Kommentar:  Regeringen har indført frit leverandørvalg på et af de kommunale kerneområder, nemlig personlig og praktisk hjælp til borgere, som ikke selv er i stand til at udføre de her opgaver. Og det er regeringens klare holdning, at vi skal skelne mellem offentlige kerneopgaver, som kommunerne skal tilbyde, og så opgaver, der ligger ud over den offentlige service-forpligtelse. Vi er nemlig sikre på, at der er forskel på, hvad det offentlige er god til, og hvad det private marked dækker på bedste vis. Jeg er derfor ikke enig med spørgeren i, at der er en modsætning i at give borgeren et frit valg, når der er opstået et behov for hjælp, og så at tillade borgeren at købe sig til andre ydelser af private firmaer. At tillade kommunerne at tilbyde tilkøbsydelser vil netop være et brud med, hvad der traditionelt set er et kommunalt ansvarsområde, og det mener jeg ganske enkelt ikke er en god idé. Så vil jeg samtidig gerne understrege, at de gældende regler for frit valg jo ikke står i vejen for, at den enkelte borger sagtens kan modtage forskellige ydelser fra forskellige leverandører. At den ældre for eksempel gerne vil modtage sin personlige pleje fra den kommunale leverandør, forhindrer jo altså ikke samme borger i at få leveret den praktiske hjælp af en privat leverandør, der så også kan tilbyde borgeren andre ydelser.

Svar:  Den sidste del af svaret synes jeg er noget besynderlig, nemlig det her med, at man så kan vælge forskellige steder. Jeg tror, at man som ældre ser det som en særlig fordel, hvis man kan nøjes med at have den samme person inden for døren. Jeg talte forleden dag med Gerda Hansen fra Vejgaard i Aalborg Kommune, og hun nævnte for mig, at hun sådan set er utrolig glad for den kommunale hjemmehjælper, som kommer og gør rent hos hende. Da hun så fik lyst til at få lidt ekstra hjælp til lidt ekstra støvsugning og til at få tørret panelerne af og faktisk selv havde lidt økonomi til at købe hjælpen for, henvendte hun sig til kommunen og sagde: Den her gode hjemmehjælper, jeg har, kunne jeg rigtig godt tænke mig at få til at komme og gøre lidt ekstra rent. Men fordi den nuværende regering har lavet reglerne, som de nu er, måtte kommunen helt uhørt nidkært og bureaukratisk og alt muligt sige: Nej, Gerda Hansen, det går altså ikke, du kan ikke få lov at få den hjemmehjælper, som du ellers er glad for og tilfreds med, til at komme og udføre det her, for hvis du skal have ekstra hjælp, er du tvunget til at vælge en privat aktør. Og det var faktisk umuligt for mig at forklare Gerda Hansen logikken i det her, altså at man fra regeringens side har siddet herinde på Slotsholmen og fundet på et system, som tvinger Gerda Hansen til at vælge en privat hjælp, når hun gerne vil have noget ekstra hjælp; man kalder det fri konkurrence og frit valg, men når Gerda Hansen gerne frit vil kunne vælge, om hun vil købe ekstra timer hos sin kommunale hjemmehjælp, må hun ikke, det er simpelt hen forbudt, det har man besluttet fra regeringens side. Næ, så er det kun hos det private, det må købes. Før hørte vi altså, at ministeren ikke rigtig er med på det med at betale ekstra penge hos det private. Alligevel synes jeg, at det er at stramme den, når ministeren ikke vil gå så langt som til at indrømme, at der her er tale om en klar forskelsbehandling. Når man ikke kan vælge ekstra hos det kommunale, man er tilfreds med, men er tvunget til at skulle vælge hos det private, er det da at forfordele. Det må ministeren da give mig ret i.