kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Nu er vi jo, jævnfør tidligere debatter, alle bekendt med, at ministeren har en pressechef, og jeg synes også, at ministeren så burde være klædt på til at forholde sig til de udtalelser, der er kommet fra regeringens støttepartier, hvor man klart og utvetydigt siger, at skal der etableres en økonomisk tilskudsmodel i forhold til at få krisen lidt længere væk, fjerne de tunge og sorte skyer over SAS, deres økonomi og mange tusinde medarbejdere, skal det ikke foregå, sådan som både Enhedslisten og Det Radikale Venstre har foreslået, nemlig ved at man skal stille nogle større miljøkrav til dem, end man gør til deres konkurrenter.

Svar:  Det er jo op til Det Radikale Venstre og Enhedslisten, hvad ønsker de måtte have til SAS. Det, der er regeringens tilgang, er, at SAS er et foregangsselskab, når det gælder den grønne dagsorden. Det er så også et selskab, der i lighed med alle andre luftfartsselskaber er i en meget, meget svær situation, og derfor er det, regeringen er optaget af, at være med til at holde hånden under SAS i den her svære tid, fordi det har enorm betydning for Danmark. Det er vores vej ud af Danmark, og det er vores vej til at få folk til at komme til Danmark, og det er også tusindvis af arbejdspladser, vi taler om. Så det er ikke noget, regeringen har foreslået, det er noget, nogle andre partier har foreslået.
Kommentar:  Det korte spørgsmål må så være: Hvornår kan vi så forvente at vi bliver indkaldt til de forhandlinger? For vi vil da selvfølgelig gerne være med i en aftale.

Svar:  Jeg er glad for at høre, at Konservative her melder sig på banen i forbindelse med den kommende sundhedsaftale. Jeg vil godt strække mig langt for det, for det er uholdbart, at kronjuvelen i vores samfund skal rykke rundt og være afhængig af, hvad der kommer ud af forskellige folketingsvalgsresultater. Så en bred aftale vil være vigtig for mig. Det, vi tager fat på nu, er fase to, altså den inddragende fase, hvor vi høster alle de gode eksempler og ideer, men også ser på, hvad der er galt, og så kommer fase tre, og den glæder jeg mig til at tage fat i.
Kommentar:  Det er lidt uklart, hvad statsministeren egentlig tænker om dansk folkestyre. Altså, hvis der er nogen, der arbejder efter devisen »går den, så går den« , så er det da statsministeren, som fuldstændig uden inddragelse af Folketinget administrerer i strid med en lovgivning, der er vedtaget af det danske Folketing. Den ville aldrig gå med mig som statsminister. Jeg ville initiere drøftelser, der sikrede, at der ville være et flertal bag regeringens politik. Jeg ville, hvis jeg syntes, at den lov, der var vedtaget i Folketinget, ikke kunne opretholdes i sin nuværende form, fremsætte et nyt lovforslag. Regeringen har ingenting gjort. Regeringen har sendt en pressemeddelelse ud fra Skatteministeriet engang i sommer om, at gældende dansk lov administrerer vi ikke efter – uden at have fremsat et lovforslag, uden at have indledt forhandlinger, uden at komme med forslag til, hvad man alternativt kunne gøre for på en eller anden måde at stå vagt om det, der var en vilje til i den danske Folketingssal, da lovforslaget blev vedtaget i sin tid, nemlig at børnecheck får man altså ikke bare, første dag man træder ind på en jordbærmark. Det er jo sådan set det, det handler om. Men altså, statsministeren synes så åbenbart bare, at den går. Jeg synes ikke, det er en klædelig måde at forvalte danske folkestyretraditioner på. Det må jeg sige helt åbent.

