kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Så jeg spørger helt konkret: Hvor mange minutter hver time forventer ministeren at trafikken vil være standset på Thistedvej på grund af de nye togtider?

Svar:  Altså, som sagt, under forudsætning af at Region Nordjylland ikke vælger at have et reduceret antal togafgange, vil det være disse otte tog i timen, og det vil give en lukketid på 10 minutter. Hvis det er sådan, at Region Nordjylland måtte beslutte sig for at reducere antallet af togafgange, vil det jo så blive en kortere tid end det. Til det skal selvfølgelig siges, at man jo aldrig kan gardere sig mod en enkelt situation, hvor der måske kan være en forsinkelse eller noget andet – en bom, der ikke går op til tiden, og den slags ting – men i udgangspunktet er det altså de 10 minutter.
Kommentar:  Det er svært at forstå, hvorfor det skulle være et problem, at en borger fra et område med mindre smitte kommer til et område med mere smitte. Det må da kun være et problem for den borger, for der er jo mere smitte i Danmark, end der er i Skåne, og nu har jeg slet ikke talt om det dansk-tyske grænseland. Det her handler jo om, at man sidder i hovedstæderne og blæser på dem, der bor i grænseområderne, og det er det, jeg som formand for det nordiske grænsehindringsråd og som danskfødt sønderjyde gerne vil gøre oprør imod, altså at man blæser på interesserne i grænseområderne uden at have nogen sundhedsmæssig begrundelse for det. For der er mindre corona i Flensborg og Skåne, end der er i Danmark.

Svar:  Det er simpelt hen en forkert fremstilling. Regeringen har stor sympati for, stor forståelse for, stor interesse for mulighederne for at åbne grænserne igen og har stor fokus på det og har dialog med de andre lande om det. Det, der bare er bekymringen – og det har jeg simpelt hen svært ved at forstå ikke også gør sig gældende hos Venstre – er, at hvis vi får åbnet for meget op, hvis vi får importeret smitte her til landet, så risikerer vi at sætte alle de gode resultater, som har gjort det muligt at åbne samfundet, over styr igen.
Kommentar:  Herre Christian Juhl. Værsgo.

Svar:  Tak for det. Er der flere, der ønsker at udtale sig? Det er der ikke.
Kommentar:  Synes ministeren, at det er tilfredsstillende, at Fødevarestyrelsen, som det fremgår af artiklen »Kun seks ud af 35 olivenolier er gode«, bragt på www.eb.dk den 25. marts 2017, ikke kan give påbud på madvarer, som er vurderet uegnet som menneskeføde, og at det er op til supermarkederne frivilligt at fjerne det, og hvad agter ministeren at gøre ved det?

