kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Vi er i Radikale Venstre naturligvis positive over for det her forslag. Det kommer jo ofte frem i den politiske debat, at iværksættere og små og mellemstore virksomheder har udfordringer med at skaffe risikovillig kapital til at udvikle virksomheden, skabe flere arbejdspladser og også skabe nye store virksomheder, som vi kan nyde godt af alle sammen. Internationale undersøgelser viser også, at finansieringen, altså det at få adgang til kapital, er en af dansk erhvervslivs helt store udfordringer. Samtidig ved vi, at danskerne i år samlet runder opsparinger i banken eller i pensionsselskabet på 1.000 milliard kroner Det er jo de penge, som aftalekredsen bag den her lov igennem lang tid har haft kig på. For hvordan får vi danskerne til at springe ud i at sætte deres formuer i cirkulation? Det er for os at se et højaktuelt spørgsmål, ikke mindst set i lyset af de løsninger, som den grønne omstilling fordrer af os og af erhvervslivet. Her er aktiesparekontoen et redskab til at fremme investeringslysten hos flere danskere. Det handler altså for os om investeringskultur. Men som noget af kritikken også har lydt, giver det økonomisk bedst mening for investorerne, hvis indskudsloftet er højere end 50.000 kroner Derfor er jeg meget glad for, at vi i dag fremsætter det her forslag, der hæver loftet til 100.000 kroner, og jeg ser frem til den dag, hvor vi hæver det yderligere til 200.000 kroner, som det blev drøftet i aftalekredsen, og som Venstre også nævnte. Jeg håber, at det her tiltag vil give aktiesparekontoen mere medvind, så danskerne i højere grad har lyst til at investere deres opsparing til gavn for os alle sammen. Det var ordene.

Svar:  Tak for talen. Ordføreren nævnte i starten af sit indlæg, at der var meget fokus på at skaffe kapital til iværksættere og nystartede selskaber. Det er jo rigtigt, og det er også en vigtig dagsorden. Men kan ordføreren så ikke også bekræfte, at det her slet ikke handler om det? Det her er en måde at kunne handle aktier på, altså noterede aktier. Det kan være Carlsberg, det kan være Jyske Bank eller Danske Bank – alle de noterede aktier på børsen, som man kender. Det er at flytte penge mellem aktionærerne, men ikke at flytte penge ned i virksomhederne. Hvis man gerne vil fokusere på at støtte iværksættere og få kapital ud, er det jo nogle andre ting, man skal kigge på. Så er det iværksætterfradrag eller andre ting. Har det ikke givet nogen refleksioner hos Det Radikale Venstre om, at der kunne være andre måder at bruge pengene på, som netop støttede det formål, som man ønsker? Det her er jo sådan en meget indirekte måde at støtte det på. Sagt med andre ord: Kunne vi ikke sammen finde en mere effektiv måde at støtte iværksætterne på i stedet for at have en aktiesparekonto?
Kommentar:  Jeg vil høre ministeren, hvornår skemaet vil være færdigt, for jeg er ikke helt enig med ministeren, når han siger, at det her ikke har en betydning for det, vi taler om, når vi taler kønskvoter. Hvis det er sådan, at man svarer, at man ikke mener, det er tilstrækkeligt, at virksomhederne selv kan varetage opgaven, men at der skal lovgives på området, så synes jeg faktisk også, at ministeren har svaret på det, jeg spurgte om. Så det var sådan set det. Og nu har vi jo rigtig mange gange hørt, at den danske model først kommer til efteråret, men jeg har da en forventning om, at hvis det er sådan, at ministeren svarer på det her skema, så får vi også løftet sløret lidt for, hvilken retning regeringen er åben over for – om det er tvang, der kan bruges som redskab for at få flere kvinder i bestyrelser, eller om det udelukkende er frivillighedens vej.

