kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Nu vil jeg ikke lægge hovedet på blokken for det, men jeg vil dog umiddelbart tro, at hvis man tog konsekvensen af det, som spørgeren forslår, ville det betyde, at Danmark skulle melde sig ud af det indre marked. Det mener jeg hverken vil være gavnligt for de danske lønmodtagere eller for de danske virksomheder og dermed heller ikke for den samlede danske samfundsøkonomi. Jeg tror, at man skal angribe den her problemstilling et andet sted fra. Jeg tror for det første, at man skal bakke op om en politik, der skaber arbejdspladser. Det er kickstarten, det er energiaftalen, det er andre initiativer. Dernæst tror jeg, at der, hvor man skal bruge sin energi, er ved at bekæmpe social dumping meget mere effektivt end det, man har gjort. Under den tidligere regering har der jo ikke været lavet en så ambitiøs aftale om bekæmpelse af social dumping som den, vi har lavet i forbindelse med finanslovaftalen for i år sammen med Enhedslisten. Det, der må være det vigtige, er, at man selvfølgelig ikke kan konkurrere og dermed udkonkurrere på dårlige arbejdsforhold i Danmark. Det tredje, jeg vil pege på, er, at hvis vi skal kunne klare konkurrencen fra dansk side om alle de job, der måtte være, både på dansk jord og på udenlandsk jord, så er det, at vi har verdens bedste arbejdsstyrke, og det kræver, at vi investerer i uddannelse og opkvalificering, så alle kan være med, også i fremtiden.

Svar:  Tak. Jeg ved godt, at det indebærer visse udfordringer at problematisere det her både herhjemme nationalt og også i EU-regi, hvor man jo i sidste ende ville blive nødt til at problematisere det, fordi Danmark er medlem af EU. Men det, at det er vanskeligt og en stor opgave, synes jeg ikke er et argument for, at man skal lade være. Det er et problem, og jeg tror, at også fagbevægelser vil være enige med Dansk Folkeparti – det kan godt være, at de nok ikke vil sige det, men jeg er sikker på, at hvis man spørger ind til det i et lukket rum, så vil de nok være enige med Dansk Folkeparti i, at det selvfølgelig er et problem. Vi har svært ved at få danskerne i arbejde, og så bliver der ved med at komme østeuropæisk arbejdskraft til landet. Det siger da sig selv. Danske håndværkere har svært ved at finde et arbejde, chauffører oplever, at de bliver presset på grund af østeuropæisk arbejdskraft. Det skal vi da håndtere politisk. I øvrigt vil jeg sige, at mig bekendt var det jo sådan, at Spanien sidste år fik en undtagelse, nemlig at de kunne lukke af for rumænsk arbejdskraft, fordi der var så høj arbejdsløshed i Spanien. Jeg ved godt, at den danske arbejdsløshed ikke er lige så høj, men det kunne være relevant, at man tog det op med Europa-Kommissionen og spurgte, hvilke kriterier der egentlig skulle ligge til grund for, at man kunne lukke af for arbejdskraftindvandringen fra andre EU-lande – ikke altid, men i en vis periode. Er det noget, ministeren vil undersøge?
Kommentar:  Tak. Jeg læser lige op: »Afviste asylsøgere skal sendes hjem. Mange af de mennesker, der er kommet til Danmark og Europa i de senere år, er ikke flygtninge. De er migranter, som søger en bedre tilværelse i Europa«. Det kunne være sagt af Dansk Folkeparti, og det har det også været gjort i mange år, også personligt af mig selv, men nu var det altså Socialdemokratiet, som kom frem med det her i valgkampen, og samtidig skriver regeringen nu: »Samtidig skal Danmark i udgangspunktet ikke give udviklingsbistand til lande, der nægter at tage imod deres egne statsborgere«. Det er jeg helt enig i. Jeg har aldrig kunnet forstå, at man har kunnet nægte at tage imod egne statsborgere. Der må også være noget, der hedder folkeretten. Det er nok uden for ministerens regi, og det kan vi måske tage en diskussion af en anden gang. Men der er jo, som ministeren forklarer det, stadig væk forskel på ulandspenge. Jo, jo, det er der, men det er skatteyderne, der betaler dem alle sammen, og derfor skriver Socialdemokratiet jo i det her oplæg, at man i udgangspunktet ikke skal give udviklingsbistand til lande, der nægter at tage imod egne statsborgere. Der savner jeg, at man er mere konkret i forhold til: Hvad gør man for at lægge pres på de lande? For det er jo det, der er det store problem i forhold til at modtage egne statsborgere.

