kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Der stemmes om ændringsforslag nummer 2 af et mindretal (SF), tiltrådt af et mindretal (EL og ALT). Afstemningen er slut. For stemte 18 (EL, ALT og SF), imod stemte 83 (S, DF, V, LA, RV og KF), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet. Herefter betragter jeg ændringsforslag nummer 4, stillet og tiltrådt af de samme mindretal, som forkastet. Det er forkastet. Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 3, 5 og 6, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Ja, det var måske der, hvor det ville blive uligt nemmere at have en diskussion, hvis man svarede på det, man blev spurgt om, men så kan jeg svare på det. For når regeringen ikke længere vil gennemføre det, som regeringen har lagt op til i sit lovkatalog, skyldes det – og nu citerer jeg direkte fra det lovforslag, der er i høring: Formålet med at udskyde engrosmodellens indførelse til den 1. marts 2016 er at undgå, at det forventede engangsunderskud ved engrosmodellens indførelse på 1 milliard kroner falder i 2015 for at sikre, at Danmark holder sig inden for underskudsgrænsen i EU's stabilitets- og vækstpagt i 2015. Det lyder jo snørklet, men hvad betyder det? Det betyder, at regeringen er så langt ude på kanten, at de lovforslag, man stillede Folketinget i udsigt, da Folketinget åbnede, har man ikke engang råd til at gennemføre; dem er man nødt til at skubbe ud i fremtiden. De kan ikke finansieres inden for rammen af den økonomi, man har. I stedet har man så siddet og lavet små velfærdsforbedringer. Jeg vil gerne købe mig ind i nogle af dem, blandt andet den på sundhedsområdet. Den skulle have været større, og det har vi også forslået. Der er tale om små velfærdsforbedringer, som man så stiller i udsigt vokser til store milliardbeløb i år to, tre, fire, fem, hvis ellers man bliver betroet magten på ny. Men der er slet ikke plads til det, og punkt for punkt for punkt efterlader regeringen nu huller, som den enten får kæmpe problemer med at skulle fylde ud, hvis den skulle vinde næste folketingsvalg, eller som besværliggør livet for dem, der måtte tage over. Det er jo derfor, at regeringen er i gang med, at Socialdemokratiet er i gang med at gøre det samme, som vi så i 2011, nemlig at bilde befolkningen nogle ting ind. Kan statsministeren bekræfte, at når det her forslag fra energiministeren er skubbet 1 år, er det, fordi der ikke er råd til at gennemføre det til den planlagte tid inden for rammerne af dansk økonomi, hvis ikke man skal komme i karambolage med EU-henstillinger?

Svar:  Arbejdet med at finde en løsning for engrosmodellen har været temmelig kompliceret, og derfor har det været nødvendigt at udskyde den implementering fra oktober 2015 til marts 2016, så det gør vi. Jeg vil også godt lige anholde det, som herre Lars Løkke Rasmussen siger. På den ene side siger han, at der ikke er råd til alt det, vi gerne vil gøre i forhold til sundheden. På den anden side siger han, at han egentlig gerne selv ville bruge flere penge på sundheden. Igen gælder det, herre Lars Løkke Rasmussen, at begge ting ikke kan være rigtige på samme tid – særlig ikke, når herre Lars Løkke Rasmussen plæderer for nulvækst i den offentlige sektor. Hvis man vil bruge flere penge på sundhed, bliver man nødt til at spare på andre områder. Det, Venstre skylder befolkningen, er at fremlægge en plan – ikke bare for 1 år, men for 2, 3, 4 år – for, hvordan det her skulle se ud. Regeringen har fremlagt en plan. Regeringen har fremlagt en plan for, hvordan økonomien og velfærden skal se ud i de næste år. Hvornår kommer Venstre med deres plan? Jeg synes, at man skylder befolkningen at give de her forklaringer.
Kommentar:  Jamen jeg forstår udmærket ministeren, og behandlingen med den her sygdomsbremsende medicin bliver også mere og mere effektiv. Vi har interferoner, som vi bruger til sklerose som første behandling, og glatirameracetat, som vi også bruger. Mange fortæller, at der bliver mere ro på sygdommen, og patienterne føler, at de fungerer bedre. I dag er medicinen afprøvet. Det her drejer sig blot om en infusion, som kunne gives på patientens eget hospital, eventuelt på Glostrup, hvor hun er vant til personalet. Samtidig har vi jo i Danmark Sclerosebehandlingsregistret, hvortil oplysninger om præparat, attakker, sygdomsforværring og resultater ved en lægelig undersøgelse løbende rapporteres for hver enkelt patient. Der tænker jeg: Hvad er forskellen? Det er klart, at vi har specialisterne på Rigshospitalet, og de tager sig af al den løbende data, der kommer ind. Men når det drejer sig om en 22-årig, der prøver at tage en uddannelse, og som har svært ved at holde fri en gang hver fjerde uge for at skulle tage ind på Rigshospitalet og efterfølgende være træt og deslige, hvad kunne det gøre, at hun kom på sit eget sygehus, fik den infusion og kunne have sin normale hverdag?

