kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg vil bare kommentere det faktum, at da kontanthjælpsreformen i november blev fremlagt af regeringen, fremlagde man en reform, som ville ramme omkring 150.000 mennesker, men som ifølge regeringen selv ville skabe få hundrede jobs. Og så er det bare, jeg spørger: Er det en fornuftig måde at lave reformer på? Det synes vi ikke i Enhedslisten. Vi vil gerne lave reformer, der forbedrer forholdene for kontanthjælpsmodtagere. Vi ved også, hvor vi gerne vil tage pengene fra, for vi vil gerne beskatte nogle af de mennesker, som Liberal Alliance aldrig vil beskatte. Vi vil gerne lave en skattereform, hvor vi sænker skatten for de mennesker, som tjener 300.000 kroner eller mindre. Og vi vil gerne hæve skatten for dem, der tjener mest i det her samfund. Vi vil lave en omfordeling. Generelt vil vi også rigtig gerne se på, hvordan man kan lave en gulerod og se på de gode ønsker, muligheder og gode intentioner, som mennesker har for at være en del af det her samfund og deltage, frem for at der altid skal tages udgangspunkt i, at den eneste måde at få folk, der har det svært, til at lave noget på, er ved at straffe dem og give dem pisk og tage pengene fra dem. Det er jo det, vi desværre konstant hører fra Liberal Alliance, altså at det er den medicin, der skal bruges, når man skal have folk i arbejde og væk fra forsørgelse.

Svar:  Når Enhedslisten siger, de vil forbedre forholdene for kontanthjælpsmodtagere, så betyder det flere penge. Jeg kan huske, at man i Enhedslisten fremsatte et forslag om, at ingen på overførselsindkomst skulle have mindre end 15.000 kroner om måneden. Det ville mindske beskæftigelsen i Danmark markant og betyde, at mennesker, som før var i arbejde, kom på overførselsindkomst og stod uden for arbejdsfællesskabet. Det ville gøre os alle sammen fattigere, og det er gennemgående et kendetegn ved Enhedslistens politik, at i den virkelige verden ville den ikke gøre noget godt for mennesker, fordi den ville gøre hele samfundet fattigere og betyde færre ressourcer i skoler og hospitaler. Der ville være langt færre mennesker, der var i beskæftigelse, og dermed havde mulighed for at være herre over deres eget liv, fordi de tjente til deres eget ophold her i livet og kunne forsørge deres familier og være positive rollemodeller for deres børn. Det er det, der er virkeligheden ved Enhedslistens politik. Men Enhedslisten er formidabel til at fremstå som et parti, der kerer sig og er meget sympatisk. Men det skal man ikke bedømme partier på. Man skal bedømme dem på konsekvenserne af deres politik, og konsekvenserne af Enhedslistens politik er et fattigere Danmark med flere mennesker på overførselsindkomst. Det synes vi sådan set ikke er noget mål at stræbe efter.
Kommentar:  Men spørgsmålet lød jo: Hvad sker der ved, at en fra et område med lavere smitte kommer til et område med højere smitte? Og jeg vil godt føje til, for det kan ministeren måske nå at svare på: Hvornår kommer der svar? Hvis nu tyskerne åbner fra den 15. maj eller den 25. maj, skal de danske sommerhusudlejere så stadig vente til den 1. juni? Det er jo ikke mindst den manglende besked, som er så smertefuld, og man bliver da ikke syg af at give besked i tide.

