kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Netop. Der kan være meget lange samlede sagsbehandlingstider i kommuner og Ankestyrelsen, nogle steder er den samlede sagsbehandlingstid på over et år. Derfor vil jeg gerne i forlængelse af det, som ministeren også nævnte lige før, spørge, hvornår ministeren vil se på de samlede sagsbehandlingstider og tider for klagesager.

Svar:  Det vil jeg, når vi skal kigge på sagsbehandlingsområde i det hele taget og den tillidskrise, jeg ikke tøver med at sige, at der er på det her område; en tillidskrise mellem kommunerne og de borgere, der oplever, at det er for hård en kamp at få den hjælp, de har ret til. Jeg har sådan set et ret åbent sind. Jeg har nogle bekymringer i forhold til lovbestemte retningslinjer, hvad jeg har været inde på, men der er også andre forslag fra Danske Handicaporganisationer, som jeg synes kan være interessante og relevante at tage med videre i den her drøftelse, for eksempel forslaget om hjælpemiddelcentre, der arbejder på tværs af kommunerne. Kan det være en del af løsningen for de kommuner, hvor man har meget lang sagsbehandlingstid og mangler den faglige ekspertise til at gøre det hurtigt nok? Det vil jeg tage med i de her overvejelser, og det er et arbejde, som regeringen tager alvorligt og prioriterer.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 110 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), [imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0]. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om det stillede ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen om ændringsforslaget slut, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes nu. Vi slutter afstemningen. For stemte 88 (S, DF, V, LA, RV og KF), imod stemte 17 (EL, ALT og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Der er ikke nogen, der ønsker at udtale sig, så vi går over til afstemning.
Kommentar:  I Dansk Folkeparti mener vi simpelt hen ikke, at det nytter noget, at Danmark hver gang skal gå tiggergang til Europa-Kommissionen for at få grænsekontrollen forlænget. Den skal selvfølgelig gøres permanent, og det mener vi jo helt oplagt at ministeren bør arbejde på. Det er jo fint, at vi har fået midlertidig grænsekontrol, og det er fint, at vi har fået den forlænget, men det er simpelt hen ikke tilstrækkeligt. Schengen virker ikke. Vi er nødt til at lave Schengen om, hvis vi skal blive i Schengen, sådan at den ydre grænse rent faktisk bevogtes, men at man også har mulighed for at lave en permanent grænsekontrol internt i EU. Det er simpelt hen en af de helt afgørende ting for en suveræn stat, at man selv kan sørge for at have kontrol med, hvem der kommer ind i ens land, og det drejer sig selvfølgelig både om kriminelle, men også om asylansøgere. En suveræn stat skal kunne kontrollere sin egen befolkningssammensætning, og derfor skal vi være permanent på grænsen. Derfor skal vi også have mulighed for at lave det, som vi har foreslået mange gange, nemlig en straksafvisning og en straksasylbehandling på grænsen. Dermed undgår vi de sager med, at der kommer en stor mængde af folk ind, som får deres sager behandlet i Danmark, og som vi af en lang række årsager ikke kan få sendt tilbage igen, og det har været en stor ulykke i lang tid. Vi har jo for øjeblikket den situation, at der strømmer folk ind i Europa; situationen er ude af kontrol i Italien, hvor der strømmer afrikanere ind, og de mennesker vil jo på et eller andet tidspunkt formentlig bevæge sig op imod nogle af de lande, hvor man ved at det er ganske behageligt at leve. Derfor er det ikke tilstrækkeligt, at vi har en midlertidig grænsekontrol, selv om vi er glade for det. Man er nødt til at begynde at arbejde på en permanent grænsekontrol. Spørgsmålet er så igen: Hvornår vil ministeren begynde at arbejde på, at vi får en permanent grænsekontrol?

