, og det er fortsat regeringens position.

Svar:  Så bare en afsluttende kommentar: Det er jo trods alt ikke sådan,  hvis der er en pensionsalder i Danmark, som giver en ret til at gå på for eksempel folkepension, at så ønsker ministeren eller undertegnede en situation, hvor vi tvinger nogen til at trække sig tilbage på det givne tidspunkt. Det kunne næsten lyde, som om det, ministeren forsøger at udlægge, er, at Socialdemokratiets ønske om at kunne tilbyde og give folk den ret at have en differentieret pensionsalder er det samme, som at vi vil tvinge dem til at trække sig tilbage på et givet tidspunkt. Jeg må understrege, at det er det altså ikke.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 81 (S, DF, V, LA og KF), imod stemte 23 (EL, ALT, RV og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om de stillede ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen om ændringsforslagene sluttet, og vi går til afstemning
Kommentar:  Men det nye er jo, at nu kan folk, der er her på asylgrundlag, fortsætte med at blive i Danmark. Grunden til, at de har fået ophold, er, at de er flygtet fra krig, klimaforandringer eller andet. Det er ophørt; de har ikke længere opholdsgrundlag i Danmark. Det kan være, at de har et lavtlønsjob. Det kan være, at de kører ud med pizzaer, det kan være, at de laver noget andet, som er et lavtlønsjob, og så kan de få lov til at blive i Danmark, ene og alene på den baggrund, at de kan fortsætte med – for at blive i det billede – at køre ud med pizzaer. Den dag, pizzabageren siger til dem, at de ikke kan fortsætte med at køre pizzaer ud, skal borgerne sendes hjem. Derfor er det her jo en markant lempelse af udlændingepolitikken. Det er jo ikke erhvervspolitik, og det er vel heller ikke fair over for de mennesker, som kommer så voldsomt i lommen på deres arbejdsgiver.

Svar:  Jeg vil starte med at sige, at man kan kalde det, hvad man vil. Det er en ændring af udlændingeloven – i den forstand har spørgeren jo ret. Vi gør det, fordi vi ønsker at imødekomme nogle ønsker fra erhvervslivet – i den forstand har regeringen og jeg selv jo ret. Så lad os lade være med at gøre det til et slagsmål om ord. Så vil jeg sige, at der ikke er noget nyt i, at flygtninge kan blive her, hvis de er i beskæftigelse. Der er i forvejen ordninger, hvor man kan blive her og få et nyt opholdsgrundlag. Det nye er, at der kommer en ny ordning, man kan få et opholdsgrundlag på. I forvejen er der ikke så mange, der hopper over på beløbsordningen og positivlisten, og jeg tror heller ikke, der kommer til at være så mange, der hopper over på den her med arbejdsmarkedstilknytning, fordi der desværre ikke er særlig mange flygtninge, der faktisk er i fast beskæftigelse. Derfor bør vores fokus jo i virkeligheden være: Hvordan får vi flygtningene i beskæftigelse? Og der tror jeg faktisk, det er kontraproduktivt, hvis man siger til virksomhederne: Hvis I bruger tid på at optræne og ansætte nogen  (Fjerde næstformand  (Trine Torp): Ja tak!), så sparker vi dem ud efter 2 år.
Kommentar:  Jamen vi vil da meget gerne have en satspuljeaftale, og som jeg har forstået det, ligger der rigtig gode udkast til delaftaler i de tre ministerier, hvor det her forhandles. Og det er udkast, som der har været bred enighed om bortset fra nogle enkelte spørgsmål – det drejer sig blandt andet om fastsættelse af 2020-mål for tvang i psykiatrien. Regeringen er indstillet på at få afsluttet satspuljeforhandlingerne, og så snart vi har indgået en finanslovsaftale, vil der blive indkaldt til nye møder med satspuljepartierne. Så det er svaret på det. Jeg synes jo, at vi har brugt tiden meget fornuftigt, kan man sige. Vi ville da gerne have haft en aftale tidligere, det skal jeg ikke lægge skjul på, men vi har brugt tiden på at finde en rigtig god skitse, som vi kunne få vedtaget i morgen, hvis Enhedslisten ellers ville være med til det. Enhedslisten har forhandlet solidt og godt inde ved forhandlingsbordet. Der er opnået mange indrømmelser, og nu er der behov for, at Enhedslisten sparker den bold i mål – for at blive i det fodboldsprog, nogle har været i. Så det håber jeg da sker. Men vi skal have en finanslovsaftale, og det er derfor, vi nu har sagt, at så må vi jo prøve med de andre partier, som også har sagt, at de gerne vil bære en del af ansvaret.

