Kommentar:  Jeg synes ikke, det er uinteressant – når herre Lars Løkke Rasmussen spørger mig, om jeg er optaget af, at det kan betale sig at arbejde – at jeg så genopfrisker herre Lars Løkke Rasmussens hukommelse i forhold til den skatteaftale, som vi lavede sammen, og som i øvrigt ikke er fuldt indfaset endnu. For det er jo den skatteaftale, som virkelig gør en forskel, i forhold til om det kan betale sig at arbejde. Jeg skal bare minde om – og det er jo heller ikke uvæsentligt, vil jeg sige til herre Lars Løkke Rasmussen – at da VK og Dansk Folkeparti lavede deres skattereform, gav de jo meget store skattelettelser til de allerrigeste. Den lavede man i 2009, og jeg har ikke nogen problemer med at forstå, hvorfor Venstre gerne ville gennemføre den skattereform. Det, der konstant er gåden, er, hvorfor Dansk Folkeparti ville være med dengang. Og jeg har i hvert fald ikke nogen problemer med at forklare, hvorfor Socialdemokraterne ikke var med dengang. Igen: Da vi forhandlede skatteaftale i 2012, var det ikke sådan, at Venstre kom med en eller anden plan for at få beskæftigelsesfradraget på banen. Nej, bestemt ikke – det, man var optaget af der, var igen lempelser i topskatten. Og når jeg siger det her, er det, fordi det er interessant at huske på, at Venstres interesse for, at det skal kunne betale sig at arbejde og at løse det via skattesystemet, altså er ganske ny, for den gjaldt ikke i 2009, og den gjaldt ikke i 2012. Og jeg må så sige, at i 2014 gælder den heller ikke, for vi har stadig ikke fået et konkret svar på, hvad Venstre egentlig agter at gøre i forhold til skatten.

Svar:  Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at man ikke kan tage sit afsæt i det stadie i danmarkshistorien, vi befinder os i nu, og så diskutere politik fremadrettet. Vi kan sagtens diskutere historie, og så ved jeg ikke, om statsministeren måske kan oplyse, hvad der var Socialdemokratiets stilling, dengang vores regering opfandt beskæftigelsesfradraget i sin tid; for nu får statsministeren det jo til at lyde, som om det er noget, vi er arge modstandere af. Altså, mig bekendt var det vores regering, der i sin tid indførte beskæftigelsesfradraget, og det kunne være interessant at høre, om statsministeren kan erindre sig, hvad der var Socialdemokratiets og for den sags skyld også SF's oprindelige position i forhold til det beskæftigelsesfradrag. Men ellers efterspørger jeg jo altså en fremadrettet debat. Det er fint, at statsministeren er optaget af de her ting, altså, det er ganske, ganske glimrende. Det er fint, at vi har lavet en skatteaftale, der indfaser et forøget beskæftigelsesfradrag, men selv når det er på plads, vil vi altså have en situation, hvor det efter min bedste erindring for mere end en kvart million danskere ikke er forbundet med nogen nævneværdig gevinst at tage et arbejde. Og hvad skal vi så gøre ved det? Det er jo sådan set det, jeg spørger til. Helt præcist spurgte jeg jo, om statsministeren er enig med sin finansminister, når finansministeren kalder det amoralsk at afslå et lavtlønsjob på overenskomstmæssige vilkår. Og hvis det er amoralsk, skal vi så løse det her problem med moralprædikener, eller skulle vi tage fat på at øge gevinsten, sådan at folk uden de store uddannelsesmæssige kvalifikationer kan få en gevinst ved at tage et arbejde til noget, der minder om overenskomstens minimumsløn?