Svar:  Tak, formand. Også tak til spørgeren for dette spørgsmål. Som jeg tidligere har oplyst i min besvarelse af spørgsmål nummer S 1049, drejer det sig i denne sag ikke om fødevaresikkerhed, men om kvalitetskrav til olivenolie. For de olier, som indtil nu er faldet på den organoleptiske vurdering, det vil sige smagspanelvurderingen, har fødevarevirksomhederne ret til at kræve en yderligere vurdering fra to andre laboratorier. Svarene på disse vurderinger forventes først ultimo maj, hvorefter vi kan handle på den konkrete sag. I den forbindelse er det vigtigt for mig at præcisere, at olivenolie som produkt ændrer sig med tiden, hvilket jeg også nævnte for spørgeren, og især hvis det opbevares for varmt eller for lyst. Det kan derfor heller ikke udelukkes, at nogle af olierne faktisk har opfyldt kvalitetskriterierne på tapningstidspunktet. Derimod kan det heller ikke afvises, at der er producenter af olien, som bevidst har solgt olivenolie til danske detailvirksomheder, selv om de ikke opfylder kvalitetskriterierne, og det er jo også der, vi har et af problemerne i den her sag. Jeg vil sørge for, at Danmark inden den 30. maj spørger Europa-Kommissionen om, hvordan vi i fællesskab sikrer kvaliteten af olivenolie. I forhold til Fødevarestyrelsens mulighed for at give påbud om tilbagetrækning skal det bemærkes, at myndigheder generelt er forpligtet til at sanktionere i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Det betyder i praksis, at Fødevarestyrelsen skal anvende de sanktioner, der er tilstrækkelige til at få virksomheden til at rette op på forholdet, men som samtidig ikke er mere indgribende over for virksomheden end nødvendigt. Her er det vigtigt at bemærke, at størstedelen af fødevarevirksomhederne af egen drift fjernede olivenolierne fra hylderne, da de blev gjort bekendt med, at olivenolien ikke umiddelbart levede op til kvalitetskravene for jomfruolivenolie. I forhold til to mindre virksomheder, som ikke af egen drift fjernede olierne fra hylderne, meddelte Fødevarestyrelsen forbud mod markedsføring.
Kommentar:  Når jeg spørger, om regeringen agter at svare, er det simpelt hen, fordi jeg også var til stede, da ministeren gennemgik skemaet i samrådet, og jeg har efterfølgende – så sent som i dag – lyttet samrådet igennem, og det er korrekt, at ministeren nævner rækkefølgen på spørgsmålene, men det er jo ikke meget svar, der er på de ting. Der bliver henvist til Erhvervs- og Vækstministeriets afgørelse, og der bliver peget på Kommissionens anbefalinger, men det er jo ikke, hvad regeringen vil svare, som ministeren gennemgik den dag. Jeg har lyttet det igennem, og jeg vil opfordre ministeren til selv at lytte til samrådet en gang til, for jeg synes ikke, der er noget svar på det, og det er derfor, jeg spørger, om regeringen overhovedet agter at svare på det. Men når det så er sagt, vil jeg sige, at hvis ministeren har i sinde at besvare det her og sende det ud, så Ligestillingsudvalget har det inden den 9. maj, så er der vel også en idé om, hvilken retning der er på det. For jeg synes, spørgsmålene i skemaet er meget konkrete. Og så er det, jeg siger: Jamen hvis man kan svare på det, så har man jo allerede fastsat, hvilken retning det skal tage. Hvorfor er det, at ministeren ikke kan svare på det, når jeg spørger om det her, altså om der vil indgå tvang, eller om der vil være lovgivning? Det er jo sådan set spørgsmål nummer 1 – vil ministeren svare på det?

Svar:  Men det er jo ikke det, som de spørgsmål, vi skal svare på, handler om – det er jo noget helt andet. Et af dem handler om, hvordan vi effektiviserer virksomhedernes selvregulering, og det svarede jeg også på – jeg kan huske, at det var noget omkring soft law og så videre Der er blevet spurgt ind til, hvilke yderligere initiativer der skal tages for at adressere problemstillingerne, der er også blevet spurgt ind til de økonomiske fordele, og der er blevet spurgt ind til, hvilke målsatser og hvilken tidsramme der skal være. Altså, det har ikke noget med kvoter at gøre på nogen som helst måde. Og igen vil jeg sige: Jo, regeringen vil selvfølgelig svare på det.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 86 (S, DF, V, LA, ALT, RV og KF), imod stemte 12 (EL og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Mener ministeren, at Danmark vil kunne fastholde samme grad af sammenhængskraft og respekt for det enkelte individ, som vi traditionelt har haft, når Danmark i fremtiden får en befolkningssammensætning, hvor større og større grupper kommer med en muslimsk kulturel baggrund?

