kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Vi har en streng formand her! Jeg vil holde mig til de psykiatriske patienter. For jeg mener også, at man kan gøre meget i nærområdet, men det er også det, vi arbejder på fremadrettet. Jeg ser, at der er et problem her og nu. Vi ved, når vi kommer ud med § 71, hvordan der bliver lavet prikkerunder om fredagen, for at der kan være plads til dem, der kommer og er så syge, at de skal indlægges. Det er lige præcis de psykiatriske patienter, hvor jeg frygter, at vi vil se flere episoder, hvor de enten gør skade på sig selv eller andre, fordi man er for hurtig til at udskrive. Kommunerne er jo ikke gearet til det endnu. Vi lægger op til det, og psykiatriudvalget kommer jo også med en masse gode eksempler på, hvad man kan gøre, men vi ved godt, at der ikke er de ressourcer, der skal til for at kunne løfte det i kommunen nu. Så spørgsmålet er, om ministeren vil gøre noget her og nu – enten i finansloven eller eventuelt med økonomiaftalen med regionen, så psykiatriske patienter kan få den behandling, de skal have, når de er indlagt.

Svar:  Jamen jeg vil da gerne sige meget klart, at en beskrivelse af prikkerunder, hvor mennesker, der stadig er så syge, at de har behov for at være indlagt på sygehus og få specialiseret behandling, ikke er fagligt i orden – særlig ikke, når vi kan se af den kapacitetsanalyse, der er lavet i forbindelse med psykiatriudvalgets kortlægning af psykiatrien i Danmark, at der faktisk er for mange psykiatriske afdelinger, hvor der ligger patienter, der er færdigbehandlet, og som altså ikke har behov for den specialiserede behandling, der er på sygehusene, men som ikke kan sendes hjem, fordi man ikke er parat til at tage imod dem i den psykosociale indsats i kommunerne. Så skal man da ikke prikke folk ud af sengen, som stadig er så syge, at de har brug for at være på hospitalerne. Her er der et vigtigt ansvar hos ledelserne på de her afdelinger; der er også et vigtigt ansvar i kommunerne, og der er også et vigtigt ansvar hos det fagpersonale, der er på afdelingerne.
Kommentar:  Jeg kan sige, at regeringen fører sin udlændingepolitik, og jeg tror, vi vel langt hen ad vejen deler syn på, hvordan det skal føres. Der er selvfølgelig nogle nuancer, og Dansk Folkeparti ønsker indimellem også at gå lidt videre, end regeringen gør, og det er sådan set fair nok, for vi er jo to forskellige partier. Men jeg tror, vi langt hen ad vejen deler syn på tingene, og der må man bare sige, at vi har adskilt os lidt fra Sverige.

Svar:  Jo, og det er jo bare det, der har været så ødelæggende for den der rigtig fornemme forordning, vi har haft siden 1950'erne, om, at nordiske medborgere kan rejse rundt i Norden uden at skulle vise dokumentation for, hvem de er og så videre Det bliver så ødelagt, fordi man har haft en i mine øjne fejlslagen indvandringspolitik. Jeg tænker også på den frygtelige udvikling, der er i Malmø, hvor der til tider er nærmest krigslignende tilstande, og det ligger kun lige ovre på den anden side. Når man så samtidig ved, hvor nemt det i grunden er at få asyl i Sverige og dermed blive svensker og dermed nordisk statsborger, så man kan rejse frit i de andre lande, så synes jeg, det er bekymrende.
Kommentar:  Tak. Men så kan jeg jo følge op med at spørge – og så må ministeren se, om hun kan nå at svare på begge dele. Altså, nogle steder har man jo lidt den formodning, at kommuner også kigger på økonomien, i forhold til hvad det er, man tildeler af pladser. Derfor kan det jo godt være, at der skal strammes lidt på nogle ekstra skruer for reelt at få kommunerne til at tage fat på den her vigtige opgave. Og det er egentlig det, jeg godt vil høre ministeren om, altså om hun har nogle af de her skruer i værktøjskassen, som hun går ud fra, at hun vil stramme lidt på for at få kommunerne til at tage det her i brug.

