kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Først vil jeg kreditere Socialdemokratiet for, at man også er begyndt at bruge udtrykket folkets skole. Det har vi gjort i Liberal Alliance i en del år efterhånden. Selve formålet med det er jo, at folket skal føle, at det er deres skole, for det, der er afgørende for, at rigtig mange forældre har lyst til at have deres barn i skolen, er, at de selv kan præge rammerne, og at de føler sig tilpas der. Så tusind tak for det. Kan man lave et kvotesystem for, hvor mange der skal vælge hvad? Nej, det kan man jo ikke, for så er der ikke længere noget frit valg. Så man skal sørge for, at der er gode skoler, som familierne kan vælge. De fleste går i folkeskolen, og derfor har vi jo alle sammen en særlig optagethed af folkeskolen, og hvordan den har det. Nogle gange er vi lidt for optaget af den, så går der for meget system i den, og så skræmmer vi faktisk forældrene væk fra skolen. Noget af det, som jeg er optaget af, er, at folk igen kan mærke, at det er deres skole.

Svar:  Tak. Altså, jeg har ikke talt om et kvotesystem. Jeg tror nærmest, jeg talte om det modsatte. Men jeg taler meget varmt for, at vi værner om folkeskolen som en skole for høj og lav, og at det er hele folkets skole med en bred tilslutning i samfundet, hvor elever, der kommer fra forskellige baggrunde kan møde hinanden og lære af hinanden. Jeg fik ikke noget konkret svar fra ministeren på, om ministeren også synes, at der er en grænse, så lad mig prøve at spørge anderledes: Hvis nu vi forestiller os, at udviklingen fortsætter, så der også i de kommende år vil være flere og flere, der vælger friskoler, og færre og færre, der vælger folkeskolen, har ministeren så en holdning til, om det vil styrke eller svække kvaliteten i fremtidens folkeskole?
Kommentar:  Det bringer mig ind på noget andet, som jeg ville have sagt i mit første indlæg, hvis jeg havde haft mere taletid. Ministeren var inde på, at han satte sig i mit sted og tænkte, at det måtte være svært at være EU-skeptiker, for hvad skal man sige, hvis der er noget godt i et EU-direktiv? Jeg kan så fortælle ministeren, at så siger vi ja. Vi læser simpelt hen direktiverne igennem og tager stilling til dem: Siger vi ja eller nej til dem; er det, der står, godt eller skidt? Det er i modsætning til japartierne, som jo kritikløst bare stemmer ja hver eneste gang, for det er jo det, der er tilfældet. Jeg kan jo bare nævne madsminkedirektivet. Det er så ikke den nuværende regering, der har implementeret det, men der var jo også en af de fantastiske ting, der kom fra EU, som ukritisk bare blev vedtaget af de fem eller seks japartier her i Danmark. Så jeg vil bare sige, at vores rolle er meget nemmere. Jeg tror faktisk, at det er sværere at være japolitiker, for så skal man nemlig forklare og forsvare en uendelig lang liste ting, der kommer fra EU, og som til tider er ret ulogiske.

Svar:  Det glæder mig, at Dansk Folkepartis ordfører er tilfreds med sin position. Jeg vil ikke udelukke, at det nogle gange er sværere at gå ind i det forpligtende demokrati, forhandle et resultat, vel vidende at man ikke hver gang kan få det præcist, som man vil have det. Det er selvfølgelig alt andet lige nogle gange en mere besværlig position, men det er altså også der, man får indflydelsen, og det er også den måde, demokratiet måske fungerer bedst på, både i Danmark og i EU.
Kommentar:  Tak. Jeg ved ikke, om jeg skal sige tak for den der krigeriske ordførertale, der blev ført med sådan militaristisk stemmeføring. Men det, jeg gerne vil høre ordføreren om, er: Hvis nu der var et flertal, der kunne finde på at føje Dansk Folkeparti og ændre det her, hvad var det så for nogle krige af dem, der har været siden 1992, vi ikke havde deltaget i, altså hvis man havde lagt Dansk Folkepartis ord til grund? Hvis ordføreren kan nå det: Er det kun i dansk luftrum, og er det i internationalt farvand eller i dansk søterritorialt farvand og inden for de danske grænser, at man skal bruge forsvaret? Kan det bruges uden for de ting efter ordførerens mening?