Svar:  Her vil jeg starte med at sige, at jeg godt forstår spørgerens interesse for religionens betydning for sammenhængskraften i vores samfund og for indvandringens betydning for det samme. Her deler vi virkelig en interesse for at komme til bunds i at forstå, hvad det her virkelig har af betydning, for i de seneste 5 årtier har vi jo haft indvandring, som har udfordret vores sammenhængskraft. Men om vi kan bevare den her sammenhængskraft og vores frihedsrettigheder, afhænger efter min vurdering fuldstændig af de beslutninger, vi vælger at træffe. Hvis vi tillader en for stor og ukontrolleret indvandring, risikerer vi, at integrationen ikke kan følge med, og hvis vi tillader udvikling af parallelsamfund, vil vores værdier langsomt blive undergravet indefra. Men hvis vi derimod fastholder de seneste års stramme udlændingepolitik, får vi overskud til at styrke integrationen af dem, der allerede er kommet hertil, ligesom det er nødvendigt, at vi meget principielt insisterer på, at de demokratiske værdier i hverdagen skal være tydelige for alle, og at vores samfund ikke går på kompromis med mange årtiers tilkæmpede rettigheder og friheder. Så om vi lykkes, afhænger fuldstændig af os selv, og det er vigtigt, at vi tager det her ansvar på os. Vi er i hvert fald meget glade for det brede samarbejde omkring udlændingepolitikken, der er hen over midten i dansk politik. For os handler det om to ting: punkt 1 at fastholde en lav tilstrømning, og punkt 2 at styrke integrationen af dem, der er allerede er kommet hertil.
Kommentar:  Det er Sundhedsstyrelsen, der efter sundhedsloven har ansvaret for at sikre kvalitet og sikre, at man foretager de nødvendige justeringer. Det her er et område – det er spørgeren jo også bekendt med – som har en meget stor kompleksitet, og af de forskellige kræftdiagnoser, som rammer de her børn, er nogle af dem uhyre sjældne. Nogle er lidt mere udbredte, men nogle af dem er uhyre sjældne, og vi skal jo sikre, at den organisering, der er, lever op til den kompleksitet. Det handler jo om at redde flest muliges liv og dermed sikre, at der er et godt kvalitativt niveau alle steder i Danmark, og det er det arbejde, som styrelsen er i gang med.

Svar:  Men hvis ministeren mener, at der skal tages en beslutning, hvorfor søren sætter man det så i bero nu?
Kommentar:  Jeg troede faktisk efter mange år i Folketinget, at integrationsministeren var klar over, at Venstre nærer stor omsorg for især Socialdemokratiet, men også de øvrige regeringspartier, så derfor kan det jo sådan set ikke undre integrationsministeren, at vi også nærer omsorg i den her sag, især fordi sagen er vigtig. Det er jo uhyre vigtigt, at vi får sat en stopper for tvangsægteskaber og de forfærdelige ting, som følger med. Nu er det faktisk sådan, at social- og integrationsministeren jo selv har været ude at præsentere det her, som om der allerede ligger en strategi, og det er vel egentlig også det, fru Zenia Stampe reagerer på. Det kan så godt bekymre mig en lillebitte smule, for det tyder jo på, at man slet ikke taler sammen internt i regeringen. Så hvorfor skal fru Zenia Stampe egentlig bruge medierne som talerør? Taler man slet ikke sammen om tingene i den her regering? Det var sådan set det ene, og det er jo ret vigtigt, nemlig reel omsorg for regeringen. Det andet er så selve indholdet, for noget af det, fru Zenia Stampe jo peger på, er, at pengene skal bruges på holdningsbearbejdning. Tror ministeren virkelig, at man via holdningsbearbejdning alene kan stoppe tvangsægteskaber? Tror ministeren ikke, at der skal andet og mere til?