Svar:  Herre Løkke Rasmussen afslører jo faktisk en temmelig stor uvidenhed om det her område. Der er stadig et optjeningsprincip. Vi vælger bare også at medtage den optjening fra andre lande, som EU-borgere kommer med. Man ved også godt, at der er en forordning, der gælder her, og det betyder faktisk, at den enkelte borger umiddelbart kan støtte ret på det. Skulle vi så imod den rådgivning, vi får fra jurister, sige: Jamen det er vi bare ligeglade med, det kan godt være, at borgerne har et retskrav her, men det er vi bare ligeglade med? Det mener jeg ikke at en regering kan. Og det er meget muligt, at Venstre synes, at det er den måde, man skal regere landet på, men det mener regeringen ikke. Danmark er et retssamfund. Når Danmark vedtager love sammen med andre lande – også love, som har direkte retsvirkning for den enkelte borger – skal vi selvfølgelig sikre, at de får den retsvirkning, der er tiltænkt. Det er meget enkelt, vil jeg sige til herre Lars Løkke Rasmussen. Jeg forstår egentlig ikke, at det ikke er det for herre Lars Løkke Rasmussen, som så gerne vil være statsminister i Danmark.
Kommentar:  Jeg vil gerne over for ministeren kvittere for, at asylcentret i Tullebølle lukkes, men jeg vil også gerne lige supplere det, du selv siger, og fortælle lidt om, hvad jeg har fået at vide af medarbejdere hen over sommerferien. De siger, og det står også i breve til ledelsen: Drengene sætter deres egen dagsorden: en hujen, råben og skrigen, skældsord mod personalet, hånlig, nedsættende attitude, uro. Borde og stole væltes, inventar og affald smides rundt, ledninger klippes, og de nægter at deltage i den daglige rengøring. Der er tydelige tegn og beviser på alkohol og stoffer dagligt. Medarbejderne fortæller mig, at de lever i angst, og at de føler sig i fare. Nogle har fået knytnæveslag i ansigtet, spark i maven, og de modtager jævnligt trusler. Medarbejderne efterlyser konsekvens og savner, at ledelsen håndhæver lov og orden. Jeg er også blevet kontaktet af naboer – og det har også været bragt i TV 2 Fyn – som føler sig utrygge og ikke længere tør have besøg af deres børnebørn. Naboer og lokale har oplevet grov vold, hvor de unge asylansøgere render rundt i private haver med jernkæder og slår om sig til højre og venstre. I sommer var vi vidne til asylansøgere, der blev anmeldt for voldtægt på Langelandsfestivalen. For få dage siden befamlede og chikanerede seks asylansøgere unge piger på blot 13 år i Svendborgs svømmehal. De unge kan være væk i flere dage, uden at det har nogen form for konsekvens, og medarbejderne har ingen sanktionsmuligheder. Så jeg håber, at ministeren kan høre, at der er brug for en opstramning. Mener ministeren, at problemet er løst ved at lukke asylcenteret i Tullebølle, når den samme ledelse driver 15-16 andre asylcentre? Hvad er konsekvensen for de unge, som har den her uacceptable adfærd?

Svar:  Tak. Det klarer vi nok, men jeg er klar over, at man skal holde på formerne. Det må jeg jo så også prøve. Jeg tror bare, at den lange række af eksempler på fuldstændig forkert adfærd, som netop blev læst op her, med al tydelighed viser, hvorfor det er vigtigt at få lukket Børnecenter Tullebølle. Drengene bliver nu flyttet til andre centre, og så kan jeg sige, at i forbindelse med forhandlingerne om en 2025-plan har vi jo lagt en stribe forslag på bordet for netop at få strammet op på det ansvar, som ledelsen har på et børnecenter. Der skal for eksempel laves husorden, og der skal kunne trækkes i ydelser, og andre sanktionsmuligheder skal også indføres. Så jeg kan bare have et håb om, at Dansk Folkeparti vil være med til at gennemføre det nu.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. De medlemmer, der stemmer for bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod bedes rejse sig. Tak. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). Afstemningen er afsluttet. For stemte 11 (DF og NB), imod stemte 84 (S, V, RV, SF, EL, KF, LA, ALT og Susanne Zimmer (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg kan forstå, at regeringen og Socialdemokratiet bruger formuleringen, at forældrene har vendt Danmark ryggen. Det, jeg så bare synes er ærgerligt, er, at Danmark har vendt børnene ryggen, især set i lyset af det, ministeren starter med at sige, nemlig at man jo ikke kan garantere for, at forholdene i de lejre er sådan, at de her børn ikke lider overlast. Jeg vil gerne understrege, at jeg er fuldstændig enig i, at det på ingen måde er i orden at tage ned og kæmpe for Islamisk Stat. Det siger sig selv. Jeg synes bare, det er meget, meget forkert at straffe de børn for den gerning, som de jo ikke har valgt. Indtil videre er det jo i hvert fald sådan, at børn ikke kan vælge deres forældre. De er så for manges vedkommende blevet født i Syrien og sidder nu i den her lejr, og regeringen kan ikke garantere for deres helbred. Det her kommer jo på bagkant af både Danmarks Radios P1's »Slotsholmen« og også Politiken i weekenden, der kan dokumentere, at der i hvert fald er to børn, hvor ministeriet har indhentet en speciallægeerklæring, der siger, at de to børn vil få varige psykiske men ved at være i den lejr. Ministeren har tilbage i september sidste år på et samråd sagt, at det kan være, at man skal tage børn ud, hvis de kan blive udsat for en situation, der gør, at de får varige psykiske og fysiske men, og det er der jo i hvert fald to børn der ifølge ministeriet selv – eller i hvert fald den rapport, ministeriet har fået bestilt hos en speciallæge – vil få. Mit spørgsmål til ministeren vil så være: Hvad er det, der skal til, for at den danske regering går ind og redder nogle børn fra en situation, som helt åbenlyst er uholdbar?

