kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak til ministeren for svaret. Jeg synes faktisk, at det på mange måder var et godt svar, for det var et imødekommende svar – både over for os, synes jeg, men også over for de kommuner, der har vanskeligheder. Der er jo ikke nogen tvivl om, at vi fra vores side er meget glade for bandepakke III, som vi jo har været med til at indgå aftale med regeringen om, og for de stramninger, vi har lavet, for at det skal være nemmere at komme efter bandeklubhusene og rockerborgene rundtomkring. Det, der gør folk utrygge i de her områder, skal vi selvfølgelig kunne slå ned på, og derfor var det jo en glæde for os at kunne være med til at give kommunerne nogle nye redskaber, så man kunne få lukket nogle af de her samlingssteder. Det er jo også derfor, vi er optaget af, at kommunerne rent faktisk kan bruge reglerne. Og derfor vækker det jo en vis bekymring, når flere kommuner står frem i medierne og siger: Jo, jo, det er meget godt, at I i Folketinget vedtager bandepakker og gør alle mulige ting, men det er svært for os at bruge i praksis. Det, der egentlig er baggrunden for, at jeg har stillet det her spørgsmål, er, at jeg godt kunne tænke mig, at vi kom frem til en situation, hvor kommunerne i stedet for at sige, at det er vanskeligt for dem, at det er svært for dem, sagde: Vi har armene over hovedet af ren lykke, fordi vi har fået fjernet de her samlingssteder, som skaber utryghed i lokalområderne, og som man ikke kan være tjent med. Derfor vil jeg da spørge ministeren, hvornår man regner med at have noget konkret til Folketinget, altså hvornår man er klar til at lovgive på det her område og indkalde til eventuelle forhandlinger om det. Det er den ene ting. Den anden ting er: Har man lige nu nogen konkrete ideer i støbeskeen til, hvordan man kan gøre det nemmere at lukke de her klubhuse eller rockerborge?

Svar:  Jeg tør ikke love mere nu, end at man i løbet af et par måneder skulle være klar med resultaterne af det, kommunerne kommer med, og det, man siger. Altså, der er udfordringer med at bevise, at rockerborgen er egnet til at medføre en væsentlig ulempe og utryghed for borgerne. Og der er også udfordringer med, at forbud i førstegangstilfælde kun gælder i 3 måneder. Spørgeren kender jo godt den overvejelse, der ligger. Jeg er sådan set åben over for at kigge på, om det er mejslet i sten, at det skal være 3 måneder, eller om vi kan gøre noget ved det. Det er jeg sådan set meget klar til at kigge på. Og så vil jeg gerne sige lidt mere, når jeg får muligheden igen.
Kommentar:  Vi behøver jo ikke at kigge i referatet, for nu gentog herre Rune Lund jo beskyldningen om, at der er nogle virksomheder, som for at undgå at betale skat i Danmark placerer patenter i udenlandske datterselskaber. Det er bare ikke min opfattelse. Altså, jeg synes, man skal lade være med at komme med sådan en beskyldning uden at have belæg for det. Jeg tror, at når patenter bliver placeret forskellige steder, har det at gøre med, at det er der, de bliver brugt mest, og jeg tror ikke, det har noget at gøre med, at man forsøger at undgå at betale skat. Men jeg kunne godt tænke mig at høre belægget, for jeg synes, det er en ganske grov beskyldning. Jeg tror ikke, der er nogen af de store danske virksomheder, som kan genkende den beskyldning.

Svar:  Jeg kan bare konstatere, at patenter bliver flyttet til udlandet, også fra et land som Danmark, selv om vi har bedre værnsregler end mange andre lande. Jeg kan konstatere, at der er patenter på en lang række palmeøer, hvor man må antage, at det nok ikke er dér, patenterne er blevet udviklet. Jeg kan konstatere, at skatteforholdene på de palmeøer er langt mere gunstige for virksomhederne, og langt mere lempelige, end de ville være i det land, hvor patenterne oprindeligt er udviklet. Så kan man jo ligesom lægge regnestykket sammen, herre Rasmus Jarlov.
Kommentar:  Det er sådan, at det er universiteternes ansvar at prioritere. Vi her i Folketinget træffer politiske beslutninger, der er udtryk for vores prioriteringer, når vi vedtager en finanslov, og når politikere, hvilket jeg ved at herre Jacob Mark har kendskab til, træffer beslutninger om en kommunes budget, er det udtryk for deres prioriteringer. Nøjagtig det samme gør sig gældende for universiteternes ledelser. Så peger herre Jacob Mark på en helt særlig problemstilling eller udfordring, nemlig hvordan vi sikrer, at vi også uden for de store, traditionelle universitetsbyer har videregående uddannelser. Det er en prioritet for regeringen, og som jeg vist også nævnte i samrådet, har vi jo igangsat en reform af vores bevillingssystem, og jeg synes, det vil være nærliggende, at vi i den sammenhæng ser på de forskellige måder, som vores institutioner har indrettet sig på. Og det er sådan, at jeg opfatter det som en integreret del af for eksempel Syddansk Universitets dna, at de har en campusstruktur.

