kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Igen mener jeg, at hvis man kigger på økonomien i det, cirka 10 million kroner årligt, så kan man se på, hvor store bygge- og anlægsprojekter der er i hovedstadsområdet, og det er jo en helt anden økonomisk skala. 10 million kroner kan lyde af meget, men det her er jo kæmpestore milliardprojekter. I forhold til CO 2- udledningen, som jeg også nævnte før, kan man jo lave reduktioner andre steder, så man laver en slags byttehandel med det til gengæld for andre ting. Man kan ikke bytte det her særlige naturområde ud med et andet sted, så det er egentlig min kommentar til det. Jeg vil stoppe her.

Svar:  Tak for det, formand, og tak for bemærkningen. Jeg forstår godt, at spørgeren gør sig overvejelser om de miljømæssige forhold, og det er jo helt rigtigt, at den miljøtilstand, der er i Øresund, ikke bare sådan lige kan flyttes, og at det også er et væsentligt område, hvorfor vi blandt andet har haft forbuddet mod bundskrab siden 1932. Det er også derfor, at man, når man laver sådan en råstofindvindingsvurdering, så har en miljøvurdering i forbindelse med det, og det er jo et relativt lille og afgrænset område, hvor man kommer til at foretage råstofindvinding, som det er i dag. Derfor er det min vurdering, at vi både tager et miljømæssigt hensyn og et erhvervshensyn i relation til det her og tager hensyn til, at fiskeriet ikke bliver belastet af den råstofindvinding, som skal finde sted.
Kommentar:  Tak for det. Jeg noterer mig selvfølgelig herre Alex Ahrendtsens synspunkter, ligesom jeg jo noterer mig en række andre synspunkter i det her spørgsmål. Som sagt er klagesagen om Vikingeskibsmuseet under behandling, og derfor kan jeg ikke udtale mig, medmindre jeg ønsker at gøre mig selv inhabil, og det gør jeg ikke. Så derfor må vi afvente sagsbehandlingen, inden vi tager det videre forløb.

Svar:  Det har jeg selvfølgelig forståelse for. Når sagen så er afsluttet, kunne man så forestille sig, at ministeren havde lyst til at kigge på, om styrelsens håndtering af disse sager er enstrenget, om der kan ske en opstramning, og om vi skal kigge nærmere på Det Særlige Bygningssyns praksis?
Kommentar:  Jeg slutter afstemningen. For stemte 48 (V, DF, KF og SP), imod stemte 57 (S, RV, SF, EL og ALT), hverken for eller imod stemte  5 (LA). Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Fru Karina Lorentzen Dehnhardt.
Kommentar:  Det ved jeg godt; det har jeg også set at sundhedsministeren har skrevet i en skriftlig kommentar til en avis. Men spørgsmålet til ældreministeren er jo her i dag, om ikke ældreministeren mener, det er en fejl. Burde man ikke i aftaleteksten om en styrkelse af vores sundhedsvæsen, som overhovedet er kommet på tale, fordi der kommer så mange flere ældre – og vi ved, at vi finder de svageste, mest svækkede og mest syge af dem på vores plejehjem – have fastholdt at nævne plejehjemmene, selv om alt ikke kan gå igen fra udspillet?

Svar:  Jo, men jeg har jo altså svaret, at aftaleteksten er væsentlig kortere end udspillet, så det er ikke noget med, at plejehjemmene er skrevet ud af sundhedsreformen med den aftale, som regeringen har lavet med Dansk Folkeparti.
Kommentar:  Jeg synes sådan set, at det, der er det centrale her, er, at det nye tilsyn får mulighed for at pålægge FE at slette nogle oplysninger, hvis tilsynet efter en klage fra borgeren konstaterer, at FE har handlet i strid med reglerne. Det synes jeg sådan set er med til at sikre de muligheder, der er for en kontrol i det her. Man kan selvfølgelig altid tale for og imod den ene og den anden ordning. Jeg synes faktisk, at det her samlet set er en styrkelse af, hvordan tilsynet fungerer. Det giver også nogle bedre muligheder for konkret at klage over FE; såfremt man er utilfreds med for eksempel ens egne oplysninger, har man faktisk nu en instans til det.

