kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Det er en forlængelse: Er ministeren enig i, at deltidsbrandmændenes problem let og elegant kan løses ved at give vederlag i stedet for løn, og at det også på den baggrund vil være lettere at fastholde og tiltrække frivillige og deltidsbrandmænd til beredskabet?

Svar:  Igen er vi inde på et område – uden at det skal forstås som ansvarsforflygtigelse – som ikke vedrører mit ressortområde. Det, jeg er optaget af, og som jeg vil arbejde for, er selvfølgelig, at vi har så godt og effektivt et beredskab som muligt i Danmark. Derfor er det her er en relevant problemstilling. Hvorvidt det kan afhjælpes med at kalde deres løn noget andet, skal jeg ikke turde sige her. Men som jeg også sagde i besvarelsen af mit første spørgsmål, er det noget, som jeg nøje vil følge. Uanset om herre Bjarne Laustsen vil følge sagen til dørs eller ej, vil jeg følge den nøje. Det glæder mig selvfølgelig, at herre Bjarne Laustsen og jeg deler den samme interesse for vores beredskab og sammen vil sørge for, at det er så godt og effektivt som muligt.
Kommentar:  Jamen jeg vil gerne slå fast igen, at der ikke er tale om, at plejehjemmene er skrevet ud af sundhedsreformen med den aftale, regeringen og Dansk Folkeparti har lavet. I regeringens udspil til sundhedsreformen indgik der nogle eksempler på faggrupper, der kan kompetenceudvikles, i forbindelse med at vi styrker kvaliteten i de kommunale sundhedstilbud. Som eksempel var der også nævnt det sundhedsfaglige personale på landets plejehjem. Aftaleteksten er væsentlig kortere end udspillet, og som jeg allerede har nævnt, er det altså ikke alle eksempler i udspillet, der også fremgår af aftaleteksten.

Svar:  Det ved jeg godt; det har jeg også set at sundhedsministeren har skrevet i en skriftlig kommentar til en avis. Men spørgsmålet til ældreministeren er jo her i dag, om ikke ældreministeren mener, det er en fejl. Burde man ikke i aftaleteksten om en styrkelse af vores sundhedsvæsen, som overhovedet er kommet på tale, fordi der kommer så mange flere ældre – og vi ved, at vi finder de svageste, mest svækkede og mest syge af dem på vores plejehjem – have fastholdt at nævne plejehjemmene, selv om alt ikke kan gå igen fra udspillet?
Kommentar:  Nu ville jeg jo ønske, at det her ikke var en Folketingssal, men en retssal, for området for erstatningsfri regulering og området for ekspropriation er jo ret klart. Når man har privat ejendomsret, har man ejendomsret til sin ejendom, og det betyder, at man ejer den, men det betyder også, at man har råderet over den, herunder at man selv bestemmer. Altså, det er ikke ministeren, der bestemmer, men det er den, der ejer ejendomme, der selv bestemmer, hvem han vil udleje ejendommen til. Jeg har set, at min kollega fru Heidi Bank har omtalt det her forslag som kommunisme, og det er jo så kun 10 procents kommunisme, for man får jo lov til at beholde råderetten over de 90 procent, og man skulle måske i virkeligheden være taknemlig over, at regeringen ikke har sagt 20 procent eller 30 procent eller 80 procent Men har man en lejlighed, bestemmer man selv, hvem man udlejer den til, og enhver indskrænkning af den ret er et indgreb i den private ejendomsret, og det kan man simpelt hen ikke skrive sig ud af. Og jeg ville da ønske, at vi kunne klare det politisk her, og at der ikke er nogen grundejere, der skal ud at anlægge omkostningstunge, ressourcekrævende retssager mod ministeriet, for det her har man da ikke en jordisk chance for at vinde. En råden over ens ejendom, altså hvem man lejer den ud til, er så fundamentalt, at det kan man ikke snakke sig ud af. Kunne man forestille sig, at ministeren skulle udleje 10 procent af sit parcelhus eller sin lejlighed, eller hvad ministeren nu bor i, til en eller anden anden, som jeg havde bestemt hvem var og der blev sagt: Jamen vi betaler 10 procent af udgifterne, sådan skal det da heller ikke være? Altså, det må man da kunne forstå er en indgriben. Noget andet er, hvad man aftaler, men når man tvinger folk til at udleje til nogen, de ikke selv har besluttet sig for hvem er, så er det et indgreb i den private ejendomsret, og jeg er lidt rystet over svaret, må jeg indrømme.