Svar:  Det var spændende toner, vil jeg sige. Så ministeren vil gerne garantere, at der som følge af fremtidige eventuelle besparelser ikke kommer til at blive lukket campusser rundomkring. Er det ministerens opfattelse, at et kommende bevillingssystem måske netop skal holde hånden under nogle af de mindre uddannelser, som der går færre elever på, ude i andre byer end lige storbyerne? Er det en del af det kommende bevillingssystem?
Kommentar:  Der er i epidemiloven skabt hjemmel til, at man lokalt kan fravige fristen for tildeling af plejeboliger i forbindelse med håndteringen af covid-19, hvis det er nødvendigt ud fra en vurdering af kommunens samlede pleje- og personalekapacitet og der er foretaget en konkret og individuel vurdering i forhold til den enkelte borger og dennes behov for hjælp. Så det er der altså mulighed for. Men som jeg var inde på først, i min indledning, bør besøgsrestriktioner ikke stå i vejen for, at håndværkere kan klargøre plejeboliger.

Svar:  Nu har jeg lyst til at følge op på det svar, jeg lige fik der, for det var jo noget helt andet, men det må jeg så gøre skriftligt, for så er plejeboliggarantien jo trådt ud af kraft i forhold til det, ministeren siger. Men det andet spørgsmål er: Hvordan og hvornår vil ministeren sikre, at aftalen på ældreområdet under covid-19, herunder om ekstra rengøring til ældre medborgere, bliver udmøntet?
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 94 (V, S, DF, KF, RV og LA), imod stemte 17 (SF, EL og Christian H. Hansen (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og så går vi til afstemning.
Kommentar:  Først i forhold til, hvor dårligt vi lykkes med at høre børnene i dag, og fru Karina Adsbøl siger, at vi nu vil bygge ovenpå: Altså, i virkeligheden ønsker vi jo at få gjort noget grundlæggende anderledes. Jeg tror, det er hvert eneste år, Dansk Folkeparti indkalder til en forespørgselsdebat her i Folketingssalen, hvor vi diskuterer, hvorfor de pæne ord i Barnets Reform ikke er blevet til virkelighed, og det siger mig, at vi har brug for at gøre det her grundlæggende anderledes. Derfor er der en helt ny Barnets Lov, hvor de her børn får flere rettigheder, og hvor det står ganske tydeligt, at barnet, inddragelsen af barnet står først og sidst i enhver sag. Så der er her ikke tale om at bygge ovenpå, men der er tale om at prøve at få det her knæsat som det helt afgørende udgangspunkt i sagerne.

Svar:  Okay, men ministeren svarede ikke på det, for det handler sådan set om, at loven ikke bliver overholdt, som det fungerer i dag. Det handler det om. Det handler om, at Barnets Reform ikke er ordentligt implementeret. Det handler det blandt andet om. Men ministeren svarede ikke på det, der står i regeringens udspil på side 13, altså »Second opinion, når anbringelser afvises eller ændres«. Hvorfor – spørger jeg ministeren – handler det kun om, når man skal komme væk fra hjemmet? Så skal man have det. Skal der ikke også være en second opinion, når man skal tvangsanbringes uden for hjemmet? Hvorfor er det kun den ene vej, det skal gælde? Det må ministeren gerne give et svar på. Så vil jeg lige sige i forhold til det tidligere spørgsmål, vi havde, at der altså er en dokumentar om en ung pige, som forsøger at få ophævet sin adoption, som jeg synes ministeren skal se.
Kommentar:  Jeg er nødt til igen at forholde mig præcis til det oprindelige svar, som jeg startede med at give herre Rasmus Prehn vedrørende den udlægning, som herre Rasmus Prehn kommer med om den her sag, og som også fremgik af artiklen i Information. Jeg er nødt til at sige igen: Det er simpelt hen ikke rigtigt, at der er tale om, at der er forskel på, hvad det koster den kommunale og den private leverandør at levere 1 times hjemmehjælp. Det, der er udfordringen her, er, at udgifter, som rent teknisk jo ikke fremgår af den kommunale leverandørs regnskab, jo skal tages med, for der er tale om reelle udgifter for kommunen, som vælger at have en kommunal leverandør. Vi skal huske på netop udgiftsposter som administration, eksempelvis lønudbetaling og så videre, som jeg redegjorde for i den første del af min besvarelse. Så det er ganske enkelt ikke korrekt. Det bygger på forkerte antagelser om sammenhængene i kommunernes udgifter til hjemmehjælp.