Svar:  Vi deler jo sådan set standpunkter her, nemlig at det er totalt uacceptabelt, at lande ikke vil tage imod deres egne statsborgere. Det vil de fleste lande også, men der er nogle, der ikke vil, og det er totalt uacceptabelt, og så hænger vi ikke bare på den kulturelle udfordring og den politiske hovedpine, men også på en kæmpe økonomisk regning, og derfor skal vi selvfølgelig gøre alt, hvad vi kan, for at få de her lande på bedre tanker, og her kan visumrestriktioner være et værktøj, og udviklingspolitikken, udviklingsbistanden, kan være et andet. Her hejser jeg bare lige det ene flag, at der er forskel på, om vi giver stater penge eller humanitære organisationer penge.
Kommentar:  Men hvordan kan det så være, at opfattelsen i mange kommuner efterhånden er, at det er meget, meget dyrere i forhold til en renoveringsopgave? Altså, man har set eksempler på, at det har kostet omkring 55 million kroner at lave for eksempel 28 lejligheder. Så vi taler om mellem 1,5 million og 2 million kroner for en renovering af en lejlighed. Det må ministeren da indrømme er fuldstændig vanvittigt, selv om man siger det her i forhold til den ordning. Hvorfor har man ikke planer om at indføre sådan en ordning lidt a la skrotningsordningen for biler, så man siger, at når vi kommer over en vis procentdel, så er det nybyggeri, vi taler om? Det kan vi også se med de store energirenoveringer og andre ting i dag, altså at det faktisk stort set kun kan svare sig i forhold til nybyggeri. Så hvad mener ministeren om det?

Svar:  Udgangspunktet er jo, at det er boligorganisationen selv, der beslutter, om den vil renovere, eller om den vil nedrive og bygge nyt. Så kan der være nogle støttebeløb fra Landsbyggefonden til det, men det er kun til ekstraordinære renoveringer, som er en følge af for eksempel konstruktionsfejl, store fugtproblemer eller lignende. Så jeg tror og håber på, at det princip følges, at man selvfølgelig ikke skal bruge flere penge på at renovere, end man skal bruge penge på at bygge nyt.
Kommentar:  Tak. Det er meget vigtigt, tror jeg, for de studerende, at de snart ser et lys forude. Der er rigtig mange studerende, der henvender sig til mig og taler om den bekymring, de har. Det er lang tid, de går og venter. Så jeg vil håbe, at ministeren også kommer med et mandat og med midler til, at vi kan sætte aktivt ind for at mindske det frafald og hjælpe i forhold til det faglige efterslæb, som mange af de studerende har. Det er en kvart million studerende – det er rigtig mange mennesker.