Svar:  Det er jo fuldstændig rigtigt. Nu kan man klage, hvis man har en mistanke om, at man er uretmæssigt registreret. Man kan ikke klage, hvis man har mistanke om, at man bliver overvåget eller der på andre måder bliver brudt regler. De klagemuligheder eksisterer ikke. Men det var sådan set ikke det, jeg spurgte til. Jeg spurgte til udpegningen af tilsynets medlemmer, som jo skal ske, så vidt jeg husker, i et samarbejde mellem forsvarsministeren og justitsministeren, som jo er chefer for de to efterretningstjenester, der skal kontrolleres. Ergo er cheferne for tilsynet de samme chefer, som er chefer for efterretningstjenesterne. Vidner det om uafhængighed i kontrollen?
Kommentar:  Jeg kan godt forstå, at ministeren ikke har lyst til at diskutere de tal, der er, og jeg synes ikke, at det her skal udvikle sig til en taldiskussion, for det har vi haft mange gange. Så lad os afstå fra at diskutere det og i stedet se på, hvordan udviklingen så har været. Den oplevelse, rigtig mange forældre har haft, har været, at forholdene er blevet dårligere, også for de voksne, der arbejder i vuggestuer og børnehaver. Regeringen lovede jo, at alting skulle blive meget bedre med kommunalreformen, der ville være så mange fordele ved at få større kommuner, men det, man har oplevet en del steder, er jo, at institutionerne i stedet for bliver slået sammen til kæmpeinstitutioner, 100-børns-institutioner, at det, i stedet for at man har nogle gode, nære institutioner, skal være så stort som muligt, fordi der så kan være færre voksne til at tage sig af børnene. Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren har en ambition om, at der ikke skal ske forringelser for børnene, heller ikke med hensyn til, hvor mange voksne der er i forhold til antallet af børn.

Svar:  Det er jo vanskeligt ikke at komme til at have en diskussion om normeringer, fordi det ligesom var det, der var udgangspunktet for hele spørgsmålet. Der er vi så heldigvis enige om, at kvaliteten i dagtilbuddet er andet og mere end blot normering.  Derfor er det jo også bare vigtigt stadig væk at holde fast i, at hele diskussionen og beslutningen om normeringen, og hvordan man i det hele taget ellers tilrettelægger arbejdet, jo er noget, som er et lokalt anliggende. Det er beslutninger, der tages ude i de enkelte institutioner, ude i de enkelte kommuner, og det er altså ikke noget, jeg mener at vi her fra centralt overhovedet skal kloge os på, for jeg tror faktisk, vi gør institutionerne en bjørnetjeneste, hvis vi herindefra prøver at lave en eller anden rigid central regel om antallet af voksne per barn. Det er vigtigt for mig, at god kvalitet og tid til børnene er andet og mere end normering. Det er et spørgsmål om dagtilbuddets faciliteter og alle de ting, jeg har fået sagt. Og så synes jeg altså også, vi stadig væk skal huske på, at hvis man begynder at diskutere sådan nogle ting som standardiserede normeringer, så standardiserer man altså også børnene og overser simpelt hen deres forskellige behov. Jeg synes, det er så vigtigt, at vi har en lokal prioritering af vores dagtilbud.
Kommentar:  Jamen jeg anerkender ikke ministerens præmisser, og det er jo også derfor, at vi tager denne diskussion i dag. Altså, jeg synes, det er underligt, at man skal opleve en relativt nytiltrådt minister gå ud og sige, at Danmark er et lukket land, og at det er meget svært at få udenlandsk arbejdskraft til landet. Vi kan se, at tallene på, hvor mange der kommer til Danmark enten for at arbejde eller studere, er steget fra omkring 30.000 per år tilbage i 2001 til godt 80.000 i 2010. Det er jo sådan, at der aldrig nogen sinde før har været så store muligheder for at få udenlandsk arbejdskraft til Danmark og i øvrigt for at komme til Danmark for at studere. Vi kan også tage de nyeste tal fra Danmarks Statistik, som jo viser, at der er stor tilgang af internationale studerende ved de videregående uddannelser i Danmark. Der er faktisk sket et stigning fra 2008 til 2010 på 34 procent Det er jo et tegn på, at der både er et stigende antal studerende fra udlandet i Danmark, og at der også er sket en firedobling af antallet af udlændinge, der kommer til Danmark for at arbejde. Så er det jo en kende underligt, at ministeren stadig væk påstår, at det er meget svært at komme til Danmark.

