kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg var godt klar over, at det spørgsmål ville komme. Som det jo også fremgik af mit svar på det forrige spørgsmål, mener jeg, at der fortsat er behov for at udvikle det kommunale finansieringssystem, så det netop løbende tilpasses de udfordringer, som kommunerne står over for. Vi står dog ikke i en situation, hvor der er et dokumenteret behov for sådan et decideret hasteindgreb. Det saglige vil være først at undersøge, om der er et behov for justeringer, og så derefter bygge eventuelle forslag til justeringer på grundige analyser. Det indgår i aftalen mellem regeringen og forligspartierne bag udligningsreformen, at der her i efteråret 2009 igangsættes et arbejde i Indenrigs- og Socialministeriets finansieringsudvalg om opfølgning på udligningsreformen. Det arbejde vil blive afsluttet med udgangen af 2010 med henblik på, at eventuelle ændringer kan blive behandlet i Folketinget i foråret 2011. Det vil nemlig være forudsætningen for, at eventuelle justeringer vil kunne få virkning fra 2012. Jeg mener simpelt hen ikke, det er realistisk at fremskynde det her arbejde, for det må altså tillægges afgørende vægt, at ændringer i udligningssystemet skal være baseret på seriøse og grundige analyser. Med hensyn til de kommuner, der i forbindelse med budgetlægningen for 2010 har kunnet opfattes at være i en særlig vanskelig økonomisk situation, er der taget særlige initiativer. Det er vigtigt at holde sig for øje, at der for disse kommuner ikke er tale om strukturelle forhold, som det måtte forudsættes at udligningssystemet skulle korrigere for. Der er derimod tale om forhold, der aktuelt har kunnet give et særligt pres på disse kommuners likviditet. Initiativerne er for det første den pulje, som spørgeren kender, på de 500 million kroner til skatteforhøjelser i et mindre antal kommuner og for det andet en ekstraordinær forhøjelse af særtilskudspuljen til 500 million kroner i 2010 til vanskeligt stillede kommuner.

Svar:  Nu har vi i Syddjurs holdt en del møder, og der er blandt andet holdt møder med to folketingsmedlemmer, mig selv og så fru Anne-Mette Winther Christiansen fra Venstre, samt de to spidskandidater fra henholdsvis Venstre og Socialdemokratiet, for vi er selvfølgelig gået ind og har kigget på, hvordan det kan være, at Syddjurs har det så svært, og vi er gået ind i et konstruktivt samarbejde om det her. Vi var alle enige om, at hvis ikke det her blev ændret nu, ville det gå helt galt for kommunen. Hvis de skal undvære de her mange millioner i et budget, hvor de i forvejen skal spare, vil det blive utrolig svært for dem. De har jo så fået lov til at hæve skatten, som ministeren før sagde, men ikke nok i forhold til det tab, de har haft, slet ikke nok. De skal ud og lave flere besparelser, end de i forvejen har gjort. De skal ud og lukke flere skoler, skære i ældreomsorgen og andre ubehageligheder, de har prøvet før. Det er sådan nogle ting, de skal ud at prøve. Er ministerens eneste gode råd til Syddjurs Kommune så nu: Gå nu ud og find nogle flere besparelser, for I får ikke yderligere hjælp inden 2012?
Kommentar:  Jeg tror, det kan blive meget svært. Voldssager er jo generelt kendetegnet ved at være så forskellige – altså, voldssager kan være mange ting – at det kan være rigtig svært at angive både en normal straf og en minimumsstraf. Jeg synes, vi skal passe meget på med minimumsstraffe, især hvis der er tale om et tvivlstilfælde. Her kan man måske forestille sig, at der, hvis der er en minimumsstraf, alt efter hvad den er, vil være en øget tilbøjelighed til at sige, at så må usikkerheden komme den tiltalte til gode – ved at man er mere forbeholden over for at dømme vedkommende skyldig. Men jeg synes, vi skal kigge åbent på det. Hvis vi kan se, at den praksis om ubetinget fængsel, vi har sagt skal være praksis, ikke er praksis, skal vi have fundet ud af, hvordan vi gør noget ved det. Det er jeg enig i.