Svar:  Tak. Jeg skal lige tilbage i gængen; det er første gang, jeg besvarer mundtlige § 20-spørgsmål som minister i den her runde. Jamen prøv at høre: Jeg vil sige det sådan, at kommunerne selv har efterspurgt den her mulighed, og derfor forventer jeg jo helt klart, at når de har efterspurgt den, tager de den også i brug. Jeg tror ikke, at der er nogen i nogen kommuner, som vågner om morgenen med et ønske om at sende unge mennesker med handicap på plejehjem med ældre – det tror jeg simpelt hen ikke. Når vi ser de her sager, tror jeg, det hænger sammen med, at økonomien er presset i kommunerne. Derfor er jeg også så glad for, at vi med den første økonomiaftale, vi fra regeringens side har indgået med kommunerne, sikrer det største løft de sidste 10 år til kernevelfærden. For det betyder jo alt andet lige, at der er bedre rum til også at prioritere det her.
Kommentar:  Det bliver mere og mere fantastisk. Der er et flertal, som denne regering fik ved sidste valg, og med sit parlamentariske grundlag kan man vel gennemføre det, man har lyst til. Så hvor er skurkene henne? Skurkene findes jo i det flertal, vi har nu. Hvis der er noget galt i Danmark, er det jo flertallet, der skal ændre det. Og Enhedslisten er parlamentarisk grundlag, så det er en gang hykleri, som jeg sjældent har hørt det, fra herre Christian Juhl, som jeg dog har kendt i mange år. Det er tegn på afmagt, og derfor bliver det en gang sludder, hvor sådan et dagsprogram her i Folketingssalen bliver et spild af mange gode menneskers tid. Det er en gang sludder, som man uanset hvad kunne sætte alvor bag, hvis man turde, så man må jo være begejstret for det, man har. Det er jo noget, man støtter, så jeg går ud fra, at af Enhedslisten kan vi forvente, at uanset hvad man siger, uanset hvad man kommer med af beslutningsforslag her i dette Folketing, som vi så skal stå og forholde os til, så bliver man ved med at bære på en svækket og ifølge herre Christian Juhl helt forkert regering, der har en forkert politik, men som man åbenbart skal prøve at have op at stå. Det ved jeg så ikke om lykkes inden næste valg, vil jeg sige til herre Christian Juhl, men det værktøj, der kunne gøre det, har herre Christian Juhl ikke mod til at bruge, har vi bare kunnet konstatere. Når det her, som vi har hørt det i dag, er det allervigtigste, som skærer herre Christian Juhl i hjertet, er det bare ordflom.