Svar:  Når jeg kigger på tallene, kan jeg konstatere, at det er korrekt, som spørgeren siger, at der kom flere udlændinge til Danmark i 2010, end der gjorde i 2001. Jeg er til gengæld ikke enig i de tal, spørgeren nævner. Vi taler ikke om, at 80.000 kom til Danmark i 2010 – vi taler om, at der alt i alt af både tredjelandsborgere og EU-borgere i 2010 kom lidt over 21.000 til Danmark for at arbejde. Jeg tror faktisk, at både spørgeren og jeg har en interesse i, at vi får arbejdspladser til Danmark, så vi kan klare os i den internationale konkurrence, og at vi ikke, som vi gør i dag – og det gør vi – skal opleve, at man vælger at investere i Sverige, Tyskland og Storbritannien, bare for at nævne nogle af vores nærmeste markeder. De lægger arbejdspladserne der, og det betyder, at vi i virkeligheden taber arbejdspladser i Danmark, og det gjorde vi de sidste 10 år under den borgerlige regering, hvor vi tabte 100.000 arbejdspladser. Den problemstilling tager vi fat på, for vi mener ikke, at Danmarks velfærdssamfund kan eksistere på sigt, hvis vi ikke også sørger for, at der kommer arbejdspladser. Og en af problemstillingerne her er blandt andet spørgsmålet om, hvorvidt det er nemt at få visum eller ej, og der må vi erkende, at de danske regler for at få adgang til at få visum ikke er de samme som for eksempel i Tyskland og Sverige; de er mere besværlige og kringlede, end de er i vores nabolande.
Kommentar:  Tak for svaret, som minder meget om det skriftlige svar, jeg har fået. Grunden til, at jeg har taget det op, skal findes på Fyn, hvor jeg bor. Sydøst for Fyn ligger Langeland, på Langeland ligger Rudkøbing, og i Rudkøbing blev H.C. Ørsted født. Han var videnskabsmand, og han var som bekendt manden bag opdagelsen af elektromagnetismen. Og hvorfor taler jeg om det, når det handler om danske hovednavne? Fordi han var levende interesseret i det danske sprog, og han er grunden til, at vi ikke siger oxygen i dag, men at vi siger ilt. Ørsted er nu navnet på DONG. DONG har simpelt hen besluttet, at man skal hele Ørsted. En anden institution er Professionshøjskolen Absalon. De har sagtens kunnet finde ud af at bruge et dansk navn, men der er en lang række andre, der simpelt hen ikke kan finde ud af det. Nogle kalder sig Learnmark, andre BornPro og andre igen andre engelsksprogede navne. Så der er et problem. Jeg hæftede mig selvfølgelig ved ministerens svar: »Jeg vil se nærmere på, om dette er hensigtsmæssigt«, har ministeren skrevet, og det har ministeren så også sagt i dag. Det er det, der interesserer mig. Hvad betyder »at se nærmere på«? Kan ministeren komme det lidt nærmere?