Svar:  Det er jo fuldstændig rigtigt, hvad fru Fatma Øktem siger, at besvarelsen vil give en indikation om, i hvilken retning vi vil – det er fuldstændig rigtigt. Og det er også derfor, vi selvfølgelig vil svare, så hurtigt vi kan, og der er frist den 28. maj. Jeg har ikke sagt, at det ikke har noget at gøre med kvoter. Det var ikke det, jeg sagde. Jeg sagde bare, at i spørgeskemaet bliver der ikke spurgt ind til kvoter. Og der er det vigtigt, at vi skiller tingene ad. Men ellers er det fuldstændig rigtigt, som fru Fatma Øktem siger, at det selvfølgelig vil give en viden om, i hvilken retning regeringen vil, og derfor bliver vi inden den 28. maj i hvert fald meget, meget klogere på, hvad der skal ske senest i efteråret omkring en dansk model – det er klart.
Kommentar:  Altså, til simple spørgsmål hører jo simple svar. Og det er jo også allerede inkluderet i min oprindelige besvarelse af spørgsmålet, at når det gælder digital selvbetjening, er der ganske stor forskel på, hvor komplekse selvbetjeningsløsninger vi taler om. Noget er meget, meget enkelt, andet er ganske komplekst. Og det er jo netop også derfor, at lovgivningen her er indrettet sådan, at man giver borgerne en relativt nemt adgang til undtagelse, og at man giver en mulighed for at differentiere, alt efter hvad der er tale om. Det er baggrunden for, at det er indrettet, som det er.

Svar:  Jeg er sådan set med på, at der givetvis kan findes eksempler på, at mennesker, som godt kan modtage digital post, i nogle tilfælde vil have svært ved at håndtere de ganske ofte forholdsvis indviklede digitale selvbetjeningsløsninger, som det offentlige tilbyder. Det er jeg sådan set med på. Men spørgsmålet går i den anden retning. Altså, er der nogen grund til at tro, at der, hvis man tager udgangspunkt i borgerens interesse, findes nogen eksempler på, at en borger efter at have opnået ret til ikke at modtage digital post alligevel vil være i stand til at benytte sig af digital selvbetjening? Og når jeg spørger sådan, er det, fordi jeg ved at spørge for eksempel i Aalborg Kommune har fået det svar, at det har man indtil nu ikke set noget eksempel på.
Kommentar:  Jeg synes sådan set, det er positivt, at ministeren på den måde, hører jeg, gerne vil medvirke til på en eller anden måde at skabe noget sikkerhed derude for de investeringer, der bliver foretaget. For der er jo ikke nogen af os, der har en interesse i, at de investeringer standser. Så derfor vil jeg også bare gentage mit spørgsmål: Vil ministeren herfra garantere og dermed gerne sende et signal til de forsyninger derude, som altså har standset deres investeringer, at dem kan de roligt sætte i gang igen, fordi de ikke vil komme i klemme med de investeringer i fremtiden? Jeg synes, det ville klæde ministeren at sige meget klart her i dag, at sådan nogle investeringer vil ministeren synes er fornuftige, og altså også signalere herfra, at det kan man roligt gøre, fordi der ikke bliver tale om, at man kommer til at have strandede investeringer på det her.

Svar:  Hvis der er tale om den del, som handler om indsamling af husholdningsaffald, så kan kommunerne roligt investere. Vi blander os ikke, og det har jeg gentaget to, tre gange nu, tror jeg. Det vil fortsat være en kommunal opgave. Hvad angår forbrændingen af affaldet, hvor vi jo ønsker en konkurrenceudsættelse og har indgået en aftale med spørgerens parti om det, så er det klart, at der der bliver nogle udfordringer, der skal håndteres i den sammenhæng. Det er vi i tæt dialog med branchen om.
Kommentar:  Nej, Togfonden DK er finansieret inden for de mellemfristede politiske aftaler.

