kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for spørgsmålet og kommentarerne. Det er en generel mærkesag for regeringen, at vi får lettet skatter og afgifter, deriblandt også kapitalskatter. Det synes vi er en rigtig god idé for at få øget produktiviteten i Danmark, som halter bagefter – det er rigtigt – og vi har også et efterslæb med hensyn til investeringer i virksomhederne. Den måde, man får investeringer nok og øget produktiviteten på, er ved at kigge på, hvordan vi gør det mere attraktivt at investere i produktivitetsforbedringer, det vil sige innovation. Det handler også om forskningsudgifter, men det handler også om at sænke skatter og afgifter generelt for virksomhederne, specielt også kapitalbeskatningen, for det er der, investeringerne flyder hen. Så derfor kommer vi med et vækstudspil, som rummer de elementer.

Svar:  Tak. I dag kan vi jo godt prøve at få en frugtbar debat om, hvad det så er for nogle instrumenter, vi kan bruge, og som ministeren vurderer vil have størst effekt. Så derfor: Når vi ser på den her brede palet af kapitalskatter, som ministeren har remset op her under sin besvarelse af spørgsmålet, kunne det være fint, hvis ministeren her i dag kunne konkretisere, hvad for nogle af de skatter og afgifter ministeren ser som dem, der vil være mest fremmende for produktivitet i danske virksomheder. Og som dermed også vil være de afgifter og skatter, som vi skal fokusere på i en forhandling her til efteråret.
Kommentar:  Først vil jeg gerne sige, at de krav, der bliver stillet, som udgangspunkt er bindende og ikke vejledende, og det fremgår også helt klart af den boretilladelse, som Energistyrelsen gav Total den 22. april 2015, hvoraf det fremgår, at Energistyrelsen forudsætter, at Total har indhentet de nødvendige tilladelser fra Frederikshavn Kommune til igangsætning af arbejdet i Vendsyssel 1. Så der er altså ikke tale om, at der er noget her, der er vejledende. Som svar på det andet spørgsmål vil jeg sige, at det, som Miljøministeriet har overtaget, er kompetencen i forhold til miljøvurderinger, som måtte følge fremadrettet, kan man sige, og den helt aktuelle vurdering af de ni kemikalier. I forhold til det øvrige tilsyn med boringerne er det fortsat Frederikshavn Kommune, som er tilsynsmyndighed, og det gælder for eksempel i forhold til sådan noget som støj og støv. Så derfor er det fortsat kommunens kompetence.

Svar:  Jeg har bare lovet at viderebringe den bekymring, der er hos naboerne i Dybvad. De mener, at det er mere end svært at komme i kontakt med kommunen, at der ikke bliver reageret på deres henvendelser, og at deres eget måleudstyr jo ikke ville holde i retten, tror jeg de kaldte det, fordi man skal have noget, der kommer fra staten, fra styrelsen, fra ministeriet, fra kommunen. Man skulle have noget måleudstyr, så vi kunne fastslå en gang for alle, hvordan miljøpåvirkningerne er. Det kan jo også være miljøvurdering på den måde, at det drejer sig om støv og vandforbrug og antallet af lastbiler, som ifølge naboerne langt overgår det, som der blev redegjort for i VVM'en. Så ville det ikke være rimeligt, hvis man på en eller anden måde fandt en løsning, så de her spørgsmål kunne blive besvaret sagligt og objektivt?
Kommentar:  Tak for de første bemærkninger. De siger noget om den måde, vi diskuterer på på Christiansborg – nu, hvor der er folk, der sidder og lytter på tilhørerpladserne – nemlig på et meget, meget højt niveau. Altså, i selve det lovforslag, vi står med, er der ikke ét ord om politiet. Der er ikke ét ord om, at der nu skal være større mulighed for, at politiet skal ind i de her sager. Og som praksis er i øjeblikket, er der intet, der tyder på, at politiet kommer mere ind i de her sager, og derfor har jeg svært ved at forstå, at ordføreren ikke synes, det er vigtigt, at vi herfra ligesom beslutter, at når der er en ulovlighed, skal politiet selvfølgelig efterforske den. Har ordføreren ikke en interesse i at stoppe socialt bedrageri? Jeg troede da, vi delte det mål. Skal det være sådan, at kommunen alene på en mistanke kan rejse en sag og afgøre en sag uden om retssystemet i Danmark? Er det det, ordføreren forstår ved en retsstat?