Svar:  Jeg tror, vi skal passe meget på med, at vi ikke fra politisk hold begynder at blande os i, hvad der er den rigtige faglige behandling. Eksperterne findes ikke kun på Rigshospitalet, de findes jo altså også i Odense og i Århus og i Aalborg for den her diagnose, meget alvorlig dissemineret sklerose. Hvis man har valgt at behandle med Tysabri eller et andet præparat, for hvilket det gælder, at der kan være alvorlige bivirkninger, er det ikke nok bare at have de eksperter til stede, der er eksperter i dissemineret sklerose, så skal vi også have de eksperter, der kan være eksperter i noget af det, som bivirkningerne kan handle om. Derfor er det altså sådan, at man ikke bare kan tage noget meget speciel medicin, som man på forhånd ved kan have bivirkninger, og lade det fragte ud til et andet hospital og så lade det blive sprøjtet ind i patienterne der, for så er ressourcerne eller kapaciteten ikke nødvendigvis til stede til de bivirkninger, der kan opstå. Så det her er noget, vi gør for patienternes skyld – for at sikre, at patienterne, når de nu desværre skal behandles for deres alvorlig sygdom, får den bedste behandling. Der synes jeg at det er bedre – selv om jeg har ondt af den patient, som fru Liselott Blixt taler om – at den patient lader sig fragte ind til Rigshospitalet, eller hvor man nu ville finde det nærmeste ekspertsted, Odense måske, jeg ved det ikke.
Kommentar:  Jeg er glad for, at vi kunne samles om det her, for det er trods alt et fælles grundlag, vi har, når vi ser på den kultur, der præger Danmark, og som binder Danmark sammen.

Svar:  Ja, mit næste spørgsmål er jo lidt i samme boldgade: Når ministeren har udtalt, at »kulturen er det, der binder en nation sammen«, vil ministeren så forklare, hvad det betyder, og hvad det kommer til at betyde for regeringens kulturpolitik?
Kommentar:  Hvis der står 737 på en venteliste og de – eller nogle af dem – er parat til at flytte ind i den konkrete bolig, så må man jo ikke udleje til andre end dem, der står på ventelisten, medmindre man har en person, som opfylder kriterierne, og som har et særligt påtrængende behov. Så det er spørgsmålet, om de flygtninge, som så har fået tilbudt boligen først, for det første er berettiget inden for den personkreds, som ældreboligen er tiltænkt, og om de for det andet har et særligt påtrængende behov, som retfærdiggør, at de springer over ventelisten. Der kan også være en indfødt dansk ældre, der kan få sådan et tilbud om at springe ventelisten over, hvis vedkommende har et særligt behov, og det kan så altså også være en flygtning, der opfylder kriterierne for at stå på ventelisten, som har et særligt påtrængende behov. Jeg kan ikke vurdere, om kommunen der har ment at de forhold var gældende, men hvis de forhold ikke var gældende, lyder det, som om det ikke var lovligt. Men jeg kender ikke kommunens bevæggrund.