Svar:  Det var da et klart svar. Der kommer altså ikke mere, regeringen har brugt pengene, og det vil sige, at den afvigelse, som regeringen jo selv har lavet i sin seneste økonomiske redegørelse, hvor man har nedskrevet indtægterne fra Nordsøen med 10,5 milliard kroner, så ikke rigtig gør noget. Jeg synes da, det er en befriende ærlig melding, at det forsigtighedsprincip, som regeringen ellers har brystet sig af, er afgået ved døden sammen med så mange andre løfter og principper under den her regering. Man bruger pengene ufortrødent, og så håber man, at tingene bliver bedre, men der er altså ikke nogen alternativ finansieringsplan fra regeringen. Igen betyder det jo, at der kommer til at ligge en kæmperegning i fremtiden. Allerede nu er vurderingerne jo, at det er et massivt hul, der er slået, og der er bestemt ikke udsigt til, at det bliver mindre. Vi har haft diskussionen tidligere, vi har blandt andet også haft den med økonomiministeren, hvor han her i Folketingssalen i januar sagde, at »afvigelser mellem det realiserede og det forudsatte vil blive håndteret i forbindelse med den løbende tilrettelæggelse af finanspolitikken«. Men hvordan er det så? Hvordan vil man gøre det? Hvor er det, man vil finde pengene henne? Vi kan forstå, at nu kommer der ikke de penge ind, man havde regnet med. Man bruger så alligevel dem, man havde tænkt sig, og så vil man håndterer det inden for finanspolitikken. Så er det da relativt simpelt at spørge: Er det så penge til det offentlige forbrug, der ikke kan gå til det? Er det andre offentlige investeringer, der ikke kan realiseres? Eller er det skatteministeren, der må åbne skuffen med spændende forslag til nye skatter og afgifter, som skal finansiere det? Eller skal vi bare vente, til tiden løber ud? Vi må så håbe, at regeringen når at fremlægge en finanslov, inden der kommer valg. For ellers er der jo bare et stort spørgsmål: Hvor kommer pengene fra?
Kommentar:  Ja, det kan jeg afvise fuldstændigt, og bare for lige at dæmpe gemytterne her i Folketingssalen: Hvis man sammenligner med sidste gang, vi havde en ekstraordinær situation – det var på VK-regeringens vagt efter sygeplejerskekonflikten tilbage i 2008 og 2009 – så lavede man faktisk også en plan for genindførelse. Der havde man ikke en epidemi, man skulle håndtere imens – det har vi stadig væk på nuværende tidspunkt. Men sammenlignet med de to tidsintervaller, er der en temmelig tæt lighed, og der er intet i den her situation, som skulle gøre, at det er mindre ambitiøst. Tværtimod er det på de parametre, som jeg mener er relevante, mere ambitiøst, hvad vi leverer i dag, end hvad man leverede dengang tilbage i 2008 og 2009.

Svar:  Tak. Mener ministeren, at det er udtryk for åbenhed, når regeringen forud for statsministerens pressemøde den 23. marts 2020 bremsede offentliggørelse af positive coronatal?
Kommentar:  Dansk økonomi er stærk, fordi en række partier har taget ansvar for at styrke dansk økonomi med reformer og øget arbejdsudbud startende med velfærdsaftalen i 2006, men når der nu bruges af det skabte råderum til at understøtte dansk erhvervsliv, mener ministeren så, at det er rimeligt, at partier, som har været modstandere af de reformer, der har skabt råderummet, nu og fremover kan være med til at bruge af råderummet?

Svar:  Jeg vil starte der, hvor vi er enige. Vi har en stærk økonomi i Danmark. Det er takket være skiftende regeringer og måske også skiftende finansministre, og det er jo også noget af det, der gør, at vi i den situation, vi står i nu, har et Danmark, som, da vi gik ind i coronavirussituationen, havde flere muskler til at kunne modstå det pres, vi er under lige nu, end man ellers ville have haft. Det synes jeg der er grund til at anerkende. Så forstår jeg spørgsmålet fra herre Kristian Jensen sådan, at man kun skulle lade de partier, der har været med til at skabe et råderum bagudrettet, også være med til at tage ansvar fremadrettet, og det synes jeg er en lidt mærkelig måde at se det på. Altså, vi står i en situation, som vi ikke har set lignende siden anden verdenskrig, og jeg synes jo, at noget af det fineste, vi har oplevet i forhold til Folketingets arbejde, er, at partierne fra venstre til højre – alle Folketingets partier – har været med til at gå ind og stå sammen om at få os bedst muligt igennem det her. Det synes jeg man skulle glæde sig over i stedet for at sige, at det burde de nok ikke have lov til.
Kommentar:  Tak for det. Vil ministeren redegøre for, hvordan ministeren vil agere over for det stigende pres på sundhedsvæsenet, der vil være i de kommende år frem mod 2023, blandt andet på grund af flere indlæggelser, flere ældre og flere kronikere, når ministeren ikke kan garantere, at der kommer en sundhedsreform inden 2023?

