kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg vil gerne kvittere for tilsagnet om inddragelse, og måske skulle man så sætte et punktum der. Jeg er også enig med regeringen i, at det er fornuftigt at kunne tage passet fra folk. Jeg må bare konstatere, at efter alt hvad vi ved, er der 110, der er udrejst, 50, der er kommet hjem igen, og der er ikke et eneste pas, der er taget fra nogen som helst. Det er jo noget, vi er nødt til at forholde os til. Det er baggrunden for – det kunne jeg da godt ønske mig at statsministeren måske indholdsmæssigt ville forholde sig til – at vi, og vi er i den sammenhæng altså Venstre, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti, har foreslået, at vi i den her situation netop med afsæt i vurderinger fra Politiets Efterretningstjeneste og Forsvarets Efterretningstjeneste i forhold til brændpunkter rundtomkring i verden skulle sige, at forudsætningen for overhovedet at udrejse til de områder er, at man har en forudgående tilladelse, som selvfølgelig skal være enkel og ubureaukratisk at få, hvis man har et lovligt ærinde, fordi man rejser med nødhjælp eller er journalist eller andet. Men kan man ikke godtgøre, at der er et formål med rejsen, og rejser man alligevel, skal man kunne straffes. For vi er jo altså i en situation, hvor vi ved, at der er folk, der er rejst ud, og vi ved, at der er folk, der er kommet hjem, og vi ved, at de står i første række og er i risiko for at blive radikaliseret, og vi kan ikke løfte bevisbyrden for, at de har deltaget i kamphandlinger, som er strafbare. Vi er i en ekstraordinær situation. Det er baggrunden for, at vi foreslår noget ekstraordinært. Og jeg spørger så statsministeren her, om det, vi har været vidne til, måske kunne formå regeringen til også at ville tage dette ekstraordinære skridt sammen med os andre.

Svar:  Jeg vil sige til det første, at når vi ikke har taget passene fra folk, er det, fordi vi ikke har lovgivningen på plads endnu. Det håber vi jo snart at få. Vi håber også, at Venstre vil være medvirkende til det. Så er der det konkrete spørgsmål, om man kunne forestille sig en situation, hvor man nægter udrejse til personer, som er på vej til Syrien. Jeg synes jo, at i den situation, vi står i nu, er tiden ikke til at lukke døre, men tværtimod til at holde dem åbne, og derfor vil vi også se på, om det her er et forslag, der vil kunne lade sig gøre. Vi er sådan set meget åbne over for mange forslag, og hvis det her forslag kan gennemføres, uden at det betyder, at man begrænser friheden for mange mennesker til så at sige at rejste derhen, hvor de vil – det er jo også en del af det, man gør i Danmark – vil vi gerne kigge på det. Men regeringen vil sådan set være åben over for de forslag, der måtte komme, også som opfølgning på det, der er sket i Paris.
Kommentar:  Jeg har forstået, at Danmarks Radio har en ambition om at henlægge flere produktioner til byer uden for København, og det støtter jeg varmt. Jeg vil ikke kommentere det, som herre Morten Marinus her nævner, vedrørende de lokale stationer. Det vil jeg helst ikke kommentere, uden at jeg er forberedt på det. Men jeg fik ikke i første omgang kommenteret, hvad herre Mogens Jensen har sagt vedrørende villigheden til at se på Danmarks Radio. Og mit råd til de blå partier, hvis jeg må sige sådan, er, at vi gør os klar til en forhandling. Det bliver så i første omgang med medieforligspartier, og hvis det ikke lykkes, vil det gå ind i næste valgkamp. Sådan er det jo.

