kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Nu er DGI og DIF jo de store i det her spil, og der har jeg altså en tabel, der siger, at det her er en lille stigning. Men det er ikke så meget, om det er en lille stigning eller et lille fald, det handler mere om ministerens holdning til, at det er en positiv historie, at vi får flere til at dyrke idræt om eftermiddagen, samtidig med at foreningslivet tager et stort ansvar i skoletiden. Jeg tænker, at hvis jeg var minister, ville jeg synes, at det var noget, som jeg ville gå ud og virkelig sætte tryk på, fordi det netop er noget af det, som er rigtig godt i vores skole. I forhold til Dansk Skoleidræt og de ældste elever har vi jo rigtig tit snakket om, at de ældste elever ikke får den bevægelse, som de skal have. Dansk Skoleidræt siger, at der er rigtig, rigtig mange materialer på hylderne, og at det bare handler om at hive dem nederst Vil ministeren tage kontakt til Dansk Skoleidræt i forhold til de her lærere, som jo kan tage af hylderne, så de kan tage nogle initiativer, sådan at der bliver mere bevægelse for de ældste elever i skolerne?

Svar:  Vi arbejder i ministeriet med, hvordan vi kan hjælpe med, at man kan bruge bevægelse endnu bedre. Der er som sagt en efterspørgsel fra de professionelle, især i udskolingen. Så derfor arbejder vi på, hvordan vi kan hjælpe dem, for som ordføreren jo også siger, er materialet allerede tilgængeligt. Der sker meget vidensdeling imellem skoler, imellem kommuner, men vi kan også gøre noget for at assistere dem, både igennem Kvalitetsforum, hvor vi har nedsat arbejdsgrupper om det gode børneliv, og gennem en ministeriel indsats, der kan hjælpe lokalt, i forhold til hvordan man kan inspirere og bruge bevægelse bedre, især i udskolingen.
Kommentar:  Men kunne det simpelt hen være, at man i den her etpartiregering, måske som et udslag af en fornemmelse for magten, simpelt hen synes, at den vigtigste kvalifikation ved en embedsmand er, at vedkommende måtte tænke ligesom ministeren selv? For det her billede er jo ret entydigt, og jeg er ret sikker på, at hvis det her var noget, vi kunne læse op vedrørende Ungarn for eksempel, så havde udenrigsministeren stået og tordnet imod de tiltagende diktatoriske forhold i Ungarn – eller Polen eller andre steder. Tror finansministeren ikke, at jeg har ret i det?

Svar:  Nej, det tror jeg ikke, og jeg synes, den bemærkning taler for sig selv. Når man ansætter embedsfolk i Danmark – og det er, uanset hvad det er for en regering, der sidder – så har jeg en tiltro til og en forventning om, at man gør det på et professionelt grundlag ud fra de faglige kvalifikationer, ansøgeren måtte have, og ikke ud fra hvilken politisk overbevisning vedkommende måtte have.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 114 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg er rigtig glad for ministerens vilje til at se fremad og være sammen med os om at afklare det her område og sikre investeringer i fremtidens jernbanedrift. Når jeg alligevel drister mig til at spørge, er grunden, at selv om ministeren står her og siger, at man så sandelig ikke fra Venstres side kunne finde på at melde noget ud inden forhandlingerne, så var det dog her i weekenden, at Venstres transportordfører, herre Kristian Pihl Lorentzen, var fremme og sige, at IC4-togene skulle vi bare skrotte med det samme. Det er ikke, fordi vi har noget behov for at beholde dem, men hvis vi gør det, risikerer vi jo, at vi kommer til at stå helt uden materiel, hvis ikke vi får købt nye elektriske tog. Og hvis det er, at vi ikke får købt nye elektriske tog, så kan det være, vi er nødt til at indføre, at vi kører med de gamle MR-tog fra 1970'erne en gang til, hvilket rigtig mange, for eksempel i Nordjylland, ville være utrolig trætte af. Så Venstre  har  jo været ude at sige forlods: Vi skrotter bare IC4. I  har  jo taget hul på det her, så lad os nu høre, hvad det er, jeres udspil er på det her område.