Svar:  Jeg vil sige: Jo, vi taler sammen i regeringen, men fru Zenia Stampe er jo ikke medlem af regeringen. Jeg tror lidt, at fru Inger Støjberg kommer til at gøre en fjer til fem høns, når hun siger, at jeg har spillet ud med strategien, for det har jeg naturligvis ikke. Jeg har været indkaldt til utallige samråd, og vi har haft mange gode drøftelser om, hvad indholdet skal være, men den konkrete strategi bliver jo først fremlagt i løbet af foråret. Det er den melding, jeg har haft hele tiden, og den kommer også til at passe. Strategien bliver ganske, ganske snart sendt til satspuljeordførerne. Så vil jeg bare svare på det allersidste, som fru Inger Støjberg siger næsten med en lidt hånlig stemmebetoning, nemlig om jeg virkelig tror, at holdningsbearbejdning er noget af det, der skal til. Til det er svaret: Ja, og det er sådan set noget, vi er enige om i satspuljekredsen. Det er jo derfor, at satspuljekredsen, som også indbefatter Venstre, har sat de her 24 million kroner af, for det er jo holdningerne, vi skal have forandret, hvis vi skal undgå tvangsægteskaber. Så ja, holdningsbearbejdning er bestemt vigtigt. Det her er noget, vi har arbejdet med i satspuljekredsen, og når Venstre ønsker at komme med flere ideer, vil jeg bare sige: Værsgo, taletiden er fru Inger Støjbergs, kom endelig med nogle konkrete initiativer til, hvad Venstre ønsker at få ind i strategien.
Kommentar:  Jeg må så sige, at jeg er meget uenig med ministeren i udtalelsen om, at det, der står i kommuneaftalen, skulle være uklart, for kommuneaftalen læner sig jo op ad de tidligere aftaler om afskaffelse af løsrevne lukkedage. Og kommuneaftalen læner sig jo også op ad den vejledning, der er i forhold til den aftale, der er indgået med Kommunernes Landsforening. Og det, som kommuneaftalen sådan set også lægger vægt på – når ministeren taler om finansiering – er jo, at man sådan set har finansieret afskaffelsen af løsrevne lukkedage. Det har man jo faktisk finansieret, da man oprindelig lavede aftalen, så finansieringen er jo egentlig klar. Det, der ligesom var problemet, var, at man ved stikprøvekontrol kunne se, at der var masser af løsrevne lukkedage, selv om man havde aftalt, at de ikke skulle være der, og havde finansieringen på plads. Nu har man så en klokkeklar aftale med kommunerne om, at den skal overholdes, og derfor bliver jeg nødt til at høre ministeren igen: Hvordan kan det være, at man ikke vil følge den egentlig meget klokkeklare aftale om at følge tidligere tiders aftale om at afskaffe løsrevne lukkedage, som er finansieret?

Svar:  Jeg kan godt forstå, at den tidligere minister i den tidligere regering er noget beskæmmet over, at det ikke er lykkedes for den tidligere regering at gøre noget ved antallet af lukkedage overhovedet. Tværtimod er det steget. Det er steget fra i gennemsnit syv lukkedage om året til ti lukkedage om året under den tidligere regering og under den tidligere minister. Jeg vil gerne citere, hvad det er, der står i den kommuneaftale, som den tidligere regering lavede på det her område, netop for at illustrere, hvor uklart det rent faktisk er. For det, der står, er, at regeringen, altså den tidligere regering med den tidligere minister i spidsen, senest i efteråret 2011 vil fremsætte et lovforslag, som fastlægger, hvilke dage der kan holdes lukket i daginstitutioner. Lovforslaget trækkes tilbage, hvis kommunernes budgetter for 2012 lever op til aftalen om afskaffelsen af løsrevne lukkedage. Det er næsten så ukonkret, som det kan være. Der er ikke noget lovforslag, der er ikke nogen præcisering overhovedet – vi har heller ikke hørt den tidligere minister sige, hvad det skulle være – og der er heller ikke noget omkring finansiering. Det er derfor, vi siger: Vi starter på en frisk, vi har en målsætning i regeringsgrundlaget, vi vil have færre lukkedage, og det tager vi en drøftelse med kommunerne om nu.
Kommentar:  Det var jo ikke den store overraskelse, men derfor kan det måske heller ikke overraske ministeren, at jeg så tillader mig at være enig med den tidligere spørger. Regeringen gør på den ene side det, at man åbner op. Vi kan se, at det strømmer ind med asylansøgere. TV 2 Nyhederne dokumenterede i den her uge, at halvdelen af dem, der kommer til Danmark som asylansøgere, er folk, der faktisk er asylshoppere, som skulle sendes tilbage til deres oprindelsesland. De kommer til Danmark, og der er kommet flere af dem i den tid, ministeren har været minister, og i den tid, den nuværende regering har været regering. Og det gør de, fordi det er mere attraktivt at være asylansøger i Danmark end i en række andre lande. Det er der så nogle, der udnytter som konsekvens af, at regeringen har ændret på en række af reglerne omkring det at være asylansøger i Danmark. Det vil sige, at det strømmer ind, og at der er sket en stigning. Det kan ministeren ikke benægte, for det er fakta. Så på den ene side åbner man for, at det er lettere at komme ind, og man gør det lettere – i citationstegn – at være asylansøger i Danmark, og det er der så nogle, der udnytter, og på den anden side siger ministeren: Vi slår hårdt ned på kriminelle asylansøgere, og de skal sendes hjem med det samme. Men er det ikke sandheden, vil jeg spørge justitsministeren, at det er tomme ord, og at det er et problem, som ministeren selv er med til at skabe med den udlændinge- og integrationspolitik, som justitsministeren jo fører sammen med Enhedslisten?