Svar:  Tak. For det første er det vigtigt at understrege, at den humanitære situation, blandt andet i lejrene, men også generelt set i Syrien, jo gør, at regeringen, som jeg også nævnte, er blandt de allerstørste donorer, faktisk den ottendestørste donor, af humanitær hjælp til den hårdt prøvede civilbefolkning i Syrien. Det er rigtig vigtigt at understrege det. Som spørgeren nok også har forståelse for, kan jeg altså ikke gå ind i verserende enkeltsager. Den omtalte sag, som spørgeren henviser til, er fortsat under belysning, og derfor kan jeg selvfølgelig ikke give yderligere oplysninger. For det andet vil jeg også gerne understrege, at regeringens linje jo blev udmeldt på samrådet i Udenrigsudvalget den 6. september 2019. Derfor bliver det for omfattende at komme ind på alle aspekter her, men vi har altså lagt en linje i de her sager.
Kommentar:  Nej, det mener jeg faktisk heller ikke. Det plejer at være Dansk Folkepartis hofret, og det var derfor, jeg tillod mig at komme med en enkelt sag. Man egentlig er det jo et generelt problem for vores pensionister, der bor i etageejendomme, at de skal bevæge sig ned med alle de her reklamer, og de oplever det faktisk som et problem. Det er nogle af dem, der er i den forbrugergruppe, der gerne vil slippe for reklamer, og som synes, det er enormt vanskeligt at tilmelde sig Nej tak-ordningen. Derfor spørger jeg ordføreren – helt alvorligt – om vi ikke skal gøre det nemmere for de her mennesker at undgå reklamer. Og vil det ikke være mere oplagt, at man aktivt skal sige ja tak til noget, der kræver, at man slæber 55 kg ned om året. For det er jo altså næsten at slæbe rundt på en lille person, især hvis man også selv er en lille person, så er det jo dobbelt vægt.

Svar:  Nu er det så heldigvis ikke 55 kg på én gang, det kommer jo sådan lidt i små portioner. Men jeg tror, jeg har udtrykt mig meget klart: Nej, vi vil ikke være med til at lave en ordning, hvor man aktivt skal tilmelde sig. Vi vil godt være med til at kigge på, om der kan findes en nemmere måde at tilmelde sig på, men jeg mener faktisk, det er relativt nemt i dag. Jeg ved godt, at mange ældre mennesker ikke bruger computere; min egen mor er 80 år, og hun ønsker heller ikke reklamer, så hun har været nede på posthuset for at udfylde en lille formular dernede, og det virker ganske fortrinligt, vil jeg sige. Men selvfølgelig kan der da være enkelttilfælde, hvor der sker fejl, det kan man slet ikke udelukke. Men jeg mener ikke, vi skal lave en helt ny lovgivning, fordi der sker enkelte fejl hos Post Danmark. Så må man rette de fejl i stedet for.
Kommentar:  Tak for det. Man kan jo godt undre sig lidt over den måde, nogle ting er skruet sammen på. Jeg er jo glad for at kunne se, at for eksempel pelsdyravlere kan kompenseres i forhold til foder, men hvad er forskellen så i forhold til at kunne kompensere en bisonfarm i forhold til foder? Altså, det er sådan nogle ting, jeg undrer mig lidt over, hvor der er nogle regler, der gælder på ét område, og nogle andre regler, der gælder på et andet.