Svar:  Jeg beklager at træde i formandens sted, men jeg har behov for, at spørgeren træder en lille smule tættere på mikrofonen, for jeg har lidt svært ved at høre det, men jeg gjorde i hvert fald mit bedste for at høre det. Det er forhåbentlig ikke nogen overraskelse for spørgeren, at jeg siger nogenlunde det samme i mit mundtlige svar, som der stod i det skriftlige. Grunden til, at jeg svarer, som jeg gør, er, at jeg deler spørgerens optagethed af det danske sprog og af, at det danske sprog ikke blot skal være et almuesprog, som man ville have sagt i gamle dage, men skal være et levende sprog, som også udvikles af blandt andet videnskabsfolk og de højere læreanstalter. Det gør jeg mig nogle overvejelser om. Hvad betyder det kulturelt? Hvad betyder det for det sproglige ansvar, som blandt andet jeg bærer? Når herre Alex Ahrendtsen beder mig om at udvikle det yderligere, er det selvsagt vanskeligt, for det er jo det, jeg går grubler over i øjeblikket. Grunden til, at jeg for eksempel har kastet mig over overvejelser om begrebet university college, er, at jeg indtil videre ikke forstår, hvad det egentlig betyder.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Jeg var lige ved at sige: Ja, og hvis der er politisk flertal for det, går jeg ud fra. Sådan må det vel også nødvendigvis være. Når jeg har stillet spørgsmålet, er det, fordi jeg har fået en henvendelse fra brovagter, som spørger, hvorfor pokker der nu lige pludselig bliver sat kameraer op. Og jeg har jo stillet et skriftligt spørgsmål til ministeren, nemlig spørgsmål nummer 463, hvor der i svaret også står: »På Hadsundbroen er der i 2017 af sikkerhedsgrunde sat kameraer op i forbindelse med etablering af et system til styring af klap og bomme«. Jeg blev sådan lidt forundret, og så siger jeg: Hvad er det for nogle nye sikkerhedsgrunde, der lige pludselig er kommet, siden man er nødt til at sætte kameraer op? Det bekymrer selvfølgelig også de folk, der arbejder der, fordi de er bange for at miste deres job. Det er klart, sådan er det. Jeg synes, sikkerhedsgrundene svæver lidt i det uvisse, så det vil jeg gerne spørge ind til.

Svar:  Jeg har ikke detailkendskab til, hvordan kameraer hjælper på sikkerheden på broen. Men jeg kan sige så meget, at det ikke har noget at gøre med, at man planlægger at fjerne brovagten og overgå til fjernstyring af klapbroen. Det ligger fast, at det ikke er derfor, man har de kameraer der, men det er, fordi man af sikkerhedsgrunde vurderer, at det vil være godt at have et kamera.
Kommentar:  Tak til ordføreren, vil jeg gerne sige. Jeg forstår også nogle af de bekymringer, man kan have om, hvorvidt kommunerne lever op til sine forpligtelser omkring behandlingsgarantien, men det ville have været rart, hvis Dansk Folkeparti også havde haft de bekymringer, da man i 10 år var støtteparti for regeringen og blev trukket gennem det ene samråd efter det andet om lige netop samme spørgsmål. Men jeg vil egentlig godt stille et spørgsmål. Tidligere var der jo på et tidspunkt nogle overvejelser i Dansk Folkeparti om, at man gerne ville kigge på stofindtagelsesrum; der var blandt andet en sundhedsordfører, og jeg kan ikke huske, om fru Pia Kjærsgaard også var en tur på Vesterbro for at se, hvordan forholdene egentlig er. Er det noget, man fuldstændig har lagt på hylden i Dansk Folkeparti, eller er man her under udvalgsdrøftelsen villig til måske at ændre holdning til det?