Svar:  Man kan i hvert fald sige det så enkelt, at hvis vi bare nu indførte en permanent grænsekontrol, ville vi ryge ud af Schengen. Nu hører jeg så heller ikke i dag Marie Krarup sige, at vi skal ud af Schengen, men at vi skal ændre i Schengensamarbejdet, og det er jo ikke noget, vi bare gør alene. Så det kræver også, at Dansk Folkeparti kommer med et forslag til, hvordan man så skal ændre Schengensamarbejdet, og at man kigger på, hvad der ligger i det, at samarbejdet skal ændres. Altså: Hvordan skal man tage fat på det, hvad gør man i forhold til de øvrige europæiske kollegaer? For jeg hører i hvert fald ikke i dag, at Dansk Folkeparti vil melde sig ud af Schengen, fordi det jo netop vil give nogle meget utilsigtede bivirkninger for for eksempel det politisamarbejde, som er så vigtigt for os.
Kommentar:  Jeg tror, at hvis man er syg og har brug for en helikopter, så er man mest interesseret i, at helikopteren kommer, og ikke om der står Region Syddanmark på siden af den, eller om der står forsvaret på siden af den. Jeg ved, at vores helikoptermandskab er dygtigt. Jeg ved fra de rapporter, der er blevet lavet, senest fra 2010, at forsvarets helikoptere gør en fantastisk indsats, og at redningsprocenten i de tilfælde, hvor man kommer ud, ligger over måltallet på 94. Det er mit ressort, det tager jeg mig af. Jeg glæder mig over, at der også her er regioner i Danmark, og at regeringen sammen med Enhedslisten på finansloven har sikret, at der er yderligere penge til akuthelikoptere.

Svar:  Hvornår agter ministeren at drøfte det fremtidige helikopterberedskab med forsvarsforligskredsen?
Kommentar:  Jeg tænker, at det ikke behøver at være et enten-eller. Jeg synes, det er godt, at man tager klimaudfordringerne alvorligt, og jeg synes, det er godt, at man satser på uddannelse, men hvis andre lande for eksempel sørger for at have en selskabsskat, som er mere konkurrencedygtig end den danske, så er det jo ikke sikkert, at det er nok. Så burde man ikke både gøre noget på de indsatser, som finansministeren nævner, men også se på erhvervslivets beskatningsforhold?

Svar:  Jeg er sikker på, at den tidligere økonomiminister vil medgive mig, at pengene kun kan bruges én gang, og de penge, man vælger at bruge på skattelettelser, kan vi jo ikke også bruge på blandt andet at sikre nogle rigtig gode uddannelser for de unge mennesker og en efteruddannelse, som gør, at dem, der allerede er i arbejde, eller dem, der står uden for arbejdsmarkedet, får de bedste vilkår for at kunne være en del af dansk erhvervsliv. Så jeg har fuld respekt for, at vi politisk har forskellige udgangspunkter, nemlig at man enten kan vælge at bruge rigtig mange penge på skattelettelser eller som regering sige, at vi hellere vil fokusere på uddannelse og den grønne dagsorden, blandt andet også for at sikre det velfærdssamfund, som vi mener er afgørende vigtigt for Danmark.
Kommentar:  Jeg mener ikke, at man kan begynde at åbne op for at lempe på restriktionerne, når vi står midt i en anden bølge. Og nu har jeg hørt spørgeren og andre repræsentanter fra spørgerens parti flere gange sige: Vi er jo alle sammen enige i sundhedsmyndighedernes anbefalinger, men... Jeg bliver bare nødt til at sige: Der er ikke noget men – der er ikke noget  men .   Det siger jeg også især som kulturminister, for der er så mange mennesker, der netop bliver ramt på deres liv og levned er de her restriktioner. Det, der giver vores liv saft og kraft, kan vi ikke længere gøre. Og hvis vi kan gøre noget – uanset hvilken garde vi er medlem af – for at komme tilbage til hverdagen hurtigst muligt, så er der ikke noget men.