Svar:  Tak for spørgsmålet. Man skulle tale lidt hurtigt for at nå det hele inden for 5 minutter, så det var grunden til den resolutte stemmeføring. Vi mener godt, man kan bruge forsvaret uden for de danske grænser. Det har vi faktisk også skrevet i bemærkningerne. Det er ikke det, det handler om. Men der skal være en trussel mod Danmark, og det er det, der er afgørende. Vi skal ikke deltage i krige, når der ikke er tale om en trussel imod Danmark. Vi skal ikke deltage i operationer, hvor man kun gør det for at indføre menneskerettigheder. Det kunne være Libyen, det kunne være Kosovo. Det er ikke i orden. Men når der er en trussel mod Danmark – det kan være ganske tæt ved vores territorium, men det kan også være langt fra vores territorium – så skal vi selvfølgelig deltage. Og der giver det jo fuldstændig mening at bekæmpe al-Qaeda i Afghanistan, hvor vi var truet, og det giver mening at bekæmpe Islamisk Stat i Irak og Syrien.
Kommentar:  Tak. Nu er det jo tit og mange gange, også i den offentlige debat – og fint med det – blevet efterspurgt: Prøv at vise os nogle konkrete eksempler, hvor der bliver hentet nogle rationaliseringsgevinster som opfølgning på de her store reformer. Her er et fuldstændig klart, enkelt eksempel på, at man kan veksle administration til mere velfærd og service til borgerne. Der er penge at spare ved det. Spørgsmålene er besvaret og ligger i sagen. Er det ikke godt? Burde man ikke kunne sige, at det egentlig var et rigtig godt eksempel på, at det også har været godt at få gennemført nogle af reformerne, som veksler fra noget administration til noget mere service.

Svar:  Som jeg også startede min ordførertale med, er vi Socialdemokrater selvfølgelig altid positive over for, hvis man kan få mere for de samme penge. Derfor synes vi også, at ånden i forslaget og intentionen om at se, om ikke man kan gøre nogle ting på en mere smidig og effektiv måde, er positiv. Men der er altså også bare en masse borgergrupper, en masse interesseorganisationer, en masse forskellige af de forskellige høringssvar, vi har set, som peger på, at der er ting, der er svære at forklare. Kan vi nu nødvendigvis få den samme service? Hvordan bliver medarbejderne stillet osv.? Det synes vi er vigtigt, inden vi bare haster det her igennem, at få ordentligt belyst. Det synes vi er vigtigt. Det kan få katastrofale konsekvenser, hvis folk, der ansøger om folkepension, går glip af ydelser, eller folk, der skal have boligsikring, går glip af ydelser, og det er altså også problematisk, hvis det er sådan, at man ikke længere har de samme kvalificerede medarbejdere, som man tidligere havde, fordi man flytter rundt på dem, fordi man skærer ned og så videre Det skal belyses, inden vi er parate til at tage det her skridt.
Kommentar:  Nu har kommunalreformen betydet, at kommunerne har overtaget arbejdet med den primære forebyggelse. Forebyggelsen drejer sig primært om livsstilssygdomme, og det, man primært går ind i, er KRAM-faktorerne – det er dem, der bliver prioriteret. Er ministeren ikke bange for, at den seksuelle sundhed går tabt? Burde vi ikke sætte et ekstra bogstav til KRAM, så der kom til at stå KRAMS?