Svar:  Det er jo rigtigt, at der er forskellige tilgange til det. Nu var spørgsmålet i dag, hvorfor den pågældende bisonfarm ikke var at sammenligne en til en med zoologiske anlæg, hvor der gælder et særligt sæt regler. Og jeg tror ikke, jeg kan besvare det anderledes end ved bare at forsikre både spørgeren, men også den pågældende virksomhed og virksomhederne i øvrigt om, at vi selvfølgelig ønsker at hjælpe ramte virksomheder med at kunne komme igennem den her krise. Og derfor er jeg også bare glad for at kunne konstatere, at de generelle hjælpepakker også er tilgængelige for denne virksomhed.
Kommentar:  Forhandlingen drejer sig derefter om lovforslaget som helhed. Er der nogen, der ønsker at udtale sig om lovforslaget? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 90 (S, DF, V, LA, RV, SF og KF), imod stemte 15 (EL og ALT), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Det er jo logisk. Som jeg har hørt forslaget her beskrevet, er det et forslag om en ny jernbane, der går mange kilometer uden om en temmelig stor sjællandsk provinsby, og om en samtidig stikbane ind til midt i byen, og det er, sådan som jeg kan vurdere det – det er jo svært at stå og lave store beregninger her i Folketingssalen – et kæmpe milliardprojekt. Sådan lige på stående fod kan jeg næsten ikke forestille mig andet. Det arbejde har vi jo ikke på nogen måde hjemmel til nogen steder at sætte i gang. Så hvis det pludselig efter denne grove vurdering af ideerne skulle vise sig, at det her skal man gå videre med, er vi jo alligevel nødt til at træffe en politisk beslutning, for det vil jo kræve vildt store beslutninger. Så meget kan jeg imødekomme det spørgsmål.

Svar:  Jamen jeg er da glad for den politiske tilkendegivelse, som ministeren kommer med, nemlig at hvis man vil gå videre med det her, tager vi først en politisk runde og vurderer, hvad der er realiserbart. Det takker jeg for, men jeg håber ikke, at vi kommer dertil.
Kommentar:  Jeg er lige præcis politiker, og jeg vil ikke, at vi begynder at skulle påvirke lærerne til at undervise i det ene eller det andet. Lærerne har på den måde undervisningsfrihed og er underlagt de rammer, som skolebestyrelsen fastlægger, og de kan fra dag til dag tage stilling til, hvilke elementer der indgår i undervisningen. Det er der en lang dansk tradition for, som jeg mener at Dansk Folkeparti og i det her tilfælde fru Pia Kjærsgaard burde skatte noget højere, end tilfældet er i den her debat.

Svar:  Ministeren misforstår mig bevidst. Jeg er helt med på, at tegningerne kan støde nogen. Det ved vi, og det har vi set igennem årene. Men så er der så meget, der kan støde os. Vi skal også udvikle os. Skal vi så heller ikke vise billeder fra holocaust og nazismens rædsler? Hvad med kommunisternes hammer og segl? Det kan krænke en hel del. Det kan faktisk godt krænke mig, men jeg synes alligevel, at man skal undervise i det. Hvad med slaget i 1864? Der er sikkert nogle sønderjyske efterkommere, der har særlige følelser omkring det. Der er så meget, der sker i vores historie, som man naturligvis skal lære i eksempelvis et fag som samfundsfag. Men igen, jeg vil ikke røre ved metodefriheden. Det, jeg bare ønsker, er at høre ministerens holdning til det her. Det er det, jeg beder om.
Kommentar:  Jeg kan sige, at regeringen arbejder for, at vi har en ordning klar den 1. januar 2017. Jeg er også enig med spørgeren i, at det vil være hensigtsmæssigt, at den er i orden og på plads i god tid inden den 1. januar 2017. Men der er tale om, at vi skal finde en løsning på et beløb i størrelsesordenen på den anden side af 8 milliard kroner, og det kan jeg oplyse spørgeren om at man ikke bare gør fra den ene dag til den anden. Det er helt afgørende, at man sikrer, at man har analyseret det her til bunds, at man har fået kigget udfordringen grundigt efter, og det arbejde er vi godt i gang med.