Svar:  Men jeg håber, at vi kan blive enige om, minister, at det er mere forsvarligt at afvikle udendørs arrangementer end indendørs engagement.
Kommentar:  Jamen der er ved nybyggeri krav om tilgængelighed i almennyttige boliger. Spørgsmålet her er, om der bruges nok midler på at sikre tilgængelighed i gamle, allerede byggede almennyttige boliger, og – i forbindelse med det – om man får nok ud af de penge, som bruges på området. Og hvis man skal svare meningsfuldt på det, kræver det nok en større analyse, som jeg ikke har til rådighed her.

Svar:  Det kan ministeren såmænd have ret i, og det var også derfor, jeg spurgte til det. Altså, når nu man har bakket op om den her aftale og tilsluttet sig, at der bliver brugt det her ret store beløb – i erkendelse af at personer med handicap har svært ved at komme rundt i Danmark og mange steder har svært ved at have den nødvendige mobilitet – altså, når nu man har tilsluttet sig det for de almene boliger, kunne man så sige, at der også i forhold til parcelhuse og nybyggeri kunne stilles nogle krav om, at der skulle være lige adgang og tilgængelighed for folk, der har et handicap?
Kommentar:  Tak for det. Det var jo godt, at vi kunne få lavet vækstaftalen for fødevarer her for snart 2 måneder siden og også har indgået et kompromis om at få halveret randzonearealet til de 25.000 ha. Hvad angår halveringen, synes ordføreren så ikke også, at det vil være helt på sin plads, at der selvfølgelig så fra statens side af kan leveres kortmateriale, så man som landmand og lodsejer kan se, hvor det helt præcis er, at de randzoner skal være?

Svar:  Jeg skal bare sige, at det, at man går tilbage til basis – og basis vil i den her sammenhæng sige, at man går tilbage til de 2-meterbræmmer, der blev indført som det bærende princip i forbindelse med kort – gør, at der ikke er tvivl om, hvilke kort man skal følge. De 2-meterbræmmer bliver udlagt, og de udgør 75 procent af det, vi nu stadig væk skal have belagt med randzoner. Så er det, jeg har svært ved at forstå, hvorfor Venstre nu vil problematisere, at man har indgået en aftale, hvor vi har aftalt, at der skal være 25.000 ha med randzoner, og at de skal opfylde de og de formål. Og det første, Venstre gør, er at forsøge at problematisere det: Nu skal der være eksakte kort, før vi får vedtaget noget. Det synes jeg simpelt hen ikke er ordentligt i forhold til en indgået politisk aftale, og derfor anfægter jeg det synspunkt, at det skal ligge færdigt, inden vi går i gang.
Kommentar:  Men er det ikke også rigtigt, at i den undersøgelse, som ministeren selv har henvist til, som Morten Bennedsen har lavet, har man spurgt 13.000 respondenter, altså ejerledere: Hvad går I mest op i, når I tænker på generationsskifte? Og er det ikke rigtigt, at tre ud af fire siger, at de ikke eller overhovedet ikke tænker på bo- og gaveafgiften, og at der faktisk kun er 11 procent, der siger, at det betyder meget for dem?

Svar:  Det er rigtigt – og hvis der er nogle, der har fået et andet indtryk, skal jeg beklage det – at med det her sikrer vi jo ikke, at alle de familieejede virksomheder, der står over for et generationsskifte, ender med at lave et generationsskifte, men vi forbedrer rammebetingelserne for det ret væsentligt. Og forhåbentlig kan det gøre, at skatten kommer til at betyde mere, altså at der skal betales mindre i skat, men at det element kommer til at betyde mere, så flere virksomheder i stedet for at lukke og blive solgt til en kapitalfond eller til udlandet, ender med at blive givet videre til næste generation og bliver i Danmark, hvor de kan være med til at holde hånden under vækst og beskæftigelse, særlig uden for de større byer. Det synes vi i regeringen kun er ret og rimeligt.
Kommentar:  Vi har været inde på, da jeg stod på talerstolen, at taskforcegruppen ikke nåede frem til nogle resultater, som kan bidrage særlig til opgaveflytningen. Derfor vil jeg gerne høre, om ikke ordføreren mener, at den rigtige vej at gå er at sætte de parter omkring bordet, som er dem, der er relevante i forbindelse med at diskutere udviklingen af kliniske ekspertsygeplejersker. Jeg har stor tiltro til, at når vi sætter Dansk Sygeplejeråd, som er sygeplejerskernes talsorgan, til at sidde i en arbejdsgruppe, vil der ske noget på området. Jeg kan høre, vi i hvert fald ikke er uenige, men nu står vi også en række sygeplejersker og en enkelt social- og sundhedsassistent her i salen i dag og ved, hvad det er, det handler om ude i den praktiske dagligdag. Så har ordføreren ikke tillid til, at vi nu sætter Dansk Sygeplejeråd ind i en arbejdsgruppe og så får dem til at være med til at rykke på det her område?