Svar:  Svaret er nej.
Kommentar:  Jeg vil bare spørge herre Lars Barfoed, hvordan Det Konservative Folkeparti vil forhindre, at noget lignende sker via internettet?

Svar:  Det, vi vil gøre, er, at vi som lovgivere her i Folketinget vil stemme for det her lovforslag, fordi det lukker et hul, som er konstateret.
Kommentar:  Tak, men hvis jeg så skal konkretisere mit spørgsmål lidt, vil jeg sige, at det jo ikke har været nogen hemmelighed, at nogle fra ministerens eget parti har foreslået, at vi skal af med kongehuset, og at det også på De Radikales landsmøde er fremgået, at man gerne vil have så at sige adskilt kirke og stat. Og så vil jeg sige, at de ting, jeg spørger om, jo også er foranlediget af, at ministeren har udtalt, at kulturen er kernen i nationen. Det synes jeg er meget smukt sagt, det vil jeg fuldstændig abonnere på selv. Men der vil jeg gerne høre, om det virkelig så står til troende, at man faktisk også vil støtte og værne om de institutioner fra kulturministerens side, om man virkelig aktivt værner om de institutioner, der er med til at gøre Danmark til Danmark, eller om man måske i stedet for vil følge De Radikales linje, altså ministerens eget partis linje, med hensyn til at sige, at så skal kirke og stat adskilles, og vi skal af med kongehuset. Det er bare lige for at få afklaret noget, som jeg mener er afgørende for, hvad det budskab, som kulturministeren er fremkommet med, så at sige betyder.

Svar:  Tak. Altså, jeg sidder lige og kommer til at tænke på, hvad Grundtvig mon ville have sagt til det spørgsmål. Jeg tror ikke, Grundtvig ville have syntes, at det var rigtigt, at folkekirken var en del af staten. Altså, Grundtvigs frihedstraditioner er jo en del af det kulturgrundlag, vi er fælles om at stå på, og de frihedstraditioner bestod blandt andet i, at man skulle kunne vælge sin præst selv, at man skulle kunne vælge sin kirke selv, at man skulle kunne danne frikirker og så videre Jeg mener ikke, det er et tilhørsforhold til staten, der er afgørende for folkekirken. Folkekirkens afgørende element er de mennesker, som er i kirken. Men så vil jeg godt understrege, at det ikke er Det Radikale Venstres politik, at stat og kirke skal adskilles. Det er heller ikke regeringens politik, og derfor har herre Christian Langballe intet at frygte.
Kommentar:  Nu spurgte jeg, om det ligesom var en målsætning. Man kan jo godt have en målsætning om noget, som man gerne vil opnå, som ministeren netop nævnte. Nogle lande har meldt ud allerede nu, at de vil aflyse eksamener, og nogle siger, at de vil gå ind og prøve at tage så mange eksamener som muligt. Så jeg er jo lidt nysgerrig på at høre: Hvad er ligesom ministerens ambition?