Svar:  Er det i overensstemmelse med ministerens opfattelse af ordene frit valg, når landets ældre ikke kan vælge tilkøbsydelser inden for den kommunale hjemmepleje, men kun hos de private aktører?
Kommentar:  Jeg tror, justitsministeren er blevet klar over, at mit parti skal han altså ikke regne med som støtte til den måde, regeringen har håndteret grænselukningen på. For jeg er jo ikke den første, der spørger i spørgetiden. Jeg vil gerne citere den skånske landshøvding Anneli Hulthén, som siger: Vi troede, at vi var i fuld gang med at udvikle en fælles økonomisk region, så lukker Danmark pludselig grænserne, og vi blev ikke engang informeret. Den sydsvenske erhvervschef Stephan Müchler føjer til: »Min opfordring til de danske politikere er helt klar: Åbn grænsen mod Skåne, for vi har pandemien under bedre kontrol, end I har på Sjælland. Og vi er dybt afhængige af hinanden. Vi har brug for at være en del af hovedstadsregionen: Vi har brug for at løfte hinanden med arbejdspladser og erhvervsudvikling«. Hvad siger justitsministeren til, at landshøvdingen siger, at den svenske side ikke var informeret, og hvad siger justitsministeren til det nødråb, som det skånske erhvervsliv kommer med, og som jo nøjagtig lige så godt kunne være kommet fra store dele af dansk erhvervsliv, herunder sommerhusbranchen, der mister 107 million kroner om dagen?

Svar:  Jeg tror, det vil være klart for alle, at den svenske tilgang til håndteringen af covidkrisen har været en helt anden end den danske med de konsekvenser, som det har. Jeg tror i virkeligheden også, det illustrerer meget godt, hvorfor man skal være forsigtig med at åbne grænserne. For der er selvfølgelig en risiko, og når vi har gjort så meget inde i Danmark, når vi har bedt danskerne om at lide de afsavn, som vi har, i den her situation, så vil det jo være et problem, hvis vi åbner for at importere smitte fra andre lande.
Kommentar:  Jeg skal prøve at se, hvor mange svar jeg kan nå. Nu er det en mundtlig runde med spørgsmål og svar her, og derfor har jeg jo ikke en kinamands chance for at sige, hvad der ligger bag ved konkrete straffesager. Det, jeg ved, er, at retspraksis er, at det er ubetinget fængsel, og anklagemyndigheden er derfor af Rigsadvokaten instrueret i, at der som det klare udgangspunkt skal nedlægges påstand om ubetinget fængsel. Det, jeg kan sige om det, er, at jeg selvfølgelig går ud fra, at når det er sådan, man er instrueret, er det også det, man gør. Så kan jeg ikke sige noget om enkelte sager. Og hvis vi skal kigge på selve strafniveauet, altså at få udnyttet rammen, så synes jeg, det er noget, vi skulle tale om, når vi blandt andet mødes for at tale om respektpakken. For jeg tror sådan set, at vi deler synspunkter i den her sag.

