Kommentar:  SF har sammen med Det Radikale Venstre og Enhedslisten valgt at fremsætte det her forslag, fordi vi tror på, at forbrugeren skal have et aktivt valg. Man skal ikke have proppet noget som helst ned i halsen, medmindre man selv siger ja tak til det. Og det er vel i virkeligheden det, det handler om, når vi snakker om reklamer. Vores forslag handler jo i virkeligheden ikke om at udforme en fast model for, hvordan man skal gøre, men om, at man skal nedsætte et lovforberedende udvalg, så vi får begrænset antallet af reklamer og gjort reklamen til et aktivt tilvalg. Det ved vi vil kræve en ændring af markedsføringsloven, hvilket Forbrugerombudsmanden også gør opmærksom på i sit notat af 21. maj 2010, som er lavet på baggrund af en række henvendelser fra private forbrugere, der gerne vil undgå reklamer. Det ønsker SF også. Jeg vil kort gennemgå SF's argumenter for det. For det første på miljøområdet: Danmark har EU-rekord i affald. Det er selvfølgelig altid rart at have rekorder i et eller andet, men jeg synes ikke, vi skal være stolte af, at vi har EU-rekord i skrald. Det er også en problematik, som regeringen tilsyneladende påstår at de tager alvorligt. Vi danskere smider hvert eneste år 802 kg ud i skraldespanden. Og hvis man kigger på reklamer, viser det sig, at det altså er 55 kg om året, vi vælger at smide ud. Hvis man læser regeringens affaldsstrategi, kan man se, at der også står noget om et affaldshierarki, og det handler i virkeligheden om, at vi skal forebygge affald. Det vil sige, at vi skal sørge for, at der bliver produceret mindre affald. Det har transportministeren tilsyneladende ikke læst, eftersom han mener, der ikke er noget miljøproblem her. Men det står meget klart i regeringens egen affaldsstrategi – allerøverst – at man skal forholde sig til at forebygge affald, det vil sige, at der skal være mindre af det. Det vil også kræve, at der er færre reklamer, for man skal være opmærksom på, at ud over, at det er et CO 2 -problem og et affaldsproblem, er brugen af vand og tryksværte faktisk også et problem. Det er så miljøargumenterne. Hvis man nu anerkender, at denne regering jo ikke er specielt grøn, ja, faktisk en lille smule sort, kan man vælge at tage forbrugerbrillerne på og sige, at det så kan være, at forbrugerargumenterne kan overbevise regeringen. For hvor søren er det aktive frie valg blevet af, når reklamerne bliver stoppet ned i halsen på os? Her burde det jo også være et aktivt tilvalg, som det gælder på rigtig mange andre områder i det her samfund, hvor regeringen har travlt med at tale om, at det ikke er noget, vi skal tvinges til, det er noget, vi selv skal vælge. 20 procent af danskerne har valgt at sige nej tak til reklamer i dag og har derfor et nej tak-skilt på deres dør. Jeg er sikker på, at de ville have foretrukket ikke at skulle sige nej tak, men at de andre derimod skulle sige ja tak. Det er så, hvad det er – det er kun 20 procent af danskerne, og dem kunne man måske være lidt ligeglade med. Men hvis man spørger alle danskerne, er det tankevækkende, at hele 50 procent af alle danskere siger, at de godt vil have en ja tak-model. Det er jo ganske mange. Det er halvdelen af danskerne, som siger, at de gerne selv vil have lov til at tage et aktivt tilvalg. Det er baseret på en undersøgelse, som Forbrugerrådet lavede i år. Hver tiende forbruger, der i dag modtager reklamer, siger altså, at de ikke er særlig glade for at modtage reklamer og gratisaviser, men at de ikke har frameldt sig, fordi det er besværligt. De 10 procent er regeringen tilsyneladende også ligeglad med; hovedparten af dem er pensionister, som synes, at den elektroniske virkelighed