Svar:  Jeg tror, det er meget godt for spørgeren, at det ikke er en retssag, vi møder op i, så ringe forberedt som spørgeren er. Der er ikke nogen parcelhuse, som bliver omfattet af det her, men det er udlejningsejendomme med over 20 lejligheder, og hvis spørgeren havde haft noget at gøre med boligpolitikken, ville spørgeren også vide, at der jo allerede på andre områder er en indskrænkning i, hvem man må leje ud til. Hvis man for eksempel lader en lejlighed stå tom, har kommunen ret til at gå ind og kræve lejligheden udlejet, også efter anvisning af kommunen i sidste ende. Hvis en lejer gerne vil bytte med en anden lejer, har man også mulighed for at gå uden om ejerens ret til at anvise folk. Så det er allerede på flere områder praksis, om det så bliver betragtet som kommunisme eller ej.
Kommentar:  Vi har i hvert fald haft en lang diskussion om de tal. Det kan man vist roligt sige. Det har så gjort, at Europa-Kommissionen har interesseret sig særlig for den her sag, og nu er der jo kommet en afslutning på den. Altså, man sendte sagen derned. Vi havde nogle holdninger til, hvordan man skulle have gjort det op. Vi sagde ikke, at de enkelte tal var forkerte, men det handlede om, hvordan man gjorde det op. Det reagerede vi på. Den sag tror jeg alle kender, og den fandt jo så sin afslutning. Nu har vi også fået svar fra EU, og så er den sag sådan set for vores vedkommende lukket.

Svar:  Nu skal jeg lige forstå det rigtigt: Der er altså kommet svar fra Europa-Kommissionen til regeringen om, at præåbningsskrivelsen er bortfaldet. Det var sådan, jeg hørte ministeren, og det må ministeren meget gerne lige kommentere, for det er ikke noget, jeg på nuværende tidspunkt er bekendt med. Men ellers bliver der jo snakket om den måde, man gør tallene op på, i forhold til kvælstofregnskabet. Det var der, kritikken var. Det var den måde, man havde gjort tallene op på, som var blevet sendt til Europa-Kommissionen, og det, jeg spørger om, er, om ministeren føler sig sikker på, at de er blevet gjort op på den rigtige måde af den danske regering, eller om ministeren vil sikre, at de bliver det.
Kommentar:  Jeg skal først beklage, at jeg tog så meget taletid. Til gengæld brugte jeg et minut mindre i første runde. Men for at vende tilbage til det, der blev sagt, vil jeg sige, at det jo er et relevant og legitimt hensyn at sige: Bør vi ikke alle sammen, når vi skal købe ydelser, kunne se, hvad det er for en part, vi handler med? Og det er da rigtigt, at det her register er et af de steder, hvor man vil kunne betjene sig af sådan nogle oplysninger. Så derfor har jeg som sagt et meget, meget åbent sind over for det. Vi er i gang med at lave en evaluering, og evalueringen vil selvfølgelig tilgå Folketinget. Jeg synes, vi skal tage en åben snak med de argumenter, som der er for og imod det, for at konkludere i den her sag.