Svar:  Til Venstres ordfører må jeg nu sige, at min uddannelseskasket har jeg for længst lagt fra mig, når jeg tager en debat som den her op. Det tror jeg kvalificerer debatten. Med hensyn til tiltro og tillid må jeg blot sige, at jeg havde tiltro og tillid til, at en taskforce, som havde Dansk Sygeplejeråd, Lægeforeningen og andre faggrupper og flere ministerielle grupper med, kunne løse opgaven, da den blev nedsat. Hvorfor skal jeg dog have tiltro til, at den kan løse opgaven, når den bliver nedsat på ny for tredje eller fjerde gang? Jeg tror, vi har et strukturproblem eller et organisatorisk problem, og det vil jeg da bede ministeren om at forholde sig til. Hvorfor har vi ikke fået et resultat fra den taskforce? Vi har fra socialdemokratisk side nu valgt meget specifikt at sige »kliniske ekspertsygeplejersker«, for vi ønsker opgaveglidning på væsentlig flere områder, men vi har gjort det for at prøve at lægge et pres, som ordføreren og ministeren faktisk også har takket for. Men det kan da ikke være rigtigt, at det skal være den politiske proces, når der allerede for mere end et år siden blev givet udtryk for et politisk flertal på området.
Kommentar:  Nu kan man jo diskutere, hvor let eller svært det er at tage stilling til den danske position her. Socialdemokraternes partifæller i Sverige har jo allerede meldt klart ud, at de ikke vil være med. Den svenske regering er jo også skeptisk, kan vi se i dag. Men lad os nu sige, at regeringen også stadig væk er lidt i tvivl om, hvad det får af betydning for vores forhold i Danmark, så ændrer det jo ikke ved, at der er mulighed for at besvare det spørgsmål, som jeg stillede, og som jeg egentlig ikke synes at statsministeren overhovedet svarede på, nemlig: Vil danskerne blive spurgt ved en folkeafstemning om kommende ændringer af EU-traktaten? Det svarede statsministeren ikke på. Når det er relevant at spørge om det, er det jo, fordi der kan opstå den situation, at vi kommer til at afgive suverænitet i juridisk forstand. Det er måske det, statsministeren tænker på, når man skal overveje, om der skal være folkeafstemning. Men man kan jo i virkeligheden gøre det meget enkelt, nemlig ligesom vores tidligere statsminister Poul Schlüter i sin tid, der for at rydde enhver tvivl af bordet om noget så grundlæggende som at tage stilling til den videre vej for EU og de traktatændringer, som vel løbende kommer under alle omstændigheder, ville holde en folkeafstemning uanset hvad. Det var det, man gjorde i forbindelse med EF-pakken i sin tid. Så ud over at få svar på det spørgsmål, jeg egentlig stillede i fredags, og som vi så skal have svaret på i dag, nemlig om der bliver en folkeafstemning, så vil jeg også godt spørge statsministeren, om der bliver en folkeafstemning, også selv om der ikke i grundlovens forstand er tale om juridisk suverænitetsafgivelse.

