kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg har efterhånden vænnet mig til, at Venstre laver reglerne om, alt afhængigt af om de sidder i opposition eller det modsatte. Alt afhængigt af om de er på den ene eller på den anden side af en konflikt, gælder der andre forklaringer fra Venstres side. Derfor tror jeg heller ikke, at Venstre har noget at lade den siddende regering høre i forhold til at tage afstemninger om forbeholdene. Den tidligere regering havde 10 år til at tage afstemning om forbeholdene, men gjorde det ikke, på trods af at der også dengang var en opposition, som sagde klart og tydeligt: Lad os tage afstemningerne her og nu. Nu er herre Lars Løkke Rasmussen lige pludselig frygtelig forarget over det, men jeg synes jo egentlig, at der bør være de samme standarder på den ene og på den anden side af det her bord. Men jeg ved godt, at det ikke er sådan, Venstre helt har det.

Svar:  Det var da en ufattelig sur og sådan trist tilgang til det, som jeg simpelt hen må sige jeg ikke forstår. Altså, det er sådan noget med, at hvis problemer ikke er løst, skal man heller ikke løse dem. Jeg forstår slet ikke den attitude. Jeg tror, jeg sagde til statsministeren, før statsministeren blev statsminister, at hvis man bliver kaptajn på broen, må man jo sejle skibet herfra. Så kan man ikke bare skyde løs på fortiden. Det har statsministeren jo gjort, og statsministeren har også gjort alt det, statsministeren ikke ville gøre før valget – efterløn og dagpenge – og fint med det. Her er der så faktisk noget, som statsministeren gerne ville i sit regeringsgrundlag, og som jeg nu står konstruktivt og samarbejdsvilligt og siger at det vil jeg også gerne. Til forskel fra historien er der nu den særlige situation, at vi glider ud af Europolsamarbejdet, hvis ikke vi får vores forbehold gjort om, så vi kan vælge os til. Og det gør vi altså i en situation, hvor der er problemer med grænseoverskridende kriminalitet, pædofili og andet, en utryghed i befolkningen, en utryghed, som nogle så forsøger at indkassere til lidt hurtige synspunkter om grænsebomme og al den slags ting, men som vi jo mere begavet kunne gøre noget for ved at fastholde os i det her samarbejde. Helt ærligt: Hvis vi i fællesskab kunne opbygge den positive stemning, at vi får danskerne til at stemme rigtigt ja til patentdomstolen, så er fremtiden jo banet. Så skulle vi jo stille os oven på det og sige, at så tager vi den næste afstemning. For vi kan ikke glide ud af Europol – det er at give de kriminelle frit spil.
Kommentar:  Tak for spørgsmålet. Jeg var spændt på, om spørgeren kunne holde masken, da det handler om »fortidsminder« og »tidssvarende«, men det lykkedes – det var imponerende. Jeg har set sagen i pressen om det her ulovlige halvtag, som ejeren skal fjerne, fordi det er opført uden tilladelse for tæt på en gravhøj. Der kan man jo vælge flere synspunkter, og jeg må bare sige, at ja, jeg mener, at beskyttelsen af vores kulturarv er vigtig. Det gælder også beskyttelsen af vores fortidsminder og deres omgivelser, om det er oldtidshøje, om det er borganlæg, om det er slotsruiner – jeg synes, det er vigtigt. Fortidsminderne, der er fredet efter museumsloven, skal ikke skjules bag bebyggelse og beplantning. Formålet med reglerne er at sikre fortidsmindernes værdi som landskabselementer og det arkæologiske tæt på fortidsminderne. Det er derfor, vi har en beskyttelseszone omkring fortidsminder, som vi har haft i mange år, hvor man ikke må opføre bebyggelse, og hvor man ikke må plante træer. For et par år siden blev der som opfølgning på aftalen om »Et Danmark i bedre balance« gennemført et servicetjek af kommunernes administration af flere af beskyttelseslinjerne i naturbeskyttelsesloven, herunder fortidsmindelinjen, og undersøgelsen viste, at kommunernes administration er hensigtsmæssig, og at der sjældent, heldigvis, klages. Kommunalbestyrelsen kan dispensere fra forbuddet i særlige tilfælde, og jeg har ikke grund til at sætte spørgsmålstegn ved, om kommunerne og Miljø- og Fødevareklagenævnet administrerer reglerne hensigtsmæssigt. Jeg kan nævne, at regeringen ikke har planer om at ændre reglerne om beskyttelseslinjen om fortidsminder.