Svar:  Det er jo nemlig der, hvor vi tit kommer ind i den her kontrovers om, om vi prioriterer flygtninge over vores egne borgere, i det her tilfælde plejehjemsbeboere eller ældre med behov for ældreboliger. For det, jeg også hører ministeren sige, er jo netop, at flygtninge har en status med et mere presserende behov, og så kan de faktisk godt komme foran på ventelisten i forhold til en ældrebolig. Vi har tidligere været inde på det med hensyn til kontanthjælpsmodtagere og andre grupper, som ofte bliver tilsidesat – folk fra akutboligventelisterne i kommunerne bliver tilsidesat i forhold til flygtninge. Og det, der overrasker mig noget, er, at det faktisk også gør sig gældende i forhold til ældreboliger og plejehjemsboliger. Men ministeren bekræfter altså, at det også gør sig gældende i forhold til ældreboliger – at de også er påvirket af den her lov.
Kommentar:  Jeg tror, at det, der er afgørende, og det, som finansministeren kan være helt tryg ved, er, at vores ambitionsniveau, hvad angår væksten i Danmark, er højere end det, som regeringen repræsenterer. Vi mener ikke, at en vækst på 1,4 procent er nok. Det var derfor, vi havde et finanslovsforslag, der kunne skabe mere vækst og flere arbejdspladser end det, som regeringen endte med at aftale med SF og Enhedslisten. Så ethvert fremskridt i dansk økonomi glæder vi os alle over. Enhver, der kommer i arbejde, er et fremskridt, så lad os få mere af det. Derfor er det bare, det ærgrer mig, at finansministeren ikke vil svare på, hvorfor finansministeren nu vil være med til at tage nye tiltag, når finansministeren i december her i Folketingssalen sagde, at den finanslov, der var aftalt, var det, der var brug for i 2015 for at sikre en holdbar vækst.

Svar:  Jo, men det her med, at Venstres politik skulle skabe flere arbejdspladser end regeringens politik, er jo ikke sådan en udbredt forestilling andre steder i samfundet end i Venstre. Altså, opfattelsen de fleste andre steder i samfundet er jo, at der har været noget bedre styr på det der med den økonomiske politik og det der med at skabe private arbejdspladser under den her regering, end da vi havde en Venstreledet regering under ledelse af herre Lars Løkke Rasmussen, hvor man jo tabte private arbejdspladser, endda i massivt omfang. Når vi snart lægger nye initiativer frem oven på de mange initiativer, der allerede er taget og aftalt og gennemført, så er det jo, fordi vi kører planmæssigt i den her regering, når det gælder vækst. Vi har fremlagt en plan, en 2020-plan, for, hvor man skal hen, og den indfrier vi, skridt for skridt for skridt, helt i modsætning til den måde, man arbejdede med de ting på, da vi havde en Venstreledet regering i Danmark.
Kommentar:  Så skatteministeren er ikke blevet forelagt herre Sten Kristensens ansøgning, forud for at der er blevet truffet en afgørelse? Og kan ministeren sige – og han behøver ikke nødvendigvis svare i dag, for ministeren er jo kun minister på sit eget område – at det samme gør sig gældende for erhvervsministeren, kulturministeren, børne- og undervisningsministeren, udlændinge- og integrationsministeren og social- og indenrigsministeren? Her er der jo også ansat socialdemokrater i de stillinger – ansættelser, som forhåbentlig er gennemført efter kun saglige kriterier. Så altså, blev ministeren forelagt Sten Kristensens ansøgning, før beslutningen blev truffet, og var der en tilsvarende proces i de øvrige ministerier?