Svar:  Det er jeg rigtig glad for, og der skal lyde en opbakning og et løfte om en konstruktiv tilgang fra Socialdemokratiets side i forhold til at løse det her problem. Jeg er jo bare lidt bange for, at den der meget store PSO-opgave, som har ekstremt stor betydning for virksomhederne, indimellem bliver gidsel i et spil mellem Dansk Folkeparti og Liberal Alliance og regeringen, som af hensyn til sine støttepartier ikke kan få løst det her problem, som desværre ikke, ligesom skattereformen, bare kan udskydes hele vejen igennem regeringsperioden. Vi er jo nødt til at erkende, at det her er lidt mere akut, og derfor håber jeg, at ministeren kan bekræfte, at man regner med at løse det her til tiden, uanset om man kan få enighed om en skattereform eller ej.
Kommentar:  Tak. Det er en grundlæggende forudsætning for vores demokrati, at man kan stole på de oplysninger, som ministre lægger frem. Det gælder blandt andet i forhold til oplysninger, som ministre lægger frem for Folketinget. Der er jo en del af den lovgivende magt, der fører parlamentarisk kontrol med regeringen. De oplysninger, som ministre giver Folketinget, for eksempel i forbindelse med fremsættelse og behandling af lovforslag, skal være både sande og dækkende. Denne sandhedspligt følger direkte af ministeransvarlighedsloven og ligger blandt andet til grund for de retningslinjer, der gælder for udarbejdelse af lovforslag. Det er også vigtigt for demokratiet, at offentligheden, herunder medierne, har mulighed for at følge med i og få et retvisende billede af regeringens og Folketingets arbejde. En forudsætning er blandt andet, at lovforslagenes indhold er tilstrækkelig enkelt og præcist beskrevet i bemærkningerne. Når det kommer til vores internationale samarbejdspartnere, kan det være ødelæggende for Danmarks troværdighed, hvis regeringen giver misvisende eller urigtige oplysninger. I internationale relationer er tillid helt centralt. Det betyder selvsagt ikke, at regeringen under internationale forhandlinger er forpligtet til at smide alle kort på bordet under forhandlingerne. Europa-Kommissionen anmoder nogle gange om oplysninger om gældende dansk ret, nye lovgivningsinitiativer eller andet med henblik på at vurdere, om det er i overensstemmelse med EU-retten. I sådanne situationer må regeringen selvfølgelig ikke bevidst give Europa-Kommissionen misvisende eller urigtige oplysninger.

Svar:  Jeg spørger selvfølgelig, fordi vi jo havde sagen med landbrugspakken, som justitsministeren, som også på det tidspunkt var partiformand, blev involveret i, fordi der netop kom misvisende oplysninger til Folketinget. Det førte til, at man mistede tilliden til en minister. Så kom der efterfølgende en præåbningsskrivelse fra Europa-Kommissionen til Danmark, og i den forbindelse sagde den konservative gruppeformand og på daværende tidspunkt miljøordfører, Mette Abildgaard, om det her kvælstofregnskab i landbrugspakken: »Vi undrede os over, hvorfor der var behov for at få tallene til at se bedre ud, end de reelt var. Dengang tænkte vi, om det var på grund af EU, og det er klart, at sådan en præåbningsskrivelse får os til at tænke, at det var det nok« . Det sagde altså fru Mette Abildgaard tilbage i maj måned. Og der er det bare, jeg har lyst til at spørge justitsministeren, som nu er en del af regeringen – Det Konservative Folkeparti er en del af regeringen – om det er ministerens opfattelse, at den tidligere Venstreregering har givet misvisende oplysninger til Europa-Kommissionen i forbindelse med det miljøregnskab, man har sendt ned, og som landbrugspakken er baseret på.
Kommentar:  Mange tak for spørgsmålet her også, det berører jo lidt samme felt. Men et udbud af en diplomingeniøruddannelse skal først og fremmest være baseret på et solidt ingeniørfagligt miljø, uanset hvilken institution der har ansvaret for udbuddet. Et ingeniørfagligt miljø betyder opbygning af en høj ingeniørfaglig forsknings- og udviklingsviden samt viden om ingeniørfaglig praksis, som i tilstrækkelig grad kan understøtte uddannelsesudbuddet. I dag har vi stærke ingeniørfaglige uddannelser i Jylland, på Fyn og på Sjælland. Som nævnt i min tidligere besvarelse på spørgsmål 841 foreligger der en konkret ansøgning fra University College Sjælland om oprettelse af en ingeniøruddannelse i Kalundborg, der er under behandling. Jeg er samtidig opmærksom på, at mange gode kræfter i Kalundborgområdet er gået aktivt ind i arbejdet med at udarbejde et projekt, der kan understøtte det konkrete behov for at skaffe nok kvalificeret arbejdskraft i området. Netværket tæller blandt andet Kalundborg Kommune, Region Sjælland, Novo Nordisk samt en række videregående uddannelsesinstitutioner. Uddannelses- og Forskningsministeriet følger ligeledes projektet. Tak.