Svar:  Jeg tror faktisk, vi i fællesskab har tændt det største lys af håb overhovedet ved i så høj grad at prioritere vores studerende på de videregående uddannelser i den genåbningsaftale, der er forhandlet i den her uge, og som jo er med spørgerens partiformand – det står sort på hvidt, at vi netop skal forhandle om både det faglige og det sociale efterslæb primo maj. Så det er da det håb og det lys, spørgeren kan give videre til alle dem, der skriver, altså at det har vi sort på hvidt lovet hinanden; de kan se, at nu kan de begynde at komme tilbage, og de kan se, at vi ikke synes, det er gjort med det. Og jeg synes da, at spørgeren skal tænde det lys, når vi nu har aftalen med hinanden.
Kommentar:  Ministeren er jo udmærket klar over, at Socialdemokraterne og SF lige har fremlagt en økonomisk plan, som hedder »Fair Løsning«, hvor konvergenskravene er overholdt – det, ministeren hæfter sig ved. Jeg må bare konstatere, at den i hvert fald er økonomisk ansvarlig. Ministeren kaldte det faktisk socialt ansvarlig. Spørgsmålet er, om regeringen kan finde ud af både at være økonomisk ansvarlig og socialt ansvarlig på samme tid. Det er nemt at sidde og nedgøre problemet med høreapparater i Roskilde, men det er jo ikke kun i Roskilde, mennesker går med høreapparater; mig bekendt er de ikke mere døve i Roskilde end alle mulige andre steder. Og det er heller ikke kun høreapparater, vi taler om. Kommunerne er bundet på en meget, meget stor del af deres budgetter, og når regeringen så kommer og siger, at nu må de skære ned, så synes jeg, det ville være rimeligt, at regeringen også fortalte, hvad det er, borgerne, danskerne kan forvente. Hvad er det for en skole, danskerne kan forvente? Hvad er det for en ældrepleje, danskerne kan forvente? Skal vi alle sammen tage en time tidligere fri i stedet for at arbejde en time mere, en time tidligere fri for at passe vores gamle mor, fordi der ikke er hjælp til hende på plejehjemmet? Er det det, vi skal, i stedet for at sætte Danmark i arbejde?

Svar:  Spørgeren ved jo godt, at hvis man skal leve op til de krav, der kommer fra EU, skal det jo være på kort sigt og ikke den lange bane, som planen fra Socialistisk Folkeparti og Socialdemokraterne drejer sig om. Man ved jo egentlig ikke rigtig, hvordan det ender på den lange bane. Det er altså på den korte bane, tingene skal løses, og det har Socialdemokraterne ikke noget bud på. I forhold til kommunernes budgetter og hvordan man sørger for at prioritere midlerne, vil jeg sige, at nu kommer spørgeren med et enkelt område, men så kan jeg igen ikke lade være med at komme ind på, hvordan det så kan være, at man på et område som børneområdet, dagtilbudsområdet, ikke er gået ind og har justeret i forhold til, at man har et faldende børnetal. Vi ser, at man overskrider budgetterne med 0,7 milliard kroner Det fortæller da, at det kræver eftertanke ude i kommunerne i forhold til, hvad der er gået galt, siden budgetterne ikke er blevet overholdt, og det må vi da kunne kræve af kommunerne.
Kommentar:  Det kan være meget vanskeligt at se, hvad der er motivet til hærværket, hvis ikke man også har fået anholdt de pågældende, som har begået hærværket, og det er jo en forudsætning for at kunne undersøge det. Jeg kan oplyse om, at den seneste dokumentation af, hvor meget hærværk der finder sted, blev foretaget i 2006. Siden har der ikke fundet sådan en dokumentation sted. Jeg synes da, det er en overvejelse værd, om man skal prøve at få lavet en samlet opgørelse over det, i det omfang det ikke er til stede. Men om selve opgørelsen i sig selv kan hjælpe de enkelte menighedsråd og kirkegårdsbestyrelser, ved jeg ikke. For det er jo derude, man har viden om, hvad det er, der foregår.