Svar:  Jeg vil sige, at hvis man har en regering, som man ikke er særlig godt tilfreds med, men kan se, at hvis man vælter den, får man noget, der er meget, meget værre, og som ser voldsomt dystert ud, er det vel ikke ordskvalder at sige, at man må prøve at finde en balance, at man må prøve at finde veje til at ændre den regering. Nogle gange hører man så også fra oppositionen, at de egentlig i ord gerne vil noget for de arbejdsløse, men overhovedet ikke ønsker at handle, og så er vi jo nødt til at tage diskussionen, indtil vi får et flertal. Hvis der i morgen var et rødere flertal til venstre for den her regering, skulle man bare se, så var den regering væltet i løbet af 10 minutter. Det er da noget, der siger sig selv. Men lige i øjeblikket er alternativet Liberal Alliance, Venstre og Dansk Folkeparti, og så får man ikke mig til at lave det beskidte arbejde i den her sammenhæng. Derfor vil det også være interessant at høre, hvad i alverden det er for en holdning at have for de arbejdsløse at stå her og sige, at jeg spilder min tid. Herre Leif Mikkelsen skulle vide, hvor lang tid det tager for arbejdsløse at blive tæsket igennem aktiveringssystemer, ofte meningsløse, udfylde skemaer, søge job, der ikke findes, og den slags ting. Det har herre Leif Mikkelsen ansvaret for, for han har været med til at lave de love, og så skal man ikke sidde og være arrogant, men lytte til de voldsomt store problemer, der er for titusindvis af mennesker i Danmark.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 105 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (EL), tiltrådt af et mindretal (ALT). Afstemningen er sluttet. For stemte 19 (EL, ALT og SF), imod stemte 93 (S, DF, V, LA, RV og KF), [hverken for eller imod stemte 0]. Ændringsforslaget er forkastet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Nu nævner spørgeren et specifikt område i Roskilde Kommune, og det er jo svært at forholde sig til Roskilde Kommune på bare et specifikt område, hvis man ikke har det samlede billede, det samlede budget og det samlede regnskab for Roskilde Kommune. Det er heller ikke meningen, at ministre skal ned og blande sig i hver enkelt kommune, og hvordan de disponerer de enkelte midler. Men man må da undre sig over, at vi har et historisk højt udgiftsniveau på serviceområdet i Danmark, det har aldrig nogen sinde været højere, og alligevel ser vi de her massive overskridelser, som betyder, at man egentlig ikke har taget rigtig fat sidste år og har fået løst opgaverne, sådan som de skulle løses. Vi lever i en tid, hvor vi simpelt hen bliver nødt til at passe på pengene. Vi kan se rundtomkring i Europa, at hvis ikke man passer på pengene, så brænder det på, og så oplever man uro, og det kan faktisk få fatale konsekvenser for det enkelte lands økonomi. Så der er behov for, at man også ude i kommunerne sørger for at overholde budgetterne.

Svar:  Er der noget, vi Socialdemokrater er optagede af, så er det økonomisk ansvarlighed, og derfor har vi faktisk fremlagt flere meget, meget økonomisk ansvarlige planer. Men det ændrer jo ikke ved, at det, ministeren siger, er, at kommunerne bare må prioritere derude, og jeg spørger: Hvad er det, de skal prioritere imellem? Pointen med mit eksempel omkring høreapparater er, at der er nogle udgifter, en lang række udgifter, i kommunerne, hvor den enkelte kommune ganske enkelt ikke selv kan bestemme, hvad udgiften skal være. Hvad er der så tilbage at skære i, hvis man skal effektivisere, som regeringen siger? Ja, så er der altså børnene og de ældre. Det er jo primært det. Og så hullerne i vejene. Det er det, man kan prioritere imellem. Derfor spørger jeg ministeren: Hvad er det for en velfærd, danskerne kan forvente, når regeringen indgår en aftale med kommunerne om økonomien?
Kommentar:  Tak, formand, og tak for spørgsmålet. Det er jeg fuldstændig enig med spørgeren i. Det er helt afgørende, når vi køber ind, at vi får det, der faktisk også er det, som vi tænker vi betaler for. Men jeg kan oplyse for spørgeren, at jeg for nogle måneder siden har iværksat arbejde med en ny kontrolstrategi i hele Miljø- og Fødevareministeriet, fordi jeg er optaget af, hvordan vi udformer vores kontrol, lige så vel som vi har iværksat målrettet kontrol de steder, hvor vi kan se der er størst fare for forbrugerne og deres fødevarers sundhed. Det er nogle af de elementer, der indgår i det arbejde.

Svar:  Synes ministeren, at det er tilfredsstillende, at Fødevarestyrelsen, som det fremgår af artiklen »Kun seks ud af 35 olivenolier er gode«, bragt på www.eb.dk den 25. marts 2017, ikke kan give påbud på madvarer, som er vurderet uegnet som menneskeføde, og at det er op til supermarkederne frivilligt at fjerne det, og hvad agter ministeren at gøre ved det?
Kommentar:  Tak for svaret. Jeg er jo sikker på, at ministeren også er klar over, hvad Astma-Allergi Danmark også har sagt, nemlig at det er deres mening, at i løbet af de næste 5 år vil en stor del af de nuværende specialister på området gå på pension. Det leder mig selvfølgelig også til det, som ministeren selv siger, nemlig at det er et meget bredt område. Ja, det må man jo sige. Og ministeren siger også selv, at det typisk er hos egen læge, at man får behandling, og det er lige præcis det, der er humlen for Astma-Allergi Danmark, nemlig at det er lidt af et problem, at det er hos egen læge typisk, fordi patientens egen læge typisk ikke er uddannet til det. Og hvis der endelig er nogle læger, som er specialiseret i det på den ene eller anden måde – allergologer kalder man dem – så vil man opleve, at de personer allerede nu er ved at gå på pension. Så er det ikke noget, som man måske kunne opprioritere lidt? Nu ved jeg godt, at der skal være et serviceeftersyn, og det kunne jeg godt tænke mig at høre noget nærmere om, men kunne man ikke forestille sig, at man ville se lidt nærmere på selve uddannelsen eller finansieringen, specielt hos regionerne?