Svar:  Svaret er nej. Og i forhold til de andre ministerier har jeg som sagt ikke noget grundlag for at tro, at reglerne ikke er fulgt. Dem, man har valgt at ansætte, er de folk, der ud fra den samlede vurdering er vurderet til at være de bedste til stillingerne. Og hvis man har spørgsmål til det, må man jo, som det har været for vane, forstår jeg, indkalde de pågældende ministre til et spørgsmål om det, eller man kan stille skriftlige spørgsmål. ( Morten Messerschmidt  (DF): Det gør vi). Længere er den sådan set ikke.
Kommentar:  Jeg mener ikke, at man behøver at lovgive på det her område. Jeg ser ikke noget problem i, at man gør det, men jeg kunne da sagtens forestille mig, at integrationsministeren lavede et bedre mål for integration på ministeriets hjemmeside og kommunikerede det bedre ud til alle, der har med denne her sag at gøre, sådan at det stod lysende klart for dem alle. Det mener jeg ikke nødvendigvis behøver at foregå via lovgivning, og hvis der er behov for rådgivning for, hvordan man skal formulere målet for integration og for eksempel integrationspraksis i forbindelse med det praktiske arbejde, så står Dansk Folkeparti i den grad til rådighed.

Svar:  Jamen det synes jeg da vi skal overveje. Det er altid en overvejelse værd, hvordan vi gør det her bedre, fordi vi vil helt tydeligvis det samme sted hen, og så er det da bare et spørgsmål om at lade sig inspirere af hinanden.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 31 (DF og EL), imod stemte 65 (S, V, LA, ALT, RV og KF), hverken for eller imod stemte 3 (SF). Lovforslaget er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Der kan nævnes mange områder, hvor den eksisterende landbrugslovgivning netop lægger nogle begrænsninger for udvidelsesmulighederne. Og det kan blandt andet være i spørgsmålet om det, at en ung landmand skal etablere sig og ikke har mulighed for i nuet at skabe den økonomiske mulighed for netop at etablere sig. Med den mulighed her i forslaget lægges det sådan an, at man kan etablere landbrugserhvervet som et selskab. Det foreligger ikke i den eksisterende landbrugslov.

Svar:  Nu spurgte jeg til stordriftsfordele i forbindelse med de udvidede muligheder for at have 1.000 køer, og hvem ved hvor mange dyreenheder i hold af søer og så videre Det er den del, jeg spørger til. Kan ordføreren nævne bare ét sted, hvor den eksisterende lovgivning er snærende med hensyn til stordriftsfordelene – bare ét sted?
Kommentar:  Men der er jo tale om minusvækst. Der står jo sort på hvidt i regeringens egen publikation, i regeringens eget materiale, at pengene til kommunerne falder og falder. Og det, der måske gør det lidt for let for regeringen, er, at man bare kan gemme sig bag kommunebegrebet, for i statsministerens iver efter at tilvejebringe penge, så man selv kan lave politik, så bliver der færre penge for pædagogen til at lave pædagogisk arbejde, så bliver der færre penge til skolelæreren til at kunne uddanne næste generation – og måske værst af alt – så bliver der færre penge til dem, der skal passe på dem, der har allermest behov for os andre.

