kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  For det første synes jeg, at det er noget besynderligt at tale om, at regeringens nulvækststrategi vil straffe borgerne. Regeringens plan er at holde de samlede udgifter i ro i de kommende år som et led i en helt nødvendig konsolidering af Danmarks økonomi og dermed som en forudsætning for fremtidens velfærdssamfund. At kommunerne, som står for en stor andel af det offentlige forbrug, så må bidrage til den konsolidering, er da helt indlysende. Derudover ligger der jo ikke i nulvækstbegrebet, at der i 2011 bliver tale om nedskæringer, men om en videreførelse af det udgiftsniveau, som er aftalt for de kommunale budgetter for 2010. På den baggrund mener jeg, at det er helt hen i vejret at tale om, at regeringens nulvækststrategi straffer borgerne. For det andet skal nulvækststrategien ses på den baggrund, at de kommunale budgetter for 2010 ligger på et historisk højt niveau. Det betyder ikke, at kommunerne står over for nogen let opgave, men de skal blive bedre til at få mest muligt for pengene, og her er der meget at hente, ved at man lærer og lader sig inspirere af hinanden. Endelig ligger det jo i det kommunale selvstyre, at det er den enkelte kommunalbestyrelse, der inden for rammerne af lovgivningen prioriterer ressourcerne og fastlægger serviceniveauet for de forskellige velfærdsydelser. Jeg er meget sikker på, at kommunalbestyrelserne i Brønderslev, Hjørring og Frederikshavn ville betakke sig, hvis jeg kom og begyndte at blande mig i deres beslutningsproces.

Svar:  Jeg tror gerne, at borgerne både i Frederikshavn og Hjørring og Brønderslev ville synes, at det var fint, hvis regeringen var med til at finansiere og investere i fremtiden i den offentlige sektor. Ministeren vil gerne fremstå som økonomisk ansvarlig, men er det økonomisk ansvarligt i en tid, hvor kommunerne skal spare og holde igen, og hvor det går ud over kerneydelserne, at give ufinansierede skattelettelser, når vi ved, at rigtig mange skoler trænger til renovering og så videre, og vi også ved, at det er fem gange så effektivt at investere i det offentlige frem for at give skattelettelser? Det, det drejer sig om her, er jo også at få de samme kommuners borgere i arbejde, og arbejdsløsheden er massiv i Nordjylland. Derfor er det jo helt fuldstændig tåbeligt, synes vi i Socialdemokratiet, at man på et og samme tidspunkt beder kommunerne om at holde igen og så samtidig giver ufinansierede skattelettelser. Der var det da mere klogt, synes jeg, at sørge for, at kommunernes borgere havde arbejde, at sørge for at få renoveret skoler og daginstitutioner og ældreboliger og så videre, som der også er mangel på. Derfor kan jeg simpelt hen ikke forstå, at ministeren kan påstå, at man både er socialt ansvarlig og økonomisk ansvarlig, når det har de her konsekvenser. Og med hensyn til de private, så lever de private jo også af at udføre arbejde for kommunerne, og når kommunerne skal skære ned, så bliver der jo heller ingen arbejde til de private.
Kommentar:  Nej, men så er der jo lagt op til en umådelig kedelig lovbehandling, hvis ikke den må have noget indhold ud over at være en skriveøvelse. Jeg synes jo, at hvis man ser på, hvad der er sket af, hvad skal man sige, udvikling inden for landbruget siden 1991, siden den sidste større lovændring, så burde det give anledning til, at man ændrede på noget. Når vi står i en situation, hvor der hvert år er 9 millioner smågrise, der dør, og en af årsagerne er, at kuldstørrelsen er blevet øget fra knap 12 til 18 siden den sidste store lovændring, kan ordføreren så ikke se, at der godt kunne være forhold i produktionen, som gav anledning til, at man burde ændre på noget lovgivning?