Svar:  Men som sagt kommer vi også gerne. Og det er jo rigtigt, at blokpolitikken er brudt, i den forstand at Danmark for første gang i mere end 10 år har en opposition, som er indstillet på at samarbejde med den siddende regering. Så jeg udelukker jo ikke noget på forhånd, men jeg er glad for – selv om jeg nu må tolke på svaret – at jeg må tyde det svar, statsministeren gav således: Satspuljeaftalerne er integreret del af finanslovsregimet, der er ikke nogen finanslovsaftale, før vi også har satspuljeaftalerne på plads. Det glæder mig, og det fører mig så til det næste spørgsmål. På grund af det sjusk, der har været i forløbet, har vi altså sprængt alle frister. Og det betyder jo, at man i kølvandet på den finanslovsaftale, som altså ikke er der endnu, jo med sikkerhed ikke både kan opretholde krav til god lovkvalitet og få følgelovgivningen til at træde i kraft den 1. januar 2014. Og derfor vil jeg egentlig bare gerne have statsministeren til at bekræfte, at det, der står i regeringsgrundlaget om den gode lovkvalitet, står over det andet. Eller sagt med andre ord: Statsministeren er vel enig i, at fordi regeringen har sjusket med det her forhandlingsforløb, skal vi andre ikke bringes i en situation, hvor vi nu i huj og hast inden jul skal have lovgivning igennem Folketingssalen, som ikke lever op til de krav, som regeringen selv har formuleret i sit regeringsgrundlag?
Kommentar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1 og 2 af udlændinge- og integrationsministeren som vedtaget. De er vedtaget.

Svar:  Forhandlingen drejer sig derefter om lovforslaget som helhed. Er der nogen, der ønsker at udtale sig om lovforslaget? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg kan i hvert fald konstatere, at vi deler ambitionen om et enkelt SU-system. For regeringen betyder det også meget, at vi har et fleksibelt SU-system, et system, der gør det muligt for den enkelte studerende at tilrettelægge sine studier, finde ud af, hvad det er for nogle valgmuligheder, der er. Som fru Christine Antorini ved, ligger det jo også i regeringens SU-reform, at der er forskellige muligheder for startlån, slutlån, forskellige bonusordninger, som vi har været inde på. Jeg synes, det er vigtigt, at vi lader det være op til den enkelte studerende at benytte sig af de forskellige muligheder, der er. Den fleksibilitet, det giver i SU-systemet, hylder vi meget i regeringen. Så spørger fru Christine Antorini igen til, hvad der sker, hvis man måtte blive udsat for sygdom eller dødsfald i den nærmeste familie, eller hvis der opstår ting, der gør, at man i en periode ikke kan koncentrere sig lige så meget om studierne. Der er altså ingen ændringer i forhold til i dag. Det vil også fremover være muligt at få de yderligere SU-klip fuldstændig ligesom i dag efter en konkret ansøgning.