Svar:  Tak for bemærkningerne. Så kan jeg også kvittere for, at debatten foregår på et forholdsvis højt niveau. Jeg ved ikke, om det mig, der skal tage ansvaret for det, eller om det er spørgeren, der skal det. Vi har at gøre med et lovforslag, som forholder sig til et konkret og voksende problem i det danske samfund, nemlig at der er mennesker, der modtager ydelser, som de ikke er berettiget til. Det er det, lovforslaget handler om, og indtil videre er det meste, jeg hører fra venstrefløjens side, at man forsøger at spænde ben for et lovforslag, som er nødvendigt at gennemføre. Det ville være rigtig godt, hvis kommunerne i højere grad politianmeldte det, når der var en sag om socialt bedrageri, og det har vi også efterlyst fra Dansk Folkepartis side. Det er faktisk noget af det, der er lagt ind i den aftale, som ligger til grund for lovforslaget. Selv om det ikke står beskrevet i lovforslaget, kan man jo stadig væk godt have en ambition om, at der er flere og flere, der bliver politianmeldt. Så bliver jeg bare nødt til at gøre det fuldstændig klokkeklart, at hvis det er sådan, at vi kan konstatere, at der for eksempel er personer, som rejser rundt ude i den store verden, samtidig med at de burde stå til rådighed for det danske arbejdsmarked – det gør de selvsagt ikke, for det kan de ikke, fordi de er ude i den store verden – så skal vi selvfølgelig sanktionere mod dem, og kommunerne skal have nogle redskaber, så de får mulighed for at følge op, så vi kan slå ned på dem, der hiver penge ud af kassen. For når man hiver penge ud af kassen, som man ikke er berettiget til, går det fra andre mennesker, som er berettiget til de midler, og det synes vi altså i Dansk Folkeparti er dybt problematisk.
Kommentar:  Jeg tror, vi skal passe meget på med, at vi ikke fra politisk hold begynder at blande os i, hvad der er den rigtige faglige behandling. Eksperterne findes ikke kun på Rigshospitalet, de findes jo altså også i Odense og i Århus og i Aalborg for den her diagnose, meget alvorlig dissemineret sklerose. Hvis man har valgt at behandle med Tysabri eller et andet præparat, for hvilket det gælder, at der kan være alvorlige bivirkninger, er det ikke nok bare at have de eksperter til stede, der er eksperter i dissemineret sklerose, så skal vi også have de eksperter, der kan være eksperter i noget af det, som bivirkningerne kan handle om. Derfor er det altså sådan, at man ikke bare kan tage noget meget speciel medicin, som man på forhånd ved kan have bivirkninger, og lade det fragte ud til et andet hospital og så lade det blive sprøjtet ind i patienterne der, for så er ressourcerne eller kapaciteten ikke nødvendigvis til stede til de bivirkninger, der kan opstå. Så det her er noget, vi gør for patienternes skyld – for at sikre, at patienterne, når de nu desværre skal behandles for deres alvorlig sygdom, får den bedste behandling. Der synes jeg at det er bedre – selv om jeg har ondt af den patient, som fru Liselott Blixt taler om – at den patient lader sig fragte ind til Rigshospitalet, eller hvor man nu ville finde det nærmeste ekspertsted, Odense måske, jeg ved det ikke.

