kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jo, men hvis man for eksempel så ser på den almindelige kliniske verden, så er det jo sådan, at en patient har mulighed for at frasige sig behandling, uanset om behandlingen vil kunne redde hans liv eller lindre og så videre, som ministeren selv er inde på. Men lige præcis i forsøgsdelen, som jo er helt speciel, ønsker ministeren så ikke at lade de principper være gældende, altså at en patient har muligheden for at sige: Uanset, hvad der måtte kunne redde mit liv en gang i fremtiden, så har jeg ikke lyst til at vågne op efter et slagtilfælde og finde ud af, at jeg har deltaget i et forskningsprojekt. Har ministeren ikke forståelse for den bekymring, som en borger kan have på den baggrund?

Svar:  Jeg ville egentlig også være bekymret, hvis vi begyndte at lave en ordning, hvor man som patient, som borger, afskar sig fra nogle muligheder for at kunne modtage behandling, som måske ville være den eneste behandling, der ville kunne redde ens liv i sidste ende. Og som jeg sagde tidligere, vægter jeg patienternes rettigheder og selvbestemmelsesret meget, meget højt, men det helt særlige, når vi snakker om forskning i akutte situationer, er jo, at det er på grund af situationens hastende karakter, heraf jo ordet akut situation, som følge af en for eksempel pludselig opstået livstruende sygdom, at det ikke er muligt at indhente et forudgående samtykke. Netop fordi der ikke kan indhentes et forudgående samtykke, skal et forskningsprojekt i enhver akut situation blandt andet opfylde en række forskellige strenge betingelser, før det kan godkendes, eksempelvis at projektet har et potentiale til at give forsøgspersonen, som jeg nævnte før, en direkte klinisk fordel, at forsøget kun indebærer en minimal belastning og risiko for forsøgspersonen i forhold til standardbehandlingen, og derfor mener jeg samlet set, at reglerne balancerer hensynet til på den ene side forsøgspersonens rettigheder og velfærd og samtidig også sikrer mulighed for at kunne forske i akutte situationer, som jeg håber og tror at spørgeren synes er rigtig vigtigt også sker.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Det ser ikke ud til at være tilfældet, så vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes nu. Vi slutter afstemningen. For stemte 88 (S, DF, V, LA, RV og KF), imod stemte 17 (EL, ALT og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Lad mig lige starte med at sige, at jeg godt kan notere, at spørgeren så ikke har lyst til at give ros for et monitoreringssystem, der gør det muligt at handle, fordi det er den nuværende regering, der har sat det i søen. Men så vil jeg tillade mig at sige med selvros, at jeg er glad for, at vi har det. For det betyder, at Region Hovedstaden allerede, da den første monitorering var klar i maj, i juni kunne melde ind, hvad man ville gøre konkret, hvordan man ville omlægge sine arbejdsgange, så man kunne levere bedre i forhold til brystkræft, og igen som følge af den næste runde tal har øget kapaciteten, har omlagt arbejdsgange, så de her tal kommer til at se bedre ud. Det er jo det, vi skal bruge det her til, nemlig at sikre, at også borgere i Region Hovedstaden, der er ramt af brystkræft, kan blive behandlet inden for det, som vi mener er det fagligt forsvarlige og det fagligt bedste. Jeg har også svaret i et skriftligt svar, at det er Region Hovedstadens ansvar at forbedre indsatsen, og det, jeg kan konstatere med tilfredshed, er, at man gør helt konkrete ting. Og vi kan jo meget hurtigt følge, om det også får effekt, fordi vi nu har det her monitoreringsredskab, som man altså ikke havde under den borgerlige regering.