Svar:  Det lyder godt, at ministeren går til det med åbent sind. Jeg vil så håbe, at sindet peger i retning af større offentlighed på det her område. Og med risiko for at gentage mig selv vil jeg sige, at vi i hvert fald på det privatøkonomiske område oplever, at rigtig mange kuratorindberetninger overhovedet ikke bliver efterforsket af politiet i de her konkursboer, hvor der er foregået svindel. Vi oplever, at SØIK jo kunne fungere meget bedre, og at økonomisk kriminalitet i øvrigt kunne efterforskes meget bedre. Vi har i den grad brug for, at der også advares mod dem, der driver uansvarlig forretningsførelse.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag, og der er ingen, der beder om ordet, så vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 101 (V, S, DF, SF, KF, RV og LA), imod stemte: 1 (EL), hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Det er jo så spændende, hvornår den valgkamp kommer. Men der er som sagt udfordringer, og vi har jo bl.a også set, at der med hensyn til finanseringsdelen, altså licensdelen, kører sager rundtomkring i Europa om, hvorvidt de måder, man opkræver licens på, er lovlige. Tror du, at public service-udvalget tager sådan nogle anbefalinger med ind i sin rapport om fremtidens finansiering, eller er det noget, som politikerne ene og alene skal begynde at diskutere fra bar bund? Det kunne vi såmænd godt. Men er det med i public service-udvalgets kommissorium og rapport?

Svar:  Jeg aner det ikke, og jeg tror nok, jeg vil fraråde, at public service-udvalget går ind i det spørgsmål om, hvorvidt public service skal være skattefinansieret eller licensfinansieret. Det ville jeg nok holde mig langt fra, hvis jeg var public service-udvalgsformand. Men det vil vise sig den 7. november. Jeg tror, vi politikere bliver nødt til at tage diskussionen om det andet, og jeg er nok lidt konservativ, når det gælder måden, vi finansierer Danmarks Radio på. Jeg er i hvert fald ikke klar til lige at springe over i en skattefinansiering, selv om det ville være bekvemt for nogle, men jeg er enig med Dansk Folkeparti og med Danske Medier i, at man godt kan tage nogle hop nedad, når det gælder de licenspenge, der bruges i Danmarks Radio.
Kommentar:  Tak for spørgsmålet. Altså, som jeg sagde indledningsvis, er det Sundhedsstyrelsens klare vurdering, at der ikke er sundhedsrisiko forbundet med 5G-netværket, og det er jo sådan set det, som spørgeren spørger til. Spørgeren har også stillet en række skriftlige spørgsmål, som Sundhedsstyrelsen også har bidraget med svar på, hvor der også henvises til opdateret information, netop rettet mod blandt andet borgere og andre, der kunne være interesseret i at få mere information om, hvad det er for nogle vurderinger, der ligger til grund for Sundhedsstyrelsens klare vurdering om, at der ikke er en sundhedsrisiko forbundet med 5G-netværket. Og jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at selvfølgelig skal der være information tilgængelig, og det er jo så også det, som Sundhedsstyrelsen skriftligt har bidraget med i svaret til spørgeren, altså at det også fremgår af hjemmesiden, så bekymrede borgere kan logge sig ind der og se, hvad det er, Sundhedsstyrelsen lægger til grund.

Svar:  Helt konkret i forhold til 5G har vi jo ikke så mange oplysninger. Det er der, hvor der også er forskel på, hvad det er for en teknologi i forhold til tidligere teknologier. Der er også en helt ny EU-rapport, som lige er kommet, som siger lidt det samme, som Sundhedsstyrelsen siger, nemlig at der mangler informationer sådan om worst case-scenarier og eksponeringstæthed. Det er noget med sådan overlappende stråler især i tætte byområder, hvor der kan komme problemer med tætheden af det og eksponeringsgraden af det. I Bruxelles' hovedstadsregion har de også sagt nej tak til det her 5G-pilotprojekt af hensyn til sundhedsaspektet. For det kan jo være svært at blive sådan helt klog på, når det også bliver lidt generelle svar. Kunne vi få noget mere konkret information om det? Vil ministeren arbejde for det i den her konkrete sag om 5G?
Kommentar:  Jeg er helt sikker på, at ministeren vil være i stand til at svare mere nuanceret end med de papegøjesvar, jeg får i øjeblikket, så jeg synes da, ministeren skal have en chance igen. Når man lægger kontrakter frem, der giver en grundløn på 13.000 kroner om måneden, og firmaet selv indregner, at de 7.000 kroner oveni skal tjenes, ved at man flyver rigtig meget, kan man så nøjes med nogle fromme tanker og en from henvisning til nogle flyve- og hviletidsbestemmelser – altså hvis man samtidig laver en kontrakt, der i den grad opfordrer til ekstraarbejde og dermed følgende træthed? Det er simpelt hen ikke nok, hvis der er kurs mod jordoverfladen gennem den her sociale dumping, et ræs mod bunden, og man tænker, at de burde have overholdt reglerne, hvis man samtidig laver kontrakter, der understøtter det modsatte.