Svar:  Det lyder meget godt, men jeg er nu ikke enig, for når unge mennesker er blevet spurgt om, hvorfra de har deres viden om sikker sex, så har hovedparten af de adspurgte faktisk peget på seksualundervisningen i folkeskolen. Og det er jo den kommunale forebyggende indsats over for de unge, der er primus motor for, at det kan lykkes. Kommunerne har nemlig den nære kontakt til de unge og deres forældre gennem læger, sygeplejersker, børne- og ungelærer og pædagoger. Så jeg tror, at der enighed her i salen om, at seksuel sundhed allerede er sat på dagsordenen, også ude i kommunerne.
Kommentar:  Tak for det svar. Jeg vil kvittere for, at ministeren siger, at det ser ud til, at de erfaringer, der har været her i hovedstadsområdet, er gode. Det er også det, som jeg har kunnet læse mig til. Men så kom der alligevel en smule uld i mund, og det ligner jo ikke ministeren. Han plejer at være at være meget klar, men det bliver jo sådan lidt svært at forstå. Man siger, at det er en god idé, men hvornår er det, ministeren er klar til at vurdere en ansøgning vedrørende for eksempel dele af strækningen mellem Vejle og Århus? Ministeren forklarer jo selv, at det er et meget stort område, der er præget af enorm trængsel på bestemte dele af døgnet. Der er jo også et stort lokalt ønske, sågar også fra socialdemokratiske borgmestre, som siger: Lad os nu få mulighed for at køre i nødsporet. Hvordan er tidsplanen for det videre arbejde i den forbindelse?

Svar:  Det står jo alle partier frit for at tage det op til forhandling, og det vil jeg da anbefale Venstre at gøre i de igangværende forhandlinger, vi har. Nu får jeg at vide, at jeg har uld i mund, men det er kun mit ringe forsøg på at komme med sådan lidt tekniske input til debatten her. En af problemstillingerne ved at inddrage nødsporet er jo for eksempel, hvis der sker ulykker, og vi ved desværre, at der er mange ulykker på den del af strækningen. Det er en motorvejsstrækning i Danmark, hvor der ellers heldigvis ikke er så mange ulykker, men der er ulykker dér. Ved ulykker kan det være svært for ambulance, politi og redningsmandskab at komme frem – normalt bruger de nødsporet – hvis det hele stopper til. Det kan være svært at komme frem, hvis nødsporet også er pakket. Det er en af tingene. En anden ting er, at det ikke kan udelukkes – det er vi ved at undersøge øjeblikket – at den samlede hastighed skal komme under 80 kilometer per time, når der ikke er noget nødspor at køre ind i, hvis bilen brænder sammen. Så skal trængslen jo være større end det, som man så kan køre på, hvis man udvider med et ekstra spor. Det er noget af det, vi simpelt hen skal overveje at vurdere rent teknisk.
Kommentar:  Det er jeg meget glad for at høre, for der er jo ikke nogen tvivl om, at de konsekvenser, der kan være af, at man ikke fører det fornødne tilsyn, kan være katastrofale, ikke bare for barnet og den unge, men også for plejefamilien for eksempel, som ikke får den fornødne støtte. For jeg synes jo også, det er vigtigt, at når vi snakker tilsyn, skal det ikke lyde, som om det er en kontrol. Altså, jeg opfatter det egentlig mere, som om det er støtte og vejledning, både til den anbragte og til den plejefamilie, som faktisk yder en fantastisk stor indsats i hverdagen i forhold til at have et barn med store problemer eller et ungt menneske med store problemer i sit eget hjem. Så jeg håber virkelig, det er noget, som ministeren vil følge rigtig meget op på. Men jeg synes, det er problematisk, at vi i dag hører, at der er tal, der viser, at fire ud af fem kommuner faktisk ikke lever op til det, som de er forpligtet til, og derfor vil jeg egentlig godt høre ministeren måske præcisere lidt mere: Vil det sige, at vi om et halvt år kan forvente, at samtlige kommuner lever op til de her krav, og at vi ikke vil se de her forfærdelige sager på tv-skærmen eller blive konfronteret med dem som landspolitikere?

