kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak, formand. Også tak til spørgeren for dette spørgsmål. Som jeg tidligere har oplyst i min besvarelse af spørgsmål nummer S 1049, drejer det sig i denne sag ikke om fødevaresikkerhed, men om kvalitetskrav til olivenolie. For de olier, som indtil nu er faldet på den organoleptiske vurdering, det vil sige smagspanelvurderingen, har fødevarevirksomhederne ret til at kræve en yderligere vurdering fra to andre laboratorier. Svarene på disse vurderinger forventes først ultimo maj, hvorefter vi kan handle på den konkrete sag. I den forbindelse er det vigtigt for mig at præcisere, at olivenolie som produkt ændrer sig med tiden, hvilket jeg også nævnte for spørgeren, og især hvis det opbevares for varmt eller for lyst. Det kan derfor heller ikke udelukkes, at nogle af olierne faktisk har opfyldt kvalitetskriterierne på tapningstidspunktet. Derimod kan det heller ikke afvises, at der er producenter af olien, som bevidst har solgt olivenolie til danske detailvirksomheder, selv om de ikke opfylder kvalitetskriterierne, og det er jo også der, vi har et af problemerne i den her sag. Jeg vil sørge for, at Danmark inden den 30. maj spørger Europa-Kommissionen om, hvordan vi i fællesskab sikrer kvaliteten af olivenolie. I forhold til Fødevarestyrelsens mulighed for at give påbud om tilbagetrækning skal det bemærkes, at myndigheder generelt er forpligtet til at sanktionere i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Det betyder i praksis, at Fødevarestyrelsen skal anvende de sanktioner, der er tilstrækkelige til at få virksomheden til at rette op på forholdet, men som samtidig ikke er mere indgribende over for virksomheden end nødvendigt. Her er det vigtigt at bemærke, at størstedelen af fødevarevirksomhederne af egen drift fjernede olivenolierne fra hylderne, da de blev gjort bekendt med, at olivenolien ikke umiddelbart levede op til kvalitetskravene for jomfruolivenolie. I forhold til to mindre virksomheder, som ikke af egen drift fjernede olierne fra hylderne, meddelte Fødevarestyrelsen forbud mod markedsføring.

Svar:  Det, der er problemet her, er selvfølgelig, at når det kommer frem, at det er vurderet til ikke at være egnet til menneskeføde, så kan der være nogle, der kan være bange for, at de står og anvender maskinolie eller et eller andet lignende produkt i stedet for at anvende olivenolie i madlavningen. Det er jo ikke til at vide. Det er sådan set det, der er problemet. Det er også derfor, jeg synes, at der ligger et stort ansvar for, hvordan vi egentlig behandler den her problematik. Jeg kan forstå, at der nu er en second opinion på vej her – var det sidst i maj? – hørte jeg ministeren sige? Og jeg vil gerne høre, hvis det nu viser sig, at det resultat er magen til det første resultat, hvad ministeren så vil foretage sig i den sammenhæng.
Kommentar:  Jo, men det lyder som en medicin, der kunne virke. Men medicinen virker jo kun, minister, hvis medicinen her kommer rettidigt. Altså, det her kan man ikke vente på, for der skal jo betales løn. Tænk, hvis Danmark stoppede med at betale ministeren løn. Hvor lang tid ville ministeren så fortsætte med at gå på arbejde? Hvordan ville ministeren kunne eksistere? Og det er jo akkurat det samme med Folkemødets sekretariat – de skal også have en løn; de skal også kunne sikre sig, at der bliver betalt varme, vand og husleje. Svarene skal jo snart falde. Så vil jeg gerne lige gøre ministeren opmærksom på, at Folkemødet jo faktisk nok er den største demokratiske begivenhed ud over selve valghandlingen.