Svar:  Så lad mig allerede i dag komme med et forslag til ministeren. Vi kunne godt forestille os, at man kom til at lave det her om til en minimumsstraf, simpelt hen fordi vi har gjort utrolig meget fra Folketingets side. Det er et stort flertal i Folketinget, der har været engageret i at få strammet op på det her område, og det lader ikke til, at det sådan for alvor afspejler sig og slår igennem i praksis. Der er i hvert fald stadig væk sager, der slipper igennem. Så vil ministeren kunne være med til, at der i tilfælde af vold over for offentligt ansatte er en minimumsbarre, fordi man simpelt hen ikke kan forestille sig, at straffen skal være lavere?
Kommentar:  Nu taler jeg ikke om bestemte lægemidler, for det her kunne lige så godt gælde en anden sygdom eller et andet lægemiddel. Mange gange skal vi også kigge på det individuelt. Jeg har talt med en kvinde, Kassandra på 22 år. Hun har sklerose og har haft det i 2½ år. Hun er en af de patienter, der ville ønske, at hun kunne blive behandlet med den nye medicin. Men den tilbydes kun på Rigshospitalet. Hun er vant til Roskilde, og hun er vant til at komme på Glostrup sygehus, hvor hun har været de sidste 2½ år, når hun har fået forværring i sin sygdom. Hun er blevet tilbudt den nye behandling, fordi hun får mange attakker. Det er en meget kraftig multipel sklerosesygdom, som hun har fået. Hun er blevet tilbudt behandlingen, men som hun siger: Tanken om at skulle skifte sygehus gjorde, at jeg endte med at sige nej, selv om jeg har ventet længe. Hun ventede nemlig i lang tid. Det skræmmer hende at skulle starte forfra, for den gode kontakt til de mennesker, der behandler hende, er altafgørende for, at hun i dag kan føle sig i trygge hænder. Så hun har sagt nej, hun har takket nej til den behandling, selv om det var den, hun gerne ville have, og selv om det er kommet så vidt, at hun mange gange må sidde i kørestol. Hun er 22 år. Hun har også problemer med at skulle tage transporten til Rigshospitalet, for hun er ikke en af de ressourcestærke, så hun har valgt at sige nej og tage de attakker, der bliver. Kan ministeren ikke se, at det er ødelæggende for så ung og sårbar en pige, at hun vælger at takke nej til den behandling, på grund af at den kun tilbydes på Rigshospitalet?

Svar:  Selvfølgelig gør det mig da ondt at høre en sådan historie. Jeg kan helt generelt sige, at jeg mener, at patienter skal lytte til deres læger og tage imod de tilbud, som vi giver i bedste mening. Jeg forstår også godt fru Liselott Blixt, når hun siger, at nu skal vi ikke tale medicin, vi skal tale mennesker. Men vi undgår altså ikke at komme til at tale om medicin. Når man begynder at give Tysabri til folk med dissemineret sklerose, der er så alvorlig, er det, fordi man har prøvet noget andet først, og så er det, fordi man har vurderet den pågældende patient til at være så syg, at man skal prøve noget, for hvilket det gælder, at man godt er klar over, at der kan være alvorlige bivirkninger – det gør man ikke for sjov. Det er altså en meget specialiseret medicinsk behandling, og når vi taler om en meget specialiseret medicinsk behandling skal vi have samlet al erfaring. Det gør vi på få steder, fordi så mange kloge mennesker kan vi ikke sprede ud på alle mulige forskellige former for matrikler. Så det, jeg siger, med, at vi samler det på de fire steder, som jeg nævnte i det forrige spørgsmål, er forudsætningen for, at de mennesker, der desværre skal behandles med Tysabri, får behandling af de bedste læger, vi har på området. Ellers bliver det bare en adresse, man går hen til, hvor eksperterne ikke er til stede.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er afsluttet. For stemte 93 (S, V, DF, RV, SF, EL, KF, LA, ALT,  Susanne Zimmer (UFG) og Uffe Elbæk (UFG)), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 2 (NB). Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Det er fuldstændig rigtigt, at vi ikke har gjort alt, hvad der kan gøres. Vi er ikke færdige. Sådan vil det jo være, når man har 4 år til at gennemføre sin politik. Og vi vil gerne have mere vækst. Men jeg er også nødt til at minde om, at vi ikke har overtaget den tidligere regerings politik. Vi har gennemført en skattereform, som er vores økonomiske politik, fordi den giver skattelettelser til dem, der har de laveste lønninger, i modsætning til den skattereform, som den tidligere regering gennemførte sammen med Dansk Folkeparti, og som gav skattelettelser til dem, der havde de højeste indtægter. Og det er jo et godt eksempel på, at der er stor forskel i dansk politik. Vi fører vores økonomiske politik, og jeg er glad, hvis herre Lars Løkke Rasmussen synes, den er god – men det er vores økonomiske politik, af og til gjort sammen med Venstre, fordi vi har lavet nogle fornuftige aftaler. Men det ændrer ikke ved, at herre Lars Løkke Rasmussen bliver ved med at tale dansk økonomi nederst Man gjorde det selv i indledningen til det første spørgsmål; man taler dansk økonomi nederst Hvorfor, når det går bedre i dansk økonomi? Vi har vækst. Vi har 20.000 flere i beskæftigelse siden 2013. Vi har lavere ledighed, end vi har haft i rigtig mange år – når man lige ser bort fra den overophedning, der var under den forrige regering. Vi er et af de ganske få lande, som kan tælles på under to hænder, der har en såkaldt triple A-rating. Hvorfor er det, at man er så optaget af at tale dansk økonomi ned, når det sådan set går bedre i dansk økonomi, end det har gjort længe?