Svar:  Jeg tror, jeg har fået sendt et meget klart signal til KL, og jeg oplever, at de reagerer på det. Jeg har selvfølgelig sendt det meget klare signal, at hvis tilsynet fortsat skal ligge i kommunerne, skal der rettes op på det her. Det er man meget bevidst om i KL, og derfor er man jo også gået sammen med mig om at skrive det brev, som så udgår til landets kommuner i morgen. Man er klar til at påtage sig ansvaret og få løftet opgaven. Det synes jeg er en god ting, for for mig er det vigtigt, at vi finder en løsning hurtigt, at vi hurtigt får det her system, som vi altså har reguleret i lovgivningen, til at være gældende og til at fungere. Og jeg tror, at dialog og samtale, blandt andet med KL, hvor vi også meget tydeligt markerer over for hinanden, hvad vi forventer af hinanden for at løfte opgaven og ansvaret sammen, er det, der er vejen frem. Derfor tror jeg faktisk, at partnerskabet, som jeg ser det, afløser mange års evig snak om, at kommunerne ikke gør det godt nok, og svar tilbage fra kommunerne om, at det også er, fordi de ikke har nogen penge. Jeg lægger op til en anden vej, hvor vi i fællesskab og partnerskab løser opgaverne.
Kommentar:  Jeg vil gerne bekræfte det komplekse billede, som spørgeren tegner, af den population, der er kontanthjælpsmodtagere. Der er en stor del af dem, som har komplekse problemer, der skal løses, og som vi har pligt til at sikre midler til at få løst. Men det, der jo foregår i disse år, er en meget omfattende omstilling af den måde, man søger at hjælpe disse mennesker på. For realiteten har jo vist, at de er blevet glemt. De har fået lov til at opholde sig alt for lang tid på kontanthjælp med den konsekvens, at vi har set, at kontanthjælpen er blevet et passivt system, hvor der ikke rigtig er sket det fornødne. Derfor vil det være sådan, at vi vil have skarpt fokus på at følge, at kommunerne sikrer, at der er en afbalanceret indsats i forhold til ressourceforløb eller i rehabiliteringsteam med henblik på at give disse mennesker den rette støtte. Målet med kontanthjælpsloftet er jo ikke at jage mennesker i arbejde. Det er, hvis arbejde er en option, at skabe et økonomisk incitament til også at bruge den.

Svar:  Ministeren siger, det er vigtigt, at det skal kunne betale sig at arbejde, og at kommunerne også skal påtage sig deres del af det her løft, men det er bare lidt svært, når kommunerne i forvejen er så økonomisk presset, som de er. Men jeg skal igen referere til Bedre Psykiatris blandt andet høringssvar i forhold til det her med kontanthjælpsloftet, som de jo ikke er specielt begejstrede for, fordi de mener, at det netop ikke kun er arbejdsløshed, der er et reelt problem, men at der også er en udfordring på sociale og helbredsmæssige områder. Ofte rammer det så også hele familien – det er ikke bare den enkelte, men hele familien. Især i forhold til børn viser forskningen faktisk, at hvis den ene forælder er ramt af en psykisk sygdom, er der en større risiko for, at barnet senere i livet, når det bliver ældre, får psykosociale problemer. Så hvis vi prøver at stresse en psykisk syg i arbejde, medvirker vi faktisk til, at der på sigt bliver endnu flere, der kommer i en psykisk sårbar situation. Så jeg vil bare spørge: Er det måden at løse problemet på? Tror man, at hvis man nu kan få folk hurtigt i arbejde, så skal det hele nok gå – når der i den anden ende er nogle, der faktisk bliver berørt og påvirket af det, for eksempel børnene?
Kommentar:  Godt. Hvornår anser ministeren det her problem for løst? Vi har 20.000 soldater, som får dårlig mad, har døde dyr i deres sengeskuffer og så videre Derudover har vi omkring 1.000 ISS-medarbejdere, som jo også går og frygter for deres job. Kan ministeren eventuelt give en tanke eller en status på, hvornår ministeren mener det her problem kan være løst?