Svar:  Først og fremmest skal man tænke over, at Glostrup ikke er et hvilket som helst hospital. Der er specialister i neurologi, netop det, det handler om. Derfor er patienten også indlagt på den afdeling, når der sker nogle attakker, og ikke på Roskilde, som hun jo er tættest på. Glostrup er jo et specialiseret sygehus på det område her, så det er jo ikke hvilke som helst læger, men speciallæger, der har med den her sygdom at gøre i forvejen. Så det er jo ikke en hvilken som helst læge på en medicinsk afdeling. Det, jeg også vil spørge ministeren om her, er: Er det ikke en skævvridning? Vi taler tit om lighed i sundhed, og her handler det om lighed for de her patienter, der ikke har ressourcer til selv at få kørsel til Rigshospitalet, ikke har økonomiske ressourcer til bare at kunne tage en taxa. Vedkommende skal selv betale en del af den her kørsel. Er det ikke en skævvridning, at vi netop ude i lokalsamfundene øst for Storebælt kun har et sted, som hedder Rigshospitalet?
Kommentar:  Tak for det svar. Den nævnte artikel i Politiken den 5. maj omhandler blandt andet en kritisk professor ved navn David Palfreyman, som jo for ikke særlig længe siden også var indbudt til at være keynotespeaker ved ministerens uddannelsesdøgn. Den engelske professor blev interviewet i Politiken, måske fordi han var gæstetaler ved ministerens uddannelsesdøgn, om sine holdninger til brugerbetaling på de videregående uddannelser. Palfreyman mener kort fortalt, at brugerbetaling på videregående uddannelser er den rigtige vej at gå. Det lægger han jo slet ikke skjul på. Der, hvor jeg jo bliver noget forvirret, er, når ministeren i samme artikel den 5. maj siger, at hun synes, og jeg citerer: »Det er godt at få et perspektiv udefra, og det er meget inspirerende at lytte til Palfreymans budskaber.« Det er altså om en mand, der mener, at det egentlig er okay at betale 85.000 danske kroner per år. Det lyder i mine ører som en positiv tilkendegivelse i forhold til brugerbetaling. Men jeg kan så godt høre på ministeren nu, at hun jo også siger, at det ikke er regeringens politik, og at der skal være lige adgang. Det er jeg så glad for at høre. Men jeg bliver nødt til at spørge ministeren, om hun vil garantere, at regeringen ikke indfører brugerbetaling på de videregående uddannelser.

Svar:  Som jeg sagde til Politiken, er det ikke regeringens politik at indføre brugerbetaling på de videregående uddannelser. Samtidig sagde jeg til Politiken, at jeg synes, det er spændende at få input udefra og høre om, hvordan man har tilrettelagt det i andre lande. Noget af det, som jeg synes var noget af det allermest spændende ved Palfreymans oplæg på uddannelsesmødet, var hans beskrivelse af de britiske, undskyld, engelske – det er kun i England, man har indført det – studerendes motivation for at gennemføre uddannelsen. Der har vi måske noget vi kan lade os inspirere af.
Kommentar:  Jeg oplever ligesom spørgeren, at der kommer mange henvendelser om det her, som blandt andet jo også bygger på, at der er rigtig, rigtig mange ikkekorrekte oplysninger, der florerer på blandt andet de sociale medier, og som gør folk bekymrede. Derfor synes jeg sådan set også, at det er vigtigt – og det var det, jeg sagde indledningsvis – at kommunikere klart og tydeligt, og hvis vi kigger på vores sundhedsfaglige myndighed i Danmark, altså Sundhedsstyrelsen, så er det deres klare vurdering, at der ikke er en sundhedsrisiko forbundet med 5G-netværket. Der ligger også uddybende information, som Sundhedsstyrelsen har bidraget med til skriftlige svar til spørgeren, og har spørgeren yderligere ting, som spørgeren ønsker skal opklares, så er det klart, at jeg selvfølgelig også gerne svarer på det med bidrag fra Sundhedsstyrelsen. Jeg tror bare også, det er vigtigt, at man holder fast ved, at rigtig mange af dem, der bliver bekymrede i dag, bliver bekymrede på baggrund af ikkekorrekte oplysninger, der blandt andet florerer på de sociale medier. Der tror jeg så også, vi har et fælles ansvar for at sørge for at viderebringe, hvad myndighedernes vurdering er, nemlig at der ikke er en sundhedsrisiko. Så skal vi selvfølgelig sørge for, og det var også det, jeg sagde indledningsvis, at Energistyrelsen og Sundhedsstyrelsen har en tæt kontakt også i forhold til det fremadrettede arbejde på området.