Svar:  Det er jo så spændende, hvornår den valgkamp kommer. Men der er som sagt udfordringer, og vi har jo bl.a også set, at der med hensyn til finanseringsdelen, altså licensdelen, kører sager rundtomkring i Europa om, hvorvidt de måder, man opkræver licens på, er lovlige. Tror du, at public service-udvalget tager sådan nogle anbefalinger med ind i sin rapport om fremtidens finansiering, eller er det noget, som politikerne ene og alene skal begynde at diskutere fra bar bund? Det kunne vi såmænd godt. Men er det med i public service-udvalgets kommissorium og rapport?
Kommentar:  Tak for spørgsmålet. Med den seneste boligaftale er det aftalt, at Landsbyggefonden skal anvende mindst 400 million kroner årligt af renoveringsrammen i perioden 2015-2020 til at støtte investeringer i forbedret tilgængelighed i den almene boligsektor. Landsbyggefonden oplyser årligt i sine årsrapporter om den støtte, den har ydet til forbedret tilgængelighed i almene boligafdelinger. Tallene herfra viser, at Landsbyggefonden i 2015 og 2016 har ydet støtte til investeringer på henholdsvis 941 million kroner og 938 million kroner Den overvejende andel af støtten til tilgængelighed ydes til etablering af elevatorer i forbindelse med ombygning af almene boligafdelinger og til forbedret tilgængelighed i de dertil knyttede boliger. Det er de enkelte boligorganisationer, der ansøger om støtte med en redegørelse for de forbedringer af tilgængeligheden, som boligorganisationen ønsker sat i værk. Ansøgningen skal godkendes af kommunalbestyrelsen. Tilsagnet om støtte fra Landsbyggefonden vurderes blandt andet i forhold til udbuddet af tilgængelige boliger i området og bygningernes udformning. Der ligger derfor et grundigt forarbejde til grund for de ansøgninger, som Landsbyggefonden modtager fra boligorganisationerne. Tildelingen af midlerne sker med andre ord på baggrund af ansøgninger fra boligorganisationerne. Boligorganisationerne er tæt på deres brugere og kan derfor vurdere behovet for forbedringer af tilgængeligheden og behovet i den konkrete boligafdeling. På den baggrund mener jeg, at processen for tildelingen af midler er hensigtsmæssig.

Svar:  Nu må jeg beklage, at jeg ikke fik fat på de konkrete tal. Jeg synes, jeg hørte det, som om det var 891 million kroner for 2015 og nogenlunde i samme størrelsesorden for 2016 – til ren tilgængelighed. Men grunden til, at jeg spørger, er i virkeligheden også, at den her boligaftale er regeringen med i, og det er ministerens parti også, og der er jo en meget stor understregning af behovet for, at man skal kunne komme ind i almene boliger, altså at de skal være tilgængelige for folk, der har et handicap. Man har sat 400 million kroner af for hvert år, og så vidt jeg husker, strækker det sig over 7 år, 6 år i hvert fald. Det er jo et ret stort beløb og en ret stor prioritering. Mener ministeren, at den prioritering i tilgængelighed i de almene boliger, som ligger her, er så vigtig, at man eksempelvis skulle foretage den samme prioritering i tilgængelighed for personer med handicap i almindelige boliger, altså eksempelvis parcelhuse?
Kommentar:  Altså, hvis man skal lave et generationsskifte i en virksomhed, opgiver man virksomhedens værdi, og lad os sige, at den værdi er 10 million kroner Så skal der betales en arveafgift, og hvis det er 15 procent, er det 1,5 million kroner, der skal betales i arveafgift. De penge skal komme et sted fra – man kan jo ikke bare trække dem op af lommen. De skal jo fratrækkes værdien af den her virksomhed. Det kan man gøre ved at belåne virksomheden, og det kan man gøre ved at belåne sine egne aktiver eller andet, men det ændrer ikke ved, at pengene skal betales. Og selv om man får henstand, skal de jo så betales om nogle år. Derfor mener vi, at den bedste løsning er at nedsætte bo- og gaveafgiften, så pengene kan blive i virksomheden og arbejde der. Og hvis de trækkes ud af virksomheden og ender i lommerne på ejeren, skal der jo betales skat – det siger sig selv.

Svar:  Men er det ikke også rigtigt, at i den undersøgelse, som ministeren selv har henvist til, som Morten Bennedsen har lavet, har man spurgt 13.000 respondenter, altså ejerledere: Hvad går I mest op i, når I tænker på generationsskifte? Og er det ikke rigtigt, at tre ud af fire siger, at de ikke eller overhovedet ikke tænker på bo- og gaveafgiften, og at der faktisk kun er 11 procent, der siger, at det betyder meget for dem?
Kommentar:  Tak. Til det sidste vil jeg gerne give ordføreren ret i, at der er for mange steder, hvor der er silotænkning. Så tror jeg egentlig godt, at jeg her til sidst i det her spørgsmål vil komme med en opfordring til Dansk Folkepartis ordfører. Altså, jeg kan jo sige, at det er korrekt, at vi har behandlet det her flere gange, og Dansk Folkepartis ordfører har været rigtig dygtig og entusiastisk i forhold til at bringe det her frem i salen igen og igen, men kunne det være en idé at prøve på at samle et flertal, så det også flytter noget, frem for at Dansk Folkeparti fremsætter beslutningsforslagene alene?