Svar:  Jamen det er sådan lidt paradoksalt. På den ene side siger ministeren i den indledende besvarelse, at ministeren egentlig synes, at udgangspunktet er, at man skal i fængsel, hvis man er voldelig over for offentligt ansatte. På den anden side kan jeg hive en sag op fra dagspressen om, at der er nogle, der har sparket en kvindelig politibetjent i ansigtet og er sluppet af sted med betinget fængsel. Så er der selvfølgelig hele spørgsmålet om, hvordan man skal taksere det. Altså, vores udgangspunkt er, at der, hvis man gør det, ikke er nogen gråzoneproblematik. Når man sparker nogen i ansigtet, er der ikke en gråzone. Der er man bare klart gået over stregen. Der kan vi slet ikke forestille os, at man kan leve med, at det skal udløse betinget fængsel.
Kommentar:  Hvis ingen gør indsigelse mod fremme af denne forespørgsel, betragter jeg Tingets samtykke som givet. Det er givet.

Svar:  Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Inden jeg starter afstemningen, vil jeg bede jer hver især kigge efter, om der står korrekt navn i jeres afstemningspanel. Det ser det ud som om der gør. Så vil jeg starte afstemningen. Der foreligger tre forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nummer V 12 af Rasmus Stoklund (S) og Halime Oguz (SF), og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 52 (S, RV, SF, EL og ALT), imod stemte 34 (V, KF, LA og Susanne Zimmer (UFG)), hverken for eller imod stemte 11 (DF og NB). Forslag til vedtagelse nummer V 12 er vedtaget. ( Ved en fejl blev endnu en afstemning sat i gang, men den blev afbrudt ). Vi har haft lidt problemer med afstemningen, men det første forslag til vedtagelse er vedtaget, så vi har sluttet afstemningen. Derfor er forslag til vedtagelse nummer V 11 af Marie Krarup (DF) og Mette Thiesen (NB) og forslag til vedtagelse nummer V 13 af Morten Dahlin (V), Marcus Knuth (KF) og Henrik Dahl (LA) bortfaldet. Forespørgslen er afsluttet.
Kommentar:  Det har været en kraftpræstation af vores undervisere og vores ledelser derude, som på bedst mulig vis har omlagt mest muligt af undervisningen. Ville vi hellere have haft det anderledes? Ja, selvfølgelig, for ellers var det jo den her måde, vi normalt havde indrettet det på; det er det ikke. Jeg vil faktisk godt i den her sammenhæng rose vores uddannelsesinstitutioner for den meget tætte dialog, vi har haft. Det er faktisk dem, der har taget på sig at vurdere, hvad der krævede fysisk fremmøde, og hvad der ikke gjorde, og derfor har det været en lokal beslutning, hvilke eksamener der krævede fysisk fremmøde. Det vil jeg godt rose for og anerkende er vigtigt, nemlig at det er folk med lokalkendskab, som kender lokalerne, som kender de studerende, og som kender fagene, og ikke os, der politisk har skullet vurdere hver enkelt eksamen. I forhold til det samlede smittetryk handler det jo også om, hvor mange vi kan tåle tager bussen derhen, hvor mange vi kan tåle køber en kop kaffe på vejen, og hvor stor mobilitet samlet set i samfundet vi har råd til. Og vi kunne godt vælge at åbne op for alle vores videregående uddannelser, men så ville der have været noget andet, som vi ikke kunne åbne op, og på den måde er det hele jo en helhed.