Svar:  Altså, jeg har ikke hørt nogen kritisere, at man har fået en styrket overvågning på kræftområdet, ikke én i Folketinget. Der er taget rigtig mange gode initiativer over en lang årrække, og det var det, jeg også hørte ministeren anerkende og sådan set rose den tidligere VK-regering for, nemlig den positive udvikling, der er sket på kræftområdet. Men for at blive helt konkret: Skal jeg forstå ministerens besvarelse sådan, at ministeren sådan set er enig med Venstre i, at det ikke er godt nok med den behandling, som for eksempel brystkræftpatienterne i Region Hovedstaden i dag bliver tilbudt, at Region Hovedstaden altså ikke leverer den vare, som borgerne ellers burde have krav på, og at det dermed heller ikke er godt nok? Jeg tror, patienterne er optaget af, hvor hurtigt de kommer i behandling, og så synes de nok også, det er fint, at politikere udvikler forskellige værktøjer til at kunne overvåge nogle områder. Men for dem handler det jo om: Hvor hurtigt kommer jeg til undersøgelse? Hvor hurtigt kommer jeg i behandling? Så er ministeren enig i, at Region Hovedstaden i dag ikke leverer varen?
Kommentar:  Så vil jeg gerne spørge direkte: Vil det så sige, at næste gang, vi hører en direktør for en eller anden investeringsfond sige, at alt, hvad der ikke er forbudt, direkte forbudt, i lovgivningen, er lovligt, og at han går efter pengene, vil det være økonomi- og erhvervsminister Lene Espersen, der som minister går ud og siger i medierne: Det accepterer vi ikke. Så kommer lovgivningen. Men det vil ikke være Pernille Frahm, der siger det, jeg vil slet ikke behøve at gøre det, for ministeren vil have overhalet mig med flere længder. Er det et løfte, jeg får nu?

Svar:  Altså, det er ikke et løfte, fru Pernille Frahm får nu. Nu tror jeg ikke så meget på enkeltsagslovgivning, og det, at en enkelt virksomhed skulle have en direktør, som er fuldstændig politisk tonedøv, mener jeg måske ikke er grundlag for, at man skal begynde at lovgive. Men jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at jeg faktisk tror, at det ved fælles hjælp og ved at lægge et tungt politisk pres på de virksomheder, der også investerer mange penge i udlandet, vil lykkes os at få alle med på vognen, så det trækker i den rigtige retning. Og hvis det så viser sig, at mine positive forventninger om, at danske investorer vil opføre sig ansvarligt, ikke holder stik, synes jeg, vi skal tage diskussionen igen, og så må vi se på, om der er andre og mere skrappe midler, der skal tages i brug. Men jeg tror faktisk på, at den vej, vi betræder nu, er den rigtige vej at gå for hurtigst muligt at nå i mål.
Kommentar:  Det sidste forstod jeg simpelt hen ikke, altså det med, hvornår niveauet for elbilsalget i 2020 vil være det samme igen. Det forstår jeg simpelt hen ikke hvad der menes med, så det må spørgeren lige uddybe. Energistyrelsens basisfremskrivning ligger frit tilgængeligt på nettet. Vi har ovenikøbet, selvfølgelig, også sendt den over, og vi kan også sagtens klare en teknisk gennemgang ved eksperterne, hvis det ønskes. Det, den viser, er, hvad man forventer med frozen policy, altså med den politik, der allerede er nu, plus selvfølgelig under hensyntagen til forskellige tendenser på markedet, og at andet vil ske. Men jeg har udtrykt mig forkert, hvis spørgeren har fået det indtryk, at jeg synes, det er nok. Det synes jeg ikke. Jeg konstaterer bare, at det allerede nu ser bedre ud med denne regering i sædet, efter kun et år, end det gjorde, da spørgerens parti havde magten.