Svar:  Og til de faste omkostninger fra nu af, var jeg lige ved at sige, og også under hele den her krise har vi jo lavet hjælpepakker, også sammen med herre Peter Juel-Jensens parti, i forhold til netop at holde hånden under løbende. Det, som det handler om her, er jo også at huske, at de her begivenheder, i hvert fald som jeg ser det, både lever af penge, men jo også lever af simpelt hen at afvikle begivenhederne, fordi det er der, hvor man har kontakten til alle dem, man gerne vil være noget for. Og netop derfor er jeg også så forsigtig med at fremtvinge en beslutning for hurtigt, for tænk nu, hvis svaret blev et nej og tiden så viste – takket være en vaccine eller andres opfindsomhed – at man fandt en måde at gøre det på.
Kommentar:  Jamen det kan godt være, men så skal Dansk Folkeparti nødvendigvis også konkretisere, hvad det er, man vil. Det nytter ikke noget bare at sige, at det er sådan her ( ministeren knipser med fingrene ), det skal være, og så ikke komme med nogen form for løsning på det. Det er lidt det samme som med hele diskussionen omkring Europol. Altså, jeg går ud fra, at Dansk Folkeparti fortsat gerne vil have, at vi er medlem af Europol, men på grund af at man nu stemte, som man gjorde tidligere, ryger vi nu ud af Europol. Så det nytter jo ikke noget ikke at se sammenhængende på det her – og det synes jeg faktisk helt ærligt at Dansk Folkeparti skylder os alle sammen også at gøre – og bare sige, at det er sådan her, det skal se ud. Man må også være med til at vise vejen derhen. Ellers bliver det sådan lidt en gold form for politik, man fører.

Svar:  Dansk Folkeparti har fremsat mange konkrete forslag om, hvordan man kan gøre det, også inden for Europol. Vi har haft konkrete forslag om, at man kan få lavet en aftale, og det kan man godt, når man kan lave det med en lang række andre lande. Det er jo et spørgsmål om, at de forhandlere, der sidder i det, skal vise vilje til at få det igennem, og på samme måde er det på Schengenområdet. Vi har masser af konkrete forslag. Det skal føres ud i livet. Der er det altså ikke os der kan gøre det, for vi sidder ikke på ministerposterne. Så der må vi bare bede ministrene om at gå i gang med den opgave, som jeg tror at ministeren også selv synes er væsentlig: at vi skal kunne styre, hvem der kommer ind i vores land, og det skal vi selvfølgelig kunne styre på permanent basis.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der har bedt om ordet. Vi går til afstemning om lovforslagets endelige vedtagelse.

Svar:  Der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 58 (V, DF og KF), imod stemte 2 (EL), hverken for eller imod stemte 49 (S, SF og RV). Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.
Kommentar:  Men til det er der jo at sige, at vi i øjeblikket ser noget i retning af en folkevandring fra de fattige sydlige egne af kloden op mod nord, og det drejer sig også om egne af kloden, som kulturelt er fuldstændig forskellige fra os. Og vi har set de sidste 50 år, at folk har haft kolossale besværligheder med at blive integreret; mange er overhovedet ikke blevet integreret. Så hvis man ønsker indvandring, hvilket man i mange tilfælde godt kan ønske sig, så skal man selvfølgelig sørge for, at det er fra kulturelt nærtstående områder.