Svar:  Tak. Det glæder mig, at der er den forståelse og den åbenhed, men jeg vil igen holde fast i, at et 60 m² stort lokale burde være stort nok til tre personer. Jeg forstår, at vi er enige om – eller jeg går i hvert fald ud fra, at vi er enige om det – at samfundet har hårdt brug for lærere, sygeplejersker, socialrådgivere, jordemødre, maskinmestre og mange, mange andre, som står med deres afsluttende eksamen nu eller skal til deres afsluttende eksamen nu. De har været hjemme i 2 måneder, og de skal ud og bruge det, de har lært, i praktik. Hvad vil regeringen gøre for at sikre, at de studerende i alle de praktisk orienterede fag såsom jordemoder eller maskinmester får de nødvendige færdigheder inden de afsluttende fag?
Kommentar:  Vi er meget bekymrede for, hvordan vi kan finde nogle ordentlige løsninger på det her område. Det er også korrekt, at vi over tid har diskuteret mange ting i forbindelse med det her. Jeg mener heller ikke, at det er sådan en sort-hvid ting, for det er klart, at der er positive og negative sider af det her. Vores grundlæggende anke lige nu er sådan set, at vi ikke mener, at den understøttende indsats er effektiv nok. Vi mener faktisk, der er mange andre ting, man kan og bør gøre. Som det også bliver beskrevet i forskelligt baggrundsmateriale, er forudsætningen for, at det her overhovedet giver mening, at der er en meget bred vifte af tilbud, altså at der er reelle tilbud til de narkomaner, der er derude. Hvis der ikke er det, er jeg bange for, at det her simpelt hen bare bliver den der løsning med, at vi nu bare gemmer dem væk i et rum, og den del er vi ikke med på.

Svar:  Det er jo sådan, at Sundhedsstyrelsen tror jeg det er, hvert år udgiver den rapport, der hedder »Narkotikasituationen i Danmark«, hvor man ikke alene kan læse om udfordringerne, men også om de mange tiltag, der er i Danmark. Selv om vi jo har haft samråd på samråd om, hvorvidt kommunerne lever op til den forpligtelse, de har om at yde behandling, kan vi jo ikke lave om på, at Danmark er et land, hvor man har ret til at få behandling inden for 14 dage, hvis det er sådan, at man søger behandling. Det her forslag går så et skridt videre, og med det prøver vi på at hjælpe de mennesker, som endnu ikke er motiveret til at komme i behandling, eller som af forskellige årsager stadig væk er i en periode i deres liv, hvor de hverken er på vej ind i stoffri behandling eller i substitutionsbehandling. Selv hvis de er i metadonbehandling, kan de jo godt falde tilbage, og så vil det her også redde deres liv, altså at de går ind i et stofindtagelsesrum og får hjælp igen og i hvert fald overlever deres stofmisbrug. Så kan ordføreren ikke godt se, at vi på mange områder i Danmark, også på det øvrige sundhedsområde, godt kunne ønske os, at tingene var lidt bedre? Vi må derfor hele tiden tage nye skridt for at forbedre kræftbehandling og hjertebehandling og dermed også alkoholbehandling og stofmisbrugsbehandling, når det eksisterende nu ikke nødvendigvis er perfekt.
Kommentar:  Nu er det rent faktisk sådan, at det ene af de spørgsmål, som statsministeren afviste at svare på, som jeg havde stillet til spørgetimen i sidste uge, jo rent faktisk netop var noget, statsministeren selv havde udtalt sig om – ikke på et pressemøde eller tilfældigt på gangen, men netop i spørgetimen ugen før, nemlig den 30. november, hvor statsministeren udtalte, »at det selvfølgelig skal være sådan, at man tjener mere ved at gå på arbejde end ved at være på en ydelse«. Derfor synes jeg jo sådan set, at det kun er ret og rimeligt så også at svare på her i Folketinget, om det er et princip, der skal gælde helt generelt, at man skal tjene mere ved at gå på arbejde end ved at være på en offentlig ydelse. Man må sige, at den 30. november havde statsministeren jo ikke den samme karrige holdning og tilgang til det her område, som hun så fik ugen efter. Derfor efterlader det her os ved spørgsmålet om, om statsministeren synes, at det er ret og rimeligt, at statsministeren udtaler sig så bombastisk om et meget, meget principielt emne den ene onsdag for så den næste onsdag at sige: Det har jeg ikke yderligere kommentarer til.