Svar:  Jeg må sige, at jeg undrer mig meget over, at ministeren kan mene, at det ser bedre ud. Altså, det, vi kan se i basisfremskrivningen, er jo faktisk, at man forventer et fald i salget af elbiler, og det er egentlig det, jeg gerne vil have ministeren til at kommentere. Og det er også derfor, jeg spørger: Hvornår forventer man, at salget af elbiler vil være det samme igen? Problemet med den politik, som regeringen fører, er jo, at man har sat elbilsalget i stå, fordi man ikke kender vilkårene for afgifterne næste år. Og derfor vil jeg også gerne følge op med det spørgsmål: Har man fortrudt, at man ikke har sikret nogle klare retningslinjer for salget af elbiler efter 2020?
Kommentar:  Men det betyder jo så også, at det, statsministeren siger i dag, er, at der sagtens kan komme minusvækst i de kommunale budgetter i de kommende år. Det er jo ikke en hvilken som helst sektor, som statsministeren får det til at lyde som. Det er vores ældrepleje. Det er vores handicappede. Det er vores daginstitutioner. Det er vores folkeskole. Jeg synes, det er problematisk, at statsministeren bliver ved med at sige, at vi så må føre den rigtige økonomiske politik, for den rigtige økonomiske politik bliver ikke ført. Væksten er for lav. Der bliver brændt penge af til skattelettelser, som vi kunne bruge til andre formål. Jeg kan ikke konkludere andet, end at statsministeren i dag har bekræftet, at der meget vel kan komme minusvækst i de kommunale budgetter i de kommende år, og det mener jeg er en forkert prioritering, når den økonomiske ramme er så begrænset, som den er.

Svar:  Den rigtige økonomiske politik? Altså, den rigtige økonomiske politik er en politik, som fremmer vækst som forudsætning for velstand som forudsætning for velfærd. Det er sådan set derfor, vi har fjernet nogle af de skatter og afgifter, der var en byrde for vores erhvervsliv, var hindrende i forhold til jobskabelse. Det er derfor, vi har investeret i, at små håndværksmestre, der har en stor opgave med at løse praktikpladssituationen, får noget aktivitet. Det er derfor, vi er i gang med at liberalisere planloven, og jeg håber på, at det ender med en aftale, der også omfatter Socialdemokratiet, sådan at der kan komme noget aktivitet derude. Det er derfor, vi har sat gang i et trepartsforløb, som, efter at det var lagt i graven under den sidste regering, allerede har vist sine første resultater, og det bliver de første af flere resultater, som kan understøtte, at vi har den rigtigt uddannede befolkning i fremtiden, for det er jo grundlæggende en forudsætning for vækst.
Kommentar:  Lad mig først understrege, at jeg med glæde har noteret mig, at DSB har tilkendegivet, at det selvfølgelig er her, man tager fat først. Men jeg bliver desværre nødt til at sige til spørgeren, at vi begge to – i øvrigt sammen med resten af Danmark – er lidt afhængige af, hvordan situationen udvikler sig med IC4. For det er rent faktisk sådan, at materielsituationen er sådan, at man ikke bare kan gå ud og anskaffe sig nyt materiel. Dertil er tingene alt for komplicerede, og materiellet findes ikke. Jeg har også set nogle af de historier om, at der skulle stå tog rundtomkring i verden, men når man efterprøver det, er det desværre ikke tilfældet. Så jeg vil bare sige det meget præcist: Det er ikke en ønskværdig situation, vi er kommet i. Det er nød, der har gjort, at vi er kommet derhen, og derfor skulle vi måske begge to, alle sammen, sende et stille håb om, at den Atkinsrapport, som ligger lige på trapperne, forhåbentlig betyder, at vi kan få IC4-togene ud at rulle. For det er det, der kan forbedre situationen for de passagerer, som trænger til at få forbedret deres situation.