Svar:  Jeg mener, at vi kan konkludere to ting efter 50 års indvandring til Danmark. Den ene er, at det tager længere tid, det medfører flere kulturkonflikter, og det koster flere penge at integrere folk fra de varme lande i det danske samfund. Det mener jeg ikke er til diskussion. Men det andet, vi også godt kan konkludere, er, at det godt kan lade sig gøre. Det kan godt lade sig gøre. Masser af mennesker, tusindvis af mennesker er faldet fuldstændig uproblematisk til i det danske samfund. Derfor er regeringens politik ikke, at grænsen skal være lukket, og at ingen mennesker skal kunne komme hertil. Vores politik er, at der i en årrække skal komme så mange færre til Danmark, at vi kan integrere de mennesker, der kommer hertil, og dem, der allerede er kommet hertil. Vi skal så at sige betale af på integrationsgælden.
Kommentar:  Jeg vil godt spørge Dansk Folkepartis ordfører, om det er vigtigere for Dansk Folkeparti, at amerikanerne føler, at de kan stole på Danmark, end det er, at Danmark protesterer over for USA og lader være med at medvirke, hvis USA overtræder internationale konventioner og menneskerettigheder og udfører tortur. Hvad er vigtigst for Dansk Folkeparti? Er det menneskerettighederne, eller er det at være på god fod med USA? Så vil jeg spørge herre Søren Espersen, der taler om den her skriftlige garanti: Undrer det ikke herre Søren Espersen, at den skriftlige garanti kun er fremadrettet, for der ville jo ikke være noget som helst problem for den amerikanske regering i at give en bagudrettet garanti for, at der ikke har foregået overflyvninger, hvis der rent faktisk ikke havde foregået overflyvninger? Og siger det ikke herre Søren Espersen, at det rent faktisk nok har været tilfældet, og at man derfor kun kan give en fremadrettet garanti og ikke en bagudrettet garanti?

Svar:  Det er ikke det afgørende at have et vældig godt forhold til hinanden. Det, der er afgørende, er, at vi har tillid til hinanden som to vestlige lande, der egentlig kæmper den samme kamp mod terrorisme, mod undertrykkelse og diktatur. Det er det, det drejer sig om. Det synes jeg er det væsentlige, altså at vi har tillid til hinanden. Det er det, der gennemsyrer hele den her debat. Socialdemokratiet og de socialistiske partnere er jo gennemsyret af mistillid til alt, hvad der er amerikansk, og det synes jeg er sådan en sørgelig forestilling at se på. Det må jeg sige. Og det er det, der bringer minder frem fra for 25 år siden. Med hensyn til det fremadrettede: USA giver en garanti for, at man fremover vil overholde Danmarks love og regler. Hvad er det, man forlanger mere? Jeg synes, det er fantastisk, at vi har fået den garanti, og den har vi alene fået på grund af det forhold, som regeringen og blandt andet Dansk Folkeparti har været med til at skabe til USA.
Kommentar:  Jeg tror, at hvis statsministeren tænker efter, vil statsministeren godt kunne erindre, at det synspunkt, jeg har her, ikke er noget helt nyt synspunkt, og det hviler jo altså på, at jeg sådan set har en ambition om, at vi skal nå længere i det her samarbejde. Og jeg tror bare, at et signal til befolkningen om, at vi lægger deres stemmeafgivning til grund, og at vi ikke stiller, kan man sige, vælgerne svækket ved en bindende folkeafstemning i forhold til en vejledende folkeafstemning, vil være et godt signal i forhold til at bane vejen videre frem, og det var egentlig det, jeg spurgte om. For man kan håbe, at det spørgsmål, jeg stillede, bare handler om en eventualitet, som aldrig opstår. Det vil vi jo begge to kæmpe for. Men det spørgsmål, jeg stillede, var om Europol. Jeg har noteret mig, at der i regeringsgrundlaget står: »Regeringen vil styrke Danmarks deltagelse i det europæiske samarbejde og vil derfor gennemføre en folkeafstemning i den kommende valgperiode om Danmarks forbehold for de retlige og indre anliggende samt forsvarsforbeholdet.« Valgperioden er jo ikke udløbet endnu, og derfor vil jeg egentlig bare spørge ind til, om regeringen oven på et ja på søndag vil være indstillet på at indgå en aftale om en dato for en afstemning om retsforbeholdet, så vi går fra optout til optin, og så vi undgår den ulykkelige situation, at Danmark efter nytår glider ud af Europol.

