Kommentar:  Tanken med lovforslaget er at samle nogle af kommunernes sagsbehandlingsopgaver i en række centrale centre. Forslaget er, at når borgerne skal have udbetalt folkepension, boligsikring eller andre ydelser efter såkaldt objektive kriterier, der behandles ens i hele landet, så kan man med fordel samle disse opgaver centralt og dermed spare på administrationen. Regeringen lover helt konkret, at der kan spares 300 million kroner om året, når lovforslaget er fuldt indfaset. Der er dog også betydelige etableringsomkostninger, der skønnes at være en engangsomkostning i omegnen af 370 million kroner Fra socialdemokratisk side er vi normalt altid positivt indstillet over for forslag, der gør, at samfundet kan spare penge, at borgerne får den samme service, men at der bruges færre skattekroner. Og nu hvor selveste kommunernes officielle talerør, Kommunernes Landsforening, har tilsluttet sig en aftale med regeringen om den ordning, kan vi som udgangspunkt godt være positivt indstillet over for hensigten, over for intentionerne med det her forslag. Men imidlertid er der flere ting, herunder de mange kritiske høringssvar og henvendelser fra borgergrupper og interesseorganisationer, som tyder på, at det her forslag måske lyder lidt for godt, i forhold til hvad der er sandt. Derfor forholder vi Socialdemokrater os noget mere spørgende og afventende i forhold til det her lovforslag Har regeringen nu hastet det her lovforslag for hurtigt igennem? Har regeringen nu lært tilstrækkeligt af de fejl, man begik, da man centraliserede SKAT, politi, retskredse og tinglysning? Vil forslaget, som regeringen påstår, reelt set give kommunerne de her besparelser, som der er stillet i udsigt? Vi ved, det er kommunerne, der hænger på regningen for etableringen på 370 million kroner, men vi ved reelt ikke noget om, om sagsbehandlingen bliver billigere. Bliver der for eksempel færre, der henvender sig i borgerservice, selv om kommunerne nu har færre medarbejdere med ekspertise på området? Det ved vi reelt ikke noget om. Vi ved kun, at det ikke gik sådan, da man centraliserede SKAT. Passer det, når en kommune som for eksempel Norddjurs skriver i sit høringssvar, at man regner med, at landets kommuner taber hele 105 million kroner om året på den her form for centralisering? Kan det være rigtigt, når en kommune som Aalborg giver udtryk for, at den beregningsmodel, som er lagt til grund for de besparelser, ikke tager højde for de seneste mange rationaliseringer, hvor man bruger færre årsværk, end man gjorde tidligere? Det er der heller ikke taget højde for. Mener regeringen i ramme alvor, at det er SKAT, der skal overtage opgaven med opkrævning, nu hvor deres indsats på dette område ikke ligefrem har været succesfuld? Skulle man ikke i stedet for lytte til Kommunernes Landsforening, som i sit høringssvar skriver, at opgaveløsningen bør forblive i kommunerne? Er det nu realistisk at isolere de såkaldt objektive sager fra de sager, der kræver en individuel vurdering og konkret kendskab til den enkelte borger? Og risikerer borgeren nu ikke at skulle henvende sig to steder i stedet for kun et? Var det ikke sådan, at landets statsminister i sin tid, da han var indenrigsminister, rent faktisk stillede borgerne i udsigt, at der kun skulle være én indgang til det offentlige? Sådan husker vi det fra socialdemokratisk side. Hvordan er det egentlig med medarbejderne? Er der medarbejdere nok tilbage i de kommunale servicecentre til at sikre en tilstrækkelig god service til de mange, der stadig vil møde op dér? Er det muligt at sikre tilstrækkeligt med kvalificerede medarbejdere i de nye centrale centre? Vil medarbejderne være villige til at flytte eller rejse, i nogle tilfælde hundredvis af kilometer, når de ved, at mange af dem siden hen gøres overflødige? Og hvorfor er det, at medarbejderne ikke skal have en repræsentant i bestyrelsen for den nye institution Udbetaling Danmark? Det er blot nogle af de rigtig mange spørgsmål, vi Socialdemokrater finder det helt afgørende at få svar på, inden vi endeligt tilkendegiver vores støtte til det her forslag. Jeg vil gerne nævne, at vi er en kreds af partier, som synes, det er mere rimeligt, at det her lovforslag behandles i regi af Kommunaludvalget. Vi tog for et halvt års tid siden initiativ til, at vi skulle have en høring på det her område. Det fik vi ikke, det ville vi gerne have haft, men vi har faktisk prøvet at arbejde indgående med det her i Folketingets Kommunaludvalg. Nu er det så imidlertid blevet placeret i Folketingets Socialudvalg. Vi vil gerne opfordre til, at vi kan få lov at behandle det her i Kommunaludvalget, hvor vi synes det rettelig hører hjemme. Vi mener også, at med alle de udeståender, der er, og med alle de ubesvarede spørgsmål kunne det være en rigtig god idé at få en høring på det her område. Hastværk er lastværk, og der er for mange ting i det her lovforslag, som ikke er belyst tilstrækkeligt.

Svar:  Tak. Nu er det jo tit og mange gange, også i den offentlige debat – og fint med det – blevet efterspurgt: Prøv at vise os nogle konkrete eksempler, hvor der bliver hentet nogle rationaliseringsgevinster som opfølgning på de her store reformer. Her er et fuldstændig klart, enkelt eksempel på, at man kan veksle administration til mere velfærd og service til borgerne. Der er penge at spare ved det. Spørgsmålene er besvaret og ligger i sagen. Er det ikke godt? Burde man ikke kunne sige, at det egentlig var et rigtig godt eksempel på, at det også har været godt at få gennemført nogle af reformerne, som veksler fra noget administration til noget mere service.