Svar:  Det, som videnskabsministeren lægger op til, er jo et meget bureaukratisk og indviklet system, hvor man efter ansøgning, uanset hvad der måtte ske, ikke ved, om man kan regne med, at man kan få nogle ekstra SU-klip eller ej. Der er en grund til, at der er det sjette SU-år til unge, der tager en videregående uddannelse, og det er jo netop for at kunne opsamle det, der ikke skal over i en eller anden bureaukratisk ansøgningsproces med, hvad der i øvrigt er af ventetid, og hvad ved jeg. Det er trods alt kun ét år ekstra til at samle op på, at man kan færdiggøre sin uddannelse. Derfor er jeg noget forundret over, at det netop er en konservativ minister, der lægger op til en utrolig bureaukratisk model i stedet for at holde fast i den enkelhed, der er i systemet, medmindre det vitterlig er videnskabsministerens holdning, at unge bare fjumrer sig igennem et sjette år, fordi det bare er alle tiders lige at få det der ekstra SU-år med. Jeg er sikker på, at unge er optaget af at gøre deres uddannelse færdig og komme ud at få et job, hvad der i øvrigt kan være svært nok, sådan som krisen kradser nu. Men de er faktisk optaget af at komme ud at få et job, så de kan komme i gang med at tjene nogle rigtige penge og i øvrigt komme i gang med at tilbagebetale deres lån, hvis de har taget lån, og kunne leve et liv som voksne mennesker med deres uddannelse. Så jeg vil godt spørge, om det virkelig er ministerens opfattelse, at de bare fjumrer sig igennem et sjette år for sjovs skyld.
Kommentar:  Spørgsmålet lyder: Er ministeren enig med Vesthimmerlands borgmester, Knud Kristensen (KF), når han udtaler, at »Når vi så at sige »altid beklager os og altid mangler penge«, er det jo fordi, der kræves mere og mere af os fra statens side. Derfor mener jeg også, at Claus Hjort, som jeg ellers har respekt for, bør komme ud og indse tingenes tilstand. Og han har også selv sagt på TV, at der mangler penge i kommunerne. Det her er ikke noget, vi bare piver over – det er virkelig alvorligt og et reelt problem«?

Svar:  Kommunerne spiller en afgørende rolle i håndteringen af den ekstraordinære flygtningesituation. Kommunernes indsats er en forudsætning for, at integrationsindsatsen lykkes, og regeringen ønsker derfor også at sikre, at kommunerne skal kunne følge med i forhold til modtagelsen af flygtninge og familiesammenførte, samtidig med at flygtninge kommer hurtigst muligt i beskæftigelse og bidrager til samfundet. Hvordan vi så fremadrettet i fællesskab håndterer disse udfordringer, er regeringens førsteprioritet, og derfor har vi indbudt kommunerne til en dialog om, hvordan vi kan gøre indsatsen både bedre og billigere gennem konkrete og betydelige lempelser af kommunernes integrationsopgaver, og hvordan vi kan sikre en integrationsindsats, der fører til beskæftigelse. Det er sådan set det, der er mit hovedærinde, og det, der er opgaven, altså at vi skal sikre, at de hurtigst muligt kommer i beskæftigelse.
Kommentar:  Tak for det, minister. Det er ikke første gang, vi står her, for vi har stået her før. Det er lidt, som om man har købt en bolig for enden af en lang vej, men når man så flytter ind og skal til at bruge sin bolig, finder man ud af, at man ikke har vejretten. Det er faktisk den følelse, man står med som bornholmer. Folketinget har indgået en aftale om, og det er der god fornuft i, at skal man til og fra Bornholm, skal man via Sverige. Man har bare glemt at sikre sig vejretten. Så når vi nu står her igen, minister, er det, som om vi gerne på et tidspunkt vil undersøge mulighederne for en eller anden form for juridisk aftale med svenskerne, men hvornår tager ministeren så jakken på og kommer i arbejdstøjet og begynder en forhandling med den svenske regering?

Svar:  For det første kan jeg fuldstændig genkalde mig den følelse, måske også som bornholmer, som herre Peter Juel-Jensen beskriver her. Vi må også huske, at regeringen ikke har siddet på hænderne, for vi har gjort rigtig meget løbende og i tæt dialog også med Bornholm i forhold til at løse de problemer, der er. Da Sverige eksempelvis indførte indrejseforbud i december, var der ikke undtagelser for hverken bornholmere eller den generelle transit til Bornholm, men det er der i dag, og det er blandt andet grundet regeringens dialog med Sverige, der har været med til at sikre de her lempelser. Og regeringen arbejder altså for, at der også fremover findes så gode løsninger som muligt for transitten til og fra Bornholm – helst løsninger, der varigt kan sikre gnidningsfri transit til og fra Bornholm. Det er vores mål, og det forstår jeg også spørgeren bakker regeringen op i.
Kommentar:  Da svaret er så kort og der ikke er nogen dokumentation, er det bare en trossag. Så er vi tilbage til, hvad provenueffekterne af det her så er. Der kommer til at være en enorm prisforskel. I forvejen er prisforskellen jo stor på at købe en flaske cider syd for grænsen og så købe den herhjemme. Nu bliver den der prisforskel markant større. Hvordan vil ministeren argumentere for, at det ikke medfører en markant større grænsehandel og dermed sådan set ikke skaber nogen nye arbejdspladser i Danmark, bare på andre områder? Altså, hvis stort set al handel flytter syd for grænsen, skaber det jo da ikke nye arbejdspladser i Danmark, eller hvad?