Svar:  Det er jo en fejlslutning at tro, at hvis der er et område med lavere smitte, så er det en fordel at få det område integreret. Det er jo ikke som saftevand, man blander op, og hvor blandingen så bliver svagere. Hvis vi nu åbnede for alle tyskerne, og lad os sige, at der kom en million tyskere, så ville en del af dem selvfølgelig statistisk set være smittet, og de ville så bringe smittekæder ind i landet. Vi har set, hvor få der skulle til, for at bringe smitten fra Østrig til Danmark og lukke vores samfund ned, og derfor kan man ikke sige, bare fordi smittetrykket er lavere, at det så vil være en god idé at være sammen. Det er simpelt hen en fejlslutning.
Kommentar:  Jamen nu tror jeg, at det bliver sådan en lidt pseudodiskussion, for det, jeg har sagt, er, at det ikke er regeringens politik at indføre deltagerbetaling på de ordinære videregående uddannelser, punktum. Så bliver jeg foreholdt nogle udtalelser fra en professor, som var inviteret til et uddannelsesmøde. Jeg synes, det er godt at søge inspiration udefra, og noget af det, jeg syntes var særlig interessant ved den inspiration udefra, var, hvordan man i England var lykkedes med at motivere unge til at gennemføre en uddannelse, til at være studieaktive og faktisk også gennemføre en uddannelse på meget højt niveau. Det er ikke, som fru Mette Reissmann hævder, gået ud over den sociale mobilitet endsige antallet af unge i England, der gennemfører en videregående uddannelse, i hvert fald ikke hvis man lytter til, hvad professoren sagde på uddannelsesmødet. Så på baggrund af de antydninger, som fru Mette Reissmann har, og de bekymringer, som fru Mette Reissmann giver udtryk for her, i henhold til hvad der er foregået i England, vil jeg blot anbefale fru Mette Reissmann at læse lidt nærmere i teksterne om, hvad situationen i England rent faktisk er, og hvad det har betydet for det engelske uddannelsessystem, at Tony Blair, som i øvrigt er partifælle med fru Mette Reissmann, i sin tid indførte deltagerbetaling på de videregående uddannelser i Storbritannien. I henhold til professor David Palfreyman har det ikke på nogen måde skadet den sociale mobilitet.

Svar:  Jeg betragter professor David Palfreymans indlæg som et partsindlæg, og jeg er helt overbevist om, at der også er flere sider af den sandhed. Men lad mig være mindre pseudoagtig, hvis det forvirrer ministeren. Jeg vil simpelt hen gentage mit meget simple spørgsmål. Kan ministeren garantere, at regeringen ikke vil indføre brugerbetaling på videregående uddannelser – ja eller nej?
Kommentar:  I mit indledende svar henviste jeg ganske rigtigt til 2007, hvor der har været 45.000 klager. Spørgerens pointe er, at der måske i forbindelse med de nylige vurderinger vil komme endnu flere klager, og man kunne jo forestille sig, at det ville være tilfældet, men lad det nu ligge. Det må vi jo se, når man kan opgøre det. Som jeg allerede har nævnt, giver jeg spørgeren ret i, at vurderingsmeddelelsen ikke er klar nok, og at det skal gøres klart, at man naturligvis også kan henvende sig elektronisk. Det har SKAT forsikret mig om vil ske. Med hensyn til spørgsmålet om e-mail-adresser vil det, uden at jeg skal blive unødigt teknisk, være sådan, at man kan sende elektroniske meddelelser til SKAT via sin skattemappe, netop fordi det, når vi snakker om SKAT og oplysninger, er vigtigt, at det er via en sikker forbindelse, og det går jeg også ud fra at spørgeren er enig med mig i.

Svar:  Jo tak. Jeg anerkender selvfølgelig også, at det er godt, at skatteministeren åbner for, at der selvfølgelig skal rådes bod på den her misgerning, for hvis man er husejer, kan man jo godt forstå, at mange bliver provokeret af, at de får at vide, at de efterhånden ikke mere må gå ned til Borgerservice, for alting skal foregå elektronisk, og når man så har en klage over, at ens ejendom er værdiansat alt for højt, skal man stadig væk gå ned og købe frimærker og købe kuverter og bruge printerpapir og så videre Det er sådan set hele kongstanken. Det her er så et eksempel fra København, og det er SKAT i Nærum, der har den her praksis. Men jeg vil gerne spørge ministeren: Er det den fuldstændig samme praksis i hele Danmark, i alle de skattecentre, vi har, eller har man i København udvist mere taktisk bevågenhed end i andre egne af Danmark?
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og vi går til afstemning.