Svar:  Vi er meget bekymrede for, hvordan vi kan finde nogle ordentlige løsninger på det her område. Det er også korrekt, at vi over tid har diskuteret mange ting i forbindelse med det her. Jeg mener heller ikke, at det er sådan en sort-hvid ting, for det er klart, at der er positive og negative sider af det her. Vores grundlæggende anke lige nu er sådan set, at vi ikke mener, at den understøttende indsats er effektiv nok. Vi mener faktisk, der er mange andre ting, man kan og bør gøre. Som det også bliver beskrevet i forskelligt baggrundsmateriale, er forudsætningen for, at det her overhovedet giver mening, at der er en meget bred vifte af tilbud, altså at der er reelle tilbud til de narkomaner, der er derude. Hvis der ikke er det, er jeg bange for, at det her simpelt hen bare bliver den der løsning med, at vi nu bare gemmer dem væk i et rum, og den del er vi ikke med på.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-3, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af Radikale Venstre og Alternativet)? De er vedtaget. Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 19 uden for betænkningen af justitsministeren som vedtaget. Det er vedtaget. Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 4, tiltrådt af et flertal (S, DF, V, LA, SF, KF og IA), om ændringsforslag nummer 5-15, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af RV og ALT), om ændringsforslag nummer 16, tiltrådt af et flertal (S, DF, V, LA, SF, KF og IA), eller om ændringsforslag nummer 17 og 18, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af RV og ALT)? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Vi ved jo godt begge to, fordi vi har siddet med uddannelsesområdet længe, at der er en løbende diskussion om, om der er nogle unge, som for nemt bare bliver henvist til at kunne starte på en gymnasial uddannelse. Og derfor tror jeg at man er nødt til at diskutere det her omvendt og sige, at hvis vi nu anerkender, at der kan være nogle, der ikke skulle have haft lov til at starte på gymnasiet, men i virkeligheden burde have været henvist til et andet uddannelsesforløb, og nu står i en situation, hvor man må konstatere, at det kan de ikke klare, så er det en god mulighed, at man kan vælge, at det skal være produktionsskolen, hvis det er det rigtige. Det kan også godt være, at det skal være en anden ungdomsuddannelse – det vil jeg ikke tage stilling til, for jeg er ikke vejleder. Men med det her lovforslag forbyder man den mulighed, der er, selv om det er det rigtige tilbud for den unge, altså sådan, at hvis man falder fra en gymnasial uddannelse, kan man ikke komme på produktionsskolen, selv om det var den, der kunne hjælpe en videre.

Svar:  Det skal der nok findes udveje for. Jeg har fuld tillid til vores vejledere. De er meget dygtige, og de skal nok finde de rigtige anbefalinger til de unge mennesker. Når vi så har kritikken her – og der er også fejltal i det, som ordføreren bringer frem – bliver jeg nødt til at spørge, for nu kan jeg jo høre, at man forventer, at man selv får en anden betydelig arbejdspost efter et folketingsvalg, om Socialdemokraterne så ruller hele genopretningspakken tilbage. Og betyder det, at vi kan regne med skattestigninger for 31,5 milliard kr.?
Kommentar:  Tak for det. Det er fuldstændig rigtigt, at Radikale har nogle prioriteringer, der gør, at vi gerne vil øge udviklingsbistanden. Det er fuldstændig rigtigt hørt og læst, og efter vores opfattelse ligger der helt klart en milliard og venter som følge af færre asyludgifter. Så hvad gør regeringen sig af tanker, når eksempelvis seniorforsker og ekspert i udviklingsbistand, Lars Engberg, siger: Hvis pengene holdes i venteposition, bliver pengene brugt mindre effektivt? Hvorfor venter man på en eller anden model? Hvorfor skal børnene vente på hjælp?