Svar:  Jamen altså kære fru Anni Matthiesen, det er jo netop det, det handler om, nemlig at skabe et flertal på 90 mandater. Men altså, når Folketinget gang på gang skyder de her forslag ned, er det da ikke Dansk Folkeparti, de rammer. Det er da ikke mig som ordfører, de rammer; det er da de familier, som det handler om, de rammer, når forslagene ikke bliver vedtaget her i Folketingssalen. Det er jo ikke mig. Jeg har foreslået fælles beretninger i Socialudvalget, og jeg har stået på den her talerstol lige siden 2011, hvor jeg blev valgt, og kæmpet for, at handicapområdet fik nogle bedre vilkår og nogle bedre rammer, og det fortsætter jeg med. Og jeg forsøger at skabe flertal hver evig eneste dag. Jeg mangler bare nogle, der er lidt fornuftige, som kan se det fornuftige i det.
Kommentar:  Tak, formand. Jeg havde ikke mere tid, så derfor kunne jeg ikke komme med den anden del af mit svar, så i respekt for spørgerens tid ville jeg skynde mig at sætte mig nederst Ja, selvfølgelig er jeg optaget af, at man faktisk får den vare, man køber, og at det også står på den deklaration, der skal være. Så der har detailleddet selvfølgelig et stort ansvar, og vi har det rent tilsynsmæssigt. Og så vil jeg gerne afvente og se, hvad der sker i forhold til maj, og ikke foregribe handlingerne på den konto.

Svar:  Skulle det vise sig, at det værste sker, så vil jeg gerne høre, om ministeren vil være indstillet på at give flere kræfter til Fødevarestyrelsen, så man kan undgå, at det her sker i fremtiden.
Kommentar:  Det er jo en fin tale om de her overordnede ting og om det lange sigt og finansieringsreformer, og hvad ved jeg. Jeg snakker om, at det her betyder, at den enkelte kommune skal overholde sit budget for 2011, ellers bliver man straffet. Så det, jeg gerne vil høre, er: Hvad er Dansk Folkepartis bidrag til, at det her kan lade sig gøre? For kommunerne kan godt styre udgifterne et vist stykke, men det er jo Folketinget, der er i stand til at pålægge nogle opgaver, som de faktisk også skal overholde inden for det her budget, og der mangler jeg et udspil fra ordføreren om, hvad det så er, han vil garantere at Dansk Folkeparti går ind i for at gøre sin del af arbejdet, for at kommunerne kan overholde det her og ikke bliver pålagt bøder.

Svar:  Allerførst vil jeg da gerne kvittere for, at fru Meta Fuglsang synes, at jeg holdt en fin tale. Det kan man da altid bruge, selv om vi måske ikke er enige i indholdet. Men jeg vil gerne sige, at det, der er det grundlæggende, jo er, at vi gør alt, hvad vi kan, for at give kommunerne de rette værktøjer til at have fokus på, at der er større sammenhæng imellem, når man laver et budget, og når man står med det endelige regnskab i hånden. Vi kan se og historikken siger efter mange, mange års erfaring, at der ikke er den store sammenhæng. Massive overskridelser kan godt gå, når man har højkonjunktur, og der er penge i kassen, om jeg så må sige, men når der så begynder at blive lidt smalhals, og hvor vi netop gerne vil sikre, at den optimale velfærd, den sociale velfærd også er til stede om 10 år, om 15 år, om 20 år, så prøver man på at lave nogle tiltag, som kan gøre, at kommunerne bliver bedre i stand til at overholde deres egne budgetter. Det er det, der er hele det grundlæggende element i det her lovforslag og andre lovforslag, som vi har haft, blandt andet det om halvårsregnskaber, som vi jo havde til behandling for 14 dage siden. Og det er, må jeg sige til fru Meta Fuglsang, sund fornuft.
Kommentar:  Lad os tage et eksempel. Hvis det er sådan, at man har et dårligt udbytte i en klasse, men har en god økonomi, hvad vil ministeren så sætte ind med? Er det sådan, at forældrene skal kunne flytte eleverne, hvis de synes, at de får et for dårligt udbytte af den økonomi, der bliver bevilget helt ud i klassen? Og hvilke konsekvenser får det her for lærernes arbejde?