er lidt mere besværlig, end folk herinde i Folketinget synes. Det er faktisk en problematik, vi tager alvorligt i SF. Det er rigtigt, som ministeren har sagt, at de af os, der har sagt nej tak til reklamer, er ganske godt tilfredse med den nuværende nej tak-ordning. Men det, der er lidt problematisk i den nuværende ordning, er jo, at der går 14 dage, fra man siger nej tak på posthuset og skriver under og så videre, til man faktisk slipper for reklamerne. Det var jo en sag, som de nuværende tilhængere af nej tak-skiltet, som gerne vil gøre det nemmere, kunne gøre noget ved. For det andet skal man være opmærksom på, at med den nye model, som Forbrugerombudsmanden har indført, skal vi forny vores nej tak til reklamer-skilt hvert andet år. Det kan meget vel betyde en tur på posthuset – nu siger ministeren, man kan gøre det med sin NemID, det er jeg lidt i tvivl om, men lad os nu se, om det kan lade sig gøre, det vil da være meget mere praktisk – og hvis det betyder en tur på posthuset, bliver der i hvert fald lange køer. Jeg har også undret mig en del over, at man som forbruger på nettet aktivt skal tilmelde reklamer. Det er jo sådan i det digitale univers, som flere og flere af os befinder os i, at man skal trykke på en knap for at modtage reklamer. Det synes jeg er rart, for jeg synes selv, det er voldsomt irriterende med spam. Det fremgår klart af markedsføringslovens § 6, at alting skal tilvælges, undtagen lige præcis tilbudsaviser. Det giver jo overhovedet ikke mening, og det er i virkeligheden også unfair konkurrencebetingelser. Jeg kan jo slet ikke forstå, at den borgerlige lejr synes, det er i orden at lave unfair konkurrence på den måde, at de, som benytter sig af en digital virkelighed, har nogle vilkår, mens de, der er i den fysiske virkelighed, har nogle andre vilkår – vel at mærke under den forudsætning, at man har et affaldshierarki. Så til prisen ved reklamer – og nu skal jeg prøve at overdøve herrerne herovre i denne side af salen: Jeg kan godt forstå, at dagligvarebranchen arbejder aktivt for, at vi skal have reklamer, for de får jo kunder i butikken ved hjælp af deres reklamer. Men derudover tjener de altså også penge på reklamerne. Det er jo sådan, at producenterne af varer – det kan være Nestlé eller lignende – aktivt betaler for at få deres produkter i tilbudsaviserne. Og derfor ender det med at være forbrugerne, der betaler i form af højere priser på varerne. Så færre reklamer kræver i virkeligheden et ja tak-skilt, og det vil SF arbejde aktivt for, både nu og under en eventuelt kommende regering af anden politisk observans.

Svar:  Man kan jo hurtigt mane nogle problemer frem, når det er et kæmpe problem, at det tager 14 dage, fra man melder fra, til det rent faktisk virker. Der er jo en vis sagsbehandlingstid for det. Jeg kunne forstå på det, fru Pia Olsen Dyhr sagde i sin indledning, at man skulle have mulighed for et aktivt valg. Er det da ikke et aktivt valg, at man har mulighed for at sige nej til reklamer? Det er vel fuldstændig lige så aktivt et valg, som det er, at man har mulighed for at sige ja tak til reklamer. Det var det ene spørgsmål. Det andet spørgsmål er: Hvis de 80 procent, som modtager reklamer i dag, tilmelder sig, hvordan vil det så kunne få mængden af reklamer til at falde? Det er mig komplet uforståeligt, men det kan være, vi regner på forskellige måder. Endelig så synes jeg, at fru Pia Olsen Dyhr skulle fremlægge noget dokumentation for postulatet om, at virksomhederne oven i købet tjener penge på det her. Det findes der overhovedet ikke nogen dokumentation for, jeg kender i hvert fald ikke til det med mine 20 års erfaring i detailbranchen.