Svar:  Jeg vil sige to ting. Den første er – og jeg vil ikke kalde det en skriveøvelse – at man får set på, som jeg har sagt tidligere, en sammenskrivning, en forenkling af det, så man gør det mere overskueligt. For det andet er der jo i forhold til de øvrige ting, som spørgeren nævner, foretaget nogle opstramninger på væsentlige dele af det. Og så glæder jeg mig da også over, at Danmark er blandt de lande, der har en meget høj dyrevelfærdsmæssig standard, også når vi kigger på produktionsdelen. Men som jeg allerede har svaret, er det sådan set ikke i det her lovforslag, man skal arbejde med det.
Kommentar:  Ja, det anerkender jeg. Der er stor forskel på, hvor mange år folk får. Der er folk, der dør tidligere end andre, og i gennemsnit kan man godt se det på den måde, at der selvfølgelig er en overvægt af folk, der dør tidligt, blandt dem, der har lavtlønnede jobs. Det er jo et faktum.

Svar:  Mener Det Konservative Folkeparti, at det er et individuelt problem for den enkelte nedslidte borger, eller at det er en udfordring, som vi burde tage hånd om i fællesskab, sådan at man kan fastholde det grundlag, vi har for vores velfærdssamfund, nemlig det, at vi oplever, at der er en fairness, retfærdighed, social kontrakt, sådan at vi alle sammen, uanset at vi kan have meget forskellige udgangspunkter i livet, kan se frem til nogenlunde det samme antal år som seniorer?
Kommentar:  Jeg tror, at noget af det, der kommer til at have betydning, er, hvorvidt vi lykkes med at få sendt afviste asylansøgere hjem med succes og effektivt. For en af årsagerne til, at folk, der udmærket godt ved, at de ikke har noget beskyttelsesbehov, søger mod lande i Europa, er jo, at de satser på, at de i løbet af sagsbehandlingstiden vil kunne slå rødder i et samfund og måske efter et eventuelt endeligt afslag alligevel få mulighed for at opholde sig der. Så noget af det, jeg virkelig håber at vi kan få forbedret, er i forhold til, hvor mange af dem der er i en udsendelsesposition der så faktisk rejser hjem.

Svar:  Så der er altså ingen konkrete initiativer for at begrænse tilstrømningen på trods af de mange flotte ord. Hvis nu det viser sig, at de hævede sociale ydelser målrettet arbejdsløse indvandrere og flygtninge får en større mængde mennesker til at søge asyl i Danmark, vil ministeren så garantere i dag, at ministeren vil være indstillet på at sætte ydelserne ned igen?
Kommentar:  Man kan jo ikke bo i Europa, uden at man også har hele den europæiske historie med sig, og da kristendommen er en del af den europæiske historie, præger den selvfølgelig også vores kultur på rigtig mange måder. Jeg vil godt minde om, at Grundtvig sagde, at det ikke er et spørgsmål om, hvilken religion man har, når man skal være borger og medborger i et samfund. Der stilles de samme krav, hvad enten man er kristen, jøde eller ateist – var det det, han sagde til sidst? Han kunne lige så godt have sagt muslim. Det har jeg taget til mig. Det er noget af det, som har præget min udvikling, mine synspunkter og de værdier, jeg står for. Og det er altså stadig væk Grundtvig, vi er fælles om.

Svar:  Vi er fælles om Grundtvig, det vil jeg godt give kirkeministeren ... kulturministeren ret i – jeg har lige været i samråd med kirkeministeren. Men jeg vil alligevel sige, at for Grundtvig er kernen, også i danmarkshistorien, kristendommen. Jeg vil spørge, om ikke kulturministeren kan give mig ret i den pointe, at kristendommen jo også er det kitmiddel så at sige, der er med til at holde vores kultur, altså den danske kultur, sammen.
Kommentar:  Kan ministeren forklare, hvordan Danmark har tabt arbejdspladser, og hvor mange arbejdspladser Danmark har tabt som følge af, at den tidligere regering etablerede grænsebomme, og »gav efter for Dansk Folkepartis nationalistiske snæversynethed«, jævnfør Berlingske Tidende den 2. november 2011?