Svar:  Jeg kan bekræfte, hvad ministeren siger. Selvfølgelig håber vi alle sammen, at det her bliver løst, men i den forbindelse kan man nok sætte spørgsmålstegn ved, om de kontraktkrav, der stilles i relation til udbud og så videre, når DSB udbyder, nu også er rigtigt formuleret. Jeg tænker på, at ministeren starter med at redegøre for, at der ikke er kontraktkrav med hensyn til materiellet. Er det en politik, som ministeren også fremover vil føre, sådan at man populært sagt ikke kan komme efter DSB på grund af materiellet, altså hvis det er dem, der kører? Skal der sagt med andre ord kunne køres med et materiel, som er up to date?
Kommentar:  Tak for det. Det tror jeg ikke at nordjyderne blev meget klogere af for nu at sige det rent ud. Det skal jo ikke være nogen hemmelighed, at når spørgsmålet bringes op her i dag ... Jeg må lige sige, at den tæller ned fra 30 sekunder her; det er da vist 2 minutter, den skal give, men det overlever jeg nok. ( Fjerde næstformand  (Trine Torp): Nej, jeg skal nok holde øje med det). Vi finder ud af det. Når jeg bringer spørgsmålet op her i dag, er det, fordi problemet jo fylder rigtig, rigtig meget i Nordjylland. Personligt er jeg såmænd ikke i tvivl om, at vi nok får den tredje Limfjordsforbindelse på et eller andet tidspunkt af en eller anden regering, men problemet er jo, at det ikke er lige meget, om den kommer i 2024 eller spaden ryger i jorden i 2034. Så længe regeringen støtter sig op ad partier, for hvem privatbilismen absolut ikke er noget, man støtter i den grad, så kunne jeg frygte for en senere igangsætning, og det er derfor, jeg spørger ministeren. Ministeren vil lave et trafikforlig, og det har jeg fuld forståelse for, men er det et trafikforlig, vi kommer i gang med nu, eller er det et, vi skal kigge på om 3 år lige før et valg, eller hvad er det? Det er jeg nok nødt til at adressere lidt mere direkte til ministeren. I den forbindelse vil jeg da ikke undlade at bemærke, at ministerens partifælle, vores udmærkede borgmester i Aalborg, svarede på et spørgsmål til Nordjyske Stiftstidende, som spørger ham: Er en ny forbindelse ikke længere ude i fremtiden nu? Dertil svarer han: Det tror jeg ikke nødvendigvis; det kan lige så godt være, at den er rykket tættere på. Så jeg vil gerne have at vide, om det forhold, at ministeren har indtaget ministerkontoret, betyder, at en tredje Limfjordsforbindelse er rykket tættere på end den dato i 2024 for igangsætning, som den tidligere regering opererede med.

Svar:  Man kan godt høre, at spørgeren ikke er transportpolitiker, for så ville spørgeren jo være klar over, at spørgerens parti allerede har indikeret, at man vil være med i en bred politisk aftale. Så det her lidt mærkelige mumbo jumbo med at prøve at signalere, at der skulle være nogle partier, som man fra denne regerings side vil lave en smal aftale med på transportområdet, kan jeg ganske enkelt ikke genkende. Tværtimod har jeg som transportminister lagt op til at lave en så bred aftale som overhovedet muligt, og som jeg også indikerede på et samråd i Transportudvalget for nylig, ja, så er det faktisk sådan, at adspurgt om, hvem der kunne have lyst til at blive inviteret med til en sådan bred drøftelse, har alle politiske partier i Folketinget bortset fra et, Liberal Alliance, klart og tydeligt tilkendegivet, at det ønsker de at være med til. Så jeg ser frem til de forhandlinger, som skal begynde, når vi ellers er klar til det, og tro mig, det bliver ikke i slutningen af denne valgperiode.
Kommentar:  Nu er det så heldigt, at det er mig, der har lov til at stille spørgsmålene i dag, men det kan være, at vi kan få lov til at bytte rolle på et tidspunkt. Indtil da tænker jeg, at hvis prisen faktisk betyder noget – og jeg er med på, at ting jo ikke er gratis – ville det ifølge min lommeregner altså have været betydelig billigere, hvis man havde videreført den her overvågningsløsning, som man jo trods alt har benyttet engang. Det er i hvert fald sådan jævnfør ministerens egne svar, altså at den billigste model i forhold til overvågning ville have kostet 49.000 kroner, den dyreste model 63.000 kroner, mens prisen, hvis man havde valgt et botilbud i stedet for, havde været på mellem 75.000 kroner og 91.000 kroner Så under alle omstændigheder ville overvågningsløsningen have været billigere. Når den ikke er billigere for kommunerne, er det jo, fordi statstilskuddet følger med et botilbud. Så hvor svært kan det være at benytte en løsning, hvor man vælger at sige, at statstilskuddet selvfølgelig skal følge med den løsning, der er den rigtige for den pågældende borger – og for lige præcis de her i øvrigt meget få, men ualmindelig sårbare handicappede børn, som har brug for at bo hjemme i længere tid, eventuelt måske endda altid? Når løsningen er så enkel, fordi prisen er så åbenlyst mulig at forholde sig til, hvorfor så ikke bare få ændret det der statstilskud, så det en gang for alle følger barnets behov og ikke, hvad vi tilfældigvis engang lige har fået skrevet ind i loven?