Svar:  Jeg synes, det er nogle meget forskellige spørgsmål, og det bliver lidt sådan en generel dialog om hele regeringens skolepolitik. Og der vil jeg også sige, at ud over at jeg gerne svarer her – selvfølgelig – er ordføreren jo også velkommen til at komme til en kop kaffe ovre i ministeriet, så vi kan gennemgå hele regeringens politik. For det vil blive svært inden for den meget korte tid, som er til rådighed her, at gennemgå alle de ting, som spørgeren spørger til. Så det er ikke af ond vilje, at jeg ikke svarer, men jeg har simpelt hen ikke mulighed for – nu har jeg 2 sekunder tilbage – at gennemgå alle de emner, som spørgeren spørger til.
Kommentar:  Og det er ting som en broafgift, og der tænker jeg, at hvis vi skal i gang nu, i stedet for at sidde og vente, altså ligesom Klimarådet vil have, så kunne vi jo starte med nogle af de slemmeste CO 2 -udledere. Vi kunne starte med en kødafgift, en afgift på diesel og benzin, en afgift på fly – selvfølgelig med social kompensation – som så kan træde i kraft nu eller snarest og tjene nogle ton CO 2 , mens vi venter på det, som vi jo er enige om er slutmålet, den ensartede CO 2 -afgift. Hvad tænker ministeren om det?

Svar:  Jamen det er sådan set i nogen grad det, som regeringen jo gør. Altså, vi har jo en CO 2 -afgift i Danmark, og vi har forskellige miljøafgifter i Danmark. Men faktisk er det, som Klimarådet og andre, der foreslår en ensartet CO 2 -afgift, foreslår, jo det modsatte. De foreslår, at de CO 2 -afgifter, der er der i dag, energiafgifter og andre, i nogle tilfælde vil skulle sænkes, fordi det skal harmoniseres, sådan at det bliver ensartet på tværs af alle sektorer. Det er det, der gør det til en meget, meget svær øvelse. Så af den årsag er det to lidt forskellige ting.
Kommentar:  Tak. Først og fremmest om økonomiaftalen og finansloven vil jeg sige, at det jo er to ting, som vi som Radikale også har været med til, og som vi meget gerne ser udmøntet i bedre vilkår for de handicappede. Udfordringen er jo, at der i dag ingen begrænsning er på, hvor lang tid en kommune må bruge på sagsbehandling om hjælpemidler. Det giver jo, som ministeren gør opmærksom på, meget store tidsforskelle mellem kommunerne, og samtidig har det fået sagsbehandlingstiden til at vokse, hvis man sammenligner fra 2011 til nu. For eksempel er der næsten et års sagsbehandlingstid på støtte til en handicapbil, men også til andre forhold. Så er mit spørgsmål: Har ministeren planer om at tage initiativ til konkrete tiltag, der kan løse problemet med de lange sagsbehandlingstider på socialområdet?