Svar:  Tak for et relativt klart svar – på trods af at vi jo har bevæget os ind i et spørgsmål om fortiden. Ministeren mener, at der administreres hensigtsmæssigt, og ministeren er også meget optaget af, at vi skal bevare vores kulturarv og beskytte den med indsigt og udsyn, og hvordan det nu ellers er beskrevet i naturbeskyttelsesloven. Men omvendt er der jo for det første en generel dispensationsadgang for eventuelle byggerier tættere på end 100 m, og for det andet er der også den her mulighed for reduktion af beskyttelseslinjen, altså hvor man generelt reducerer zonen omkring fortidsmindet. Så det ser for mig ud til, at man anerkender, at eksempelvis bebyggelse, byggerier, byudvikling spiller en stor rolle, og at man derfor simpelt hen skal have en mulighed for at kunne nærme sig i det her tilfælde gravhøjene, og på den baggrund synes jeg altså, det virker ekstra mærkeligt, at man så i en konkret sag hverken er til at hugge eller stikke i. Og jeg medgiver, at vi ikke skal diskutere konkrete sager, det er jeg helt med på, men på den ene side siger loven, at der faktisk er to muligheder for, at vi ser bort fra beskyttelseslinjen, og på den anden side administreres der konkret meget, meget hårdt, hvor enkelte borgere altså så kommer i klemme. Det synes jeg virker underligt, og det håber jeg ministeren har en bemærkning til.
Kommentar:  Tak for det. Det er jo meget sjovt, og når nu ministeren selv trækker fortiden lidt frem, skal jeg hilse mange gange og sige, at jeg også før i tiden har kendt ministeren på en anden måde, nemlig som en, der bestemt ikke lagde skjul på sine holdninger. Så det kan vi jo godt pingponge lidt om. Jeg synes bare, at Muhammedtegningerne er så vigtige i forhold til Muhammedkrisen, som rullede ind over landet for nu 15 år siden. Og mordet på den franske lærer, som viste nogle Muhammedtegninger i undervisningen, synes jeg bare viser, hvor aktuel den debat stadig væk er. Det drejer sig ikke om smagsdommeri, det drejer sig om ytringsfrihed og om, at vi desværre ikke er kommet så langt på de 15 år, for folk bliver stadig truet og myrdet for at vise nogle tegninger. For mig er det vigtigt, at vi som politikere fremkommer med vores holdninger, og særlig en minister på et specielt område skal ytre sin holdning til en given sag. Ingen er i tvivl om, at lærerne har metodefrihed. Det vil jeg slet ikke anfægte. Så det er den nemme løsning for ministeren at dække sig ind under, at hvis ministeren fremkommer med sin egen holdning, kan det opfattes som en instruks. Det er slet ikke det, det drejer sig om. Mit spørgsmål drejer sig ikke om lærernes metodefrihed. Mit spørgsmål handler om ministerens holdning til nogle tegninger som en del af undervisningen. Synes ministeren, at tegningerne skal vises eller ej? Og det at komme med sin holdning som politiker kan ikke opfattes som en instruks. Det er for mig at se noget politikersludder.