Svar:  Jeg har stor forståelse for, at herre Rasmus Prehn tager alle de debatter, han har lyst til, med Venstres trafikordfører. Jeg udtaler mig på regeringens vegne. Jeg udtalte mig også på samrådet – et åbent samråd i øvrigt – hvor jeg blev spurgt om det, og der kan man se, at jeg svarede, at med den vurdering, vi har af IC4-togene i dag, er vi nødt til at gå ind og kigge på en kontrolleret afvikling. Det er jo klart, at vi er det, for de tog kører ikke, som de skal. Det tror jeg sådan set vi alle sammen er enige om, så lad os ikke bruge tid på, hvor og hvornår de blev købt. Lad os stadig væk, som jeg siger, se fremad, og det gør vi bedst ved at mødes på fredag.
Kommentar:  Tak for spørgsmålet. Jeg har været og er stadig en af de største kritikere af tyrkisk politik. Men jeg vil så også samtidig sige, at Tyrkiet er meget andet end Erdogan. Jeg har selv baggrund i Tyrkiet, så jeg vil sige, at tyrkiske værdier altså ikke er meget anderledes end danske værdier. De her spionagesager skal vi slå hårdt ned på, og det har vi faktisk også gjort. Jeg har flere gange udtalt mig om det, og jeg ved, at vores udenrigsminister har haft indkaldt den tyrkiske ambassadør til en samtale, som nok ikke var en særlig rar samtale. Selvfølgelig skal vi slå hårdt ned på det, men heldigvis har vi vores politi til at tage sig af det her. Selvfølgelig skal de ikke have indflydelse i vores samfund.

Svar:  Men det har de jo, fru Halime Oguz. Vi har 30 imamer, der er ansat af Erdogan, og som prædiker om fredagen i Danmark. Når fru Halime Oguz så siger, at Tyrkiet er meget mere end Erdogan, så er jeg da udmærket godt bekendt med det. Man de her folk  er  jo Erdogan. Det er hans regering. Så kan man godt sige, at Erdogans regering kun afspejler 45 eller 55 procent af den tyrkiske befolkning, hvad ved jeg, men de her folk er jo ansat af, finansieret af Erdogans regering. Det er jo det, der er problemet. Så jeg synes ærlig talt, at fru Halime Oguz skylder et lidt mere præcist svar.
Kommentar:  Tak. Jeg har lige fået et svar fra transportministeren om scenariet, hvis det bliver sådan, at IC4 kører af sporet og må sælges eller afhændes på anden vis, nemlig at så vil det samlede tab være godt og vel 3 milliard kroner Sådan har jeg forstået svaret. Det vil sige, at hvis man ser det over en 30-årig periode, er det en afskrivning på omkring 100 million kroner om året. Det er jo så det, vi skal holde op imod, om danskerne muligvis skal plages med nogle upålidelige og ukomfortable tog i mange år, i øvrigt nogle, der bruger langt mere dieselolie per passagerkilometer, end IC3 gør. Det harmonerer ikke helt med regeringens grønne politik, men det kommer vi forhåbentlig til at diskutere mere, og jeg forstår, at også Socialdemokraterne er villige til at indgå i en sådan oprydning. Jeg vil gerne spørge herre Rasmus Prehn helt konkret, om ikke han er enig i, at der er brug for at aflaste DSB med hensyn til den fortvivlede materielsituation. Og der er jo kommet et forslag fra blandt andet Nordjylland om, at nordjyderne gerne selv vil have udliciteret togdriften mellem Aarhus og Frederikshavn. Er det et forslag, som herre Rasmus Prehn støtter, for det kunne eventuelt være med til at aflaste DSB i deres fortvivlede materielsituation?