Svar:  Tak, det vil jeg meget, meget gerne. For regeringen har tydeligt hørt nødråbet fra vores dygtige sundhedspersonale, der hver dag og hver nat, på alle tidspunkter af døgnet, på helligdage knokler i vores sundhedsvæsen. Vi respekterer, at der først og fremmest har været behov for at tilføre flere ressourcer, flere hænder, flere kolleger for vores personales skyld og for patienternes skyld. Det er jo derfor, vi med aftalerne, som trådte i kraft her fra årsskiftet 2020, giver det største økonomiske løft i flere år. Samtidig er det hidtidige omprioriteringsbidrag i regionerne blevet afskaffet. Der har været behov for handling med det samme. Lad os tage sygeplejerskerne som eksempel. Vi kan jo se, at de allerede i dag løber stærkt. Det er en tendens, der er behov for at vende, for i de kommende år bliver der flere ældre og flere multisyge. De skal have pleje, og de fortjener omsorg, uden at sygeplejerskerne skal løbe endnu hurtigere. Og det er simpelt hen ikke muligt for dem at løbe hurtigere. Det er jo derfor, vi med finansloven har finansieret, at der kan ansættes 1.000 flere sygeplejersker på sygehusene, og for nylig indgået en aftale med Danske Regioner herom. Der er nedsat en taskforce, der skal bidrage til at uddanne og ansætte flere social- og sundhedsmedarbejdere og fastholde eksisterende medarbejdere. Med det økonomiske løft i både regioner og kommuner har vi altså givet økonomi til at ansætte mere sundhedspersonale, for den travlhed, der opleves i sundhedsvæsenet, er ikke noget, vi kan afhjælpe her på Christiansborg ved at tegne nogle linjer på et landkort – selvfølgelig ikke. Ud over at løfte bundniveauet og skabe rammerne for, at vores sundhedspersonale får en mere fornuftig hverdag, skal vi selvfølgelig også se fremad. Vi skal forbedre vores sundhedsvæsen strukturelt. Vi skal skabe mere nærhed og mere samarbejde på tværs, og denne gang skal sundhedsvæsenet tages med på råd. Det er den inddragelsesfase, som vi nu sætter i gang.
Kommentar:  Tusind tak. Det viser jo, hvor vigtigt det var, at vi rent faktisk fik anledning til at have den her dialog og få stillet spørgsmålet, for det var jo for alvor en nyhed, ministeren har med i salen i dag, som jeg virkelig sætter pris på på snæblens og på biodiversitetens vegne. For vi har at gøre med en art, som har været mere udrydningstruet end snetigeren, og en art, som kun er i Danmark, hvor den reproducerer sig selv, så vi har selvfølgelig et helt åbenlyst og enestående ansvar. I forhold til spørgsmålet omkring genbanken har flere eksperter jo været fremme og foreslå det som et muligt redningsinitiativ, og det er også et initiativ, som jeg har ytret en vis interesse for at få sat i værk, også fordi det er relativt billigt at have en genbank. Men det er jo klart, at vi i det her spørgsmål skal læne os op ad eksperter, og derfor kunne jeg måske også godt tænke mig at få ministerens vurdering af – eventuelt sendt over på skrift efterfølgende – hvad eksperternes holdning til det her spørgsmål er. For når man læser dagspressen, kan man i hvert fald se, at der er det her forslag omkring en genbank; jeg husker det, som om det var Center for Vildlaks, der havde det, og som sagde, at det var relativt billigt, jeg tror, det var 200.000 kroner om året, og de kunne sådan set også godt forestå det, og de mente med udgangspunkt i deres ekspertise, at det var en god idé. Så hvad er ministerens vurdering? Er der behov for, at vi får en second opinion i forhold til ministerens eget system? Og er der andet, vi bør gøre, set i lyset af at der på trods af den flotte procentvise stigning stadig væk er tale om en art, som er om ikke akut udrydningstruet, så i hvert fald fortsat truet?