Svar:  Jeg troede jo egentlig, at spørgeren ville blive glad for en besvarelse, hvor jeg siger, at nu har jeg bedt Sundhedsstyrelsen om at iværksætte et servicetjek af allergiområdet. Spørgeren siger så, at det vidste han godt. Det er egentlig en overraskelse for mig, fordi spørgeren er den første, jeg siger det til. Men jeg vil gerne starte med at minde spørgeren om, at den gennemsnitlige forventede ventetid til den første undersøgelse i forbindelse med udredning af allergiske sygdomme rent faktisk er faldet de seneste år. Det vidner jo om, at ventetiden bevæger sig i den rigtige retning. Men dermed ikke sagt, at der ikke er mangel på allergilæger nogle steder i landet. Jeg ved, at Sundhedsstyrelsen arbejder på en ny dimensioneringsplan for antallet og fordelingen af speciallægestillinger. Så vidt jeg er orienteret, har styrelsen netop bedt regionerne og de lægefaglige selskaber og andre relevante parter om input til vurderingen af behovet for læger inden for de enkelte specialer i fremtiden, og det gælder selvfølgelig også inden for de specialer, hvor allergi udredes og behandles. Her har jeg selvfølgelig en klar forventning om, at den nye plan kommer til at sikre en fornuftig balance i forhold til antallet af speciallæger, som afspejler behovene i det samlede sundhedsvæsen. Så har regeringen som bekendt også nedsat et lægedækningsudvalg, der skal komme med anbefalinger til, hvordan vi kan sikre en bedre fordeling af speciallæger og læger i hele landet. Og så har jeg som bekendt, og som jeg nu har nævnt i mit svar her, taget initiativ til at bede Sundhedsstyrelsen om at iværksætte et servicetjek af hele allergiområdet. Det har jeg oplyst spørgeren om som det første folketingsmedlem her i Folketingssalen, og det var derfor, jeg også regnede med, at spørgeren sådan set ville kvittere for, at der da så også skete nogle forskellige ting i den rigtige retning.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-17, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Aftalen om forhøjelse af honoraret for at donere æg er jo blevet en klar succes, som betyder, at en stor del af de kvinder og par, der længe har stået på venteliste, nu kan se et lys for enden af tunnelen. Aftalen blev, som ministeren også siger, vedtaget af et bredt flertal tilbage i maj dette år. Det er derfor, jeg dvæler lidt ved det med finansieringen, for det vil jo sige, at ministeren – godt nok den daværende minister – har haft muligheden for at inkorporere det i økonomiaftalen med regionerne. Jeg tænker på, hvad det er, der lige er sket, siden fertilitetsklinikkerne nu står og mangler de penge. Altså, er det, fordi der ikke er udbetalt nogen penge fra staten til regionerne endnu?