Svar:  En målsætning er faktisk noget, som jeg forbinder med sådan noget, hvor man har en ideologi, altså for eksempel, at jeg rigtig gerne vil sørge for, at der er færre udsatte børn, og at flere af dem kommer igennem og får en 9.-klasseeksamen. Det er en målsætning for mig. Her er taler vi om en global pandemi og om krisehåndtering. Det er der ufattelig lidt ideologi i efter min bedste overbevisning, og det vil sige, at målsætningen her er at få flest tænkelige børn og unge igennem det her på den bedst mulige vis. Det er det, der er målsætningen – straight forward – og det vil sige, at jeg håber på, at vi får så normalt et skoleår som muligt. Men pandemien sætter bare sine grænser, og det er jo derfor, at eleverne er hjemme nu. Men jeg har jo aldrig haft en målsætning om at skulle sende hele skolesektoren hjem og ikke gå i skole. Det ville jo være helt vanvittigt, og det vil jo sige, at jeg normalt hylder, at vi har både karakter og eksamener, og at man får afsluttet på ordentlig vis. Men det er jo fuldstændig urealistisk, når vi står midt i en global pandemi, bare at sige, at alt skal være som normalt. Det kommer det ikke til, og det gjorde det heller ikke sidste år, og jeg tror faktisk, at vi får lavet endnu bedre løsninger i år. For nu har vi prøvet det en gang før.
Kommentar:  Nej, det bad jeg heller ikke om. Jeg beder slet ikke ministeren om at forholde sig til den disput – overhovedet ikke. Jeg spørger helt stille og roligt i forhold til det faktuelle – og hvis man virkelig ikke ved det, må man jo svare mig skriftligt: Er det korrekt, at en minister ikke bare egenhændigt kan lave en sådan dispensationsmulighed, men bliver nødt til at sikre, at det bliver en lovændring, for at man kan skabe sådanne ændringer?

Svar:  Hvis en løsning på det her problem lå lige for og var noget, den tidligere minister kunne have grebet ud af luften, går jeg ud fra, at den tidligere minister havde gjort det. Altså, det her er et alvorligt og kompliceret emne – det ved den tidligere minister alt om – og derfor bliver vi nødt til at få lavet en ordentlig løsning, der tager højde for alle de etiske dilemmaer, der er her, og det ansvar, vi har, for nogle meget sårbare mennesker, men jo også det ansvar, vi har, for, at der ikke sker et skred, når vi snakker om magtanvendelse. Jeg skal nok inddrage Folketingets partier, og jeg er lige så utålmodig som spørgeren – og nu ved spørgeren så, at når vi når den første halvdel af november, har det møde været afholdt, hvor vi skal drøfte den her aflåsningsproblematik.
Kommentar:  Jeg vil spørge, om ministeren vil undersøge, om det er muligt at legalisere medicinsk cannabisolie, som en del borgere bruger mod svær sygdom som eksempelvis kræft?

Svar:  Også tak for det spørgsmål. Jeg skal sige, at jeg ikke sådan personligt er ekspert i det her, men cannabisolie, som spørgeren spørger til, er ifølge Sundhedsstyrelsen fremstillet ved ekstrahering af cannabisplanten. For at man kan bruge det medicinsk, vil Sundhedsstyrelsen kræve, at produktet har en markedsføringstilladelse efter lægemiddellovens regler, eller at lægen, som ønsker at bruge cannabisolie til sin patient, får Sundhedsstyrelsens tilladelse til at bruge olien efter det, der i lægemiddellovensregler hedder en udleveringstilladelse. Når Sundhedsstyrelsen udsteder udleveringstilladelser til lægemidler, som ikke har markedsføringstilladelse, kan det kun ske i særlige situationer, og det kan kun ske i en begrænset mængde. Jeg skal sige, at Sundhedsstyrelsen har ikke modtaget ansøgninger fra producenter eller læger, som ønsker enten at markedsføre eller anvende cannabisolie herhjemme. Reglerne om, at produkter, som hører under lægemiddellovgivningen, skal opfylde en række krav – det gælder både herhjemme og også i EU – før de bruges på patienter, handler jo i bund og grund om at beskytte patienterne mod uønskede effekter og mod bivirkninger ved lægemidler. Særlige hensyn hos særlige patientgrupper kan i visse, men selvfølgelig begrænsede tilfælde imødekommes via reglerne om udleveringstilladelse, selv om et produkt ikke har en markedsføringstilladelse, eller det kan ske i godkendte kliniske forsøg med samtykke fra patienten. Så til spørgerens spørgsmål kan jeg sige, at der ikke i lovgivningen om euforiserende stoffer er noget til hinder for at bruge cannabisolie i medicinsk øjemed. Det er lægemiddelloven og de hensyn, der ligger til grund for, hvordan vi regulerer lægemiddelområdet, som sætter begrænsningerne.