Svar:  Jeg tror, det vil være sådan rigtig mange gange, at statsministeren udtaler sig, forhåbentlig også klart og bombastisk, om et emne, og at det så vil være sådan, at ressortministeren overtager en del af arbejdet i Folketinget derefter. Sådan har det været for min forgænger, og sådan vil det også være for mig. Det, der egentlig er det rare for mig i dag, er, at jeg kan støtte mig så klart op ad den hidtidige praksis, som jeg egentlig også gik ud fra at fru Inger Støjberg støttede, eftersom hun var en del af den tidligere regering. Praksis var altså meget, meget klar, og det står meget klart, at selv om man på et pressemøde bliver spurgt og svarer på spørgsmål om en sag, betyder det ikke, at man overtager ansvaret for den pågældende sag i Folketinget. Man kan jo egentlig også godt regne ud, at det ikke kan være sådan, at fordi en statsminister svarer på spørgsmål om alle sager, og det gør han eller hun jo, at man med rimelighed kan stille spørgsmål om alle sager i Folketinget. Man kan godt prøve, men det er vel ikke helt rimeligt, at man så bliver fornærmet, når det henvises til den minister, som det egentlig vedrører. Der har vi jo et godt system, hvor vi har masser af ministre, som brænder for at svare på spørgsmål hernede, og det er vel sådan, at de skal svare på spørgsmål inden for deres ressort.
Kommentar:  Det kan jeg uden tøven give tilsagn om. Det med, at Dansk Kirke i Sydslesvig gør folkekirken lidt større, er jo en parallel til det slogan, som den store kulturelle forening Sydslesvigsk Forening har, nemlig: »Vi gør Danmark lidt større!« Så lad os gribe bolden ud fra en oprigtig interesse for og kærlighed til det danske mindretal syd for grænsen.

Svar:  Jeg vil bare gerne kvittere for det positive tilsagn om fortsat dialog, og det håber jeg så også at man hører syd for grænsen, og det tror jeg bestemt også vi får ros for fra biskoppen i Haderslev. Tak for det.
Kommentar:  Hvis det var virkeligheden, ville jeg da synes, at det var fuldstændig rigtigt. Men det er jo ikke virkeligheden. Det er jo regeringen, der fastsætter nogle utrolig stramme økonomiske rammer for kommunerne, så man ikke har mulighed for at prioritere. Det er regeringen, der har villet standardisere børnene og har villet standardisere vuggestuer og børnehaver ved at indføre centraliserede læreplaner; helt fra at de er 6 måneder gamle, skal samtlige børn i dette land lære det samme. Da man startede med at indføre dem, var de oven i købet så detaljerede, at samtlige børn skulle lære at lege med ler. Man fandt så hurtigt ud af, at det nok var lidt for standardiseret. Men det er denne regering, der har haft tanken om standardisering og centralisering, har diskuteret sprogtest og så videre af samtlige børn. Det, jeg gerne vil have ministeren til at svare på igen, er: Har ministeren en ambition om, at der ikke skal skæres i antallet af voksne i forhold til antallet af børn, så der ikke bliver endnu flere børn, der skal kæmpe om at få en voksen, der har tid til at snakke lidt med dem, har tid til at holde dem lidt i hånden, har tid til at læse en bog for dem?

