Kommentar:  Jamen herre Lars Løkke Rasmussen er velkommen til forhandlinger. Vi lægger vores politik frem, som vi plejer at gøre. Man kan i hvert fald ikke klandre regeringen for, at vi er passive eller ikke lægger helt almindelig og god politik frem. Jeg kvitterer for, når vi laver ting sammen. Det gjorde vi blandt andet i sidste uge, og i dag stemmer Venstre så endelig for den første stramning af asylpolitikken i 12 år, og det er vi selvfølgelig meget glade for. Jeg tror, herre Lars Løkke Rasmussen glemte at fortælle mig, hvilket år i de 10 år, hvor den borgerlige regering havde magten, der var styr på budgetterne ude i kommunerne. For når vi nu bliver klandret for, at der ikke er styr på tingene, så er det jo interessant at spørge, hvordan det egentlig var tidligere, og også glæde sig lidt over, at der nu er styr på den økonomiske politik. Jeg synes stadig, vi er i en situation, hvor Venstre har mange ærinder, de gerne vil diskutere, men hvorfor lægger Venstre ikke en plan frem? I dag åbner man en ny diskussion om, hvad nulvækst er. Før i tiden mente man, at nulvækst ville skade kernevelfærden. Sådan tror jeg man sagde tilbage i 2011. I 2013 fandt man så ud af, at det sagtens kunne lade sig gøre, og nu i 2015 kan man få nulvækst ved at skære sådan lidt hist og pist. Det kan være på overførselsindkomster, eller det kan være i den offentlige sektor. Man må spørge Venstre og herre Lars Løkke Rasmussen: Er det ikke på tide at lægge en plan frem for danskerne? Vi diskuterer i blinde. Vi kommer gerne tirsdag efter tirsdag, men vi diskuterer med hinanden i blinde, så længe Venstre ikke lægger en plan frem.

Svar:  Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at en statsminister, som har fået regeringsmagten ved at stikke blår i øjnene på befolkningen; som i tiden, før hun blev statsminister, stort set ikke lavede andet end at tale for flere offentlige udgifter; og som – da vi forsøgte at få kontrol over løndannelsen i den offentlige sektor – gik rundt hernede på slotspladsen og italesatte et alternativt flertal for en lønpulje på 5 milliard kroner, nu synes, at det mest interessante i vores diskussioner er at kigge i bakspejlet. Helt ærligt: Landet ledes fremadrettet, og jeg kan sagtens få øje på, at det forhold, at regeringen efter valget slog ind på en helt anden kurs end den, man gik til valg på; og at det forhold, at der har været en konstruktiv opposition, som har muliggjort, at vi har lavet to vækstaftaler og en skatteaftale og en række andre tiltag, har gjort, at det lysner. Men vi har altså statsministerens egne ord for et øjeblik siden for, at vi endnu ikke har et selvbærende opsving. Vi har en statsminister, som i sin nytårstale har markeret behovet for flere vækstinitiativer, og så kan man ikke engang få svar på, om der overhovedet kommer nogle forhandlinger. Og hvis der kommer forhandlinger, kan man ikke få svar på, hvornår de kommer. Når der er et skrigende behov; når vi har et fødevareerhverv, der er tvunget i knæ på grund af Ukraine; når vi kommer baglæns ind i 2015; når Danmark i dag er et fattigere land, end dengang statsministeren blev statsminister, så kan jeg ikke engang få svar på det, der var dagens simple spørgsmål: ikke hvad regeringen foreslår, men hvornår regeringen foreslår noget.