Svar:  Toldkontrolaftalen fra maj 2011 blev mødt med meget stærke reaktioner fra flere europæiske lande. Det kan man også notere sig i udenlandsk presse i den periode. Derudover blev den jo kritiseret af Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen. Og man kan vist godt sige, at udlandets generelle opfattelse af toldkontrolaftalen var grundlæggende negativ. På den baggrund er der ingen tvivl om, at sagen har skadet Danmarks omdømme i udlandet med afledte negative konsekvenser for dansk erhvervsliv. Toldkontrolaftalen sendte de forkerte signaler til vores EU-partnere og nabolande. Mange steder var der en opfattelse af, at Danmark lukkede sig inde og satte spørgsmålstegn ved værdien af det indre marked og den fri bevægelighed. Samtidig var der en frygt for, at aftalen kunne puste til ilden andre steder, hvor protektionisme og fremmedfjendskhed kan være en første umiddelbar, men letkøbt reaktion på den økonomiske krise, som vi alle sammen står over for. Det vil være skadeligt for alle, også for Danmark. Den negative opfattelse af toldkontrolaftalen i udlandet er blevet bestyrket af de møder, regeringen har haft med vores EU-partnere, efter at vi er tiltrådt. Alle steder er ophævelsen af aftalen som noget af det første blevet mødt med lettelse og meget positive tilkendegivelser. I international sammenhæng har Danmark en lille, åben økonomi, og det har tjent os godt. Hvis vi i Danmark vil styrke vores konkurrencekraft som en af forudsætningerne for vores velfærdssamfund, er det altafgørende, at udenlandske forbrugere og virksomheder har en positiv opfattelse af Danmark. I den sammenhæng trak toldkontrolaftalen Danmark i den helt forkerte retning.
Kommentar:  I hvert fald deler herre Martin Geertsen og jeg en ting, nemlig interesse for historieskrivningen. Det synes jeg altid er interessant. Der er ingen tvivl om, at hvis skiftende regeringer tilbage i tiden havde gennemført elektrificeringen, havde vi haft en anden situation i dag; så der er noget at bebrejde op igennem 90'erne, men der er også noget at bebrejde op igennem 00'erne. Det er sådan set den konstatering, jeg synes man kan gøre. Egentlig vil jeg sådan set bare sige, at jeg synes, at jeg med det svar, jeg gav med mit midterste svar, fik, hvis der var noget luft, der skulle renses, renset den der. Så vil jeg gerne lige vende tilbage til det, der var min afslutning. Historieskrivningen synes jeg er interessant, og den kan vi tage ved mange forskellige lejligheder, men det, jeg egentlig gerne vil bruge kræfterne på nu, er det fremadrettede og det, der gør, at danskerne får nogle gode oplevelser, når de er ude at køre med tog, nemlig at det går til tiden og er præcist og komfortabelt.

Svar:  Så skal jeg bare afslutningsvis spørge, om ministeren er enig med herre Magnus Heunicke, som så skifter lidt hest her den 16. maj 2011, hvor han udtaler til Berlingske Tidende, at både Socialdemokraterne og SF undskylder på vegne af den tidligere SR-regering, der i 1999 valgte at droppe elektrificeringen af de danske jernbaner. 5 år senere købte man i stedet de dieseldrevne IC4-tog. Og nu kommer citatet: »Det var en gigantisk fejltagelse, at man annullerede elektrificeringen i 1995-96. Der var nogle rapporter dengang, som sagde, at der ikke var grund til at fortsætte, men det ændrer ikke ved, at primært den daværende regering begik en historisk brøler, siger den socialdemokratiske trafikordfører Magnus Heunicke«, og det var så den 16. maj. Er ministeren enig i, at det var en historisk brøler af den daværende SR-regering?
Kommentar:  Jeg er fuldstændig enig i, at det er vigtigt, at man kan kommunikere og også kommunikere godt, når man arbejder i sundhedssektoren. Men mit spørgsmål gik egentlig på, om de ændringer, som man lavede for optagelse på social- og sundhedsuddannelserne, har virket, altså om det er ordførerens opfattelse, at det sådan har været helt uden betydning for, at man også i dag kan rekruttere personale, som er i stand til at lære at læse og tale sproget på en måde, så det kan bruges i omsorgssektoren. Og hvilke andre standarder mener ordføreren der skal til, for at man rent faktisk løser det problem, som ordføreren gerne vil løse, nemlig at man kan måle, om de har de sproglige kompetencer?

