Kommentar:  Jeg vil gerne kvittere for åbenheden. Altså, det er da så åbent, som det kan blive. Der er stort set ikke noget indhold i de sætninger, der kommer ud af munden på statsministeren, andet end nogle selvfølgeligheder. Jeg står her som Venstres formand og vedkender mig, at vi har lavet en aftale. Det er en meget, meget ambitiøs aftale med en målsætning om at reducere dansk CO 2 -udslip med, er det 34 pct.? – langt over europæisk standard. Regeringen har så i øvrigt en ambition nu, der rækker videre, og det er en ambition, der er aftalt i en verden, som på det par år, der er gået, sådan set har forandret sig. Det må statsministeren da forholde sig til. Vi gjorde os da nogle overvejelser om, hvad en tønde råolie kostede, og hvad CO 2 -kvoterne i EU kostede, og de forudsætninger er jo fuldstændig faldet fra hinanden, desværre. Og det betyder jo altså, at en ganske almindelig dansk familie, der får fjernvarme, og som havde udsigt til at få en ekstraregning på 1.300 kroner, nu får en på 3.500 kroner Det betyder, at min gode gartner fra Fyn, som i 2012 havde udsigt til at betale 12.000 kroner per medarbejder i PSO, nu skal betale 45.000 kroner Det betyder, hvis man skal tro den rapport, der er lækket, og som først offentliggøres i morgen, at vi taler om 5.000 tabte danske arbejdspladser. I stedet for står statsministeren bare og holder et foredrag om, at man aldrig nogen sinde må skifte holdning, når forudsætningerne ændrer sig – og det skulle komme fra statsministeren. Lad mig lige repetere: dagpengereform, efterløn, betalingsring, tvungen fædreorlov, en uendelig liste af holdningsændringer, hvor den eneste forudsætning, der har ændret sig, er, at statsministeren er blevet statsminister. Her snakker vi om nogle reelle forudsætninger, der har ændret sig, og det, jeg spørger til, er: Er regeringen indstillet på at genforhandle det her? Og det kan jo ikke handle om, at man så bare kræver pengene ind andre steder. Det bliver jo nødvendigvis nødt til at handle om, at man også diskuterer ambitionsniveauet og tidsplanen. Er det i den situation, Danmark er i, hvor arbejdspladserne forsvinder til udlandet, fornuftigt fortsat at have en ambition, der hedder 34 procent i 2020, eller skulle man være lidt mere langmodig af hensyn til danskernes privatøkonomi, af hensyn til vores virksomheder, af hensyn til arbejdspladserne?

Svar:  Jeg tror ikke, jeg er den eneste, der på visse punkter har skiftet holdning. Venstre har jo også gjort det og har forsøgt at rode sig ud i en diskussion om, hvorvidt det var synspunkter eller holdninger eller standpunkter, eller hvad det var. Så det blev slået fast dengang, at sådan er det jo i politik, også for Venstre. Det, der i hvert fald er helt, helt tydeligt i den her diskussion, er, at Venstre har skiftet markant holdning, i forhold til hvordan vi skal have vores vedvarende energi-støtteordninger. Det kan Venstre jo godt gøre, men så sig det dog. Sig klart og tydeligt, at man har fået kolde fødder i forhold til en aftale, man selv har været med til at indgå, og sig klart og tydeligt, at man er parat til at skabe usikkerhed for de virksomheder, som rent faktisk er optaget af, at der er tryghed om de her rammer. Dengang vi lavede aftalen, blev vi rost af danske virksomheder, for nu var der retning på det her, nu vidste man, hvad man kunne regne med i forhold til det. Det var det gode ved, at vi havde en bred aftale. Og derfor synes jeg faktisk ikke, det er særlig godt, at Venstre nu skifter markant holdning, og jeg vil godt understrege i dag, at vi ikke ønsker at åbne for en genforhandling af klima- og energiaftalen, for den synes vi er god. Men det er klart, at hvis Venstre gerne vil ind og diskutere nogle af de her ting, er døren selvfølgelig åben til klima- og energiministerens kontor.