Svar:  Nu er det vist fru Mette Frederiksen, der er meget, meget dreven i at stå og bruge budgetlofterne på den lidt kreative måde. For det, vi gør, er fuldstændig ligesom den gamle regering gjorde, nemlig at vi lægger nogle budgetlofter ind, og det råderum, som ikke på forhånd er prioriteret, henstår under statens råderum. Sådan gjorde man også tidligere. Det er jo også derfor, at den tidligere finansminister en gang imellem måtte stå og svare på spørgsmål, der handlede om, at der var en nulvækst i kommunerne. Det var der så ikke, det endte vist nok nærmest med, at det blev minusvækst målt på servicerammerne, dengang der var den sidste regering. Men i virkeligheden er det jo sådan, at det er teknik. Politikken består i, at vi år for år tager stilling til, hvad det frigjorte beløb skal bruges til, og der må fru Mette Frederiksen dømme os hen ad vejen, som dagene, ugerne, månederne, årene går.
Kommentar:  Det kan jeg fuldstændig bekræfte; der er ingen sammenhæng dér. Det er rigtigt, at der er sket en udvælgelse dér, men det har ingen sammenhæng med, hvilke skattecentre man til sin tid eventuelt kommer til at nedlægge. Der er ingen beslutninger truffet på det område; det bliver engang i det nye år, og det har intet at gøre med, hvor der måtte være visiteret tidsbestilling. Det har intet med det at gøre. Så blev der spurgt til, om der ville blive taget landdistriktshensyn. Jeg vil sige, at det er lidt uklart for mig, hvad det egentlig betyder. Vi har jo skattecentre liggende mange forskellige steder i landet i øjeblikket; jeg har været ude at besøge en del af dem. Det er meget velfungerende skattecentre, som vi er meget tilfredse med. Hvad angår nogle af dem, bliver vi desværre nødt til at sige, at dem har vi ikke plads til længere. Men det vil jo stadig væk være sådan, at befolkningen vil kunne opleve, at skattecentrene ligger tæt på dem. Med andre ord: Der vil ikke ske en centralisering i København; der vil blive taget et meget stort hensyn til den geografiske spredning af skattecentrene. Men præcis hvor de vil komme til at ligge, kan jeg ikke svare på i dag.

Svar:  Jamen jeg er da glad for, at der ikke vil blive nogen koncentration. Det kan man måske lige have lidt svært ved at forestille sig, i og med at der i hovedstadsregionen nu er tre centre for visiteret tidsbestilling, der næsten ligger klos op af hinanden. Og så må vi konstatere, at Region Sjælland sådan set er den eneste region, hvor der kun er et center i en hel region, og hvor der er folk, der får over 100 km til sådan et center, som man kan visitere folk til. Jeg ved ikke, om ministeren ikke rigtig kender til landdistriktspolitik og landdistriktsområder. Jeg spurgte sådan set også, om man ville tage hensyn til, hvor man i øvrigt har fjernet rigtig mange offentlige arbejdspladser på det seneste, blandt andet igennem statsamtet. Jeg vil stille et sidste spørgsmål: Er opsigelse af lejekontrakter der, hvor man nu bor til leje, en indikation af, hvor der er risiko for, at der skal lukkes?
Kommentar:  Der er heller ikke her stillet ændringsforslag, og der er ingen, der beder om ordet. Vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 101 (V, S, DF, SF, KF, RV, EL og LA), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Vi er jo ikke helt tilfredse med, at der bliver meldt ud senest den 1. juni, og vi håber også, at de forhandlinger, der er i gang nu, kan lede frem til, at borgerne igen må se deres livspartnere og deres familier. Det har aldrig været anbefalet af sundhedsmyndighederne at lukke grænsen på den her måde, og det er jo paradoksalt, at en udlænding, eksempelvis fra Malmø eller fra Flensborg, gerne må køre ind og arbejde med ældre mennesker i ældreplejen, altså sårbare mennesker – den risikogruppe, som alle er enige om, der er – eller for så vidt komme ind og behandle coronapatienter på sygehusene. Det må en udlænding gerne. Men komme og besøge ens kæreste må man ikke. Endnu mindre mening gav det, da man så for et par uger siden åbnede op for, at ægtefæller gerne må komme, men ikke kærester. Det er jo en lidt gammeldags holdning, at det kun er, hvis man har været nede på knæ og fået ring på, man må se hinanden, hvorimod man, hvis man måske kendt hinanden i flere årtier, men ikke er blevet gift, så ikke må se hinanden. Hvad er meningen med at lave den forskelsbehandling, at man må komme og arbejde, man må komme, hvis man er gift, men hvis man er kærester, må man ikke engang se hinanden?

