Kommentar:  Jeg vil prøve på ikke at gå rundt og spejle mig i statsministeren. Jeg vil afstå fra det i forbindelse med tøjvalg og skobudgetter og andet – mere, fordi det ikke ville klæde mig; det var det, jeg tænkte på – men på det her punkt med taletiden vil jeg spejle mig i statsministeren. Jeg kan jo se i Politiken i dag, at vi nu er nået dertil, hvor der skal gøres status på det her spørgeinstitut, og jeg har også set i Politiken i dag, at formanden er lidt ærgerlig over, at vi aldrig rigtig lykkes med det der med at slå gækken løs, så det er jo bare et fattigt bidrag med fare for at blive misforstået. Men til sagen: Det er desværre langt mere end 250.000. Jeg tror, det er det tal, man kan håbe på at man kommer ned på, når det, vi i fællesskab har vedtaget, om føje år er faset ind. Det er jo ikke faset ind endnu, og det er derfor, jeg sådan set interesserer mig for, hvad vi skal gøre. Jeg er da glad for, at statsministeren anerkender, at vi i Venstre har gjort os nogle tanker om, hvad vi skal gøre. Statsministeren vil så gerne høre lidt mere detaljeret om dem. Og ja, det er rigtigt, at vi har et forslag om, at der lægges et loft ind over, hvor meget man samlet set kan få udbetalt i offentlig forsørgelse. Vi har et forslag om et moderne kontanthjælpsloft, fordi regeringen rev det gamle nederst Vi har et forslag om at investere de penge så målrettet, man kan, i at sætte skatten på små arbejdsindkomster nederst Og det er jo for at give folk en større økonomisk tilskyndelse til at tage de her jobs. Det er jo ikke et spørgsmål om, hvad 2.000 kroner er værd for mig, eller hvad 2.000 kroner er værd for statsministeren, eller noget som helst andet tal. Det er et spørgsmål om, som det også blev afdækket i den her udsendelse, helt konkrete eksempler på danskere, der står af på at få et job, de kunne få, fordi de samlet set vurderer, at det ikke er af økonomisk interesse for dem. Og hvad skal vi gøre ved det? Der er principielt to ting, man kan gøre. Det ene er jo altså at øge den økonomiske gevinst. Det har vi foreslået i Venstre. Det andet ville være det, som regeringens egen økonomi- og indenrigsminister var inde på i Jyllands-Posten her i sidste uge, hvor han gjorde sig til talsmand for, at dagpengemodtagere skal sanktioneres i højere grad end i dag. Det ligger måske mere i forlængelse af det, statsministeren taler om, altså ret og pligt, og at man skal slå ned, hvis folk siger nej. Det foreslår økonomi- og indenrigsministeren jo. Han mener, at dagpengemodtagerne skulle sanktioneres i højere grad end i dag, hvor de kan sige nej tak til et ordinært arbejde på overenskomstmæssige vilkår og stadig opretholde retten til dagpenge. Så vil jeg spørge, når nu statsministeren åbenbart ikke mener, der er brug for flere målrettede skattelettelser i bunden end dem, vi allerede har aftalt, om statsministeren i stedet mener, at det, økonomi- og indenrigsministeren har sagt, om flere sanktioner i dagpengesystemet så er regeringens bud på, hvordan vi kommer det problem til livs, som er blevet afdækket i de udsendelser, vi vel alle sammen har set.

Svar:  Det er jo svært at svare kort, når herre Lars Løkke Rasmussen spørger så langt. For det første vil jeg sige om det med tøjet: Jeg ved ikke, om det ville klæde herre Lars Løkke Rasmussen, men man skal huske, at man jo også skal betale det selv, så det skal man også have med. Når det så er sagt, kan jeg ikke lade være med at gå lidt dybere ned i de tal, som herre Lars Løkke Rasmussen kommer med, for det er jo så tydeligt, at Venstre ikke ønsker at fremlægge en plan for, hvordan det her skal ske. Og indtil Venstre har fremlagt en plan, er vi andre i den situation, at vi bare kan gætte på, hvad det er, Venstre vil. Vi er alle sammen optaget af, at det skal kunne betale sig at arbejde, men hvis vi for eksempel skal halvere den gruppe af mennesker, der får mindre end 2.000 kroner ud af at gå på arbejde, hvor meget skal skatten i bunden så egentlig ændres? Kunne man få et svar fra Venstre på det spørgsmål? Det kan man jo ikke, så derfor har vi selv regnet lidt på det. Hvis man skal halvere den gruppe, koster det 20 milliard kroner Har Venstre 20 milliard kroner til at gøre det for? Og hvis Venstre skal bruge 20 milliard kroner på det, hvordan skal Venstre så få råd til alt det andet, man gerne vil, nemlig investere i sundhed og uddannelse og så også give skattelettelser til alle mulige andre, man har lovet skattelettelser? Det er jo den slags spørgsmål, der melder sig, når Venstre begynder at påstå, at de har en plan for at løse denne udfordring. Det er en udfordring, og den har regeringen forsøgt at løse ved vores skattepolitik. Vi er kommet rigtig langt, betydelig længere i forhold til den situation, vi overtog efter den forrige regering. Ud over det bliver der spurgt til rådighed. Jeg er naturligvis helt enig med økonomi- og indenrigsministeren i, at hvis rådighedsreglerne ikke fungerer, som de skal, så kigger vi da på det. Det er blandt andet derfor, vi har en Dagpengekommission, som naturligt også vil kigge på, om det sanktionsregime, vi har inden for vores dagpengeregler, er tilstrækkeligt, og naturligvis, om reglerne overholdes. Det siger sig selv. Men lad os lige slå fast, at vi har rådighedsregler i Danmark. De er faktisk temmelig skrappe. Det, vi skal få undersøgt i den kommende tid, er selvfølgelig, om de bliver overholdt til punkt og prikke. Og vi er ikke angste for at gå ind i en diskussion om rådighedsregler. Hvis der kan ændres noget der, forbedres noget der, så er vi åbne over for den diskussion. Men kære Venstre, Danmarks største parti, hvornår kommer Venstre med en plan for alle disse luftige ting, man ønsker at gøre? Har man 20 milliard kroner til at nedsætte beskæftigelsesfradraget for? Jeg tror det ikke.