Svar:  Nu starter spørgeren med at diskutere Sverige lidt, og jeg skal absolut ikke gøre mig klog på den svenske diskussion – det overlader jeg trygt til svenskerne selv. Man skal bare lige huske på i forhold til Sverige og Danmark, at Danmark har valgt at have en fastkurspolitik i forhold til euroen, og det har vi haft i rigtig mange år. Det har tjent Danmark godt at have en fastkurspolitik, og jeg tror, at vores fastkurspolitik betyder, at diskussionen i Danmark bliver lidt anderledes end den, der er i Sverige. Hvis spørgeren i virkeligheden spørger mig om min generelle holdning til folkeafstemninger, vil jeg gerne redegøre for den. Den er, at hvis der er traktatændringer, altså hvis der fremover vil være tale om traktatændringer, så vil det være sådan, at man i Justitsministeriet vurderer konsekvenserne i forhold til grundloven. Og hvis der afgives suverænitet efter grundloven, skal vi selvfølgelig have en folkeafstemning. Jeg tror på det repræsentative demokrati. Jeg tror på vores grundlov. Jeg tror på de regler, vi nu engang har, og de skal selvfølgelig følges.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og så går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 50 (S, SF, RV og EL), imod stemte: 60 (V, DF, KF og LA), hverken for eller imod stemte: 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.
Kommentar:  Jeg synes sådan set, det er relevant at prøve at holde fast i den politiske kontekst. Jeg synes simpelt hen ikke, det er rigtigt, når der bliver sagt, at vi i Socialdemokratiet har stået på nakken af hinanden for at fremme den her rigsretssag. Jeg synes faktisk, at vi har stået pænt tilbage og afventet, hvad der måtte ligge af undersøgelser og redegørelser. Jeg synes heller ikke, det er fair at sige, at det her nok bliver gjort for at please venstrefløjen, for så pleaser vi også den venstrefløj, som så i givet fald omfatter Det Konservative Folkeparti, og den venstrefløj, som i givet fald også omfatter Venstre, Danmarks Liberale Parti, som jeg også forstår støtter den her rigsretssag. Så at sige, at det skulle være sådan en venstrefløjsøvelse, er måske trods alt at stramme den.

Svar:  Jo, det kan ministeren mene, men man må jo bare sige, at Socialdemokraterne og dermed regeringen har været tungen på vægtskålen i den her sag hele vejen igennem, i forhold til hvilke advokater man skulle vælge fra Folketingets side til at håndtere sagen. Det var Socialdemokraterne, der var tungen på vægtskålen der. Skulle der føres en rigsretssag? På hvilket grundlag skulle den føres? Hele vejen igennem har Socialdemokraterne været tungen på vægtskålen og dermed afgørende for, at der i dag ligger en rigsretssag eller i hvert fald et grundlag for, at Folketinget skal træffe beslutning om en rigsretssag. Så jeg må spørge igen: Hvad er det for en målestok, der er så skæv, at man kan komme af sted med at give en nødløgn til Folketinget, men er der tvivlsspørgsmål og en sag som den her, så skal der føres en rigsretssag?
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-18, tiltrådt af udvalget, om ændringsforslag nummer 19, tiltrådt af udvalget med undtagelse af EL, eller ændringsforslag nummer 20-29, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Ønsker nogen at udtale sig? Det er ikke tilfældet. Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Nu snakker ministeren om magtanvendelse. Det er jo sådan, at hvis en ung ikke er til fare for sig selv eller andre, så må personalet ikke bruge magtanvendelse, eller er det anderledes for personalet på asylcentre, end det er på socialpædagogiske opholdssteder? For der må man ikke bare tage fat i en ung, som står i døren, hvis personalet vil ransage et værelse. Så skal den unge være til fare for sig selv eller andre. Er det anderledes krav eller andre beføjelser, personalet får lov at få i forhold til magtanvendelse på disse centre, end de har på socialpædagogiske opholdssteder?