Svar:  Tak for det. Jeg er altid glad for at kunne skabe glæde i Folketingssalen, og jeg synes faktisk også, der er grund til om ikke begejstring, så i hvert fald sådan lidt større tillid til, at snæblen ikke er så truet, som den har været. Jeg skal meget gerne bede Miljøstyrelsen om at sætte nogle flere ord på om, hvad det er for en vurdering, man gør sig. For jeg stillede jo det samme spørgsmål til mit system, som herre Christian Rabjerg Madsen stiller her, nemlig: Hvorfor kan man ikke bare gøre det? Det handler åbenbart om, og her roder jeg mig lidt ud i noget, jeg ikke er ekspert i, at når man har en selektion i et lukket miljø, som er menneskestyret, så er den selektion altså ikke nødvendigvis velegnet, når den kommer ud i vildskaben igen, og derfor risikerer man altså at få sat de forkerte ud, eller at det er de forkerte, der tilpasser sig et forkert miljø. Men jeg skal meget gerne bede Miljøstyrelsen om at uddybe det her, sådan at det ikke er de blinde, der diskuterer farver hernede.
Kommentar:  Som jeg også nævnte i det samråd, som jeg deltog i den 17. januar, så har den tidligere justitsminister, herre Morten Bødskov, jo beklaget over for Folketinget, at han bidrog til, at medlemmerne af Retsudvalget fik en begrundelse for aflysningen af besøget på Christiania, som ikke var den reelle. Det mener jeg var rigtigt at gøre, for der kan ikke herske to meninger om, at Folketinget skal have korrekte oplysninger, og at man naturligvis altid skal sige sandheden til Folketinget.

Svar:  Men så forstår jeg, at statsministeren har det synspunkt, at ministrene ikke skal lyve for Folketinget. Det er jo derfor, statsministeren var enig i beklagelsen. Så gik ministeren jo af, fordi der var ved at forme sig et flertal, som ikke havde tillid til ministeren. Det er lidt uklart, om statsministeren i givet fald ville have været en del af det flertal eller ej. Derfor mangler vi lige at få svar på et andet spørgsmål. Hvis vi nu er enige om, at statsministerens ministre selvfølgelig ikke skal lyve for Folketinget, er vi så også enige om, at hvis de gør det alligevel, så medfører det automatisk deres afgang?
Kommentar:  Tak for det svar. Men er det i virkeligheden ikke sådan, at det her er et udtryk for, at der er virksomheder som Ditlevsdal, men også andre, som falder ned mellem forskellige stole, fordi deres måde at organisere sig på er så forskellig fra andres eller ikke falder inden for de forskellige rammer, der er, og hvor man måske burde overveje at være en anelse mere fleksibel?