Svar:  Ja, der står i beslutningsforslaget, at vi synes, at der i de nationale standarder skal indgå et krav om, hvad personalet skal kunne. Det står sidst i forslaget på side 2. I forhold til den anden del, om det har hjulpet: Jeg vil da håbe, at det har hjulpet, men jeg hører stadig væk de her eksempler – og det tror jeg faktisk også at SF's ordfører gør i sine e-mail – eller læser i aviserne, at man ikke har kunnet forstå den, der skulle hjælpe en, og at der er meget i forhold til kommunikationen.
Kommentar:  Jamen det er jo helt afgørende, når vi taler om fødsler og taler om, hvor man kan føde sit barn, at man i hvert fald ikke har 100 km til en fødeafdeling. Det tror jeg altså også at ministeren vil mene efter sådan nærmere eftertanke. Bare her nord for byen har man Gentofte Hospital, man har Rigshospitalet, og hvad er der imellem dem? Folk har måske 6-7 km til en fødeafdeling. Ovre i vores del af landet, hvor det er helt anderledes, får man altså nu op til 100 km. Man kan selvfølgelig sige, der ikke bor så mange mennesker derovre. Men hvis man havde haft den holdning i tidernes morgen, da man skulle have telefoner til Vestjylland, da man skulle have tog til Vestjylland, så var der aldrig kommet hverken tog eller telefoner, for der bor ikke så mange mennesker. Men man havde en politisk holdning til, at hele landet skulle udvikles og være i balance. Det er jo det, der svigter i regeringen. Man får med det, man beslutter nu, bestemt ikke et land i balance, man får ikke en region i balance, fordi magten ligger i øst. Jeg kan ikke forstå, at ministeren hverken kan eller vil forstå det, men sådan er politik nu engang. Flertallet bestemmer. Det er ligesom her i Folketinget, der bestemmer Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, for de er de fleste for tiden. Det bliver sikkert lavet om i løbet af året, og sådan er det også derovre. Det er derfor, at det går, som det går i det nordvestjyske.

Svar:  Men jeg er da sådan set ked af her for åben mikrofon at få konstateret, hvor lidt Socialdemokraterne i Region Midtjylland gør for borgerne. Det er jeg da sådan set dybt skuffet over, og det vil jeg da gerne høre regionsformanden om, næste gang vi har møder. Jeg tror faktisk, at jeg skal møde ham i morgen ovre i Finansministeriet, så vil det da være en kærkommen anledning til at høre, hvorfor herre Jens Peter Vernersen ikke har større indflydelse på Socialdemokraterne i Region Midtjylland. Det, jeg kan som finansminister, er at sørge for, at der er penge til akutberedskabet. Vi har med Dansk Folkeparti lavet en aftale om akutberedskabet. Vi vogter over, at de mål, vi havde med at give den ekstra økonomiske hjælp, bliver overholdt. Jeg skal love herre Jens Peter Vernersen for, at det ligger os på sinde, at det alle steder i Danmark skal kunne foregå betryggende. Derfor er det da også med nogen undren, vi ser, at man så i det administrative oplæg udhuler lige præcis de punkter, hvor vi gerne ville styrke akutberedskabet.
Kommentar:  Jamen det er jo noget sludder. Der er en øvre grænse. Der er jo et forsyningssekretariat, der er statsligt, og som siger ja eller nej til projekter. Der er en anden grænse, som er, at det skal være billigere end at gå ud og bygge kloakker. Så det handler jo om, om vi vil have ansvarlige kommuner, der sørger for, at de ting, der er under jorden, også bliver klaret – de ting, som man ikke opdager, før det går galt. Det handler jo om, at kommunerne kan gå ud og gøre den indsats, for hvad angår det, der står lige for, virker det måske mere oplagt at give folkeskolen penge end at sørge for, at folks hjem ikke bliver oversvømmet. Men tro mig, når man svømmer rundt i gaderne, så står folk og kigger på kommunen og spørger: Hvorfor gjorde I ikke noget? For de forventer, at der er ansvarlige kommuner. Så igen må jeg sige til Dansk Folkeparti: Det er uansvarligt ikke at give de muligheder for, at kloge kommunalbestyrelser sammen med deres forsyningsselskaber kan tage noget af det her over vandprisen, fordi det er så meget billigere, end det er at skulle til at betale for oprydning og højere forsikringspræmier.