Svar:  Tak. Det er så der, jeg godt kunne tænke mig noget mere konkret om 5G, i og med, som jeg sagde før, at Sundhedsstyrelsen sådan set mangler den information, de har efterspurgt, for konkret at kunne vurdere det. Nu er energiministeren meget klar i sin udlægning af, hvordan vi får teleindustriens behov opfyldt på det her område, og så kunne jeg jo så spørge sundhedsministeren, om sundhedsministeren tilsvarende kan være klar i spyttet over for de bekymrede borgere, der er i forhold til at sige, at ministeren er på den her sag og skal sørge for måske at lytte til de forskere, som siger, at der er grund til bekymring. Kan ministeren være lige så klar i spyttet angående det sundhedsmæssige aspekt over for de borgere, der måtte lytte med, og som bekymrer sig om det her?
Kommentar:  I konvergensprogrammet er det lagt til grund, at beskæftigelsesfrekvensen for flygtninge og efterkommere gradvist stiger med længden af opholdstiden i Danmark, men det skal understreges, at beskæftigelsesfrekvensen antages at stige fra et meget lavt niveau. Flygtninge og familiesammenførte vurderes at have en beskæftigelsesfrekvens på blot 30 procent efter 3 års ophold i Danmark. Det siger sig selv, at vi er langt fra en situation, hvor flygtninge og familiesammenførte har en beskæftigelsesfrekvens, der blot minder om den beskæftigelsesfrekvens, danskerne har. På længere sigt bygger beregningerne på, at beskæftigelsesfrekvensen gradvis stiger med opholdstiden i Danmark, og at beskæftigelsesfrekvensen først efter to generationer vil være på niveau med danskeres. Det bygger på Finansministeriets standardantagelser for de langsigtede fremskrivninger.

Svar:  Beskæftigelsesministeren har den 5. maj også udtalt til Politiken: »Det har ingen positiv effekt, at der kommer mennesker hertil, der bliver opslugt af offentlig forsørgelse. Det er en katastrofe«. Er finansministeren enig i den udlægning, og mener finansministeren, at det er realistisk, at regeringen når målet om en markant styrkelse af flygtningenes beskæftigelsesfrekvens, når beskæftigelsesministeren, der er ansvarlig for området, tilsyneladende ikke mener, at det kan lade sig gøre?
Kommentar:  Jeg diskuterer meget gerne de her ting, for vi har kun en interesse efter min mening, og det kan jeg også høre at fru Marie Krarup mener, og det er at få gjort op med det her uvæsen, for når man bor i Danmark, må man altså tage de demokratiske love til sig og tage vores fundament til sig. Længere er den sådan set ikke. Så er det jo sådan, at der i dag også er andet end integrationsbarometret. Der er jo for eksempel vores medborgerskabsundersøgelse, og der kan fru Marie Krarup have ret i, at det godt kan være, at begge dele kan laves bedre, og det må vi jo så kigge på. Jeg er sådan set enig i, og det tror jeg fru Marie Krarup mener, at vi jo ikke kan forlade os på, at det er de store dagblade, der laver undersøgelser i ghettoerne, og at det er dem, vi skal læne os op ad. Jeg mener også, at vi selv har en forpligtelse til at følge med.

Svar:  Jeg synes, at det ville være en fordel, hvis der blev lavet nogle bedre undersøgelser. Jeg mener ikke, at dem, der er lavet indtil videre, er tilstrækkelige, og jeg mener heller ikke, at de sender de rigtige signaler, for når man laver den her undersøgelse af medborgerskab og for eksempel giver udtryk for det her med, at medlemskab af enhver form for organisation er et plus, er det jo en dårlig form for kommunikation, for det er ikke et plus for integrationen, hvis man melder sig ind i en salafistisk organisation eller noget andet. Så der er også brug for rent kommunikationsmæssigt at lave nogle undersøgelser, som viser, hvad vi mener integrationen rent faktisk er, og at det så måles i henhold til det.
Kommentar:  Det smarte ved beslutningsforslaget og den særlige enhed er jo, at det vil spare ressourcer, og det siger RettighedsAlliancen jo også. Så den kan vi jo hurtigt sparke til hjørne. Det er noget værre sludder, når ordføreren står og siger, at det vil koste mere, for det vil koste mindre. Så vil jeg bare igen, som andre har gjort, henlede opmærksomheden på det svenske eksempel. Her har man sådan en enhed, og det fungerer. Så vi har altså RettighedsAlliancen, som hælder regeringens forslag ned af brættet, og så har man Dansk Industri, som også hælder det ned af brættet, og så har vi et eksempel i Sverige, der fungerer. Er det helt ærligt ikke på tide, at regeringen kommer ud af busken og tager imod det her forslag med kyshånd, fordi det er langt bedre end det, regeringen selv foreslår?