Svar:  Tak. Jeg ved både fra folk, der sidder i menighedsrådet på Vestegnen, og præster, men også fra folk, der har med Den Muslimske Gravplads i Brøndby at gøre, at det jo er utrolig sårende at se, at der løbende er hærværk, og at der ikke finder domfældelse sted. De domme, jeg har kunnet finde der er faldet, drejer sig om nogle teenagere, der i en brandert har væltet nogle gravsten og har fået en bøde og noget betinget fængsel. Men det er klart, at når det drejer sig om det politisk motiverede, hvor det er hele kirkegårde, der raseres, eller Den Muslimske Gravplads i Brøndby, tror jeg måske, at vi politisk skal prøve at tage lidt bedre fat om problemstillingen. Derfor vil jeg spørge ministeren, om ministeren ud over at foretage en undersøgelse – som jeg så kan høre er foretaget for 11 år siden – vil være med til at mødes og drøfte, hvilke initiativer vi kan tage for at understøtte det lokale arbejde med at forhindre hærværk.
Kommentar:  Jamen det er præcis det, vi er tilbage til at diskutere, og nu prøver jeg på at finde ud af, hvad statsministeren mener – i øvrigt min kompliment for den fantastiske hukommelse. Altså, mig bekendt, blev vækstpakken forhandlet mellem mig og finansministeren uden statsministerens tilstedeværelse. Så det er jo fint. Vi indførte i sin tid beskæftigelsesfradraget – Socialdemokratiet, SF var imod det. Min kompliment for, at man så senere foreslog at forøge det, ligesom med så mange andre ting: Man gik også ind for selskabsskattestigning og foreslog, at det skulle sættes ned; man gik ind for topskattestigning og foreslog, at topskatten skulle sættes nederst Så hver gang man ligesom renoncerer på gamle synspunkter og indtager nogle, der er vores, er vi jo glade. Det er også derfor, jeg håber på i virkeligheden, at jeg kan få statsministeren til at indtage mit synspunkt her. For deler statsministeren ikke en bekymring ved, at når vi har fuldt indfaset det, vi allerede har aftalt, har vi altså stadig væk en situation, hvor der er 1/4 million danskere, der ifølge regeringens egne oplysninger har et svagt incitament ved at arbejde, eller er det bare, som det skal være, noget, man må leve med, ligesom med børnechecken og andre ting?

Svar:  For det første vil jeg godt understrege, at for rigtig mange af de 330.000 mennesker, der tales om her, gælder, at de altså har 2.000 kroner mere om måneden. Det kan godt være, at det for herre Lars Løkke Rasmussens vedkommende ikke er et beløb, der er værd at nævne, men jeg tror, at det i rigtig mange familier er et beløb, der er værd at nævne, og et beløb, der også er værd at gå på arbejde for. Det kan godt være, at herre Lars Løkke Rasmussen ikke har det på den måde, men sådan tror jeg faktisk ikke, det er – heldigvis – i rigtig mange danske familier. Hvis jeg vender tilbage til, hvad der er Venstres skattepolitik, tænker jeg, at vi jo er mange, der egentlig gerne vil vide det, fordi det er lidt svært at blive klog på. Og jeg skal bare minde om, at det jo ikke er sådan, at man behøver at have været i det lokale for at huske, hvad Venstre foreslog dengang, der blev forhandlet skattereform med denne regering. Dengang foreslog man faktisk at øge topskattegrænsen, og det er ikke så lang tid siden, det var jo tilbage i 2012, og der foreslog man jo faktisk at øge topskattegrænsen. Og det, der egentlig står tilbage, er spørgsmålet: Hvad er der sket med det forslag, mener Venstre det ikke mere, og hvad har fået Venstre til at ændre opfattelse? Dengang vi så forhandlede vækstplan i foråret, som jo endte rigtig fint, var Venstres indgang i det, at vi skulle reducere arveafgiften, noget, der ville være en virkelig stor fordel for de allermest velstående danskere. Så det, der er svært for rigtig mange, er at finde ud af, hvad Venstre egentlig mener om skattepolitikken. Derfor tror jeg også, det kunne tjene diskussionen rigtig godt, hvis Venstre nu endelig ville fremlægge en skattepolitik, sådan at vi alle sammen kan få indsigt i, hvad der egentlig er op og ned i Venstres skattepolitik.
Kommentar:  Jamen det, der bekymrer mig, er, når finansministeren i svaret til mig siger, at man udnytter rammen fuldt ud i 2015, og at der så skal komme nye ting. Så er jeg jo bare spændt på at høre: Betyder det, at de nye initiativer, som regeringen kommer med, ikke kan nå at virke i 2015, eller at det ikke er noget, der kræver økonomi, at det er andre ting? For hvis finansministeren mener, at den nuværende finanslov, der er vedtaget for 2015, rækker fuldt ud inden for rammerne, hvad er der så tilbage at lave vækstpakke for? Er det så bare noget, der først skal virke i 2016, eller er det noget, som ikke kan igangsættes, uden at der findes anden finansiering? Så kan man sige, at hvis finansministeren mener, at det vækstmæssigt kører planmæssigt, så er det da besynderligt, at regeringen har måttet nedjustere vækstskønnet for dansk økonomi otte eller ni gange, tror jeg det er.