Svar:  Nej, jeg synes ikke, man kan sige, at de falder ned mellem forskellige stole, for den virksomhed, vi taler om her, har jo adgang til de hjælpepakker, der gælder for alle virksomheder i øvrigt – lønkompensation, kompensation for faste omkostninger – og har man været lukket ved forbud, har man endda adgang til den allerhøjeste takst for dækning af faste omkostninger. Men det er klart, at der i vores hjælpepakker er forskellige typer af virksomheder, som adresseres forskelligt. Men det er ikke det samme som, at man falder ned mellem stolene og ikke har adgang til nogen hjælp; det har den pågældende virksomhed også mulighed for.
Kommentar:  Altså, apropos det der med den faste kurs: Der står i regeringsgrundlaget, at regeringen vil gennemføre en folkeafstemning i den kommende valgperiode. Det var, da regeringen startede, så det er den valgperiode, vi er i nu, og den har dog trods alt en ende. Og det var sådan set bare derfor, jeg spurgte – det ligger også i forlængelse af den hånd, jeg rakte frem i sidste uge, og som blev slået delvis af – om regeringen vil være indstillet på umiddelbart efter et ja på søndag, et ægte stort ja, der også bryder med det traume, at man kun kan stemme nej, så at lave en bindende afstemning om det her, så vi når at få den her afstemning, inden vi glider ud af Europol. Det er jo sådan set det, jeg spørger til. De synspunkter, jeg gav udtryk for før, om, hvor alvorligt og ikke alvorligt man skal tage befolkningen, og at man skal stå på spillereglerne i grundloven, som sådan set giver befolkningen en svækket indflydelse, i forhold til at det havde været en vejledende folkeafstemning, har jo ikke noget med vores europapolitiske kurs at gøre. Tværtimod står jeg faktisk her og begrunder det med, at vi kommer helt galt afsted, hvis der skulle opstå den situation – og jeg vil kæmpe til på søndag for at undgå det – at der er et flertal, der stemmer nej, og at vi alligevel melder os ind. Så tror jeg altså, det bliver slut med den folkelige accept af et fortsat EU-politisk engagement. Det kan vi se forskelligt på, men spørgsmålet går altså på: Når vi nu har fået det her ja – lad os bruge energien på at kæmpe det hjem så stort som muligt, så der ikke er noget problem – vil regeringen så lave en bindende aftale om en afstemning, der kan afholdes, inden den ulykkelige situation opstår, at vi glider ud af Europolsamarbejdet?

Svar:  Jeg har efterhånden vænnet mig til, at Venstre laver reglerne om, alt afhængigt af om de sidder i opposition eller det modsatte. Alt afhængigt af om de er på den ene eller på den anden side af en konflikt, gælder der andre forklaringer fra Venstres side. Derfor tror jeg heller ikke, at Venstre har noget at lade den siddende regering høre i forhold til at tage afstemninger om forbeholdene. Den tidligere regering havde 10 år til at tage afstemning om forbeholdene, men gjorde det ikke, på trods af at der også dengang var en opposition, som sagde klart og tydeligt: Lad os tage afstemningerne her og nu. Nu er herre Lars Løkke Rasmussen lige pludselig frygtelig forarget over det, men jeg synes jo egentlig, at der bør være de samme standarder på den ene og på den anden side af det her bord. Men jeg ved godt, at det ikke er sådan, Venstre helt har det.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 15 (EL og ALT), imod stemte 89 (S, DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 9 (RV og SF). Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om det stillede ændringsforslag. Der er ikke nogen, der beder om ordet. Så er forhandlingen om ændringsforslaget slut, og vi går til afstemning.

Svar:  Vi stemmer om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (EL), tiltrådt af et mindretal (SF), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 17 (SF, EL og Christian H. Hansen (UFG)), imod stemte 90 (V, S, DF, KF og RV), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet.
Kommentar:  Der er nok en grænse, men som Venstres ordfører også var inde på, har det meget at gøre med, at der også skal være det frie valg. Og der er altså en gruppe mennesker og borgere, som har rigtig, rigtig god brug for det her, og som har haft rigtig dårlige erfaringer og som har brug for den sikkerhed, der er i at kunne vælge frit, også i den private sektor.

Svar:  Jeg synes, det er dejligt, at ordføreren siger, at der er en grænse. Og det her er altså en tilkendegivelse af, at man fra regeringspartiernes side siger, at her er grænsen altså nået. Når 0,6 procent af de unge i alderen op til 16 år gør brug af den her ordning, så synes vi ikke, det er ret og rimeligt at bibeholde ordningen. Gør det ikke indtryk på ordføreren, at det er så lille et tal som 0,6 pct.?