Svar:  Mine svar er ikke papegøjesvar. Mine svar er svar på de spørgsmål, som bliver stillet, og herre Karsten Hønge udtrykker bekymring for, om der er træthed i cockpittet. Jeg svarer, som sandt er, at træthed i cockpittet kontrolleres og reguleres af flyve- og hviletidsbestemmelser i lovgivningen, som er sat for at forhindre træthed i cockpittet. Så blander herre Karsten Hønge nogle lønspørgsmål ind i sagen, og det synes jeg er udtryk for herre Karsten Hønges papegøjespørgsmål.
Kommentar:  Det kan jo være, at herre Peter Skaarup ved mere, end jeg ved i den her sag, men Danmark er jo ikke blevet bedt om at være med til at hæfte for den gæld, der er i andre lande. Vi er ikke blevet bedt om at være med i den europæiske lånefacilitet, som i øvrigt nu bliver styrket. Så jeg undrer mig egentlig lidt over spørgsmålet. Jeg tror, man skal passe rigtig meget på, at man ikke i Europadebatten opfinder ting, som rent faktisk ikke er sket. Danmark er ikke blevet bedt om det; Nationalbanken bidrager i form af lån til IMF – en institution, som vi aldrig har tabt en eneste krone på – men Danmark er ikke blevet bedt om at være en del af den lånefacilitet, som nu bliver fremrykket, og som så bliver stærkere. Så hvad er det egentlig, ordføreren taler om?

Svar:  Jeg tror da ikke, det kan have forbigået statsministerens opmærksomhed, at der er to ting, som eurolandene nu slås med: Den ene er, at man altså har en række lande, der balancerer på kanten af overhovedet at kunne fortsætte inden for eurozonen og altså bevare euroen; den anden er, at der er behov for at støtte de lande, og at de lande, der indgår i europagten, binder sig selv på en række områder, som måske ikke er hensigtsmæssige. Altså, det er jo meningen, at vi skal binde os til, at vi maksimalt må have det her strukturelle underskud – det er fine ord – på højst 0,5 procent Det er det, Danmark skal binde sig til, hvis vi indgår aftalen, og derfor er vi med til at lænke os til eurolande, der så i øvrigt er nødt til at bidrage voldsomt til Sydeuropa for at sørge for, at de lande overhovedet kan holde sig flydende inden for eurozonen. Så, om man kan lide det eller ej, står vi over for det valg, om vi skal være sammen med Sverige, England, Norge og Schweiz, eller om vi skal være sammen med de 17 lande, der efter Dansk Folkepartis opfattelse fører en uansvarlig kurs.
Kommentar:  Tak, og det er lidt i samme boldgade. Mener ministeren, at en rigsretssag imod Inger Støjberg kunne være klaret i Folketinget?