Svar:  Som det er i dag, har man faktisk slet ikke mulighed for det på de her centre. Nu bliver det sådan, at man får de samme muligheder, som man har på de institutioner, hvor andre unge med adfærdsvanskelig opførsel opholder sig.
Kommentar:  Det ved jeg ikke om herre Rasmus Prehn trænger til en afklaring af, men jeg kan hvert fald forsikre ham for, at han ikke får den. Altså, vi indkalder ikke til forhandlinger på fredag for at fortælle nu i dag, hvad regeringen mener det skal ende med. Det foregår i omvendt rækkefølge, så vi har diskussionen på fredag, og det er herre Rasmus Prehn nødt til at afvente. Jeg er glad for herre Rasmus Prehns bemærkning om, at man skal lade være med at kritisere dem, der tilfældigvis sidder med det. Vi ville jo ellers på et tidspunkt også komme til at diskutere, hvornår man stoppede med elektrificering, og alt muligt andet, og jeg er helt enig med herre Rasmus Prehn i, at det er historie. Lad os nu se fremad, og det gør vi på fredag.

Svar:  Jeg er rigtig glad for ministerens vilje til at se fremad og være sammen med os om at afklare det her område og sikre investeringer i fremtidens jernbanedrift. Når jeg alligevel drister mig til at spørge, er grunden, at selv om ministeren står her og siger, at man så sandelig ikke fra Venstres side kunne finde på at melde noget ud inden forhandlingerne, så var det dog her i weekenden, at Venstres transportordfører, herre Kristian Pihl Lorentzen, var fremme og sige, at IC4-togene skulle vi bare skrotte med det samme. Det er ikke, fordi vi har noget behov for at beholde dem, men hvis vi gør det, risikerer vi jo, at vi kommer til at stå helt uden materiel, hvis ikke vi får købt nye elektriske tog. Og hvis det er, at vi ikke får købt nye elektriske tog, så kan det være, vi er nødt til at indføre, at vi kører med de gamle MR-tog fra 1970'erne en gang til, hvilket rigtig mange, for eksempel i Nordjylland, ville være utrolig trætte af. Så Venstre  har  jo været ude at sige forlods: Vi skrotter bare IC4. I  har  jo taget hul på det her, så lad os nu høre, hvad det er, jeres udspil er på det her område.
Kommentar:  Tak, og tak for ordførertalen. Jeg tror, vi alle sammen godt kan være enige med Enhedslistens ordfører om, at det bedste havde været afspænding, det bedste havde været ikke nogen yderligere militær optrapning. Men hvis der skal stå troværdighed omkring et medlemskab af NATO, hvis der skal være solidaritet mellem lande, som hylder det frie, som hylder demokratiet, som hylder retten til at vælge selv, så bliver man vel også tvunget til at være troværdig. Vi kan jo se, hvor langt dialog og gode hensigter har hjulpet Ukraine. Det er jo ikke den fremtid, vi ønsker for vores baltiske lande og Polen. Man bliver vel tvunget til at sige, at hvis vi skal kunne forhandle, bliver man også tvunget til at forstå, at der kan sættes noget magt bag ordene, at der kan sættes noget troværdighed i forhandlingen, for at forhandle om varm luft tror jeg altså ikke at man opnår noget ved. Og det er vel i bund og grund det, som Enhedslisten foreslår.

Svar:  Nej, det er på ingen måde det, som Enhedslisten foreslår. Jeg kan sagtens forstå, at de baltiske lande af historiske grunde er drønhamrende bange for Rusland. Det forstår jeg fuldt ud. Men ikke mindst fordi jeg ønsker de baltiske lande det godt, mener jeg faktisk, det er afgørende, at vi arbejder for at få vendt det våbenkapløb, der lige nu kører i Østersøen, for det er jo dem, der vil være i frontlinjen i en potentiel konflikt. Dermed mener jeg, at tilgangen er forkert. Man bør arbejde på at få aftaler om gensidig nedrustning. Det er ikke det samme, som at man skal lægge sig fladt nederst Som jeg sagde, skal der lægges politisk og økonomisk pres, men man bør arbejde for at få en gensidig afspænding frem for den nuværende oprustning.