Svar:  Når jeg dvæler lidt ved Venstres nye holdning til det her spørgsmål, er det, fordi det ikke er ligegyldigt, at Danmarks største parti har svingende holdninger i forhold til det europapolitiske. Det er jo faktisk ret alvorligt, at man ikke kan regne med, at Venstre ligesom holder en kurs i forhold til europapolitikken. Jeg synes, det er slående, at i det seneste par måneder er det sådan, det er blevet med Venstre, og særlig her i forhold til patentafstemningen. Lad dog danskerne tage stilling til det her spørgsmål. Det er derude. Vi havde alle sammen håbet, at det var noget, vi kunne afgøre her i Folketinget. Det kunne ikke lade sig gøre, men naturligvis følger vi grundlovens bestemmelser. Det er jo ikke så vanskeligt i virkeligheden. Det, der gør det vanskeligt, er, at Venstres zigzagger i forhold til den europapolitiske kurs. I forhold til forbeholdene er vi jo sådan set enige, tror jeg, med Venstre – det tror jeg i hvert fald, man kan aldrig vide helt, hvor Venstre står i de her diskussioner – men der er ikke nogen tvivl om, at de forbehold, vi har, ikke bidrager til, at danskerne får maksimal indflydelse på egne forhold i det europæiske samarbejde. Og derfor har vi jo også skrevet ind i vores regeringsgrundlag, at vi ønsker at afskaffe forbeholdet om de retlige og indre anliggender og forsvarsforbeholdet. Det vil vi sådan set gerne, det står i vores regeringsgrundlag, som det stod i den tidligere regerings regeringsgrundlag, og vi skal selvfølgelig til afstemning, når vi synes, det er det relevante tidspunkt.
Kommentar:  Jamen som jeg har svaret tidligere, og det gentager jeg gerne, er det ikke sådan, at regeringens udspil til en sundhedsreform ændrer ved den planlagte sygehusstruktur. Det gør den ikke. Men vi skaber et mere enkelt sundhedsvæsen, hvor vi går fra tre folkevalgte niveauer til to folkevalgte niveauer, og vi skaber mere nærhed i tilbuddene i vores sundhedsvæsen, hvor vi med Nærhedsfonden på 6 milliard kroner investerer i flere moderne sundhedshuse og i de samarbejder, der skal være ude i det nære sundhedsvæsen, så man kan få flere tilbud tættere på, hvor man bor. Som jeg nævnte indledningsvis, er nogle af de funktioner, der ligger på Frederikshavns sygehus i dag, jo et meget godt eksempel på lige præcis det, som regeringen skitserer i sit udspil til en sundhedsreform ikke behøver at blive centraliseret på store sygehuse, men med fordel kan ligge tættere på. Og så tager vi et nationalt ansvar for udviklingen af vores sundhedsvæsen, for det er der behov for, så der kan gøres op med den geografiske ulighed, vi desværre ser i dag.

Svar:  Det her bliver mere og mere grotesk, og jeg forstår det godt. For regeringen er her presset op i et hjørne, hvor de ikke vil sige, hvad det er, der er sandheden, fordi sandheden er, at de beslutninger fremover glider væk fra at være politiske beslutninger. Det bliver centraliseret, det bliver ikke med baggrund i en demokratisk proces, det bliver med baggrund i, at der sidder en professionel bestyrelse, som kan træffe beslutninger, som påvirker et stort geografisk område. Og så prøver ministeren at dække sig ind ved at sige, at der ikke er lagt op til, at sygehusplanens struktur skal forandres. Nej, minister, men alle os, der arbejder i det her felt, ved, at det her er en dynamisk størrelse. Det kunne jo også have været omvendt. Man kunne have sagt: Hvem skal beslutte, at der oprettes et nyt sygehus eller en ny sygehusafdeling? Udover supersygehuse og akutsygehuse har vi rigtig mange enheder, og det er jo dem, vi taler om, når jeg nævner Frederikshavn sygehus eksplicit her.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. Altså, jeg må bede om, at man er hurtig på knapperne. Det kan jo ikke nytte noget, at man sidder og fumler. For stemte 54 (S, EL, ALT, RV, SF og Villum Christensen (LA)), imod stemte 54 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.
Kommentar:  Udgangspunktet er jo, at det er boligorganisationen selv, der beslutter, om den vil renovere, eller om den vil nedrive og bygge nyt. Så kan der være nogle støttebeløb fra Landsbyggefonden til det, men det er kun til ekstraordinære renoveringer, som er en følge af for eksempel konstruktionsfejl, store fugtproblemer eller lignende. Så jeg tror og håber på, at det princip følges, at man selvfølgelig ikke skal bruge flere penge på at renovere, end man skal bruge penge på at bygge nyt.