Svar:  Nu skal vi jo også debattere indholdet i selve dagtilbuddet i det næste spørgsmål, men altså, lad mig starte med at sige til det, som fru Line Barfod spørger til: Altså, min klare opfattelse er, at der har været bred opbakning til, at vi har fået sat fokus på, hvad indholdet i dagtilbuddene er. Både de faglige organisationer og kommunerne og store dele af Folketinget har simpelt hen været så optaget af at understøtte, at dagtilbuddet er et sted for læring. Derfor har vi sat fokus på læring og har taget en masse initiativer i den retning, og det ændrer altså ikke ved, at vores afbureaukratiseringsprojekt så også viste, at der var nogle af de regler, der kunne forenkles. Det er det, vi har taget alvorligt. Men det ændrer ikke ved, at fagligheden og kvaliteten i det dagtilbud, som vi ser i dag, jo er markant forbedret i forhold til for en årrække siden ved, at der netop er sat fokus på læring i daginstitutionen også.
Kommentar:  Jeg synes, det er et tyndt svar. Jeg vil også spørge: Hvem ved egentlig i øvrigt, hvad man forpligter sig til og ikke forpligter sig til i den her aftale? Regeringen siger, at man ikke forpligter sig til noget, samtidig med at regeringen siger, at de lande, som skal tage deres borgere tilbage – altså dem, som er kommet her – forpligter man til at tage deres borgere tilbage. Det vil sige, at det er sådan lidt dobbelt, ikke? Hvad er det egentlig lige, man forpligter sig til i den her aftale? Jeg vil i hvert fald sige, at man moralsk forpligter sig til at overholde den her aftale, som man tilslutter sig og underskriver. Det er deri, jeg ser et problem. Og den her passus står der altså, som en del af det: at man ikke skal understøtte medier, som fremmer intolerance. Hvad er så intolerance? Altså, jeg vil godt have regeringen til at forholde sig mere substantielt til det, der faktisk står i den her FN-migrationspagt, for det synes jeg ikke regeringen gør. Man siger på den ene side, at det ikke er juridisk forpligtende, og på den anden side mener man så åbenbart, det er forpligtende i forhold til nogle bestemte lande, som man gerne vil have til at gøre noget bestemt. Begge dele kan ikke være rigtige. Jeg synes bare, det er sørgeligt, at vi er kommet ind i det her spor, hvor man beslutter sig for at underskrive en migrationspagt, der går stik imod den politik, vi forsøger at føre i Danmark – herunder også adresserer, at medierne skal spille med på den vogn. Det synes jeg bare er ringe; jeg synes, det er dårligt. Hvis jeg så fik den idé, at jeg godt kunne tænke mig at vælte regeringen på det her spørgsmål, så ville der komme en ny regering med Mette Frederiksen, som ville sige præcis det samme og underskrive det her. Jeg synes bare, det er på tide, at vi begynder at konfrontere de problemer, der er, med den her parallelverden af FN-resolutioner og -pagter og alt muligt andet, som går stik imod den virkelighed, der er i Europa.

Svar:  Jeg vil i hvert fald sige, at det er derfor, det er afgørende, at vi også bidrager med vores stemmeforklaring, altså hvad det er, vi lægger vægt på i den her aftale, og det kommer vi til. Det kan jeg sige er noget af det, vi sidder og skriver på i øjeblikket. Når det er sagt, vil jeg gerne igen understrege, at jeg om nogen går ind for ytringsfrihed – det tror jeg heller ikke der er nogen der kan være i tvivl om. Og om nogen går jeg også ind for en fri og åben debat. Jeg benytter mig også selv af den. Jeg mener rent faktisk, helt ærligt, at vores udlændingepolitik i Danmark og det politiske klima i Danmark er sundt på den måde, at vi netop altid har kunnet diskutere det her åbent og frit – måske ikke altid, men i hvert fald igennem de seneste år – og det skal vi blive ved med. Og det kommer vi til at blive ved med. Så det ændrer det her på ingen måder på.
Kommentar:  Nej, det er meget muligt. Jeg har ikke deltaget i de aftenmøder, som Thomas Danielsen har deltaget i, så jeg skal ikke kunne sige, hvad han har diskuteret med andre eller med sig selv. Men med den tekst, der ligger her, og den energiaftale, der er, har kommunerne jo en mulighed for inden den 1. januar 2019 at forholde sig til: Hvad er mulighederne inden nytår, og hvordan kan mulighederne være efter nytår? Og der har kommunerne altså den mulighed, at hvis de synes, de gerne vil sikre, at der er flere, der er tilsluttet fjernvarmeforsyningen, så kan de gå ind og definere de forbrugerbindinger inden den 1. januar 2019. Det er sådan set det, jeg gør opmærksom på, altså at den mulighed er der. Og jeg synes, det er et voldsomt pres at lægge på nogle kommuner med hensyn til et lovforslag, som har været i høring, og som man vel vedtager her den 18. eller 19. december – og så kan de jo indkalde til et ekstraordinært byrådsmøde mellem jul og nytår og så forholde sig til ud fra de investeringer, de kan se, hvad det er, de vil foretrække af løsning. Så den her lov kan jo sådan set medføre, at der er nogle kommuner, der vil gardere sig. Det er sådan set bare det, jeg siger.