Svar:  Først vil jeg sige med hensyn til IC4, at det jo er rigtigt, som herre Kristian Pihl Lorentzen er inde på, at der vil være tale om et ret betydeligt tab, hvis det er, man skal prøve at trække sig ud af IC4-projektet. Nu var hverken Venstres ordfører eller undertegnede overhovedet i politik på det tidspunkt, hvor aftalen om IC4 blev indgået. Det er noget, vi har overtaget, og vi må vedgå arv og gæld og få det bedste ud af det. Men hvis vi bare trækker os ud af projektet, hvilket jeg lidt fornemmede at herre Leif Mikkelsen fra Liberal Alliance lagde op til, altså at vi bare kunne sige nej og forsvinde fra projektet, så står vi altså med en regning. Der er det, vi så siger: Jamen lad os gå konstruktivt ind i det, lad os se, om vi i det mindste kan få de tog til at køre. Vi siger ikke, det er en optimal løsning. Vi siger ikke, at passagererne ikke med rette kunne forvente endnu bedre service, det kan vi sagtens forstå, men det er det, vi har, så der starter vi. Samtidig med det igangsætter vi en større offensiv på en række andre områder. Vi vil for eksempel gerne elektrificere, og vi glæder os utrolig meget til i morgen, hvor vi starter forhandlingerne, for vi kan forstå, at Venstre, i modsætning til sidste gang vi forhandlede, nu er parat til at finde en løsning, så vi kan igangsætte elektrificeringen. Det vil betyde, at vi på den lange bane kan få nogle ordentlige tog. Så er det rigtigt, at der også er gode og konstruktive kræfter, blandt andet i regionerne, som har spillet ind med: Kunne vores regionale jernbaneselskab, for eksempel Nordjyske Jernbaner, være med i et samarbejde? Der skal udbud til, for at vi kan få det til at fungere, og der har vi sagt, at fra Socialdemokraternes side er vi da altid med på at kigge konstruktivt på de her forslag, så længe det er noget, der kan forbedre togpassagererne vilkår. Vi vil nemlig gerne have flere til at køre med tog, ikke færre.
Kommentar:  Forhandlingerne drejer sig herefter om lovforslaget som helhed. Er der nogen, der ønsker at udtale sig om lovforslaget? Det er der ikke, og så går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 50 (DF, V, LA og KF), imod stemte 48 (S, EL, ALT, RV og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-3, tiltrådt af et flertal (DF, V, EL, ALT, SF og KF), eller om ændringsforslag nummer 4, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af LA)? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Det var sådan set længe før september, for det fremgår af det forståelsespapir, vi har lavet. Så derfor kunne ordføreren egentlig skærpe sin retorik omkring det, eftersom forståelsespartierne helt tilbage i juni måned slog fast, at vi har et ønske om at afskaffe de nationale test i de mindste klasser og gentænke systemet som helhed. Det, der er hensigten med det, er jo simpelt hen at sige, at nu har vi haft det i 10 år omtrent, og vi kan konstatere, at det, der var det fælles formål, stadig er intakt, og at vi ikke løste problemet. Ergo vil vi gerne se på det igen, og det håber jeg da at Konservative Folkeparti vil være med til. Det har egentlig også været min forståelse.

Svar:  Jo, jeg synes bare, man skal respektere en forligskreds, og en forligskreds bør man jo lige præcis adressere på den måde, at man får en evaluering, så man har et grundlag. Det sætter man sig ned og forhandler på og drøfter med relevante parter, og så træffer man en beslutning. Imens ser vi en minister, som har kortsluttet hele processen og allerede har dannet sig en konklusion. Det tror jeg bare er en rigtig, rigtig skidt start på at få et rigtig godt og nyt baseret testsystem.
Kommentar:  Joh, det er rigtigt, men ordføreren sagde, at de bare stod og samlede støv – for at citere ordføreren. Og der må jeg så bare sige, at det ikke er at samle støv. Jeg synes rent faktisk, det er en lille smule urimeligt set i forhold til det, der er regionernes opgave og udfordring, at ordføreren på en eller anden måde ligesom lidt nedgør, at man har bygget sundhedshusene. Man har gjort det af nød, fordi man har en udfordring. Jeg ved også godt, at ordføreren for Dansk Folkeparti heller ikke er den, der har støttet og opmuntret de praktiserende læger mest til at engagere sig og spille positivt med. Her refererer jeg til en debat, fru Liselott Blixt og jeg deltog i, på lægedagene for ikke så lang tid siden ude i Bella Center, hvor rigtig, rigtig mange hundrede praktiserende læger var samlet. Det synes jeg bare vi skal se på. Vi har en samlet opgave her i Folketinget, og jeg synes, vi skal hjælpe regionerne alt det, vi kan, for der er borgere derude, som det ellers går ud over.