Svar:  Jeg vil i hvert fald starte med at medgive, at det er lidt i samme boldgade som dér, hvor vi var lige før. Men ikke desto mindre er det jo også her – og derfor er det i samme boldgade – i sidste ende op til Folketinget, hvad en sag skal føre til. I den her sag peger partiernes udmeldinger på, at der er ønske om en rigsretssag, hvilket jo er en alvorlig beslutning, som kun er taget, som jeg også sagde før, fem gange tidligere i danmarkshistorien, og som er – det tror jeg vi er enige om – det sidste og mest ultimative redskab i Folketingets kontrol med regeringen. Det er derfor en beslutning, som efter min mening bør basere sig på en klar, uafhængig og gennemarbejdet sagsfremstilling og vurdering. Den foreligger jo nu i form af Instrukskommissionens delberetning og den efterfølgende vurdering, som er foretaget af uafhængige advokater, som er blevet bedt om at rådgive Folketinget i sagen. Det er den vurdering, som jeg og mit parti har tilkendegivet at vi ikke mener der er grundlag for at tilsidesætte.
Kommentar:  Jeg tror, at fru Karin Nødgaard lige husker forkert, når det handler om det kommunale ansvar for MGK, for der er der et fuldstændigt statsansvar, kommunerne har ikke noget som helst ansvar for MGK, det er en del af aftalen i forbindelse med strukturreformen. Så det er ene og alene statens ansvar, det er ene og alene os herinde, der skal løfte den opgave. Derfor håber jeg så, at fru Karin Nødgaard vil være med til at tage ansvar for det, så vi kan få ordnede forhold igen. Den anden ting, jeg vil spørge om, er i forbindelse med det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat fra oppositionens side. Jeg spurgte også herre Troels Christensen om det. Så vidt jeg kan se, er den store forskel mellem vores forslag og fru Karin Nødgaards forslag, at alle partier ifølge vores forslag bliver indkaldt til forhandlinger. Jeg vil gerne høre, hvorfor fru Karin Nødgaard vil modsætte sig det. Hvorfor kan fru Karin Nødgaard ikke støtte det forslag til vedtagelse, så vi bliver et samarbejdende Folketing på det her område?

Svar:  Nu er der ikke nogen, der siger, at vi ikke kan støtte, at man skal samarbejde. Nu er det heller ikke Dansk Folkeparti, i hvert fald ikke endnu, der inviterer til forhandlinger og møder, det er trods alt ministeren. Derfor er det selvfølgelig ikke mig, der er den rette at spørge om det. Men vi har aldrig haft nogen intentioner om, at der er nogle, der ikke skal være med til forhandlinger og møder. Der er andre ting i det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkeparti eller regeringen måske ikke har syntes om. Man kunne også vende det om og spørge: Hvorfor vil oppositionen ikke være på det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat? Det kunne jo også have været meget oplagt at gøre det. Så vil jeg gerne anholde det, fru Pernille Frahm siger om kommuner og sådan noget. Det, jeg siger, er, at kommunerne altså har et stort ansvar, og kommunerne må også gerne nytænke og være med i nogle ting, lige så vel som staten må. Vi har ikke en bundløs kasse, vi kan tage af, og sådan forholder det sig nu engang. Så vil jeg altså også gerne lige slå fast med syvtommersøm, at det er sådan, at det er Dansk Folkeparti, som blandt andet var med til at sørge for, at det, der hedder Levende Musik i Skolen fik ekstra bevillinger, fordi vi mener, at børn og unges møde med musikken er så utrolig vigtigt. Det fik vi klaret i forbindelse med forrige års finanslov. I forbindelse med dette års finanslov var det så et spørgsmål om huskunstnerordningen, som Dansk Folkeparti også var med til at føre igennem. Så jeg synes, at vi har gjort rigtig meget for børn og unges møde med kulturen. Der er masser af udfordringer stadig væk, og dem tager vi gerne imod.
Kommentar:  Det her er ikke nogen ny problemstilling. Bortfaldet af grundbeløbet er jo noget, som en bred kreds af partier for rigtig mange år siden besluttede sig for, og hvor også spørgerens parti har et medansvar sammen med regeringspartiet Venstre og andre partier i Folketinget. Vi er meget opmærksomme på det her. Vi har lige netop gennemført nok en af historiens største afgiftslettelser med fjernelsen af PSO-afgiften. Det er et element. Der kommer flere elementer, og jeg er optaget af at få kigget på, hvilke muligheder der er for at få løst en del af den her udfordring. Der er familier, som vil få uforholdsmæssigt store varmeregninger fra januar 2019, når grundbeløbet bortfalder, og regeringen er ligesom spørgerens parti optaget af, hvordan vi får løst det.