Svar:  Det er jo selvfølgelig et politisk valg, som Det Radikale Venstre træffer, at man ønsker at øge udviklingsbistanden. Men jeg føler mig bare kaldet til at gøre spørgeren opmærksom på, at det parti, som Det Radikale Venstre ønsker skal have statsministerposten, nemlig Socialdemokratiet, endsige ikke har prioriteret at øge udviklingsbistanden i de forskellige oplæg, som man har lavet, senest med »Stol på Danmark«, som var Socialdemokratiets bud på en finanslov. Deri er der ikke prioriteret en stigning i udviklingsbistanden. Jeg synes bare for en ordens skyld, at herre Kristian Hegaard bør være opmærksom på, at det parti, som man altså ønsker skal bære statsministerposten, ikke har den samme politiske prioritering som den, jeg her hører herre Kristian Hegaard give udtryk for.
Kommentar:  Det er jeg et hundrede procent – som i 100 procent – enig i. Det er jo ubegribeligt, at folk vælger Danmark til og bruger vores ytringsfrihed for i virkeligheden at få den til at bryde sammen på sigt, altså bruger vores ytringsfrihed med den ambition at oprette et kalifat, som gør, at de rettigheder, som de kan prædike deres ondskab på, ville ophøre med at eksistere. Det er, kan man sige, retssamfundets dilemma nummer et, og det er fru Mette Frederiksen jo også meget bekendt med, fordi fru Mette Frederiksen indtil for nylig sad som landets justitsminister præcis i det her krydsfelt mellem grundlovens frihedsrettigheder og så den politiske ambition om at handle op imod det. Jeg kan forsikre spørgeren om, at vi inden for rammerne af den danske grundlov er parate til at gå så langt, man kan, for at tage et opgør med hadefulde prædikanter.

Svar:  Nu begynder vi at nærme os noget, der kan blive rigtig interessant. For den radikalisering, som vi nu har set i Frankrig, som vi har set i Belgien, og som vi oplevede på allerværste vis i Danmark med terrorangrebet tilbage i februar måned, den interne og indre radikalisering af børn og unge her er jo en af vor tids største terrortrusler. Og det, at vi iblandt os har mennesker, der får tilladelse til at komme til Danmark og har tilknytning til en af de danske moskeer, og som bruger den talerstol til at opildne til et had mod vores samfund, mod vores jødiske befolkning, mod mennesker, der er homoseksuelle, mod kvinder, mod demokratiet og friheden, bliver vi nødt til at håndtere på en anden måde end tidligere. Jeg nåede som justitsminister at igangsætte et arbejde – jeg nåede ikke at færdiggøre det, fordi folketingsvalget blev udskrevet – og jeg vil gerne spørge statsministeren, hvordan det går med det arbejde. Mit forslag er, at hvis en hadprædikant optræder eksempelvis i London med udemokratiske, radikaliserede tanker og ideer, skal vedkommende ikke længere have fri adgang til at kunne rejse videre til Madrid eller Berlin eller København eller til Grimhøjmoskeen. Vi bliver nødt til at opstille et værn, så ingen bare kan påkalde sig frihedsrettighederne og bruge dem til at undergrave og underminere det mest dyrebare, vi har. For det er de kræfter, der med deres tale og deres tanker underminerer vores mulighed for at oppebære et frit Danmark og et frit Europa. Derfor et konkret spørgsmål: Kan vi møde hinanden i spørgsmålet om meget mere håndgribeligt at tage fat om de hadprædikanter, der er med til at underminere selve fundamentet for et frit og levedygtigt Danmark?
Kommentar:  Det ville jeg ønske jeg kunne give. Jeg har ikke nogen viden om det. Jeg kan bare sige, at som forurettet borger ville det i hvert fald være naturligt enten at indgive en politianmeldelse selv eller i fællesskab, eller hvordan man nu kan blive enige om det, eller rette henvendelse til Datatilsynet. Datatilsynet kan så også i sager indgive en politianmeldelse. Det synes jeg må være den rigtige vej at gå, at de folk agerer enten med politiet direkte eller Datatilsynet, der så kan komme med en udtalelse, eller direkte anmelde det til politiet.

Svar:  Mange tak til ministeren for lige at repetere det, der også var i det første svar, i forhold til hvordan selve sagsgangen er her, at man altså som borger skal henvende sig til Datatilsynet, og så kan de gribe ind. Det synes jeg er positivt bliver klarlagt. Skulle der sidde nogle af de her 700 chauffører derude og føle sig forulempet, så ved de nu, hvad de skal gøre. Men har ministeren ikke haft lejlighed til at spørge ind til det her? For det er alligevel en voldsom sag, altså, med hele 700 chaufførers følsomme dokumenter, der ligger derude. Har ministeren ikke inden den her besvarelse prøvet at indhente informationer om, hvad der er status i sagen?