Svar:  Jeg har meget udførligt givet udtryk for min holdning til det spørgsmål og til en lang række spørgsmål, der er stillet i Skatteudvalget, hvor jeg også ved, at herre Anders Samuelsen har siddet. Der har jeg jo meget nøje forklaret, hvad det er, som er regeringens politik. Men jeg vil ikke lægge skjul på, at det kan betyde, at grænsehandelen vil stige. Det er jo en ting, vi ser på med åbne øjne, for det afgørende for os er at reducere de unges alkoholforbrug, og det synes jeg er en vigtig prioritet at have.
Kommentar:  Tak. Det, der jo er udfordringen i kommunerne, er, at de er forpligtede til at have balance mellem udgifter og indtægter, ikke kun i det kommende budgetår, men også i alle overslagsårene. Det betyder, at mange kommuner, når de ikke ved, hvor meget de får tilbage af den ene procent, og om de er øremærket til bestemte områder, er nødt til at gå ud og lave besparelser, inden man sådan set kender resultatet af kommuneaftalen. Det er jo også derfor, jeg i det tidligere spørgsmål henviste til, at der faktisk er en tredjedel af kommunerne, der allerede på nuværende tidspunkt har været ude at spare. Så bliver jeg lige nødt til at sige til ministeren, at det, der er i den undersøgelse fra Ældre Sagen, er, at der jo er 29 kommuner, der reelt har sparet. Derudover er der faktisk 18 kommuner, som meddeler, at hvis det ikke var sådan, at man havde fået værdighedsmilliarden, skulle man have gennemført besparelser. Den har været med til at lukke huller, som jeg også nævnte i mit tidligere spørgsmål. Men det, der er relevant her, er jo, at jeg gerne vil have ministeren til i dag at give en tilkendegivelse af, om de kommuner – og det er højst sandsynligt flere, end der er her i 2016 – som i de kommende år planlægger besparelser på ældreområdet, kan forvente, at der kommer krone til krone tilbage på ældreområdet i forhold til det, de skal aflevere i form af den ene procent i omprioriteringsbidrag.

Svar:  Først vil jeg da gerne starte med at slå fast, at det er en myte, at omprioriteringsbidraget betyder, at kommunerne har færre penge til serviceydelser. For det er ganske enkelt ikke korrekt. Det, jeg så ikke nåede at svare på i min foregående besvarelse før, da formanden så ud, som om vi skulle til at slutte, var, at værdighedsmilliarden jo har den indbyggede forudsætning i sig, at midlerne i 2016 skal lægges oven i det serviceniveau, som den enkelte kommunalbestyrelse politisk har fastlagt og besluttet. Budgetterne i kommunerne blev lagt, inden finanslovsaftalen blev indgået, og det vil sige, at de midler, der prioriteres via værdighedsmilliarden, skal lægges oven i kommunernes budgetter for 2016. Derfor skal kommunerne også skriftligt bekræfte, at de anvender midlerne til aktiviteter på ældreområdet, som ligger ud over kommunernes vedtagne budgetter for 2016. På den måde sikrer vi også, at værdighedsmilliarden går til nye aktiviteter eller en udvidelse af eksisterende aktiviteter på ældreområdet.
Kommentar:  Tak. Jeg vil gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om han vil pålægge Danmarks Radio i deres public service-kontrakt at købe fodboldrettigheder.

