Kommentar:  Fra Socialdemokraternes side er vi optaget af at sætte gang i hjulene i hele landet, særlig i vores landdistrikter. Vi står i en meget svær økonomisk tid, men vi investerer i arbejdspladser, uddannelse og grøn omstilling af hele vores samfund. Det gør vi alt sammen for at skabe vækst og udvikling og for at komme ud på den anden side af krisen. Vi er nødt til at vende hver en krone og være sikre på, at vi bruger vores fælles penge på den bedste måde. Det betyder også, at der er blevet gennemført effektiviseringer i staten. Vi skal bare være åbne for, at vi kan gøre det en lille smule bedre. Flere af de eksempler, som nævnes af V og K her i forslaget, er der som en følge af VK-regeringens egne forslag om blandt andet effektiv administration i staten. Men lad mig tage et eksempel om jordbrugskommissionerne. VK-regeringen gennemførte i 2010 en liberalisering af jordbrugsloven, som betød langt færre opgaver til jordbrugskommissionerne og færre regler, som skulle administreres. Det betyder konkret en omlægning inden for Fødevareministeriets ressort med en nettotilgang til provinsen på 17 nye arbejdspladser, mens 125 stillinger nedlægges i Københavnsområdet. Helt overordnet er det allerede i dag meget vigtigt med regional afbalancering, når der sker ændringer i forhold til de statslige arbejdspladser. Men det har aldrig været nogen let beslutning at skulle nedlægge stillinger. Desværre overtog vi en statskasse med et stort, gabende hul og et land, som havde mistet ikke mindre end 150.000 private arbejdspladser fra 2008 til 2011. Det er altså cirka hver tiende private arbejdsplads og lønmodtagerjob, der blev tabt med V og K ved roret i 10 år og under krisen. Størstedelen er uden for hovedstadsområdet, viser en opgørelse fra AE. Der er derfor ingen tvivl om, at der har været hårdt brug for en regering, der ønsker at holde hånden under arbejdsmarkedet, og som har satset massivt på arbejdspladser og atter arbejdspladser. VKO besluttede i slutningen af VK's regeringstid, at der skulle skæres 5 procent i staten. Vi skånede provinsen, for ifølge Finansministeriet er 85 procent af de statslige arbejdspladser nedlagt i København og dermed kun 15 procent udenfor. Jeg kan nu forstå, at Venstre ønsker sig nulvækst fremover. Beregninger viser, at det vil betyde 25.000 færre offentligt ansatte frem mod 2020. Jeg har virkelig svært ved at forstå, hvordan det hænger sammen med det her forslag. For Socialdemokraterne er det afgørende med et Danmark, der hænger sammen. Derfor arbejder vi aktivt på at få arbejdspladser i hele landet. Vi synes, det er godt, at regeringen allerede i dag tager regionale hensyn, når der skal placeres statslige arbejdspladser. På den baggrund støtter vi ikke det her forslag.

Svar:  Kernen i det her forslag er, at når man har en sag oppe at vende, hvor man i forvejen har besluttet, at der skal ske en omorganisering – det kan være en effektivisering og så videre – så er det med økonomien jo fuldstændig på plads, kan man sige. Så er der det konkrete i forhold til placeringen af arbejdspladserne, og det er dér, vi går ind og markerer, at det jo netop er en måde, man så kunne styrke udviklingen i landdistrikterne på; altså har det her i sig selv sådan set ikke noget med økonomi og den slags at gøre, men det handler om, hvordan man så får placeret de arbejdspladser bedst. Synes ordføreren ikke, at det er en oplagt måde at prøve at styrke udkantsområderne på, og specielt i forhold til jordbrugskommissionssagen? Nu har vi diskuteret den flere gange, men jeg vil gerne spørge til det principielle i det, altså at når man i forvejen har det oppe at vende, kunne man så ikke ligesom prøve at hæve blikket lidt og sige, at man godt kunne placere dem uden for København?