Svar:  Man vil opprioritere den her indsats, men ikke komme med en ekstra pose penge. Nu ved jeg godt, at Dansk Folkeparti vel har forslag ude for 50 milliard kroner, som de ikke har finansieret, så man kan altid finde nogle luftige penge til et eller andet. Men hvis ikke man vil komme med nye penge, skal de jo findes inden for politiets virksomhed, og der må jeg spørge Dansk Folkeparti – Dansk Folkeparti kan jo svare, når ordføreren kommer herop – hvor de ressourcer så skal tages fra. Er det fra indsatsen på Christiania, er det på gaderne i Jylland? Hvor er det, de ressourcer så skal tages fra? Vi synes, der er fundet en fornuftig løsning inden for rammerne her, og den bakker Socialdemokraterne op.
Kommentar:  Det, som ministeren sagde for en uge siden, da vi var her, var følgende: »det skulle afklares, om der allerede var hjemmel eller skulle indføres ny lovgivning, hvis man senere besluttede sig for at aflive alle mink i Danmark.« Det er justitsministerens egne ord fra en uge siden i forbindelse med denne sag – altså det skulle afklares. Når man ønsker at afklare noget, må det jo være, fordi man er i tvivl, altså fordi man har siddet i en situation, hvor der måske er hjemmel, eller måske er der ikke hjemmel. Men det er jo netop det forhold, som er så utrolig interessant i relation til forsætsgraderne i ministeransvarlighedsloven. For hvis man på det tidspunkt er usikker på, om der foreligger hjemmel, har man så som minister eller som regering ikke, inden man begiver sig ud i det anliggende, som hjemlen angår, en handlepligt og et ansvar for at sikre, at den tvivl bliver fejet til side? Det er netop det, vi står over for her i dag, og det er, som ministeren jo har fuldstændig ret i, også i en generel henseende en utrolig spændende juridisk ting at få afklaret og en meget relevant ting at få afklaret. Det kan ikke være første gang, at man som minister sidder med en indstilling om, at det er uklart, hvorvidt vi må gøre sådan og sådan. Det, der er spørgsmålet, er: Hvilken pligt siger ministeransvarlighedsloven så, man har som minister i den situation? Har man pligt til at sørge for at få ryddet tvivlen af vejen? Eller må man bare handle og så sige: Vi var jo ikke overbevist om, at der ikke var hjemmel? Jeg er ret overbevist her, og det er derfor, jeg spørger til de forskellige forsætsgrader og i hvert fald til den grove uagtsomhedsgrad. Jeg vil sige: Hvis man er i den situation som minister, hvor man  ikke  med sikkerhed kan sige, at der er hjemmel, så må man have to pligter: Den ene er at få bragt klarhed over, hvorvidt der så  er  hjemmel, og den anden er, at man i hvert fald sørger for, at man hverken selv eller de øvrige i ministerkollegiet i regeringen agerer,  som om  der er hjemmel. Der vil jeg gerne høre, om ikke ministeren er enig i, at hvis man forsømmer de to pligter, er vi inde i forsætsgraderne, subsidiært grov uagtsomhed.

Svar:  Jamen det er jeg ikke enig i, fordi jeg simpelt hen ikke er enig i, at jeg eller andre ministre i covid-19-udvalget blev advaret om, at der manglede hjemmel til at aflive alle mink den 1. oktober. Og når man læser det cover , som var en del af behandlingen, kan man se, at sagen jo handlede om spørgsmålet: Hvad kan vi gøre inden den aflivning, som utvivlsomt ligger inden for lovgivningens rammer? Spørgsmålet handlede om aflivningen af smittede mink og besætninger med mistanke om smitte.
Kommentar:  Så fordi der er nogle, der har snydt, skal det altså gå ud over alle fremtidige studerende, som gerne vil ind på erhvervsakademiuddannelsen. Tror herre Martin Henriksen, at det er måden? Selvfølgelig skal man studere, når man er her på studentervisum, og det er vi alle sammen enige om, tror jeg. Derfor er det jo, at vi faktisk stiller aktivitetskrav; derfor er det, tror jeg, at der er en relativt bred enighed om, at vi også gerne vil skærpe sprogkravene. Men synes herre Martin Henriksen, at det er rimeligt? Hvis man gerne vil studere på en erhvervsakademiuddannelse, skal man betale den studieafgift, der som minimum udgør betalingen for det første semester, og den vil en studerende på en professionsbacheloruddannelse eller en universitetsuddannelse kunne – i gåseøjne – nøjes med, for det er jo et ganske stort beløb. Men hvis man er fra en erhvervsakademiuddannelse, skal man ud over den store afgift også lægge den her garanti for, at man kan forsørge sig selv, og nu bliver den endda væsentlig forhøjet. Synes herre Martin Henriksen, at det er rimeligt, at der på den måde bliver gjort forskel på, om man vil tage en erhvervsuddannelse eller læse på universitetet, og hvorfor er det, at universitetsstuderende bare er bedre mennesker end andre?

