Kommentar:  Endnu en gang tak til herre Karsten Hønge for spørgsmålet. Der bliver så i den her omgang spurgt til, hvilke initiativer jeg finder der bør tages i forhold til Region Syddanmark for at sikre borgerne et betryggende beredskab. Spørgeren henviser til samme artikel som ved det foregående spørgsmål. Med fare for at komme til at gentage mig selv, ja, så er det altså regionerne, og i det her konkrete tilfælde Region Syddanmark, som er ansvarlige for at stille præhospitalt beredskab og ambulanceberedskab til rådighed for borgerne, som har behov herfor. Det ansvar går jeg ud fra at det enkelte regionsråd – herunder regionsrådet i Region Syddanmark, ligesom jeg forventer det af alle andre regionsråd i Danmark – er bekendt med og lever op til. Jeg går også ud fra, at man fra regionens side gør alt, hvad man kan, for at sikre, at borgerne selvfølgelig kan være trygge ved det ambulanceberedskab, som regionen stiller til rådighed. Derfor finder jeg ikke, at der er behov for at fratage regionerne det ansvar for ambulanceberedskabet, som regionerne har, og som jeg altså må forstå på spørgerens sidste spørgsmål er det, som SF egentlig foreslår vi skal fratage regionerne ansvaret for. Men selvfølgelig har jeg fokus på sagen, jeg følger den, og det er jo også baggrunden for, at ministeriet i to omgange, som spørgeren også må være bekendt med, har anmodet Region Syddanmark om en status for ambulanceberedskabet i regionen, og jeg har også en forventning om, at regionen orienterer mig, hvis der måtte ske væsentlige ændringer i sagen.

Svar:  SF ønsker, at ambulancedriften fortsat ligger hos regionerne, og at de i øvrigt får mulighed for både at have private firmaer, det kan være BIOS og Falck, til at køre det, eller det kan være Responce eller noget, man selv tager hjem til regionen. Det, det handler om her, er, at jeg nok kan høre, at ministeren har en dobbelt bundethed i det. Først mener ministeren, at ministeren vil udvise fuldstændig tillid til regionernes evne til at drive ambulancedriften og gør det nærmest lidt polemisk til et spørgsmål om, hvorvidt SF skulle ønske at trække det væk fra regionerne. Ministeren argumenterer for, at ministeren nærmest ikke har noget ansvar for det, for det er jo lagt ud til regionerne. Et øjeblik efter, ministeren har trukket ilt ind, ja, så kommer der til gengæld en konstatering af, at ministeriet rent faktisk har blandet sig i det. Rent faktisk har man jo blandet sig i det, og ministeren har selv blandet sig i det. Jeg synes, det er godt og fint, at man netop har bedt om redegørelser endda i to omgange. Og som ministeren også siger, forventer ministeren at blive orienteret undervejs. Men man kan jo ikke sige begge dele. Man kan ikke ligesom håne SF og sige, at vi nok ønsker at tage den her ting væk fra regionerne – og ministeren udviser fuldstændig tillid til, at regionen godt kan finde ud af det – og så et øjeblik efter sige: I øvrigt følger jeg den, og jeg har bedt om redegørelser. Det er jo lige det, der er pointen i det her spørgsmål, nemlig at på trods af de redegørelser er der jo ikke rettet op på det. I dag er der god grund til, at borgerne i Region Syddanmark er utrygge ved ambulancedriften, når man systematisk arbejder over, systematisk laver døgnvagter i rækken af hinanden og flytter rundt med redderne, så de andre kolleger ikke kan opdage, at det foregår. Redskabet kunne jo for eksempel være noget af det, som ministeren selv har været inde på før. Så fanget af sine egne ord, ville jeg da mene, at ministeren her må rejse sig op og tage ansvar for situationen og sige: Ja, ligesom jeg har gjort tidligere, vil jeg selvfølgelig igen bede om en redegørelse, bede om, at situationen bliver rettet op – eller hvad der nu kunne være ministerens initiativ. Ministeren kan i hvert fald ikke slippe af sted med at sige: På den ene side har jeg fuld tillid til, at det alene er regionernes ansvar. Og så et øjeblik efter sige: Men på den anden side har jeg i øvrigt selv bedt om noget. Tag at bede om noget mere, for situationen er aldeles uholdbar i Region Syddanmark.