Svar:  Det er netop det, at man er to forskellige partier, som har en forskellig indgangsvinkel. Jeg bryder mig ikke om den måde, man kom igennem med de krav på, som man satte her fra Folketingets side over for lægerne. Det har jo vist sig, når man har lavet nogle reformer – det er både på lærer- og på lægeområdet – at så hjælper det ikke at trække noget ned over hovedet på dem uden at have dem med. Jeg mener selvfølgelig, at lægerne også skal kunne være konstruktive og være med i en proces, og som jeg læser det her, har de også været med i processen med sundhedshuse. Spørgsmålet er selvfølgelig så, hvad det er, der sker, i og med at de ikke kan være med. At de samler støv var nok blot den overskrift, der blev taget fra avisartiklen, men jeg skal da undskylde mange gange, hvis de ord, jeg har brugt, støder ordføreren. Men vi arbejder på en måde, og ordføreren arbejder på en anden måde.
Kommentar:  Hvis ingen gør indsigelse mod fremme af denne forespørgsel, betragter jeg Tingets samtykke som givet. Det er givet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg kan forstå, der så skal forhandles for nogle dobbelt lukkede døre af en eller anden slags. Den første er åben – den står vidt åben, siger statsministeren – og så render man lige ind i den næste, for regeringen ønsker ikke at genforhandle noget. Det står statsministeren og siger. Altså, hvor ville det være befriende, hvis vi kunne prøve at forholde os til realiteter i stedet for de her fraser om at stå ved og ikke at skabe usikkerhed. Statsministeren har endnu ikke med et ord forholdt sig til substansen i noget af det, jeg har sagt – ikke med et ord. Vidste statsministeren, dengang vi indgik aftalen i marts 2012, at prisen på amerikansk skifergas ville falde til en tredjedel, og at det ville dumpe verdensmarkedsprisen på fossile brændstoffer? Vidste statsministeren det? Vidste statsministeren, at EU's CO 2 -kvote ville falde fra noget, der ligner 23,5 euro til 9,6 euro, som det ses i den seneste regeringspublikation. Vidste statsministeren det? Og hvis statsministeren vidste det, hvorfor sagde statsministeren så ikke noget om det? For så havde regnestykkerne set anderledes ud. Vi indgik jo allesammen den aftale efter en afvejning af, hvad den grønne omstilling måtte koste i den situation, Danmark var i. Der var vished om, at der så lå en regning på 1.300 kroner til en familie i parcelhus. Nu er den på 3.500 kroner Er det ligegyldigt? Er det ligegyldigt, at den her gartner på Fyn skal betale fire gange så meget i PSO, end vi forudsatte? Er det ligegyldigt? (Formanden:  Tak!) Skaber det forudsigelighed? Eller vil man i virkeligheden fastholde forudsigeligheden i forhold til de mennesker, der skal betale den her regning? Hvad hvis man sagde: Når verden har forandret sig og rykket ved vores regnestykker, er vi da nødt til at kigge på dem igen?

Svar:  Jamen jeg synes da bestemt ikke, den omkringliggende verden er ligegyldig. Men jeg synes heller ikke, det er ligegyldigt, hvad der foregår her i Danmark. Og herre Lars Løkke Rasmussen må da også forklare mig, hvordan han synes, at han vil argumentere over for de mennesker, som måske ikke har så meget arbejde, som de egentlig havde regnet med. Hvis man stopper støtteordningerne til vedvarende energi, har det en konsekvens for andelen af den vedvarende energi i Danmark. Den vil jo gå nederst Sådan er det jo. Derfor synes jeg, herre Lars Løkke Rasmussen skal begynde at finde ord frem, som kan forklare det over for de smede, ingeniører og alle de andre mennesker, som arbejder på virksomheder, som bidrager til vores vedvarende energi. Altså, vores klima- og energipolitik er vigtig i sig selv, men at rammerne er stabile er også vigtigt for de mennesker, der arbejder på de virksomheder ude i vores land. Og derfor synes jeg, at når herre Lars Løkke Rasmussen siger, at andelen af vedvarende energi tydeligvis skal ned, så burde han jo også gøre sig umage for at forklare alle de mennesker, som arbejder inden for det her – og som mener, at det er fremtiden og regner med, at de kan beholde deres job – hvorfor de egentlig ikke skal regne med det længere. Det er jo det, som Venstre dybest set mener lige nu.
Kommentar:  Jeg synes, ministeren også skulle forholde sig til det med, hvad små vandløb er. Hvor mange borgere taler vi om her? Er det 2 borgere, er det 5 borgere, eller er det 500 borgere? Hvor går grænsen henne for, at det er private formål? Vi ved, at det nogle af de her steder også er afledning af for eksempel vand fra veje, som skal ledes væk fra det område. Så hvornår er det privat, og hvornår har det en offentlig interesse efter ministerens indstilling? Vi kan konstatere, at det her jo er et spareobjekt for mange kommuner, hvor kommunerne kan se, at de kan lægge nogle udgifter for vandløbsvedligeholdelse over på private hænder. Og der kan jeg så forstå, at det ikke interesserer ministeren ligesom at sikre, at vandet kan komme væk fra vejene, og så vil man bare putte det ind under, at det her er private formål, for så går det nok det hele.