Svar:  Tak. Jeg er meget enig med ministeren, når han i en af sine mange medieoptrædender siger, at vi ikke kan lade de her mennesker i stikken, at der er behov for at tage yderligere initiativer. Vi er jo helt enige om, at vi har lavet de fælles aftaler, som er grundstenene for det her, herunder bortfaldet af grundbeløbet, og spørgsmålet går så på, hvordan vi sikrer, at det ikke betyder en stigning i varmepriserne. Det, jeg så bare undrer mig over, er, hvordan det kan være, at der stadig væk ikke – efter at ministeren for 9 måneder siden sagde til en avis, at det ville han gerne afsøge om der var politisk opbakning til, og Socialdemokratiet sagde, at det ville vi gerne hjælpe til med – er kommet en invitation fra ministeren. Er det at tage problemerne alvorligt, at man her 9 måneder efter ikke en gang har inviteret os til at drøfte, hvordan vi kan løse det her problem for varmekunderne?
Kommentar:  Det vil jeg notere mig. Jeg tror, at det, der er vigtigt, er, at vi tænker alle muligheder, i forhold til at folk kan komme i arbejde igen. Noget af det vigtigste for menneskers identitet er jo at arbejde, og når du spørger de fleste mennesker, vil de rigtig gerne arbejde. Det er ikke sådan, at de tænker: Hurra, jeg kan ligge hjemme på min sofa. De vil virkelig gerne bidrage til fællesskabet, og det er en del af fællesskabet at være i arbejde. Derfor var jeg nysgerrig efter at høre, hvad ministeren ville svare i forhold til kontanthjælpsmodtagerne. De har tidligere været i arbejdsprøvning helt frem til 1. januar her i år, og nu kan de ikke komme i arbejdsprøvning ude i Rosenbedet, hvilket jeg jo synes er ærgerligt. For når man kigger på statistikken, er det noget af det, der fører til ordinært arbejde efterfølgende.

Svar:  Der er jo ingen tvivl om, at den tænkning, der er udviklet i de seneste år, om værdien for mennesker, som er syge eller er røget uden for arbejdsmarkedet, ved at kunne være en del af det arbejdende fællesskab, er et grundsyn, som vi deler fuldstændigt. Jeg mener, det er overordentlig værdifuldt både for førtidspensionister og for andre ydelsesmodtagere. Men de dilemmaer, der er, i forhold til ordinært ansatte, er forskellige – set i forhold til rimelighedskravet – alt efter om der er tale om mennesker, der har en så svag arbejdsevne, som mennesker, der har fået tildelt førtidspension, eller om det er den mere sammensatte gruppe, vi taler om, når vi taler om kontanthjælpsmodtagere eller andre ydelsesmodtagere. Her har jeg en oplevelse af, at lønmodtagerorganisationernes vurdering af, hvilke rammer der skal være for rimelighedskravet, er afvigende fra de rammer, som de vil kunne acceptere i forhold til førtidspensionister.
Kommentar:  Men hvis der ikke er den der kompetenceforskydning, som jeg ikke tror der er, og som vi skal have afklaret, om der er, er Enhedslisten så – for jeg forstod på de indledende bemærkninger, at man grundlæggende er tilhænger af, at vi arbejder sammen – positivt indstillet over for det her med at sige: Ja, vi kan godt se vores flådefartøjer udeomkring i samarbejde med andre lande, også fremadrettet?

Svar:  Ja, det mener jeg godt vi kan, altså fremadrettet sende vores flådefartøjer ud i samarbejde med andre landes, hvis det er nogle missioner, vi synes er fornuftige. Det er derfor, jeg mener, der er brug for noget mere viden om det. Altså, der har jo været tilfælde – det var så under FN-kommando – hvor den danske flåde var med til at fjerne kemiske våben både i Libyen og i Syrien, og det synes jeg var sindssyg godt at vi kunne bidrage med, ikke? Selvfølgelig er der masser af internationale opgaver, vi kan samarbejde om, også med andre lande, men vi skal have noget mere klarhed over det. Den her franske kan jeg godt være lidt mere bekymret for, må jeg sige.