Svar:  Det, jeg hører fru Pia Kjærsgaard sige, er, at det her er så vigtigt, at det  skal  indgå i undervisningen. Jeg er fuldstændig enig i de bemærkninger, der falder, om, hvor alvorlig en situation vi står i – ikke mindst med mordet på den franske lærer. Så er jeg fuldstændig enig i alvoren i det. Men i forhold til at det er så vigtigt, at det  skal  indgå i undervisningen, kan man jo sige det samme om det terrorangreb, der var i USA den 11. september, nemlig at det også er så vigtigt, at det  skal  indgå i undervisningen. Det, der bare er med den danske folkeskoletradition, er, at vi ikke har tradition for det der  skal. D et vil sige, at anden verdenskrig og de forfærdelige jødeforfølgelser, der har været igennem flere hundrede år, og for den sags skyld første verdenskrig og Vietnamkrigen – altså ting, som har påvirket den vestlige verden dybt – ikke er ting, som vi siger  skal  om.
Kommentar:  Tak for endnu en erkendelse, vil jeg sige til herre Christian Juhl. For det vil sige, at herre Christian Juhl nu fortæller Danmarks befolkning, at den her regering er så svækket og med et støtteparti, der overhovedet ikke tror på det projekt, sådan at hvis man sætter trumf på, så er man helt sikker på, at man får en ny regering. Det siger herre Christian Juhl. Det vil sige, at man tror hverken på egne evner eller på regeringens evner til overhovedet at kunne vinde et valg ved at udforme den politik, som man nu tror at vælgerne vil have. Det er da en selverkendelse, der vil noget. Det gør mig nu slet ikke hysterisk, det gør mig måske nærmere salig, så jeg skal nok lade være med at hidse mig op over det. Men det er noget af en konstatering, det er noget af en melding, her en sen aftentime i Folketinget, under en debat om det her emne, at der bliver sendt så store politiske signaler. Jeg går ud fra, at regeringschefen også bliver helt opmærksom på, at sådan er forholdet, at sådan er tilliden til det projekt, statsministeren står i spidsen for, støttepartiets tillid, altså en manglende tro på, at man overhovedet har en chance for at vinde en valgkamp, når man konstaterer: Vi gør ikke noget, for så får vi en anden sort regering. Det er jo fantastisk.

Svar:  Jeg havde ellers lige forstået, at herre Leif Mikkelsen syntes, det var spild af tid at diskutere med Enhedslisten, spild af tid at bruge sin tid på det i aften. Men det glæder mig da, at Liberal Alliance alligevel tager det en smule alvorligt. Jeg tror, befolkningen er klar over, at vi har nogle voldsomme problemer på det her område, og at de forbedringer, der trods alt er kommet, er for få og for små til at løse problemet. Vi har jo kunnet få flertal for at lave nogle lapperier, og derfor prøver vi nu at se, om vi ikke ad den her vej kan inspirere. Vi prøver også ad andre veje, men det skal jeg undlade at underholde herre Leif Mikkelsen med; han kunne sikkert godt tænke sig at vide, hvordan man gør sådan nogle ting. Regeringen er fuldt ud klar over Enhedslistens synspunkter og ved, hvor Enhedslistens grænser går, og derfor tror jeg ikke, at det, jeg siger, er nogen overraskelse for regeringen. Jeg tror ikke, at et eneste ord overrasker regeringen. Jeg tror heller ikke, det overrasker regeringen, at vi faktisk ønsker forbedringer på det her område, og det bliver vi ved med at arbejde for, indtil vi får dem.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-6, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Tak. Jamen vi sidder i øjeblikket, også med spørgerens parti, og drøfter en ny tilgang til ungdomskriminalitet. En del af det udspil, regeringen er kommet med, er netop en ny ramme for SSP-samarbejdet. Jeg synes nemlig, det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi får det ind på det rigtige spor. Jeg er fuldstændig enig i, at det har en betydning, når der er en i en blå skjorte, der banker på og tager en bekymringssamtale med de her unge mennesker. Så jeg har et håb om, at vi får landet de forhandlinger og vi kan komme videre ad det spor. Og så vil jeg gerne opfordre til et skriftligt spørgsmål om det hele af det her, så jeg kan få lov til at redegøre lidt nærmere for den brede indsats på Fyn.

Svar:  Det er jeg glad for at høre, for jeg synes, det er bydende nødvendigt, at der åbnes op for muligheder for at øge den der lokale SSP-indsats fremover.
Kommentar:  Tak for ordførertalen. Som jeg hørte det, ønsker Enhedslisten egentlig at fjerne karakterkravene til sosu-uddannelserne. Men jeg tænker bare: Er der så ikke en risiko for, at man har svært ved at kunne klare uddannelsen, hvis de faglige krav, man møder, når man starter, er nogle, man simpelt hen har vanskeligt ved at leve op til? Eller hvordan ser ordføreren på det?

