Kommentar:  Jeg vil bare lige starte med at sige til herre Per Dalgaard, at det der med »til en tiendedel af prisen« skal han måske gå hjem og regne lidt på, men det kan vi jo også gøre i udvalget. Det her lovforslag handler jo om at implementere reglerne, der er besluttet i EU, for,  hvis  man vil lave CO 2 -opfangning af røggassen fra kul og naturgas og stoppe den ned i undergrunden. Det betyder ikke, at man  skal  gøre det. Det gode spørgsmål er så, om der her i Folketinget er et flertal, der vil sige: Den mulighed vil vi ikke benytte os af. Jeg synes, det ville være rigtig godt, hvis vi kunne komme gennem den her lovbehandling med et resultat, der sagde, at der er et politisk flertal her, som siger, at det vil vi ikke. Der ville være rigtig god harmoni i det, for i går fremlagde regeringen sin strategi for, hvordan Danmark skal blive helt uafhængigt af fossile brændsler, altså kul, olie og naturgas. Vi har i oppositionen fremlagt vores strategi i foråret. Med andre ord er der et bredt flertal her i Folketinget, der siger: Vi vil ud af de fossile brændsler senest i 2050. Vi ved, at det kan lade sig gøre. Danmark har de ressourcer, der skal til – vind, biomasse, sol og varmt vand i undergrunden og så videre – for at kunne realisere det. Det er det her, der skal være vores brand, kan man sige. Det ville være rigtig godt, hvis vi sendte det klare signal. Det ville også være godt, fordi vi så sendte et meget klart signal både til borgere herhjemme, der er bekymrede for det, og til udlandet om, at vi er sporet ind på en sti, der hedder, at vi vil helt ud af de fossile brændsler, at vi er overbeviste om, at vi kan komme det, og at vi er overbeviste om, at vi kan komme det med god samfundsøkonomi. Så hvorfor skulle vi dog undlade at sende det signal? I den forbindelse vil jeg så godt følge op på den dialog, jeg havde med Venstres ordfører før, for Vattenfall, som har søgt om tilladelse til et forsøgsprojekt i Nordjylland, har godt nok sagt, at de stiller projektet i bero, men hvis nu Vattenfall genoptager ansøgningen oven på det her lovforslag – hvem det så end måtte blive vedtaget af – så er mit spørgsmål til ministeren: Hvis Vattenfall skulle leve op til alle reglerne, er ministeren så forpligtet til at sige ja, eller kan hun stadig væk sige nej? Det synes jeg også er lidt vigtigt at få belyst. Men set med vores øjne bør vi klart sige nu: Jamen den her mulighed fraskriver vi os. Vi fraskriver os den, fordi vi har mulighederne for at gå en anden vej. Vi fraskriver os den også, fordi det er en dyr mulighed, som vi ikke er tvunget til at bruge – vi står ikke i en nødsituation, hvor vi er tvunget til at bruge det her. Det er et uklart signal til omverdenen, hvis vi vælger det. Det er, hvad jeg vil kalde dårlig branding af Danmark. Det er et område, hvor det er rimelig utænkeligt at Danmark på noget tidspunkt kunne blive teknologisk førende. Så hvorfor dog gå ind på et spor, hvor man siger, at her bruger man penge, også selv om det er private penge, til at udvikle det. Vi har tidligere markeret meget klart, at vi ikke mener, der skal være offentlige penge i det her, men det er jo ikke ligegyldigt, hvad vi signalerer til energiselskaberne om, hvad det er fornuftigt at de bruger deres penge til, for pengene kan jo ikke bruges to gange. Det er i hvert fald den linje, vi vil forfølge her. Vi håber meget, at det kan lykkes at få sådan et flertal. Så vil jeg også sige lidt om geotermidelen. Vi støtter meget varmt, at vi får udnyttet vores varme vand fra den dybe undergrund, og det er nogle udmærkede regler, der er lagt op til her. Men jeg synes, at det ville være godt at få en markering fra ministeren af, om hun er indstillet på at gå konstruktivt ind i at lave en forsikringsordning for geotermiprojekter. Når jeg spørger om det, er det, fordi der jo er mange varmeselskaber, der i øjeblikket arbejder med geotermi til fjernvarme, og Dansk Fjernvarme har dannet et geotermiselskab eller en gruppe, eller hvad det nu er. Lad os forestille os, at der er et selskab – det kan være i Viborg, i Sønderborg eller et helt tredje sted – der godt vil køre efter det her. Man undersøger det, og så er mulighederne der – selskabet er meget sikker på, at mulighederne er der – men når man går i gang med at bore, viser det sig, at man enten har ramt ved siden af, eller at der ikke er noget. Det er en rigtig stor økonomisk belastning for et mindre fjernvarmeselskab. Det gør ikke så meget, hvis man er et stort selskab, der har ti projekter i gang, for hvis der er et, der glipper, så er det ikke så galt. Men hvis det eneste projekt, man har i gang, glipper, så er man faktisk noget på den, og det vil selvfølgelig bremse nogle af de her projekter. En måde, man kunne håndtere det på, ville være at gå ind i en drøftelse af, om vi kunne lave en forsikringsordning på det her område, for det viser sig i hvert tilfælde indtil videre, at forsikringsselskaberne som sådan ikke vil være med til det. Til allersidst: Injektion af CO 2  som en måde at få mere olie op på er jo noget, der også er på tegnebrættet, og der ville jeg meget gerne have, at ministeren lige uddybede, om det er korrekt, at hvis man gør det, er det ikke omfattet af de her regler om CCS. Hvad sker der rent kvotemæssigt med den CO 2 , når den presser noget olie op, for så kommer den jo op på et eller andet tidspunkt? Hvordan håndteres det?

Svar:  Hvis jeg skal fortolke fru Anne Grete Holmsgaards tale sådan helt overordnet, fortolker jeg den sådan, at det er ren ideologi, at alt, hvad der gror ude på markerne og kan brændes af, er sagen, hvorimod det kul, som jo rent faktisk også i sin tid kom fra planteorganisk affald, ikke duer. De energitendenser, som venstrefløjen giver udtryk for, vil jo medføre nogle enormt store udgifter for forbrugerne og for virksomhederne, men det er fuldstændig ligegyldigt. Den teknologi, vi har i øjeblikket, som fungerer, og som er billig, fraskriver man sig, fordi det blandt andet handler om kul. Er det ikke korrekt fortolket?