Svar:  Men er fru Ida Auken ikke enig i, at det er godt, at der er noget demokrati, og at der er nogle folkevalgte inde over, som skal stå til ansvar for det her, så det ikke bliver noget, der er meget langt væk fra borgerne, men så man kan stille sine lokale byrødder til ansvar for det, de måtte have gjort eller ikke have gjort i deres kommunalbestyrelse?
Kommentar:  Det kan ministeren såmænd have ret i, og det var også derfor, jeg spurgte til det. Altså, når nu man har bakket op om den her aftale og tilsluttet sig, at der bliver brugt det her ret store beløb – i erkendelse af at personer med handicap har svært ved at komme rundt i Danmark og mange steder har svært ved at have den nødvendige mobilitet – altså, når nu man har tilsluttet sig det for de almene boliger, kunne man så sige, at der også i forhold til parcelhuse og nybyggeri kunne stilles nogle krav om, at der skulle være lige adgang og tilgængelighed for folk, der har et handicap?

Svar:  Altså, der er jo den store forskel, at parcelhuse typisk er noget, som bebos af én familie. Og denne familie er jo i stand til at vurdere med sig selv, om der er behov for handicaptilgængelighed i deres hus. Det afhænger især af familiens medlemmer, hvor det heldigvis er sådan, at i størstedelen af de danske familier er der ikke nogen handicappede. Det afhænger også af, hvem man jævnligt har besøg af. Hvis man jævnligt har besøg af handicappede, er det jo en god idé at have god handicaptilgængelighed. Men hvis man ikke jævnligt har besøg af handicappede, kan man vurdere, at det behøver man ikke have. Så jeg synes også her, at det er lidt som at sammenligne højden på Rundetårn og et tordenskrald.
Kommentar:  Jeg skal spørge sundheds- og ældreministeren, hvad han præcis vil gøre for at sikre, at de ældre kan få besøg af deres nære pårørende. Vi er helt med på, at vi skal passe godt på de ældre, men vi mener også, at ældreministeren svigter i forhold til ikke at finde nogle holdbare løsninger. Vi har spurgt efter de her anbefalinger og i et ministersvar fået at vide, at vi kan få de anbefalinger til januar. Ja, det har ministeren svaret. Vi har spurgt, hvordan det her kan foregå på sundhedsforsvarlig vis, og fået at vide, at vi kan få et svar til januar.

Svar:  Nej, det er en misforståelse, som jeg er nødt til at rette nu her. Vi har lige haft møde i dag, og det ville netop være et svigt, hvis jeg stod som ældreminister og åbnede op for smittekæder, dødbringende smittekæder, inde i vores ældrepleje. Det ville være et svigt af den enkelte ældre, af alle dem, der bor der, af alle medarbejdere og af de pårørende. Så vi er nødt til at have nogle restriktioner, og så må vi gøre det så godt, som vi overhovedet kan. Det var det, vores møde i formiddag handlede om, og jeg glæder mig til at udmønte det.
Kommentar:  Fra i dag er der ingen som helst undskyldninger for ministeren, hvis der sker en ulykke i Region Syddanmark, hvor redderne har været for stressede, for udslidte, eller man ikke har været i stand til at stille med en bemanding. Ministeren er fuldt oplyst. Alt, hvad man indtil nu har kunnet tage sig sammen til, er at bede om et par statusrapporter. Men jeg kan jo fortælle ministeren, der har lagt det frem, at der foregår systematisk snyd med vagtplanerne, så redderne arbejder over. Derfor er det jo nødvendigt her, at ministeren ikke bare igen beder om en statusrapport eller læner sig tilbage og håber på det bedste og på, at regionen nok skal orientere. Nej, der er brug for, at vi har en ansvarlig minister, der på vegne af borgerne i Syddanmark slår i bordet over for regionsrådet og siger: Jeg forlanger, at det ambulanceselskab selvfølgelig håndterer vagtplanerne på en betryggende måde for borgerne, hvad de tydeligvis ikke gør i dag.