Svar:  Altså, nu må man stoppe i Enhedslisten. Det har været varskoet siden før sommerferien, at det her vil ske. Vi gør det så på en ordentlig måde, som gør, at kommunerne har et halvt år til at passe det ind og gøre sig nogle overvejelser. Hvis man selv vurderer, at ens kompetencer ikke rækker til at drive et forsyningsværk uden at binde kunderne, så har man rent faktisk muligheden for det. Men det skal man så også have kritik for. Nu skal vi både have kritik fra den ene og den anden side. Jeg synes faktisk, at Enhedslisten, som jeg må bede om at bekræfte, at man har tilsluttet sig energiaftalen og den tekst, der står her, skulle stå ved det ansvar, at man har indgået en energiaftale, hvor det står helt klart og tydeligt, at fra årsskiftet kan man ikke pålægge nye borgere en binding til et bestemt værk. Har man tilsluttet sig den tekst, eller har man ikke tilsluttet sig den tekst?
Kommentar:  Europol-samarbejdet er vigtigt for det åbne danske politi. Derfor ønsker vi at komme af med retsforbeholdet og omdanne det til en tilvalgsordning. Når det handler om vores efterretningstjeneste og kampen mod terror, er det regeringens klare overbevisning, at vi skal have en stærk efterretningstjeneste. Det gælder både i det nationale fokus og også i muligheden for at samarbejde på tværs af landegrænser. Det kan vores efterretningstjeneste heldigvis.

Svar:  Kan ministeren oplyse mig om, hvorvidt det er politiet eller PET, der i så fald ville udstede en arrestordre, hvis det nu skulle være i Bulgarien? Det er jo så det, der er afgørende for, om det vil falde ind under Europol-samarbejdet eller ikke.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 102 (S, DF, V, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 10 (EL), [hverken for eller imod stemte 0]. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 1-15 af beskæftigelsesministeren (Troels Lund Poulsen) som vedtaget. De er vedtaget.

Svar:  Forhandlingerne drejer sig herefter om lovforslaget som helhed. Ønsker nogen at udtale sig om lovforslaget? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Først og fremmest mange tak for ministerens klare tilkendegivelse her i salen i dag. Det er rart at få understreget, at den her meget lemfældige og uprofessionelle omgang med folks personlige oplysninger er fuldstændig uacceptabel, og den er også ulovlig. Det er rart at få slået det fast. Der er jo faktisk ifølge Ekstra Bladet tale om hele 700 chaufførers dokumenter, der ligger derude og flyder. Det skulle være noget i retning af 1.500 forskellige filer, som ligger åbent tilgængelige på nettet. Jeg har respekt for de arbejdsgange, der er, og som ministeren også refererer til, men kan ministeren måske løfte lidt mere af sløret for, hvad den aktuelle situation i øjeblikket er? Er der sket en politianmeldelse, og er politiet inde i sagen i forhold til det her? Er man i gang med at efterforske det svigt, som der har været på det her område? Selv om ministeren ikke har direkte instruktionsbeføjelse i forhold til den pågældende indsats, kan det jo godt være, at ministeren har haft lejlighed til at få en orientering om, hvad der sker på området, sådan at vi også i offentligheden kan blive lidt klogere på det her. For det er jo noget, der fylder meget, når der er et sådant kaos og en så lemfældig og uprofessionel omgang med personlige data, så kan vi få sidste nyt i sagen?

Svar:  Det ville jeg ønske jeg kunne give. Jeg har ikke nogen viden om det. Jeg kan bare sige, at som forurettet borger ville det i hvert fald være naturligt enten at indgive en politianmeldelse selv eller i fællesskab, eller hvordan man nu kan blive enige om det, eller rette henvendelse til Datatilsynet. Datatilsynet kan så også i sager indgive en politianmeldelse. Det synes jeg må være den rigtige vej at gå, at de folk agerer enten med politiet direkte eller Datatilsynet, der så kan komme med en udtalelse, eller direkte anmelde det til politiet.