Svar:  Så ministeren mener, at hvis der kommer et boligselskab og for eksempel siger, at de gerne vil renovere nogle boliger for mellem 1,5 million og 2 million kroner og der kan bygges nyt for den pris, så vil ministeren sige, at boligselskabet skal bygge nyt? For er der mulighed for, at de i forhold til Landsbyggefonden, hvis de så vælger at sige, at de gerne vil bygge det her nyt, fordi de ikke kan renovere det, kan få de samme midler, som de kan få ved en renovering? For den opfattelse, man får i kommunerne, er jo, at boligselskaberne siger, at det kan de ikke få fra Landsbyggefonden.
Kommentar:  Mange tak til ministeren for den her besvarelse. Den er også meget i tråd med, hvad jeg havde forestillet mig ministeren ville svare, for det er jo rigtigt, at det ikke direkte er ministerens ressort at have med spørgsmålet om reklamer at gøre. Men eftersom transportministeren har ansvaret for de regler, der er på taxaområdet, og vi jo netop ved, at Uber nu flere gange er blevet dømt som ulovlig taxakørsel, fordi Uberkørsel ikke lever op til de regler, der er i den gældende lov om erhvervsmæssig personbefordring, så tænkte jeg, at det var værd at vende denne problemstilling med ministeren. Det gjorde jeg, især fordi jeg i første omgang blev gjort bekendt med, at der bliver reklameret for Uber, gennem folk, der bruger den applikation, der er på telefonerne, hvor man kan hente billetter til den kollektive trafik nederst I forbindelse med at man køber billet, dukker der så en reklame for Uber op. Det blev jeg i hvert fald noget lang i ansigtet over, vil jeg gerne sige, eftersom det er os på Christiansborg, det er Transportministeriet, der har ansvaret for de gældende regler på taxaområdet. Nu har vi så domstolenes ord for, at det er ulovligt, og så popper der på nogle af de applikationer, vi selv har ansvaret for, reklamer for Uber op. Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre transportministeren, om han på foranledning af den her debat i Folketingssalen, den her spørgsmål-svar-omgang, vil tage kontakt til forbrugerombudsmanden og prøve at høre, hvad der er op og ned, om forbrugerombudsmanden måske kan gribe ind på det her område, eller om man fra Transportministeriets side selv kan kontrollere, at vi så i det mindste ikke på de platforme, som Transportministeriet har ansvaret for, har reklamer for et taxaselskab, som er blevet dømt ulovligt.

Svar:  Jeg mener ikke, det er min opgave at indbringe sager for Forbrugerombudsmanden, men hvis det er rigtigt, at der er reklamer på platforme, som jeg er ansvarlig for, som regeringen er ansvarlig for, eller et flertal i Folketinget er ansvarlig for, så vil jeg gerne undersøge, om det er muligt for mig at sige, at der ikke må forefindes reklamer for Uber, fordi Uber er en ulovlig tjeneste.
Kommentar:  Jeg tror faktisk, vi i fællesskab har tændt det største lys af håb overhovedet ved i så høj grad at prioritere vores studerende på de videregående uddannelser i den genåbningsaftale, der er forhandlet i den her uge, og som jo er med spørgerens partiformand – det står sort på hvidt, at vi netop skal forhandle om både det faglige og det sociale efterslæb primo maj. Så det er da det håb og det lys, spørgeren kan give videre til alle dem, der skriver, altså at det har vi sort på hvidt lovet hinanden; de kan se, at nu kan de begynde at komme tilbage, og de kan se, at vi ikke synes, det er gjort med det. Og jeg synes da, at spørgeren skal tænde det lys, når vi nu har aftalen med hinanden.