Svar:  Jeg står her med loven fra 14. april 2011. Den er altså knap et år gammel, blækket er knap tørt på den lov, som Dansk Folkeparti lavede sammen med Venstre og Konservative, og jeg kan nu forstå på herre Jørn Dohrmann, at den lov åbenbart er så sjusket, at man ikke mener, der kan forvaltes efter den. Jeg kan også forstå, at man ikke synes, den lov, man selv lavede for lige omkring et år siden, tager hensyn til private. Så må jeg bare spørge, hvad der er sket, om det er, fordi der har været valg, at Dansk Folkeparti lige pludselig synes, at loven skal laves om. Jeg mener, at den lov, der ligger nu, er ganske striks. Der skal være meget præcise kriterier for, hvornår kommunen kan nedklassificere. Hvis der opstrøms ligger et stykke, der er kommunalt ejet, kan man faktisk heller ikke nedklassificere den nederste del. Så der er en meget stor beskyttelse af borgerne på det her område, og det er meget få steder, kommunerne kan få lov til at nedklassificere. Jeg synes måske nok, at det er fair nok, at kommunen et sted, hvor det hele er private interesser og det er en privatperson, der tjener pengene, så også kan sige: Så er det også en privatperson, der skal vedligeholde vandløbene.
Kommentar:  Tak for det. Så vil jeg spørge om en anden ting. Igen kræver Socialdemokratiet jo flere penge, uanset hvad det handler om her i samfundet. Uanset om det så er ulandsstøtte eller noget andet, så er løsningen flere penge. Og nu skal der flere penge til den nye fond, Center for Energibesparelser. Hvor i Socialdemokratiets finanslovforslag står der det?

Svar:  Svaret er meget tæt på blive det samme svar som svaret til herre Lars Christian Lilleholt: Hvis det var os, der sad for bordenden, så ville vi fundamentalt føre en anden politik end den, VKO-flertallet fører i øjeblikket. Vi ville sætte mere gang i aktiviteten i samfundet, og vi ville gøre det inden for de områder, der på lang sigt ville styrke det her samfund. Et af de helt afgørende områder at få taget fat på er energibesparelser i boliger og bygninger. Det er der, vi ved der er de store potentialer. Det er dér, vi kan bruge al den ledige arbejdskraft og få den i gang, og det er den mulighed, VKO-flertallet taber på jorden.
Kommentar:  Jeg tror ikke på, at dette økonomisk og matematisk set vil øge uligheden. I det omfang at mennesker arbejder mere, i det omfang at de har en arbejdsevne og på den måde kommer tættere på arbejdsmarkedet, så vil det med alle de forventninger, man har, bidrage til, at de både selv bliver en del af det arbejdende fællesskab, og at deres børn tilsvarende får langt større muligheder for at bryde den sociale arv og også modtage uddannelse og blive en del af det arbejdende fællesskab. Og de rådighedsbeløb, vi arbejder med her, har intet med fattigdom at gøre.

Svar:  Alle de ting ville jeg jo sådan set være enig med ministeren i, hvis tilfældet var, at folk gik direkte ud og fik et job. Men det er ministerens eget ministerium jo enig i ikke kommer til at ske, og det, vi så tilbage i 00'erne, da man havde lignende fattigdomsydelser, var, at det fordoblede antallet af fattige børn. Så jeg spørge bare en allersidste gang: Tror ministeren virkelig – og nu er det bare os to, der snakker – at de her tiltag med kontanthjælpsloftet ikke vil komme til at øge den økonomiske ulighed for de mennesker, der ikke går ud og finder et job?
Kommentar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-22, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Nu ved vi jo ikke, hvordan forhandlingerne, som foregår lige nu mellem statsministeren og alle partilederne, ender, og derfor er det lidt for tidligt at foregribe, hvordan det bliver, men en af de ting, der i hvert fald bliver drøftet, er, hvordan man forholder sig til spørgsmålet om regioner og lokalområder. Det var jo også i foråret forskelligt, alt efter hvornår i genåbningen vi befandt os, og det er jo muligt, at det bliver det samme den her gang, det vil de forhandlinger vise. Baggrunden for, at det er, som det er nu, er, at indstillingen fra ekspertgruppen var, at vi så på regionerne som et hele, fordi der foregår pendling, og at man derfor tog det i et langsomt tempo og så, hvordan det udviklede sig, inden man tog næste ryk i genåbningen.

Svar:  Det må siges at være lidt et ikkesvar. Fagfolk siger jo, at flere børn og unge gør selvskade. Der er en markant stigning i henvendelser om angst. Og flere børn og unge føler sig ensomme. Jeg synes, det er dybt uholdbart, at 9. og 10. klasser samt andre afgangselever på ungdoms- og voksenuddannelserne i Nordsjælland og hovedstadsområdet ikke må komme tilbage og få undervisning på samme vis som andre steder i landet. Hvornår regner ministeren med, at regeringen og støttepartierne lader afgangseleverne i Nordsjælland og hovedstadsområdet komme fri af jerngrebet?