Svar:  Tak. Jeg har jo efterhånden et par gange fået stipuleret, at man ikke kan gå konkret ind i sagen, men jeg vil alligevel så på det principielle plan spørge om et citat af ministerens forgænger på posten, den nuværende miljø- og fødevareminister Esben Lunde Larsen. Han sagde i Jyllands-Posten tilbage i august: »Vi skal have et større regionalt udbud af videregående uddannelser. Der vil jeg se meget positivt på ansøgninger om at oprette nye uddannelser, og så længe der ikke gås på kompromis med kvaliteten, er jeg ikke bekymret for små holdstørrelser de første år, indtil en ny uddannelse løbes i gang.« Det er jo ikke et konkret citat om en konkret uddannelse i Kalundborg, men det er jo ikke desto mindre relevant for det spørgsmål her. Er ministeren enig i sin forgængeres udlægning, altså at man vil se meget positivt på ansøgninger om at oprette nye uddannelser?
Kommentar:  Der skal jo ikke herske nogen tvivl om – og det er også en af grundene til, at jeg stiller spørgsmålene nu til justitsministeren – at det var, jeg vil næsten sige, i samme sekund, som Tungvognscenter Syd offentliggjorde, at nu er vi der, at jeg fik en storm af henvendelser fra vognmænd og chauffører, som kører på de danske landeveje. De spurgte: Hvad er nu det for noget? Nu kører de jo bare udenom, altså alle dem, der ikke har rent mel i posen. Der skal såmænd nok være nogle, der også er gået i fælden, om jeg så må sige. Men alle de andre kører bare udenom i et vist omfang. Det er jo det, man gerne vil undgå. Samtidig kan en række chauffører og vognmænd jo konstatere, at når de henvender sig hos tungvognscentrene, bliver der ikke reageret lige med det samme. De kommer jo med nogle konkrete henvendelser om nogle konkrete køretøjer, for de konstaterer ude på landevejene, at det der ser godt nok mistænkeligt ud. Men der sker ikke rigtig noget.

Svar:  Det ved jeg da ikke. Der bliver da foretaget en hel del kontroller. Det er jo ikke sådan, at landet ligger kontrolløst hen. Jeg vil egentlig bare sige, at sådan som jeg ser det, er det bedst, at man foretager det her i en kombination. Der er jo også store diskussioner om retssikkerhed og om færdselskontrol et cetera, hvor folk prøver at rejse det stik modsatte synspunkt af det, herre Henning Hyllested her gør gældende. Der synes jeg egentlig det er meget klogt at gå på to ben. Men altså, vi diskuterer lidt, som de blinde slås, i hvert fald for mit eget vedkommende, for jeg har simpelt hen ikke den tilstrækkelige viden endnu om, hvordan det faktisk har virket, i forhold til det herre Henning Hyllested hævder eller siger, for nu at sige det stilfærdigt. Så lad os få en fornuftig diskussion af det i Retsudvalget, og det vil jeg se frem til.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 109 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0 Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.