Svar:  Nej, jeg synes, det er en dårlig idé at skrive det ind i public service-forpligtelserne både for Danmarks Radio og for TV 2, for det vil lige præcis bringe os i en situation, hvor det vil få priserne til at stige, hvis det er besluttet og lagt fast i en public service-kontrakt, at de skal købe rettighederne. Men jeg mener, at den funktion, der gives mulighed for i EF-direktivet, at man kan få konkurrencemyndighederne indover, så de kan være med til at lægge en dæmper på prislejet, er fornuftig. Det vil både gavne mulighederne for, at de nationale, landsdækkende stationer faktisk kan få råd til at købe kampene, og også dæmpe prislejet på hele området.
Kommentar:  Jeg kunne godt tænke mig at høre, om det er, fordi finansministeren ikke tror, at man kan lave en opsplitning, når finansministeren kun vil tale om virksomheder og de penge, der bliver investeret i virksomheder, men ikke vil forholde sig til en af de store generatorer for ulighed, nemlig også det boligmarked, vi har set. Når halvdelen af de indkomster, vi her taler om, relaterer sig til ejendomme, synes jeg, at finansministeren skylder et svar på, hvorfor det skal være mindre beskattet, hvorfor man skal have en særlig rabat på sin topskat i forhold til sådan nogle indtægter frem for sin arbejdsindkomst. Det er jo sådan set bare det, som jeg leder efter et svar på, og der kan jeg godt høre at finansministeren hellere vil have det til at handle om noget andet, men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, om det er, fordi man ikke kan finde ud af at lave en lovgivning, der kan skille sådan nogle ting ad, eller om det i virkeligheden mere er en stråmand for at forsvare et beskatningssystem, som favoriserer nogle bestemte indkomster frem for nogle andre.

Svar:  Nej, jeg svarer, som jeg gør, fordi jeg egentlig har forberedt mig på det spørgsmål, der er blevet stillet, og gør det i lyset af det politiske forslag, som Socialdemokratiet har været ude med, altså det med at øge beskatningen. Som jeg har forstået forslaget – og jeg hører det gerne, hvis det er anderledes – er det et forslag om, at man ønsker at øge beskatningen også for kapitalbeskatning, altså ikke bare ejendomsavancer, men al kapitalbeskatning, og det er det, jeg gerne vil advare kraftigt imod. Med den model, som Socialdemokratiet har været ude med, vil det betyde, at nogle vil opleve en 87-procentsbeskatning af deres reelle afkast. Det synes jeg er en alt for høj beskatning. Vi har lige i dag fået tal, der viser, at heldigvis har Danmark overladt førstepladsen i skattetryk i verden til Frankrig. Vi er nu kun det næsthårdest beskattede land i verden, men det er alligevel ganske hårdt, og en 87-procentsbeskatning synes jeg ikke er rimelig.
Kommentar:  Det, jeg kan bekræfte, er, at med den politik, der er ført under den her regering, vil der over de kommende år ske en gradvis reduktion i andelen af danskere, som har en svag tilskyndelse til at arbejde. Det skyldes ikke mindst den skattereform og en række af de andre reformer, vi har lavet, som jo i hvert fald gør, at tingenes tilstand, hvis man er optaget af den her problemstilling, som vi nærmer os udgangen af den her valgperiode, er bedre, end den var, da vi gik ind i den. Jeg sad jo ikke med dengang, man under VK-regeringen lavede skattereform, men kan da bare konstatere, at dengang stod problemstillingen i hvert fald ikke så højt på dagsordenen, at man for alvor gjorde noget ved det. Men hvorfor ikke bare slutte af med at give hinanden håndslag på, at det er en vigtig problemstilling, som man selvfølgelig også skal forfølge i de kommende år, præcis som vi i den her regering har gjort med en række af de reformer, som Venstre heldigvis har valgt at deltage i?

Svar:  Men altså, når ministeren nu ikke vil bekræfte det, er det vel, fordi ministeren bare ikke har lyst til at bekræfte det. Det forstår jeg sådan set godt. Men ministeren kan jo ligeså godt bekræfte det, men ellers kan jeg i hvert fald gøre det, selv om jeg måske ikke er et sandhedsvidne i den forstand. Men jeg kan i hvert fald sige, at Venstre utrætteligt har arbejdet for, at det altid skal kunne betale sig at arbejde i Danmark, og det bliver vi ved med. Så det håndslag kan ministeren godt få. Men synes ministeren ærlig talt, at det er rimeligt, at 17.700 danskere så at sige skal have penge med på arbejde hver eneste dag, fordi det slet ikke kan betale sig for dem at arbejde? De vil få mere i offentlig forsørgelse, hvis de bare blev hjemme fra arbejde. Minister, det er da ikke godt nok.