Svar:  Tak for det. Vi diskuterede det også i sidste uge, altså det besnærende i at sige, at så laver vi nogle centrale retningslinjer. Det kan der jo i sig selv være en hel masse mere lavpraktiske udfordringer ved – hvilken borger har hvilket behov, hvilket hjælpemiddel? Situationen vil være individuel, og derfor skal kommunerne jo også være i stand til at foretage en individuel vurdering. Der er i hvert fald nogle helt oplagte risikomomenter ved at prøve at centralisere det her og tro, at man kan løse det med centrale retningslinjer. For det første kan vi jo risikere, at en lovbestemt frist for sagsbehandlingstiden så ender med at være den frist, som alle sager afgøres efter, altså også de sager, som burde kunne afgøres langt hurtigere – tiden går alt for hurtigt. Men for det andet kan lovbestemte frister på et område jo betyde, at sagsbehandlingstiden så bliver længere på andre områder. Og i det hele taget vil jeg advare imod, at vi tror, at vi kan løse det hele på den måde herindefra.
Kommentar:  Jeg er helt enig med ordføreren for Dansk Folkeparti i, at det er lidt generende, når der bliver talt i salen. Men må jeg samtidig gøre opmærksom på, at vi jo netop gik til finanslovsforhandlinger med regeringen, på et tidspunkt hvor regeringen ikke havde sat penge af til psykiatri, regeringen havde ikke sat penge af til ældre på nogen områder, regeringen havde ikke sat penge af til demens. Der var mange områder, der skulle løftes, og der er heller ikke nogen tvivl om – som sundheds- og ældreministeren også har gjort opmærksom på – at der blev kæmpet nogle hårde slag, og der blev gjort meget for at løfte det her. Og det, der er blevet løftet, er langtfra godt nok. Men det, der er blevet løftet, er der ingen tvivl om at Dansk Folkeparti og oppositionen har været med til at skubbe til, og jeg vil i al beskedenhed sige, at det har Det Radikale Venstre i høj grad også.

Svar:  Tak. Tak for svaret. Men jeg fandt bare ikke ud af, hvad svaret egentlig var. Så hvad var det præcis, at De Radikale havde med ind til forhandlingsbordet, der vedrørte ældreområdet, som vedrørte demensområdet? Hvilke initiativer havde man med? Havde man et ønske om, at der skulle afsættes flere midler? Havde man et ønske om, at antipsykotisk medicin skulle nedsættes, eller hvor er vi henne?
Kommentar:  Jeg forstår altså, at ministeren mener, det er meget hypotetisk, når den socialdemokratiske ordfører på transportområdet, herre Rasmus Prehn, udtaler sig. Det vil jeg så skrive mig bag øret. Det er jo klart, at det her har betydning for mobiliteten. Derfor vil jeg godt spørge her til sidst, om ministeren anerkender, at mobilitet og vækst går hånd i hånd, og at vi derfor skal øge mobiliteten i samfundet for at kunne underbygge regeringens målsætning om at skabe vækst i hele den danske økonomi, og om ministeren derfor vil stå inde for, at der ikke på nogen måde kommer disse afgifter, der kan modvirke mobiliteten og dermed væksten i Danmark.

Svar:  Det sidste spørgsmål, herre Flemming Damgaard Larsen rejste, var sådan set nærmest en afskrift af regeringsgrundlaget, for der taler vi rent faktisk om, at vækst går hånd i hånd med en forbedret økonomi, og at vi ønsker vækst i hele Danmark. Så jeg kan kun tilslutte mig den del af spørgsmålet. Jo, vi vil gerne vækst, og så vil jeg gerne tilføje her, at en af forudsætningerne for vækst – det har vi set masser af eksempler på – er god mobilitet, og det er sådan set det, jeg arbejder på hver eneste dag, nemlig at skabe så god mobilitet som overhovedet muligt som rammerne for yderligere vækst.
Kommentar:  Jamen det er jo for tidligt at konkludere endnu, om man er i mål eller ej. Det kan man da ikke bedømme, før hele kampen er spillet. Og i forlængelse af det, ministeren selv har svaret nu, kunne man prøve netop også at bringe andre virkemidler, andre metoder, andre værktøjer i spil. Det synes jeg da sådan set er godt. Så skulle man ikke snarere prøve at gøre det i stedet for at fremrykke en række andre ekstra krav om efterafgrøder? Man kan nævne det med tidlig såning, man kan nævne det med præcisionslandbrug, altså andre værktøjer, som ministeren selv har med i sit svar nu. Skulle man ikke tage det ind og så køre noget frem omkring det i stedet for at komme med ekstra krav, som jo skaber mange komplikationer?

Svar:  Nu kan ordføreren jo godt lide sammenligningen med sport, men det er vel sådan, at hvis man ved halvleg finder ud af, at man er bagud i en kamp, så sætter man ekstra ressourcer ind for at sikre, at man får sejren og resultatet og kommer i mål. Det er jo sådan set det, regeringen gør i forhold til kvælstofindsatsen. Det forstår jeg sådan set ikke Venstre ikke kan bakke op om, når man selv har været med til at sætte målsætningen.
Kommentar:  Ja, fuldstændig enig.