Svar:  Jeg forlanger som ansvarlig minister, at der er et ambulanceberedskab i Region Syddanmark, som borgerne kan være trygge ved. Det ansvar forventer jeg at dem, vi har givet opgaven, nemlig regionerne og i det her tilfælde Region Syddanmark, der konkret spørges, lever op til. Jeg har som sagt spurgt i to omgange til en status i Region Syddanmark. Måtte der ske væsentlige ændringer i forhold hertil, forventer jeg også, at Region Syddanmark orienterer mig. Men jeg synes, at man skal vælge at sige, at enten respekterer man den opgavedeling, vi har i Danmark, eller også gør man ikke. Det, jeg er optaget af som minister, er, at borgerne kan være trygge ved det ambulanceberedskab, vi har i de enkelte regioner i Danmark. Det glæder mig, at spørgeren også er optaget af det. Det skal vi naturligvis sikre og dermed også sikre, at borgerne i Region Syddanmark kan være trygge ved det.
Kommentar:  Tak for svaret. Det er jo netop, fordi vi er i god tid, at jeg rejser dilemmaet, for det er et ønske, de er kommet med flere gange, og det var meget presserende ved sidste bispevalg i Haderslev. Nu er der udsigt til, at der er mange års fred på bispevalget, fordi vi jo har en ung biskop, som vi forhåbentlig har rigtig mange år, og som de også er meget glade for syd for grænsen. Det er meget godt at få drøftet nogle af de her ting: Hvad er uløselige udfordringer, og hvad er løselige udfordringer? Det er jo ikke sikkert, at det er stemmeretten, det kunne jo være taleretten eller medvirken ved nogle af de møder, så man også har en fornemmelse af ejerskab, men også for at få afklaret, hvori forskellene består. Det er det dilemma, jeg ønsker at rejse over for kirkeministeren. Kan vi ikke godt have nogen dialoger på forhånd og i meget god tid? Jeg hører sådan set også ministeren sige, at det kan vi måske godt.

Svar:  Det er jeg fuldstændig enig med spørgeren i, fordi der er både den hårde jura, hvor rettigheder og pligter og den slags ting hører sammen, men jo også det folkelige, som betyder rigtig meget for folkekirken, men også for det danske mindretal i Sydslesvig, og den tilknytning, man har til institutioner i Danmark, herunder til biskoppen i Haderslev. Det kunne jo principielt set også være andre steder, men for øjeblikket er det i Haderslev. Lad os derfor prøve at se på, hvad der er af jura i det, men også hvad der er af andre muligheder, hvor vi mere følger det folkelige spor, så man har den her oplevelse af at blive hørt og en oplevelse af reelt også at høre til.
Kommentar:  Det er da dejligt at høre, at vi har en opposition, som utålmodigt venter på at komme i gang med samspillet. Vi har jo arbejdet godt sammen om de ting, der indtil videre er blevet lavet inden for satspuljen i forbindelse med psykiatrien, så jeg ser da frem til at diskutere den langsigtede handleplan for psykiatrien med ordføreren og alle Folketingets partier. Men udvalget er ikke nedsat endnu, og derfor kan jeg ikke stå her og fortælle noget om tidsplanen. Ordføreren skal nok blive oplyst om det, når vi kommer dertil. Det samme vil jeg sige i forhold til behandlingsgarantien. I det lovkatalog, der i forlængelse af regeringsgrundlaget er blevet lagt frem, kan man jo se, at der til foråret kommer et lovforslag om differentieret behandlingsgaranti. Og i forlængelse af hele tilgangen med, at vi skal have en ligestillet forståelse, en ligestillet tilgang til de somatiske og de psykiatriske sygdomme i vores sundhedsvæsen, har jeg bedt Sundhedsstyrelsen om at tage begge de områder med i det faglige arbejde, der pågår lige nu.

Svar:  Tak. Jeg vil gerne vide angående behandlingsgarantien: Hvad er det for nogle ændringer, vi kan se frem til?
Kommentar:  Der er stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1 og 2, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 3 af et mindretal (LA) som forkastet. Det er forkastet. Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 4, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nummer 5 af et mindretal (LA) som forkastet. Det er forkastet. Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 6-30, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget. Så springer vi lige tilbage til det punkt på dagsordenen, som vi lige har udskudt.