Svar:  Det er rigtigt, at hvis man har været kærester i flere årtier og bor i hvert sit land, er man jo ramt af de indrejserestriktioner, som vi har besluttet. Det er jo fuldstændig rigtigt. Og dermed lider man jo afsavn; man betaler en pris, ligesom hundredtusindvis af andre mennesker gør. Vi har så vurderet, at folk, der har en hverdag sammen, ikke skal holdes adskilt, og vi synes også, at det er rimeligt, at hvis man er i så formaliseret et parforhold, at man også er gift, så er det også helt åbenlyst, at man skal have mulighed for at rejse ind. Det er rigtigt, at man kan slå stregen mange forskellige steder, men jo mere lempelig en praksis, vi har, jo større en risiko løber vi også i forhold til at håndtere situationen med corona.
Kommentar:  Når det drejer sig om det udvalgsarbejde, der foregår nu, om socialøkonomiske virksomheder, så er det et udvalgsarbejde, der kigger på rimelighedskravet i forhold til beskæftigelse af førtidspensionister. Jeg mener, det er meget afgørende, at der bliver fundet en løsning på det. Når det drejer sig om rimelighedskravet i forhold til andre typer af ydelsesmodtagere, er det også noget, der drøftes med parterne ved forskellige lejligheder, senest i forbindelse med de igangværende trepartsforhandlinger. Men jeg overdriver ikke, hvis jeg siger, at det er langt mere komplekst i forhold til andre ydelsesmodtagere, end det er i forhold til førtidspensionister.

Svar:  Det vil jeg notere mig. Jeg tror, at det, der er vigtigt, er, at vi tænker alle muligheder, i forhold til at folk kan komme i arbejde igen. Noget af det vigtigste for menneskers identitet er jo at arbejde, og når du spørger de fleste mennesker, vil de rigtig gerne arbejde. Det er ikke sådan, at de tænker: Hurra, jeg kan ligge hjemme på min sofa. De vil virkelig gerne bidrage til fællesskabet, og det er en del af fællesskabet at være i arbejde. Derfor var jeg nysgerrig efter at høre, hvad ministeren ville svare i forhold til kontanthjælpsmodtagerne. De har tidligere været i arbejdsprøvning helt frem til 1. januar her i år, og nu kan de ikke komme i arbejdsprøvning ude i Rosenbedet, hvilket jeg jo synes er ærgerligt. For når man kigger på statistikken, er det noget af det, der fører til ordinært arbejde efterfølgende.
Kommentar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-4, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Der er jo masser af andre ting at tage sig af i kommunalbestyrelsen, og jeg så faktisk meget gerne, at der kom et klart signal herindefra med hensyn til minareter og kalden til bøn, så det ikke længere var et kommunalt anliggende. Jeg mener stadig væk, det er en glidebane uden lige. Formanden for medieudvalget i Dansk Islamisk Råd siger, at det vil være upassende at kalde til bøn i Danmark. Ja, det siger han nu, men lur mig, om 10 år er det en hverdagsbegivenhed for os.

Svar:  Det kommer jo meget an på, om Dansk Folkepartis medlemmer af kommunalbestyrelserne rent faktisk lever op til deres ansvar. Hvis de gør det, er det det jo netop ikke, og jeg må bare igen sige, at jeg har meget stor tiltro til DF's medlemmer, også i kommunalbestyrelserne. Det er ikke kun her i Folketinget, jeg mener I gør det ganske godt. Det mener jeg også I gør derude, og det mener jeg bestemt også at Venstres medlemmer af kommunalbestyrelserne gør. Så som det ser ud nu, er det jo ikke et problem. Altså, vi står og diskuterer et ikkeeksisterende problem p.t. Skulle det gå hen og blive et problem, er det noget andet.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 92 (V, S, DF, KF, RV og LA), imod stemte: 19 (SF og EL), hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.