Svar:  De erfaringer, der var, dengang erhvervsuddannelsesreformen blev lavet, var jo netop, at mange allerede på daværende tidspunkt færdiggjorde en uddannelse uden at have været startet på uddannelsen med en opfyldelse af de karakterkrav, der gælder i dag. Og derfor må man sige, at de mennesker jo ikke ville have kunnet gennemføre en erhvervsuddannelse på det tidspunkt, hvis det karakterkrav, der gælder i dag, havde været gældende på daværende tidspunkt. Så for mig at se og for Enhedslisten at se er der ingen tvivl om, at det, at man har lavet det karakterkrav, ikke har bidraget til at højne uddannelsen, som argumentet ellers var, men faktisk har bidraget til, at der er færre, der kommer ind, og dermed også færre, der bliver uddannet i sidste ende. Nogle elever skal jo først ind på en uddannelse og så der komme i gang med nogle af de ting, som man kan sige at de måske burde have lært tidligere, og det er også rigtigt, men for nogle er det alligevel sådan, at starter de på en uddannelse efter folkeskolen, hvor der ikke gælder et karakterkrav, som der gør i dag, så ender de med at gennemføre og tage en uddannelse efter folkeskolen; det så vi jo faktisk. Der har man jo faktisk lavet nogle forringede muligheder i dag, og det er vi ikke i tvivl om også har en indflydelse på det her område.
Kommentar:  Men det var faktisk ikke det, jeg mente, og det er heller ikke sådan jeg læser hvidbogen, altså at det er i snitfladen mellem det regionale sygehusvæsen og udredningen og behandlingen dér og så pleje og omsorg. Men det er snarere inden for kommunen, nemlig den socialfaglige indsats i kommunen og den sundhedsfaglige indsats. Det er altså der, man peger på en snitflade. Hvad tænker ministeren der?

Svar:  Jamen jeg har jo tillid til, at de enkelte ledere udeomkring på plejehjemmene selvfølgelig forstår, hvilke faglige medarbejdere der kræves for, at de kan leve op til, at den enkelte beboer med demens får den omsorg og pleje, som vedkommende har behov for.
Kommentar:  Jamen med al respekt: Vi  er  parate til at kigge på det. Regeringen siger, at man er parat til at kigge på det. Nu fandt jeg en anden artikel – for det her problem har jo været rejst rigtig mange gange – som i næste uge er 9 måneder gammel, og hvor ministeren erkender problemet og lover at forsøge at finde en politisk løsning. I samme artikel siger jeg faktisk, at Socialdemokratiet gerne vil medvirke til sådan en løsning. Det er så i næste uge 9 måneder siden, og vi har stadig ikke fået et bud på, hvad det er, ministeren mener vi skal gøre ved det. Hvornår kommer det bud fra ministeren? For man kan ikke sige, at vi har gjort noget, som går i den rigtige retning. Jeg vil gerne vide, hvornår vi får et bud på, at regeringen rent faktisk løser det her problem for varmekunderne og ikke bare snakker om noget, man har gjort i den tidligere regering, eller noget, der har bragt os et stykke ad vejen. Men hvad skal vi gøre for at løse det her? Hvornår kommer den løsning på bordet?

Svar:  Det her er ikke nogen ny problemstilling. Bortfaldet af grundbeløbet er jo noget, som en bred kreds af partier for rigtig mange år siden besluttede sig for, og hvor også spørgerens parti har et medansvar sammen med regeringspartiet Venstre og andre partier i Folketinget. Vi er meget opmærksomme på det her. Vi har lige netop gennemført nok en af historiens største afgiftslettelser med fjernelsen af PSO-afgiften. Det er et element. Der kommer flere elementer, og jeg er optaget af at få kigget på, hvilke muligheder der er for at få løst en del af den her udfordring. Der er familier, som vil få uforholdsmæssigt store varmeregninger fra januar 2019, når grundbeløbet bortfalder, og regeringen er ligesom spørgerens parti optaget af, hvordan vi får løst det.
Kommentar:  Jeg er jo glad for, at det gør indtryk, men jeg kan faktisk ikke se den udfordring, at virksomheder kommer til at få for meget i kompensation. Der er tale om nogle butikker i butikscentre, som er tvangslukket, som i 2 måneder ikke har haft nogen indtægter, og som har nogle omkostninger. Og bare det, at der er en webshop eller en butik ude i en gågade et eller andet sted, gør så, at man ikke kan få dækket de omkostninger. Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at det skulle være rimeligt, og at man ikke kan finde en løsning på det. Der er jo masser af detailbutikker, hvor der er fuldstændig vandtætte skodder imellem de enkelte butikker under samme cvr-nummer, og jeg har meget svært ved at se, hvorfor man ikke kan finde en løsning. Er de her regler ikke lidt for rigide? Kan man ikke i det mindste se på, om butikkerne så bare kan få dækket omkostningerne til leje eller til løn ud fra de enkelte butikker?