Svar:  Der er, som jeg også sagde i min første besvarelse, styr på finansieringen, og det fremgår også af aftalen, at aftalepartierne vil sikre finansiering til eventuelle øgede offentlige udgifter som følge af aftalen. Men jeg er også nødt til igen at understrege, at den her sag jo følger en helt almindelig DUT-procedure. Det, der er anderledes, er, at man så ikke har kunnet nå til umiddelbar enighed om DUT-niveauet og dermed kompensationen til regionerne. Det ændrer ikke på, at regionerne jo kan vælge at sige, at de inden for deres samlede budget sådan set igangsætter aktiviteterne, og at de så bagefter afklarer de økonomiske forhold, der er med staten. Så det her følger almindelig DUT-procedure, og det betyder, at den DUT- procedure, der er i gang, skal være afsluttet senest i april måned 2017.
Kommentar:  Tak for ministerens besvarelse. Jeg må bare sige, at det, som ministeren har foretaget her i sin besvarelse, jo er en oplæsning af de faktuelle forhold. Dem kendte jeg faktisk godt, inden jeg skrev spørgsmålet her, så det var egentlig ikke nødvendigt. Det, jeg spurgte om, var ministerens holdning til det, regeringens mening om, hvorvidt det er rimeligt at opstille vindmøller på et sted, hvor der kræves dispensation, hvis man i stedet kan finde et bedre sted, hvor der ikke kræves dispensation. Det er jo et politisk spørgsmål, som regeringen må have en holdning til. Er det rimeligt at opstille møller på et sted, hvor der kræves dispensation, når der kan findes et andet sted, hvor der ikke kræves dispensation, og som måske oven i købet giver bedre vindforhold og dermed en mere optimal drift af vindmøllerne? Kan ministeren svare på det mere generelt?

Svar:  Nu læste ordføreren jo spørgsmålet op, som drejer sig om det meget konkrete projekt ved Kalvebod Syd, og der er svaret ganske enkelt, hvis ikke man vil høre på de faktuelle ting, at jeg selvfølgelig ikke kan gå ind i den konkrete sag som minister. Det ville være dårlig regeringsførelse at blande sig i en styrelses afgørelse. Jeg tror, at vi alle sammen har lært noget af tilfælde, hvor ministeren blander sig i de forkerte ting, så det vil jeg så også lade være med at gøre i den her sag.
Kommentar:  Jamen hvis man netop ønsker en folkeskole i verdensklasse, hvis man satser på, at vores børn skal være kloge og innovative og dem, der kan skabe en bedre fremtid, er det så ikke det forkerte sted, der bliver sparet? For kommunerne giver udtryk for, at de ikke sparer der, fordi de har lyst til det, men at de sparer der, fordi de ikke har andre muligheder, og fordi de er presset på økonomien. Det er jo alle kommuner, der er presset på det her område, og som er nødt til at afskedige skolelærere og andre. Er det ikke et problem?

Svar:  Man kan ikke bortforklare, at den økonomiske situation, som hele verdenssamfundet står i, med recession og nogle steder også tilbageslag, selvfølgelig også har indvirkning på, hvor mange penge der er til rådighed til velfærd i det danske samfund. Vi har så heldigvis været så velpolstrede og så forberedt på det her, som man overhovedet kunne være, ved at vi har sørget for at lægge penge op og betale gæld af i de gode år, så vi havde noget at stå imod med i de år, hvor det kom til at gå sværere for sig. I vores nabolande kan vi jo se, hvor galt det kan gå. I England for eksempel har man jo meddelt, at man skal spare 10 procent på alle offentlige budgetter. Det skal man ikke i Danmark. Vi har faktisk valgt at sige til kommunerne: Vi garanterer en pris- og lønfremskrivning, vi lægger pris og løn oven i jeres budgetter for 2010. Det er ikke dårligt med det udgangspunkt, at vi faktisk har en krise, som går uden for landets grænser. Jeg synes egentlig også, at Socialdemokraterne burde anerkende, at det faktisk er væsentlig bedre og gunstigere at være i Danmark med den velfærd, som vi har, frem for i mange af de lande, hvor man går og kigger på slunkne pengekasser, og hvor der er store, store sparerunder.
Kommentar:  Tak. Det glæder mig. For situationen er dybt problematisk i store dele af landet, og ungdomsuddannelser er hårdt trængt. Det gælder for eksempel i Sydjylland, hvor jeg kommer fra. Her mister flere og flere gymnasier og erhvervsuddannelser elever. Det gælder for eksempel på erhvervsuddannelsen i Esbjerg, men også i Vejen, Grindsted og Kolding og mange andre steder på gymnasier og erhvervsuddannelser, for bare at nævne nogle. Altså, det er helt galt i de mindre byer, hvor der også er langt mellem uddannelsesstederne. Alene på Esbjerg gymnasium, som jo vel at mærke er Sydjyllands største by, har gymnasiet måttet fyre seks lærere, og to lærere har måttet vælge at gå på pension for at få det til at hænge sammen. For 2 år siden gik Esbjergs forberedende erhvervsskole konkurs, og situationen er med andre ord altså temmelig alvorlig. Samtidig står vi jo så i det der specielle paradoks, fordi antallet af unge uden uddannelse vokser og erhvervslivet samtidig mangler arbejdskraft. Jeg vil derfor gerne give de unge mulighed for at få en ungdomsuddannelse i Sydjylland, og det glæder mig selvfølgelig rigtig, rigtig meget, at ministeren har den samme opfattelse. Det er også derfor, vi gik med fra radikal side til at sætte flere penge af til det – det pressede vi ret kraftigt på for, vil jeg sige – og vi fjernede taxameteret. Men mit spørgsmål er derfor: Hvad har ministeren tænkt sig at gøre for at gøre det attraktivt for de unge at gå på en ungdomsuddannelse – det kan så være gymnasium, erhvervsuddannelse, eller hvad det nu kan være – i et område som eksempelvis Syd- og Sønderjylland?