Svar:  Jamen det var et godt svar, det er jeg glad for. Jeg vil egentlig gerne spørge om en ting, som ministeren havde fat i før. Jeg havde troet, det skulle tage længere tid, men jeg vil blot spørge: Nu diskuterede vi før værdien af samarbejde, værdien af kvalitet i uddannelse. Mener ministeren, at det repræsenterer en værdi i sig selv, at man har samarbejde med Danmarks største medicinalvirksomhed, en af verdens største medicinalvirksomheder, om etableringen af et uddannelsesudbud, altså det med, at en virksomhed simpelt hen siger, at den aftager op imod 75 procent af de kandidater, der kommer ud fra den uddannelse her?
Kommentar:  Nej, en ting har jeg lært, og det er, at man ikke skal komme med garantier i Folketingssalen. Så det, jeg vil sige, er, at det er   regeringens ambition, at vi skal have nedbragt asyltallet, men jeg tror også, at en smule ærlighed i den politiske debat vil være gavnligt for os alle sammen. Alle kan jo se på tilstrømningstallene, for eksempel på den østlige middelhavsrute, at det ikke kun er op til, hvilke beslutninger der bliver truffet i den her sal eller på regeringskontorerne, hvordan asyltallene udvikler sig, og derfor er vi jo, hvis vi skal se lidt længere ud i fremtiden, i den situation, at vi nok særlig bør interessere os for, hvordan vi får omlagt alle logikkerne i asylsystemet, så man slet ikke har noget incitament til at søge mod Europa. Det har jeg brugt en del tid på, og jeg håber også på at få resultater ud af det.

Svar:  Det er jo fint, at ministeren følger op på den tidligere regerings arbejde med netop det. Men blot fordi man forfølger et internationalt spor, skal man jo ikke glemme, hvad vi kan gøre isoleret set i Danmark, præcis ligesom på andre områder, for eksempel på klimaområdet. Vil ministeren i dag ikke bare give, ikke en garanti, men så en indikation af, at hvis vi kan se, at det, at ministeren nu hæver de sociale ydelser, får flere til at søge mod Danmark, så vil ministeren kigge på at sætte ydelserne ned igen? Eller er det så absolut for ministeren, at de ydelser simpelt hen skal sættes i vejret, koste hvad det vil i forhold til asyltilstrømningen?
Kommentar:  Det er jo ikke en dårlig dag, hvor Folketingets fungerende formand bekræfter, at man kan regne, og Enhedslisten bekræfter, at man er et rationelt tænkende menneske. Det er da på en eller anden måde nærmest enestående, så det tager jeg med mig hjem. Svaret er jo så et ja, delvis bekræftende, og det her ser vi selvfølgelig åbent på. Det er så ikke for sådan at ødelægge den gode stemning, men jeg må jo også bare minde om, at det her er noget, som regeringen og et bredt flertal i Folketinget på den ene side og Enhedslisten på den anden har været uenige om hele vejen igennem. Altså, Enhedslisten har jo vendt sig imod både den digitale post og den digitale selvbetjening, og endda i flere omgange. Så der  er  her jo nok nogle grundlæggende uenigheder, som handler om vores forskellige forståelser af, hvad det vil sige at være et rationelt tænkende menneske, i forhold til netop den her type lovgivning.

Svar:  Nu skal jeg nok passe på med at drage for vidtrækkende konklusioner, men vil jo bare sige, at jeg, som finansministeren enten allerede har opdaget eller vil opdage, i dette konkrete spørgsmål så faktisk deler opfattelse med hele magistraten i Aalborg Byråd, hvor der kun sidder én fra Enhedslisten, mens de andre er fra andre partier, hvoraf i hvert fald et par stykker eller tre i princippet er meget venligsindede over for finansministeren. Men jeg vil bare have bekræftet, at det er sådan, at finansministeren faktisk  ikke  synes, at vi skal opretholde de her regler, hvis det er sådan, at kommunerne og KL kan påvise, at det sådan set er til skade for borgerne, og det er til skade for kommunerne, og at det gør livet mere besværligt. Hvis bare vi kunne få det tilsagn fra ministeren, ville det være godt. Så skal vi bare have afklaret, om det er mig og Magistraten i Aalborg, der har ret, eller det er reglerne, der har ret.