Svar:  Der bliver sagt det her med, at det er billigere at videreføre det, der var. Men det, der var, var ikke lovligt. Det var jo det, landsretsdommen slog fast, nemlig at det ikke var lovligt, og at der ikke var nogen hjemmel. Derfor kan man heller ikke på et sagligt grundlag sige, at man bare kan videreføre det, for det må man ikke. Så ved jeg jo godt, at der er et ønske om at sige, at overvågning er billigere end at rykke på et botilbud, men man kan bare heller ikke regne sådan. Man kan ikke opgøre udgifterne på den måde. Derfor kan man heller ikke bare sige, at det er billigere. Til gengæld vil jeg faktisk gerne kvittere for det DF-SF-forslag, der er kommet, hvor man går ind og kigger på, at jamen kan det så være i en afgrænset periode, altså, som jeg har forstået det, skal man for de unge fra 18 år og i en periode på 5 år kunne tilvejebringe en overvågning. Jeg skal bare sige, at noget af det, vi sidder og kigger på lige nu og drøfter med KL, jo lige præcis er alternative modeller. Og så til sidst i virkeligheden bare en ros, mens taletiden løber ud, for jeg er virkelig, virkelig glad for, at både Dansk Folkeparti og SF har en tråd til den her sag, for det er en meget vigtig sag. Den har betydning for rigtig mange mennesker.
Kommentar:  Jeg vil starte med at sige, at jeg synes, det er rigtig vigtigt med politisk opmærksomhed, og derfor bifalder jeg egentlig også, at Dansk Folkeparti har været meget stålsatte på at have en række forespørgselsdebatter om lige præcis Barnets Reform. Jeg tror, at man skal overveje meget nøje, hvordan man bruger sanktioner. Lad os bare være helt ærlige om økonomiske sanktioner, eksempelvis i form af dagbøder til kommunalbestyrelsen. Altså, en ung mand som Jørn vil jo have været voksen længe, inden sådan en sag overhovedet er afgjort, og det vil så ikke være noget, som kommer til at have betydning, imens han er ung. Så for mig vil det første ikke være at gå ind og lave økonomiske sanktioner.

Svar:  Tak for det. Hvordan vil ministeren sikre overgangen til voksenlivet for anbragte børn, så de ikke udsættes for endnu et svigt og tabes på gulvet?
Kommentar:  Ønskes der afstemning om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (LA), tiltrådt af et flertal (V, DF, EL, SF, LA og KF), om, at lovforslaget deles i to lovforslag? Delingen af lovforslaget er vedtaget. Der stemmes derefter om det under B nævnte lovforslag [Forslag til lov om ændring af registreringsafgiftsloven, brændstofforbrugsafgiftsloven og lov om vægtafgift af motorkøretøjer med videre (Harmonisering af afgifterne på personbiler med tilladelse til erhvervsmæssig persontransport)]: Der stemmes om ændringsforslag nummer 2 af et mindretal (LA). Der stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 5 (LA), imod stemte 103 (V, S, DF, RV, SF, EL og KF), hverken for eller imod stemte 0. Ændringsforslaget er forkastet. Jeg foreslår, at lovforslagene [L 43 A og L 43 B] går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Skatteministeren har oplyst, at han ønsker at tage ændringsforslag nummer 2 i betænkningen tilbage. Er der nogen, der vil optage dette ændringsforslag? Da det ikke er tilfældet, er ændringsforslaget bortfaldet. Ønsker nogen derefter at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen afsluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Jeg vil i hvert fald gerne gøre, hvad der skal til, for at det her virker, så længe det ligger inden for, hvad der er rimeligt at gøre. Jeg går ind for det her princip om, at luftfartsselskaber, som jo på en måde snyder passagererne ved ikke at levere det, som kunderne har betalt for, nemlig afgang til en bestemt tid og ankomst til en bestemt tid, skal betale en form for kompensation. Det fungerer så ikke så godt i øjeblikket, når der kommer så mange sager ved byretten. Jeg vil sige, at der er gjort en ting: Der er for øjeblikket for lang ventetid i styrelsens behandling af de her klager, og derfor har styrelsen iværksat en handlingsplan for inden udgangen af 2017 at nedbringe sagsbehandlingstiden til maksimalt at være 12 uger.