Svar:  Jeg tror, at vi nu kommer til at bevæge os en lille smule uden for spørgsmålet, men hvis jeg skal svare relevant på det spørgsmål, vil jeg sige, at jeg sådan set tror, at det vigtigste i den forbindelse er at sørge for, at der er lærepladser nok. Derfor har regeringen lavet en trepartsforhandling her i forbindelse med corona, som har pejlemærker for de forhandlinger, der skal foregå umiddelbart efter sommerferien, og hvor vi prøver at tage fat på at få løst mere strukturelt det problem, at det er 16-årige, der i dag står med ansvaret for at skaffe sig en læreplads. Selvfølgelig er det med hjælp fra nogle voksne, men det er ultimativt den 16-årige, der har ansvaret. Det ansvar skal vi have flyttet over på nogle voksne skuldre i stedet for, og det tror jeg sådan set er en af de største hindringer for, at man går i gang med en erhvervsuddannelse, altså frygten for ikke at få en læreplads, og det er jo også en af hovedårsagerne til, at man falder fra.
Kommentar:  Jeg ville bare ønske, at spørgeren gik ind i kampen sammen med os andre for at forbedre det EU-samarbejde, der er. Det er – nu tager jeg et konkret eksempel, som jeg håber at herre Morten Messerschmidt støtter – når vi kæmper hårdt for en vejpakke for at afslutte det Wild West, der er på de europæiske og danske motor- og landeveje, hvor der kommer chauffører og vognmænd ind, som ikke overholder de danske spilleregler om ordentlige løn- og arbejdsforhold. Vi kæmper for at lave en vejpakke, men hvor er man så henne fra spørgerens side? Jeg tror, det er rigtig vigtigt, at vi løser de konkrete problemer og ikke fortaber os i store intentionelle diskussioner, der ikke har nogen løsning her og nu.

Svar:  Vi skal nok hjælpe jer med den vejpakke. Det er ikke det, der er sagen i dag. Det, jeg spørger til, er: Hvordan agter man at bruge det vindue, som brexit skaber, for så at skabe en situation, hvor Danmark kan tage noget beføjelse tilbage? Jeg har nævnt en stribe områder, hvor det er regeringens – forstår jeg i hvert fald – politik, at EU ikke skal bestemme. Og så har vi en udenrigsminister, der sidder her med foldede hænder og siger: Uha, vi skal sandelig ikke rokke for meget med båden, for danskerne vil have fælles regulering, når det gælder skat og klima. Det er jo ikke det, vi taler om. Vi taler om der, hvor danskerne ikke ønsker fælles regulering. Er det virkelig rigtigt, at ingen i regeringen agter at gøre noget som helst for at tage den beføjelse tilbage?