Svar:  Vi stemmer om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For lovforslaget stemte: 91 (V, S, DF, KF, RV, LA, Christian H. Hansen (UFG) og Pia Christmas-Møller (UFG)), imod stemte: 2 (EL), hverken for eller imod stemte: 16 (SF). Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.
Kommentar:  Jeg kan starte med at oplyse herre Simon Emil Ammitzbøll om, at mit spørgsmål til herre Simon Emil Ammitzbøll var rent retorisk, men jeg fik alligevel ikke noget svar. Derudover er det korrekt, at Enhedslistens medlemmer betaler en stor del af den løn, der kommer fra Folketinget, i partiskat, og det betyder, som der står i vores vedtægter, at vi får det, der svarer til en gennemsnitlig metalarbejders løn i Københavnsområdet, og oven i det det skattefrie vederlag, som gør det muligt for os at betale for transport og alle mulige andre ting af egen lomme. Jeg har ikke nogen timeopgørelser fra mine kollegaer i folketingsgruppen. Jeg ved ikke, om det, man beskæftiger sig med som gruppeformand for Liberal Alliance, er at krydse af, når folk kommer og går, men jeg kan i hvert fald for mit eget vedkommende ikke genkende en arbejdsuge på 40 timer om ugen – det må jeg sige.

Svar:  Jeg citerer jo også bare direkte fra noget, der er sagt i TV 2/Lorry, så det er sådan set ikke, fordi jeg går og kontrollerer nogen. Jeg synes også, det er godt, at fru Pernille Skipper får nævnt, at Enhedslisten altså mener, at de skal tjene det, der svarer til en metalarbejders løn, plus et skattefrit tillæg på 5008,58 kroner om måneden. Så man er alligevel lidt mere end en metalarbejder, når det kommer til stykket, i den der socialisme. Så skal det gå til transport. De øvrige folketingsmedlemmer får betalt metro, busser, tog og fly. Det gør man måske ikke i Enhedslisten, eller hvordan ligger det med det? Jeg synes bare, det illustrerer det tydelige hykleri, der er i Enhedslisten. Enhedslisten vil gerne fremstille det, som om folk ikke laver noget. Når vi gerne vil have andre arbejdsforhold herinde, er det, fordi vi gerne vil have, at folk skal betales, mens de gør en indsats og ikke bagefter. Enhedslisten vil, fremgår det, når vi hører talen, mere køre på sådan en fordom om, at der ikke bliver lavet noget, fordi man har et kontorarbejde, i modsætning til hvis man har et mere praktisk arbejde. Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at man fører sådan en kampagne, og at vi skal bruge en eftermiddag på en kampagne fra Enhedslisten. Det så vi også i »Bag Borgen« i går, hvor Emil Nielsen og andre var med. Hvorfor er det ikke... [Lydudfald]?
Kommentar:  Jeg synes, det er godt, at vi i fællesskab har lavet en aftale, som skal sætte fokus på, at vi mangler ægdonorer og donerede æg til barnløse par. Det synes jeg grundlæggende er godt. Vi kan også se, at der allerede er sket en vækst på de private fertilitetsklinikker. Jeg havde da gerne set, at den DUT- forhandling, der er med regionerne, for længst var afsluttet. Det er ikke tilfældet, og jeg er nødt til at understrege, at den her DUT-proces jo følger almindelige procedurer. Nogle gange går de desværre i hårdknude. Jeg tror sådan set, vi kan være enige om, at det ville være skønt, hvis de altid kørte smidigt, men jeg må også bare sige, at jeg så heller ikke har hørt Socialdemokraterne komme og sige, at man bare skal give regionerne lige præcis det beløb, de ønsker sig, og ikke respektere, at der foregår en DUT-forhandling. Derfor synes jeg, at vi skal lade sagen følge de DUT-forhandlinger, der er, vel vidende, at det havde været rarere, hvis det var afklaret for længst, hvordan økonomien var.