Svar:  Tak. Og det er også lidt i samme genre. For et er, at vi har vores studerende på de videregående uddannelser, vi har også forskningen. Så jeg vil spørge ministeren: Hvad vil ministeren gøre, for at forskningen ikke kommer til at lide varig skade af nedlukningen?
Kommentar:  Det står jo alle partier frit for at tage det op til forhandling, og det vil jeg da anbefale Venstre at gøre i de igangværende forhandlinger, vi har. Nu får jeg at vide, at jeg har uld i mund, men det er kun mit ringe forsøg på at komme med sådan lidt tekniske input til debatten her. En af problemstillingerne ved at inddrage nødsporet er jo for eksempel, hvis der sker ulykker, og vi ved desværre, at der er mange ulykker på den del af strækningen. Det er en motorvejsstrækning i Danmark, hvor der ellers heldigvis ikke er så mange ulykker, men der er ulykker dér. Ved ulykker kan det være svært for ambulance, politi og redningsmandskab at komme frem – normalt bruger de nødsporet – hvis det hele stopper til. Det kan være svært at komme frem, hvis nødsporet også er pakket. Det er en af tingene. En anden ting er, at det ikke kan udelukkes – det er vi ved at undersøge øjeblikket – at den samlede hastighed skal komme under 80 kilometer per time, når der ikke er noget nødspor at køre ind i, hvis bilen brænder sammen. Så skal trængslen jo være større end det, som man så kan køre på, hvis man udvider med et ekstra spor. Det er noget af det, vi simpelt hen skal overveje at vurdere rent teknisk.

Svar:  Jeg synes, der er brug for at sige to ting: Venstre har taget det her op til debat tidligere; Venstre faktisk ment noget om det under ministerens forgænger. Der var jo også en tid, før ministeren kom til – trods alt. Så det har faktisk været til diskussion. Vi vil gerne tage det op igen, vil jeg sige. Og så tror jeg desværre – og der er jo ikke nogen grund til at stå og stille tekniske spørgsmål her – at der er brug for at stille en lang række tekniske spørgsmål for at blive mere klar på det her. Jeg synes blot det kunne være vigtigt i dag at få ministerens tilsagn om, at ministeren er villig til at gå videre med det meget store lokale ønske, der er i en lang række kommuner i Østjylland, om at få nødsporene i brug på dele af E45.
Kommentar:  Men jeg synes nu alligevel, at den socialdemokratiske ordfører skylder at svare på, hvad forskellen er på, at man stiller krav om, at kommunerne under et skal have styr på deres økonomi, og så at kommunerne under et sørger for at konkurrenceudsætte og lægge pres på egne systemer i en retning, så man får den bedst mulige service til de billigst mulige penge. Altså er det med en budgetlov ikke også at lave et processuelt indgreb i det kommunale selvstyre og muligheden for at tilrettelægge sit arbejde, som man vil, ude i kommunerne? Hvori er det, at forskellen består?

Svar:  Forskellen består deri, at hvor der på den ene side, nemlig med budgetloven, er tale om et fælles ønske om, at vi skaber styr på Danmarks økonomi, at der er styr på kassebeholdningen hele vejen igennem i staten, kommunerne, regionerne, har der på den anden side været et politisk, og jeg tillader mig måske også at sige et lidt ideologisk forankret ønske om, at man fra liberal side i Folketingssalen gerne vil skabe et øget statsligt pres på kommunerne for at fremme nogle ideologiske tanker, man har, om øget konkurrenceudsættelse og udbud. Jeg synes, det er ganske udmærket, at kommuner og regioner øger samarbejdet med det private. Jeg synes, at det er ganske udmærket, at man hele tiden og løbende udvikler kvaliteten i den service, der bliver leveret til borgerne i kommunerne og regionerne, men i modsætning til Venstres ordfører mener jeg ikke, at det statslige pres på processerne er det vigtigste. Jeg mener, at det vigtigste er den lokale opgavevaretagelse.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 97 (S, DF, V, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 9 (EL), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.