Svar:  Jeg tror, at det, jeg prøvede at sige om risikoen for at kunne få en høj kompensation, ikke nødvendigvis handler om den enkelte butik i storcenteret. Det handler om det samlede cvr-nummer. Hvis ikke den samlede virksomhed er særlig hårdt ramt, men man er særlig hårdt ramt inde i butikkerne, så vil man for den samlede virksomheds økonomi kunne risikere at komme i en situation, hvor man faktisk skulle betale penge tilbage på grund af statsstøttereglerne. Det var det, der var min bekymring her. Men jeg vil også bare sige, at det er en helt gængs og almindelig praksis, at vi arbejder med cvr-nummeret, og det fungerer jo sådan, at en virksomhed godt kan have flere forskellige butikker inde i et storcenter, ude i en gågade og ude i en by et andet sted, og så er det den virksomheds samlede økonomi, der afgør vurderingen af, hvordan den er kørende. Det betyder jo, at butikker, der er under samme cvr-nummer, også er en del af en koncern, der muligvis har noget at stå imod med ude i gågaden og ude i de andre byer, hvor man har en butik, hvilket kan opveje noget af det, man taber i den periode inde i storcenteret.
Kommentar:  Jeg havde ellers lige forstået, at herre Leif Mikkelsen syntes, det var spild af tid at diskutere med Enhedslisten, spild af tid at bruge sin tid på det i aften. Men det glæder mig da, at Liberal Alliance alligevel tager det en smule alvorligt. Jeg tror, befolkningen er klar over, at vi har nogle voldsomme problemer på det her område, og at de forbedringer, der trods alt er kommet, er for få og for små til at løse problemet. Vi har jo kunnet få flertal for at lave nogle lapperier, og derfor prøver vi nu at se, om vi ikke ad den her vej kan inspirere. Vi prøver også ad andre veje, men det skal jeg undlade at underholde herre Leif Mikkelsen med; han kunne sikkert godt tænke sig at vide, hvordan man gør sådan nogle ting. Regeringen er fuldt ud klar over Enhedslistens synspunkter og ved, hvor Enhedslistens grænser går, og derfor tror jeg ikke, at det, jeg siger, er nogen overraskelse for regeringen. Jeg tror ikke, at et eneste ord overrasker regeringen. Jeg tror heller ikke, det overrasker regeringen, at vi faktisk ønsker forbedringer på det her område, og det bliver vi ved med at arbejde for, indtil vi får dem.

Svar:  Jeg kan forstå på herre Christian Juhl, at resultaterne er for små og for dårlige med den her regering, og at der sådan set kun er én begrundelse for at holde den i live, og det er frygten for noget, der er ringere. Det vil sige, at der ikke er noget positivt at sige om den her regering fra Enhedslistens side. Vi har jo ellers en placering her i salen, der sådan siger højre og venstre side, og jeg opfatter det sådan, at de på siden derovre bakker hinanden op. Så jeg synes bare, det er en voldsom erkendelse. Jeg ved ikke, om vi kan kigge tilbage i historiebøgerne og finde en situation, hvor en regering har haft en sådan opbakning fra et støtteparti, så man i Folketinget udbreder sig om, at den her regering er for svag og for dårlig, men man frygter noget, der er værre; at det er så ringe, at den ikke engang kan vinde et valg, og derfor tør man ikke udløse det. Jeg tror ikke, vi kan finde eksempler i historiebøgerne, der siger, at vi har været i en situation af den karakter. Det er ganske overraskende her en aften klokken 21.15, men der er da nok noget til historieskrivningen, så tak for erkendelsen, vil jeg sige til herre Christian Juhl.
Kommentar:  Tak for det. Og i det hele taget mange tak til spørgeren for anledningen til at drøfte det her, for jeg synes, det er utrolig vigtigt. Vi har jo et spørgsmål yderligere, som også handler om, hvordan vi kan sikre, at det at have et godt liv og have livskvalitet og være tilfreds med livet altså også er noget, som kan gælde de borgere, vi har, med et handicap, og det ser jo desværre ikke for godt ud. Kommunerne har jo selv efterspurgt den her mulighed, og derfor forventer jeg helt klart, at de bruger den; men jeg har det da fuldstændig ligesom spørgeren, at hvis det viser sig, at det her ikke sker i tilstrækkelig grad, så skal vi selvfølgelig gøre noget ved det.