Svar:  Lad mig starte med at sige, at der er meget stor forskel på tjenestestederne. Nu har jeg besøgt rigtig mange af dem, faktisk stort set dem alle sammen, og der er meget, meget forskel på niveauerne rundtomkring. Det kan vi også se på klagerne. Der er nogle steder, hvor det fungerer godt, og nogle steder, hvor det fungerer dårligt. Men det afgørende er jo selvfølgelig det juridiske grundlag, for en kontrakt er jo bindende, og det er også derfor, at det er så væsentligt, at vi har et ordentligt juridisk grundlag og ikke baserer det her på »synes« eller »mener«, eller om man kan lide maden eller ikke kan lide maden, men baserer det på jura og svigt i opfyldelsen af kontrakten. Det er derfor, at det juridiske grundlag er så afgørende her.
Kommentar:  Tak. Behandlingsgarantien har jo været en effektiv patientrettighed på det somatiske område, og jeg kan så forstå, at ministeren vil lave en langsigtet plan. Nu bliver jeg så nødt til at spørge: Hvornår er den færdig?

Svar:  Som jeg sagde, skal vi have et udvalg, der skal arbejde, og som bliver sat i gang, når vi kommer ind i det nye år, og som skal lave den her langsigtede handleplan for psykiatrien og for, hvordan vi i det hele taget tilrettelægger behandlingen af mennesker med psykiske lidelser bedst i vores samfund. Der er ikke sat nogen endelig slutdato for det udvalgsarbejde blandt andet af den grund, at det ikke er nedsat endnu, men de oplysninger vil Folketinget selvfølgelig også få, når det udvalgsarbejde går i gang.
Kommentar:  Ja, og jeg synes bare, at ordførerens eget eksempel beviste, at familierne godt selv kan klare det. Og det synes jeg jo skal stå som en rigtig god pointe efter den her debat, altså at personligt ansvar er rigtig godt, og en mindre stat er også rigtig godt.

Svar:  Jamen pointen var sådan set med de to familier, som var beskrevet i artiklen, at de hilste forslaget velkommen. Og det er der så også flere eksperter der gør, blandt andet har det fået en pæn modtagelse af hjerneforskere og andre, som beskæftiger sig med den her digitale afhængighed. Så jeg tror sådan set, at forslaget har fat i noget, som er efterlyst og ønsket af mange.
Kommentar:  Det undrer mig, at ministeren ikke kommer ind på Tour de France i den forbindelse, for ministeren må altså forvente, at folk – de mange, mange tusind mennesker, der går op i det her broløb – også læser aviser, også følger med i medierne. Og det kan jo synes noget mærkeligt, at den selv samme regering, som transportministeren repræsenterer, har sendt en ansøgning til Tour de France om, om Touren ikke nok kunne få lov til at starte i Danmark og man kunne cykle ud over Storebæltsbroen. Jeg synes, det er en god idé med den ansøgning. Jeg synes, vi skal have mange flere af den her slags sportsevents til Danmark, det er godt for brandingen, det er godt for motionen, det er godt for turismen med flere af den slags ting. Men så kan det altså klinge noget hult, når man så bagefter skal høre, at det der med cykler over Storebælt er en rigtig god idé for professionelle cykelryttere, men at det nu lige pludselig skulle være et kæmpestort problem, lige så snart det er den brede befolkning, der kan få lov til at løbe hen over Storebæltsbroen en gang hvert tredje år under fuldstændig kontrollerede og ordnede forhold på en dag, hvor der ikke er særlig meget trafik, kan jeg altså ikke se rimeligheden i. Jeg har lige været i Slagelse, og det, jeg bliver mødt med, er, at folk er sure over det. Jeg har også lige haft en gruppe inde fra Korsør, og det er det, de spørger til. De forstår simpelt hen ikke rimeligheden i det her, det giver ikke mening. Og når jeg så samtidig kan læse mig til i aviserne, hvor mange Venstrefolk – også aktive og fornuftige folketingsmedlemmer – der går ud og direkte opfordrer transportministeren til at ændre holdning her, så har jeg svært ved at se, hvor det er, det her kommer fra. Er det en regeringsbeslutning, der er blevet truffet? Er det ministeren selv, som har taget initiativet og så fået et nik fra statsministeren? Er det en beslutning, der er blevet truffet i et koordinationsudvalg, eller hvor er den her beslutning blevet truffet?