Svar:  Igen vil jeg sige: Det er rigtig positivt, at transportministeren orienterer om de tiltag, der er, og at man nu laver en strategi på området, så mange tak for det. Kunne man mere synligt tydeliggøre over for passagererne, hvilke rettigheder de har, eventuelt ved meget mere tydelig skiltning i lufthavnene og måske på flyselskabernes hjemmesider, altså forpligte dem til at oplyse om det her? Passagererne skal have at vide: Du har de her rettigheder, og hvis du bliver svigtet, altså hvis flyselskaberne ikke lever op til det, kan du altså ringe hertil og få hjælp til at håndtere din sag. Vil ministeren gå ind for den form for mere tydelig tilkendegivelse? Man kunne også håbe, at det kunne være med til at presse flyselskaberne til at opføre sig ordentligt fra starten af, sådan at de af sig selv yder hjælpen, så vi ikke skal til at have en masse bøvl og bruge en masse tid på det efterfølgende.
Kommentar:  Tak for svaret. Det gør ikke min undren mindre. I kommunerne Halsnæs, Frederikssund, Gribskov og Rudersdal, hvor afgangselever ikke må komme tilbage i skole, er incidenstallet lavere end eller på niveau med incidenstallet i kommuner som Vejen, Herning, Hjørring og Frederikshavn, hvor afgangseleverne godt må komme tilbage i skole. Hvordan kan det være? Og børnelæge og formanden for Dansk Pædiatrisk Selskab, Klaus Birkelund Johansen, har udtalt, at skoler ikke driver epidemien, at børn ikke bliver smittet i institution eller skole, men af forældrene i hjemmet. Og forsker Christian Kanstrup Holm har sagt, at der er bevis for, at det ikke nytter noget at lukke skolerne nederst Smittetallene er lave, og det har de været længe. Hvis der opstår et smitteudbrud, kan man lukke hurtigt og effektivt ned lokalt. Skoler og kommuner flere steder i landet har vist, at det sagtens kan lade sig gøre. Hvad er belægget for at holde afgangseleverne i Nordsjælland og hovedstadsområdet i et jerngreb?

Svar:  Nu ved vi jo ikke, hvordan forhandlingerne, som foregår lige nu mellem statsministeren og alle partilederne, ender, og derfor er det lidt for tidligt at foregribe, hvordan det bliver, men en af de ting, der i hvert fald bliver drøftet, er, hvordan man forholder sig til spørgsmålet om regioner og lokalområder. Det var jo også i foråret forskelligt, alt efter hvornår i genåbningen vi befandt os, og det er jo muligt, at det bliver det samme den her gang, det vil de forhandlinger vise. Baggrunden for, at det er, som det er nu, er, at indstillingen fra ekspertgruppen var, at vi så på regionerne som et hele, fordi der foregår pendling, og at man derfor tog det i et langsomt tempo og så, hvordan det udviklede sig, inden man tog næste ryk i genåbningen.