Svar:  Hvilke virkemidler påtænker ministeren at tage i brug for at ændre på, at livskvaliteten for mange handicappede ligger lavt?
Kommentar:  Nu løb tiden fra mig før, og det var derfor, det endte med at være så kort. Lad mig uddybe: Det, man har gjort i Region Sjælland, er, at man simpelt hen har sagt, at man bliver nødt til at have nogle mere fokuserede forløb for de børn, man går i gang med en udredning om. Så laver man nogle teams, der samler alle de faggrupper, der er brug for for at lave en samlet udredning, og så må en samlet udredning ikke tage mere end 2 og maksimalt 4 uger. Det stiller nogle krav til selve systemet, det stiller nogle krav i forhold til de udtalelser, der skal ligge fra for eksempel skolen, og det stiller også nogle krav til forældrene. Men fordi man laver et så fokuseret og mere intensivt forløb, er der altså også nogle krav, som man kan forvente bliver honoreret fra alle parter. Det er til glæde for alle parter, at det her sker hurtigt. Det må så bare siges, at når man laver så intensiveret et forløb, er det færre børn, der kan være i forløbet ad gangen, men samlet set får man jo hjulpet mange flere hurtigere, og det er også det, ventetiderne fra Region Sjælland viser. Så jeg tror sådan set, at den tilgang med at have nogle accelererede forløb, som det hedder på andre områder, og som vi har succes med, blandt andet er noget af det, man skal gå videre med.

Svar:  Tak. Nu kunne jeg i forlængelse af ministerens svar så godt tænke mig at høre, hvad ministeren helt konkret agter at foretage sig for at nedbringe ventetiden og for, at behandlingsforløbene – som jeg hører det – skal kunne accelereres. Så fik jeg ikke svar på mit forrige spørgsmål: Hvornår er det helt præcis, at ministeren har tænkt sig, at der skal være ens ventetider for børn og unge, der skal i behandling i psykiatrien? Hvornår er det helt præcis, at der vil være ensartede ventetider, uanset hvorfra i Danmark man kommer?
Kommentar:  Jamen det var et godt svar, det er jeg glad for. Jeg vil egentlig gerne spørge om en ting, som ministeren havde fat i før. Jeg havde troet, det skulle tage længere tid, men jeg vil blot spørge: Nu diskuterede vi før værdien af samarbejde, værdien af kvalitet i uddannelse. Mener ministeren, at det repræsenterer en værdi i sig selv, at man har samarbejde med Danmarks største medicinalvirksomhed, en af verdens største medicinalvirksomheder, om etableringen af et uddannelsesudbud, altså det med, at en virksomhed simpelt hen siger, at den aftager op imod 75 procent af de kandidater, der kommer ud fra den uddannelse her?

Svar:  Jeg synes under alle omstændigheder, at det er relevant med et tæt samarbejde imellem aftagerne og udbyderne, altså imellem samfundet og de mennesker, som vi uddanner, og der ønsker jeg faktisk, at der skal være et endnu tættere samspil end det, vi kender i dag. Jeg ønsker, at der skal være et stærkere match imellem uddannelse og job, og der er det da superrelevant at inddrage også nogle af de store virksomheder i Danmark – men det alene gør det naturligvis ikke. Uddannelsesforpligtelserne, som jeg har ansvaret for, dækker selvfølgelig bredere end behov hos enkelte konkrete virksomheder.