Svar:  Men konsekvensen er altså, at der bliver lukket og droslet ned nogle steder. På fertilitetsklinikken i Skive havde man i 2015 10 ægdonationer, og i år har man indtil nu haft 23, altså en klar forøgelse, som udelukkende tilskrives den bedre honorering. Ventelisten for kvinder, der har brug for et æg, er på nuværende tidspunkt på 15 deroppe i Skive, og de har udsigt til en ventetid på op mod 6 måneder. Klinikken får nu besked på at drosle ned, fordi ledelsen simpelt hen er i tvivl om, om pengene kommer. En behandling koster ud over de 7.000 kroner til donor omkring 15.000 kroner til den hormonstimulering, som donor også skal igennem. Det bliver hurtigt til mange penge at have ude at svømme for en klinik, hvad enten den er offentlig, eller den er privat. Kan ministeren acceptere, at klinikker som for eksempel den i Holbæk har måttet se sig nødsaget til at stoppe for modtagelse af donorer i mere end et år, når der stadig står en lang række kvinder på venteliste til æg?
Kommentar:  Nu kunne jeg jo med en vis frækhed stille ordføreren det samme spørgsmål, som ordføreren stillede mig, men det vil jeg ikke gøre. Derimod vil jeg sige, at det ikke er nogen overraskelse, at ordførerens parti ikke kan støtte beslutningsforslaget. Men jeg kunne måske driste mig til at spørge, om man har alternative løsningsforslag. Ministeren fortalte om sine bestræbelser på at forhandle bilaterale aftaler med andre EU-lande, og det har jeg respekt for. Men når nu ordføreren mener, at strafferammen er i orden – på trods af at hovedparten af de dømte jo får en meget mild dom – og ikke har andre forslag til, hvad man kan gøre, så bliver jeg en smule, hvis ikke deprimeret så måske defaitistisk hernede fra Folketingets allerbageste række. Er det virkelig meningen?

Svar:  Jeg ønsker ikke at gøre Venstres ordfører deprimeret. Jeg vil gerne have lov til at sige, at jeg ikke ved, om Venstres ordfører så nogen sinde har været indespærret, men om det at få en dom, hvor man trods alt bliver berøvet sin frihed – som vi jo allerede i dag kender det fra domspraksis – vil jeg sige, at det faktisk er betragtelig lang tid at skulle sidde frihedsberøvet på den her konto. Derudover vil jeg henvise til, hvad justitsministeren sagde, blandt andet i forhold til det øgede samarbejde, der allerede nu foregår på internationalt niveau. Det er jo også det, Socialdemokraterne støtter op om – ikke overraskende. Og samtidig vil jeg også gerne henvise til, at vi, som jeg også nævnte i min ordførertale, har etableret udlændingekontrolenheder, som også har en øget politiindsats. Så de, der opholder sig her ulovligt, bliver fanget – og bliver i øvrigt også udvist. Så jeg vil sige, at der er faktisk rigtig sund fornuft i at fastholde det, som allerede foregår.
Kommentar:  Jeg er nødt til at bruge noget af min taletid her til fuldstændig at få dementeret det rygte, som fru Line Barfod her forsøger at udbrede. Der er ikke tale om nogen centraliseret madordning. Der er tale om en yderst fleksibel madordning, hvor det er helt op til kommunerne selv at finde den løsning, der passer bedst lokalt set. Det står kommunerne fuldstændig frit for, om de vil lave forskellige løsninger i de mange forskellige institutioner, der er. Der kan være mindre institutioner, hvor det økonomisk eller pladsmæssigt ikke er muligt at bygge et køkken, der kan være større institutioner, som har masser af plads, som måske allerede har et produktionskøkken og måske allerede har en madmor eller madfar, som hver dag laver et måltid til børnene i daginstitutionen. Der står intet i lovgivningen om, at en sådan ordning skal sløjfes. Det er fuldstændig op til kommunerne, og der er i den grad fulgt penge med. Senest er der med kommunernes økonomiaftale givet 400 million kroner til det her, ud over at der altså gives mulighed for, at man kan øge forældrebetalingen med de 5 procentpoint, så forældrene medvirker til at betale for maden til deres børn.

Svar:  Det står også den fattige fuldstændig frit for, om han vil spise kaviar eller leverpostej, og om han vil drikke champagne eller postevand. Men der er altså en økonomisk realitet i kommunerne, der gør, at man ikke bare kan bruge af de penge, man ellers skal bruge på folkeskolen og på ældreplejen, til at bygge køkkener i institutionerne. Der er ikke kommet penge nok med ud til kommunerne, til at man kan lave de nødvendige ændringer og sikre, at man kan købe den nødvendige mad, så det ikke bare bliver den billige løsning med de centralsmurte madpakker, og det er det, der er problemet. Men jeg vil spørge ministeren: Hvad med modulordningerne? De opleves af rigtig mange som et kæmpe problem og som et udtryk for, at man tager hensyn til kommunens økonomi i stedet for at tage hensyn til børnene. Hvis man skal tage mest muligt hensyn til børnene, skal man jo have en fleksibel daginstitution, hvor børnene nogle dage kommer på det ene tidspunkt og nogle dage på det andet tidspunkt, alt afhængig af hvad der passer bedst, frem for at de voksne i børnehaven skal stå og kontrollere, hvornår forældrene kommer og henter børnene, og så følger der en økonomisk straf med, hvis de kommer fem minutter for sent. Det er ikke det optimale for hverken børnene eller forholdet mellem forældrene og de voksne i børnehaven.
Kommentar:  Så vil jeg egentlig bare gerne have, at herre Simon Emil Ammitzbøll lige fortæller til den måbende befolkning, hvor meget et folketingsmedlem får i løn i dag, altså den løn, der øjensynligt skal være højere.