Svar:  Jeg forstår godt, det er svært for Venstres ordfører at forstå, at man i den her regering har en helt anden, mere struktureret og mere planmæssig og i øvrigt også mere effektiv måde at håndtere det med økonomisk politik og vækst på, end da vi havde en Venstreledet regering i Danmark. Og det er jo sådan i forhold til det, som vi ofte har debatteret tidligere, spørgeren og jeg, at når man spørger danske økonomer, er det helt klart også deres opfattelse, at der er bedre styr på tingene nu, end der var dengang. Det gælder også i forhold til vækst og arbejdspladser. Altså, det er bygget ind i vores langsigtede planer, at vi systematisk, skridt for skridt, øger dansk økonomis mulighed for at vokse i vores private erhvervsliv. Og det, man nu ser, er jo, at det også kommer til at ske konkret, at der skabes flere arbejdspladser – i modsætning til før regeringsskiftet, hvor der blev tabt private arbejdspladser.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 107 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til finansministeren.
Kommentar:  Tak for det. Nu er det sådan, at jeg i dag har valgt at spørge til Danmarks Idrætsforbund. De kom jo med de her tal for nylig, og de var rigtig glade for de positive tal, og de er rigtig glade for det samarbejde, skoler og foreningslivet har. Derfor skal det også rettes i forhold til Danmarks Idrætsforbund og DGI lige nu. De er rigtig glade for det samarbejde, der er med skolen. De siger, at når de er ude på skolerne som en del af den åbne skole, er eleverne rigtig glade for undervisningen og for de her foreningsinstruktører. Det er også sådan, at de laver noget andet end den idræt, de plejer at lave, og den bevægelse, som der ellers er i forbindelse med undervisningen. De får mange gange lyst til at dyrke den her idræt efter skole og især de sådan lidt mere snævre typer af idræt, som især appellerer til de ældste elever. De vil rigtig gerne have, at ministeren tager initiativ til at opfordre kommunerne til at tage et større ansvar for at få idrætslivet involveret i skolen, for der er nemlig et uudnyttet potentiale, fordi kun en tredjedel af eleverne har oplevet, at der er frivillige idrætsinstruktører i skolerne. Er det noget, ministeren vil tage initiativ til – altså at opfordre kommunerne til at tage det her ansvar? Og er det noget, ministeren også vil prioritere økonomisk for at gøre en særlig indsats for, at vi kan få et øget samarbejde mellem skole-hjem-samarbejdet og foreningslivet?

Svar:  Det er rigtigt, at der er et stort potentiale i at forbedre bevægelsen i skolen. Der er mange elever, som er glade for bevægelseselementet. Jeg har kaldt det reformens lyspunkt. De professionelle vil også gerne, men det ser ud til, at der stadig væk er nogle barrierer. En af de barrierer, der kan være for at bringe foreningslivet ind i skolen, er, at mange af de frivillige jo er folk, der går på arbejde eller studie i løbet af dagen, og det kan rent logistisk gøre det svært alle steder i landet at få dem ind i løbet af skoledagen.
Kommentar:  Vi er fælles om Grundtvig, det vil jeg godt give kirkeministeren ... kulturministeren ret i – jeg har lige været i samråd med kirkeministeren. Men jeg vil alligevel sige, at for Grundtvig er kernen, også i danmarkshistorien, kristendommen. Jeg vil spørge, om ikke kulturministeren kan give mig ret i den pointe, at kristendommen jo også er det kitmiddel så at sige, der er med til at holde vores kultur, altså den danske kultur, sammen.