Svar:  Det var da noget pudsigt noget at sige. Det var, som da ordføreren for Socialistisk Folkeparti tidligere talte om, at repatrieringsloven handlede om at løbe efter folk med en anden hudfarve. Jeg kan forstå, at nu handler det her lovforslag om at sige, at folk, der går på universitetet, er bedre mennesker. Jeg ved slet ikke, hvor venstrefløjen får alle de der ting fra. Det er meget mystisk. Det er sådan noget, man hiver op af skuffen en gang imellem ved festlige lejligheder og til debatter i Folketingssalen. Jeg synes, det kunne være utrolig befriende, hvis man en gang imellem kunne have en debat i Folketingssalen, der faktisk forholdt sig lidt til substansen i lovforslaget. Lovforslaget går ud på, at udenlandske studerende, der kommer til Danmark for at studere, rent faktisk reelt er studerende. Det er det, lovforslaget handler om. Vi har behov for at skærpe de betingelser, der er, fordi vi har kunnet konstatere, at der er folk, der kommer til Danmark som udenlandske studerende, som laver alt mulig andet end at studere. Lad mig bare gøre op med det der med, at der skulle være nogle uddannelser, der er bedre end andre, eller at nogle, der er i bestemte fag, er bedre end andre. Det her handler jo ikke om, at nogle danskere bliver pålagt noget bestemt. Det handler om, at udenlandske studerende bliver pålagt noget bestemt. Rent faktisk er det jo i de danske studerendes interesse – og i øvrigt også i de udenlandske studerendes interesse, som passer deres studier – at vi holder dem ude, som ikke studerer, men som laver alt mulig andet. For det forringer jo sådan set uddannelserne, og det forringer også Danmarks omdømme som et rigtig godt uddannelsesland, også for udlændinge.
Kommentar:  Tak. Det er nok ikke så langt fra spørgsmålet, for jeg spurgte ind til foranstaltninger, og jeg er da glad for, at ministeren vil tage det op på forligskredsmødet, fordi det er ret afgørende. Noget andet, som ministeren kunne gøre, var jo at kigge på ordensbekendtgørelsen. Altså, vil ministeren gøre noget for, at en elev, der truer en lærer, også mærker konsekvensen? Det er jo det, man har ordensbekendtgørelsen til – der kunne man jo stramme op på den. Så ud over en undersøgelse, som ministeren har givet tilsagn om at vi skal diskutere, vil ministeren så også kigge på ordensbekendtgørelsen?

Svar:  Jeg vil igen sige, at vi bevæger os ret langt væk fra spørgsmålet. Hvis der er tale om trusler på en lærers liv, vil jeg anbefale, at man i stedet for at kigge til ordensbekendtgørelsen kigger til politiet, for der er vi altså oppe at tale i en alvor, der er væsentlig større, end en ordensbekendtgørelse på en folkeskole kan leve op til. Det ændrer ikke på, at der er problemstillinger omkring vold mod lærere generelt, som har været stigende i de senere år. Det mener jeg bestemt at vi kan tage en drøftelse om på det næste forligskredsmøde, og der vil jeg gerne gå åbent til, hvad det er for nogle forskellige redskaber, man skal bruge. Jeg vil gerne understrege, at hvis man bliver truet på sit liv på grund af sin undervisning, så er det altså politiet, man skal have fat i, og en ordentlig beskyttelse igennem politiet. Det kan en ordensbekendtgørelse simpelt hen ikke nok i forhold til.