Svar:  Jeg tror faktisk ikke, at befolkningen måber. Nu er jeg så heldig, så jeg har set Enhedslistens undersøgelse foretaget af Gallup, der viser, at et flertal af Liberal Alliances vælgere er enige med mig. Jeg er sådan set meget tilfreds med, at Enhedslisten har været så venlig at få lavet en gallupundersøgelse, der viser, at det, vi har sagt i årevis, faktisk også er det, flertallet af Liberal Alliances vælgere mener. Så jeg tror såmænd ikke, at der er nogen, der måber. Det kan da godt være, at Enhedslistens vælgere måber, men det har de sikkert grund til at gøre en gang imellem. Jeg ved ikke, hvad mere jeg skal sige til det.
Kommentar:  Nu har vi jo en statsminister, der har erkendt, at hendes ordre ikke havde lovhjemmel. Så der er ikke nogen tvivl om, at lovhjemmelen ikke var der. Men mit spørgsmål er stadig væk det samme: Hvem var det? Besluttede general Lollesgaard selv at pakke sine tasker, sætte sig ind i en lastbil med et par hundrede soldater og køre til Jylland ud på gårde, hvor der var raske mink? Eller hvem gav den ordre?

Svar:  Det er simpelt hen forkert, hvad herre Marcus Knuth bliver ved med at sige, altså at der ikke skulle være lovhjemmel til forsvarets aktiviteter. Forsvaret har haft lovhjemmel og har lovhjemmel til at udføre opgaver, der ligger inden for forsvarslovens § 7. Og det er det, forsvaret har gjort. Eksempelvis bidrager forsvaret også, når der er fugleinfluenza, som jeg nævnte før, til indsamling af døde fugle og til bortskaffelse af dem. Hjemmeværnet bidrager, når der skal afskærmes, eller når der er aktiviteter rundtomkring. Det er jo ikke sådan, at der, når man agerer inden for loven, så foreligger en ministergodkendelse eksempelvis, og det er jo dér, herre Marcus Knuth går galt i byen, for her agerer forsvaret inden for lovhjemmelen, så derfor skal der ikke gives en eksplicit ordre.
Kommentar:  Kommunalreformen er en decideret centraliseringsreform, og det er den, fordi den jo nedlægger mindre, velfungerende skoler på landet og samler skolerne i store folkeskolefabrikker i de større byer, uden at undervisningen for så vidt bliver bedre. Det gør man ud fra nogle misforståede økonomiske hensyn, for jeg tror jo ikke, at det bliver bedre i længden. Men at påstå som ordføreren, at kommunalreformen ikke er en centraliseringsreform, er altså helt forkert. Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål: Vil Dansk Folkeparti være med til sådan mere målrettet at udbedre de værste skader?