Svar:  Jeg håber, jeg får lige så meget tid som herre Rasmus Horn Langhoff til at svare på spørgsmålet. Jamen der er en forskel på et motionsløb og så det, at Danmark kunne få lov til at afholde en Tour de France Grand Départ. En Tour de France Grand Départ er ikke bare en enkelt dag med en hurtig start i Danmark. Det er en 3-4-dages start i Danmark, som ville kunne give Danmark meget stor opmærksomhed internationalt, og som jeg tror ville være en meget stor begivenhed for hele Danmark og være med til at markedsføre Danmark. Jeg tror, der er bred enighed om, at hvis det kan lade sig gøre, bør vi også have mulighed for at afholde sådan en event i Danmark.
Kommentar:  Det skal forstås sådan, at det kan man kalkulere med? Jeg har adskillige, der skriver til mig, og dem skal jeg skrive til, når jeg nu har haft den her drøftelse med ministeren. Hvad skal de sige til deres vognmænd? De skal sige til deres vognmænd, at ministeren i dag har sagt, at det træder i kraft den 1. juni, og at de godt kan kalkulere med at få tilladelsen. Men kan de søge den, for der ligger formentlig også i det, at politiet skal lave nogle vurderinger i forbindelse med den konkrete ansøgning? Derfor er det lidt vigtigt, at de ikke først skal søge efter den 1. juni, for så bliver det lidt sent. Så vil de kunne søge i dag, og er de oplysninger ude hos politiet, så de faktisk ved, at der kan søges nu?

Svar:  Det er en god regel, at en minister skal svare på det her, han har med at gøre. Jeg skal lave reglerne, justitsministeren og politiet skal finde ud af, hvordan de håndterer det der. Men jeg kan ikke have en anden holdning, end jeg har. De gør det, de plejer at gøre, for vi har bare sørget for at udvide ordningen, og så er der selvfølgelig nogle regler for, hvordan man skal køre, men det ligger alt sammen derinde. Det ligger også på vores hjemmeside, men i spørgsmålet om, hvornår politiet gør hvad, skal man rette henvendelse til politiet.
Kommentar:  Til den sidste del af det: Ganske vist er jeg steget i graderne siden det citat, som spørgeren kommer med, men det er simpelt hen ikke mig, der udskriver folketingsvalg – endnu – men det må vi jo se på. Det illustrerer jo sådan set meget godt den balance, som vi skal have: at vi  skal  komme i mål. Vi  skal  vise, at vi faktisk har intentionen om at komme i mål, også når det handler om ammoniakudledning. Men vi har altså også et erhverv, som bliver ramt meget, meget voldsomt af det her. Det er jo ikke nogen stor hemmelighed, at de ambitioner, som den tidligere regering meldte ind, syntes vi var meget voldsomme. De reduktioner, som man lagde til rette her, syntes vi var meget voldsomme. Det argumenterede vi også for på det tidspunkt, og det er derfor, at man skal finde balancen. Men jeg kan forsikre spørgeren og den øvrige befolkning om, at vi  har  ambitioner på det her område. Det er derfor, vi har afsat de her midler.

Svar:  Jeg vil bare forsikre om, at Socialdemokratiet er meget opmærksom på de balancer – meget opmærksom. Men vi er også opmærksom på, hvor skadelig virkning ammoniakken har, som det er i øjeblikket. Vi skal ikke længere tilbage end weekenden, hvor der var en stor forskningsrapport, som DR refererede. Den beskrev, hvor presset heden er, hvor presset de rødlistede dyr på heden er af ammoniakforurening. Jeg refererede tidligere, hvad det betyder for folkesundheden. Så der er nogle balancer, vi skal finde, og det er jeg helt enig med ministeren i. Men hvis man var oprigtigt interesseret i at løse den her udfordring, er det jo underligt, at man skubber løsningen helt til slutningen af regeringsperioden, fordi jo tættere vi kommer på, at NEC-direktivet skal være opfyldt, jo vanskeligere bliver det jo. Regeringen har ikke gjort det lettere for landbruget at håndtere den her problemstilling, fordi man hele tiden skubber de initiativer, som skal løse problemet.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Fru Ellen Trane Nørby ønsker ordet. Værsgo.