Svar:  Det har jeg jo sådan set bekræftet i både det foregående spørgsmål og i det svar, jeg prøver at give på det her spørgsmål. Selvfølgelig er kristendommen en dominerende religion i Danmark, men jeg vil gerne igen tage Grundtvig og hans generøsitet frem og sige, at han indrømmede også andre religioner deres ret til at være her, og han indrømmede menneskets ret til at vælge sin egen religion og ikke, at det skulle være som en tvangsforanstaltning fra en stat. Grundtvig var modstander af enhver form for tvang over for det enkelte menneske. Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi holder fast i den frihedstradition, og jeg anerkender kristendommens betydning for den danske kultur.
Kommentar:  Jeg er meget, meget enig med spørgeren i, at det her er ganske alvorligt. Derfor er det også således, at når vi udbyder nye frekvenser – det gjorde vi sidste år, og det kommer vi også til at gøre i 2018 – så stiller vi simpelt hen krav til mobilselskaberne om, at de skal give en bedre dækning for at få de her frekvenser. Det synes vi er en effektiv måde at presse selskaberne på. Så vil jeg sige helt konkret i forhold til skove, at der lægger vi i forbindelse med revisionen af skovloven op til, at man også giver nogle muligheder for inde i skovområder at kunne opstille ikke nødvendigvis master, men antenner og lignende, som kan være med til at sikre en bedre dækning. Det er regeringens mål, at vi skal komme så langt som overhovedet muligt, sådan at uanset hvor man tager sin mobiltelefon, skal der være mulighed for at få dækning.

Svar:  Ja, for man kan sige, at efter den lovændring, der kom tidligere, og som betød, at kommunerne kunne gå ind og være medfinansierende på eksempelvis at sætte nogle master op de steder, har de teleselskaber, der har fået tilbuddet, jo bare afvist det, fordi der ikke var det kundegrundlag, der skulle være. Derfor tænker jeg, at der må være en lille smule tvang i det her. Altså, jeg synes, det er fuldstændig skræmmende, at der kan ligge folk derude og være slemt tilredt og så ikke kunne få hjælp, fordi teleselskaberne synes, at det her bare ikke er nogen god forretning, så det kræver man ikke af dem. Samtidig oplever man for eksempel også på Stevns, at man står med en mobiltelefon, og så får man en sms, hvor der står »Velkommen til Sverige«. Altså, det tyder bare på, at signalet godt kan være der, hvis sendemasten er stor nok.
Kommentar:  Tak. Det vil sige, at jeg skal forstå det på den måde, at det, som er taget med i det her lovforslag, er for at tilfredsstille kommunerne og ikke for at gøre tingene på den mest hensigtsmæssige måde?

Svar:  Grunden til, at det ligger lige her, er, at vi har lavet en aftale med kommunerne. Den aftale med kommunerne havde vi jo ikke lavet, hvis vi syntes, det var en dårlig aftale. Det har vi selvfølgelig gjort, fordi vi mener, at man på den her måde både kan få en mere ensartet behandling, som jeg sagde, så vi ikke risikerer, at lodsejere behandles forskelligt, bare fordi de kommer fra to forskellige kommuner fra før kommunalreformen, men også kan sikre, at der er mulighed for at tage de lokale hensyn, hvor man for eksempel har mulighed for at nedkvalificere et vandløb, som ikke har offentlig interesse.
Kommentar:  Det er, fordi det er et direkte forskelligt lovforslag, vi står med her, i forhold til det forslag, som Dansk Folkeparti fremsatte for et år siden. Det er direkte forskelligt, og som jeg redegjorde for i min ordførertale, har jeg ikke kunnet finde et eneste eksempel på, at et byråd sender et spørgsmål til folkeafstemning og derefter ignorerer resultatet af folkeafstemningen. Har ordføreren fra Dansk Folkeparti den slags eksempler?

Svar:  Beslutningsforslaget var delt i tre, og den første del handlede om bindende kommunale folkeafstemninger. Nu står socialdemokraternes ordfører – og det er jeg jo selvfølgelig glad for – og siger, at man er for det. Derfor er det naturlige spørgsmål: Hvad har bevirket, at socialdemokraterne nu går ind for det? Jeg er bare oprigtigt nysgerrig. Der må have været nogle argumenter undervejs, der har gjort, at man er gået fra at være skeptisk til at være tilhænger. Det er ikke for at hænge ordføreren ud, det er af oprigtig interesse.