Svar:  Jamen jeg deler ikke ordførerens holdning, nemlig at der er en masse skader, som skal udbedres. Jeg vil sige, at der er nogle udfordringer i, at nogle ting skal tilrettelægges anderledes i forbindelse med de reformer, som vi har været igennem i de seneste mange år. Nu nævnte herre Flemming Bonne noget med »skolefabrikker«. Nu har vi godt nok hørt lidt om, hvad Socialdemokraternes folketingsmedlemmer synes om skoler i Ballerup for eksempel, men jeg læste da en artikel her den anden dag, jeg tror faktisk, det var i B.T., hvor man interviewede et skolebarn fra den pågældende skole i Ballerup, hvor der er over 900 elever. Der spurgte man den dreng: Går du på en god skole? Ja, han var så glad for at gå på den skole. Altså, det er jo ikke skolefabrikker, bare fordi skoler bliver større. Skolerne er jo generelt større i de bysamfund, hvor der bor flere indbyggere mere koncentreret end ude på landet. Så vil jeg gerne sige, at vi selvfølgelig nogle steder nu kan se, at der lukkes folkeskoler i forskellige kommuner. Men jeg vil altså have lov til at komme med den påstand, at det antal skolelukninger, vi ser nu, også ville have været der uden en kommunalreform.
Kommentar:  Jeg ved godt, at der er mange, der siger, at man ikke skal tage enkeltsager op, men enkeltsagerne belyser netop nogle af de problemer, vi har i sundhedsvæsenet. Og når nu det i hvert fald er Dansk Folkepartis prioritet, at vi ser på, hvordan det går de enkelte patienter, så kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, om det her er noget, ministeren måske vil gå videre med til regionen, når man nu sidder og laver økonomiaftaler og de aftaler, man ellers laver med den.

Svar:  Der er ingen tvivl om, at det forløb, fru Liselott Blixt beskriver, konkret virker, som om det er uhensigtsmæssigt, og hvis det konkrete viser sig at være generelt, så er det ministerens ansvar at tage det op. Det vil sige, at hvis det her konkrete eksempel dækker over en generelt manglende planlægning, er det klart, at det så er noget, en minister har et ansvar for at tage op over for sygehusejerne, nemlig Danske Regioner. Og det vil jeg naturligvis gøre.
Kommentar:  Tak, formand, og tak for spørgsmålet. Ja, der er gennemført en analyse af de erhvervsøkonomiske konsekvenser både med perspektiv på fiskeri, på råstofindvinding og så videre Så det er der. Det var også det, som jeg svarede spørgeren i forrige runde, nemlig det her forhold om at gøre regnebrættet op. Der er nogle hensyn til, at hovedstaden kan udvikle sig, og at der skal være råstofindvinding, der honorerer de krav – men der er naturligvis også et forhold i forbindelse med fiskeri, naturmæssige hensyn, habitatsforpligtelser og turisme.

Svar:  Igen mener jeg, at hvis man kigger på økonomien i det, cirka 10 million kroner årligt, så kan man se på, hvor store bygge- og anlægsprojekter der er i hovedstadsområdet, og det er jo en helt anden økonomisk skala. 10 million kroner kan lyde af meget, men det her er jo kæmpestore milliardprojekter. I forhold til CO 2- udledningen, som jeg også nævnte før, kan man jo lave reduktioner andre steder, så man laver en slags byttehandel med det til gengæld for andre ting. Man kan ikke bytte det her særlige naturområde ud med et andet sted, så det er egentlig min kommentar til det. Jeg vil stoppe her.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 114 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Ja, tak til fru Mette Hjermind Dencker for spørgsmålet. Vi deler fuldstændig ønsker behovet for at beskytte religionsfrihed og trosfrihed, og der er store bekymringer i forhold til det rundtomkring i verden. For eksempel har Danmark jo stået i spidsen i FN's Menneskerettighedsråd, hvor vi er medlem nu, for et regionalt indlæg om menneskerettighedssituationen i Saudi-Arabien. Vi fik over 30 andre lande med i et indlæg for netop at påpege menneskerettighedskrænkelser. Og som vi begge to er fuldstændig opmærksomme på, er religions- og trosfrihed en menneskeret, som skal respekteres.

Svar:  Ministeren nævnte også det her med, at hvis vi nu trækker os, altså hvis vi trækker støtten til nogle lande – jeg formoder, at ministeren tænker på ulandsbistanden her, men ministeren nævnte frasen: hvis vi trækker støtten til nogle lande – så kan vi risikere, at det går endnu hårdere ud over de fattige. Og det, som jo er paradokset her, er, om vi skal trække støtten til for eksempel Afghanistan, der er nummer 2 på listen, som vi giver 500 million kroner om året til i ulandsbistand? Skulle vi trække støtten for at sende et kraftigt signal om det? Eller skulle vi via de 100 million kroner være med til at finansiere de krænkelser, der foregår? Det er jo det, der reelt er dilemmaet.