Svar:  Jeg synes, vi skylder danskerne at tale til dem i et realistisk stemmeleje. Før sidste valg oplevede vi den nuværende statsminister, der forsøgte at bilde befolkningen ind, at man kunne trylle problemer væk på 12 minutter. Nu er vi ved at line op til et nyt valg, og nu tegnes der så et blomstrende billede af det hele. Jeg anerkender fuldt ud de forbedringer, der er. De hviler på, at regeringen har overtaget VK-regeringens økonomiske politik i bredeste forstand; det er fundamentet under regeringens økonomiske politik. Og vi har siden taget en række skridt sammen. Men vi er da også nødt til realistisk at sige til danskerne, at medmindre vi gør noget mere for at fremme væksten, vil en svensker om 15 år blive yderligere en månedsløn rigere end en dansker. Er det en tilstrækkelig ambition? Nej, det hører jeg sådan set også på statsministeren at det ikke er, for statsministeren taler om: Kunne vi ønske os mere vækst? Ja, det kunne vi. Statsministeren sagde lige for et sekund siden: Vi er ikke færdige, for vi har jo 4 år. Jo, men det er sådan set også bare derfor, jeg tillader mig at bruge spørgetimen til at stille det spørgsmål til statsministeren: Når man nu ikke er færdig og de 4 år ikke er gået, hvad er det så for nogle yderligere vækstfremmende initiativer, man har tænkt sig at tage i foråret 2015, så regeringen undgår den ydmygelse endnu en gang at skulle nedjustere vækstskønnet?
Kommentar:  Vi er i en tid, hvor regeringen kommer med sparekatalog på sparekatalog. I dag har vi set en statsminister, som siger, at nu skal der strammes ind, nu skal der spares, nu skal alle bidrage. Vi kan se nogle kommuner, som skal spare. I Køge Kommune har man spareforslag for 125 million kroner med skoler, der skal lukkes. I Roskilde Kommune er de godt i gang med et stort sparekatalog. På Stevns skal man spare 30 million kroner Alt sammen ligger der mennesker bag, alt sammen ligger der arbejdspladser bag, alt sammen ligger der børn bag, børn, som ikke får en så høj kvalitet i skolegangen, som de ellers kunne have fået, eller som ikke får den børneinstitution, som de har krav på. Og der er ældre mennesker, som ikke får den ældrepleje, som de har brug for. Og så siger regeringen bare, at det er kommunerne, der har været uansvarlige. Ærlig talt, er det sådan, det skal forstås?

Svar:  Det skal forstås sådan, at man faktisk har lavet en aftale med Kommunernes Landsforening sidste år for økonomien i 2009, ligesom man har gjort i årene før, hvor man har været enige om, hvad det var for nogle områder, man skulle sætte ind på, hvor man har været enige om, hvordan økonomien skulle udvikle sig. Alligevel ser vi, at kommunernes budgetter er overskredet med 4,9 milliard kroner Det må da også undre spørgeren. Hvis vi for eksempel tager Køge Kommune, er der et paradoks. Vi ved, at der er et faldende børnetal, der kommer faktisk til at være et fald i børnetallet i de kommende år, og det må da undre spørgeren, at vi kan se, at trods det, at der er et fald i børnetallet, er budgetterne alene på daginstitutionsområdet overskredet med 0,7 milliard kroner Det kalder da til eftertanke, det kalder da til, at man ude i kommunerne finder ud af, hvordan det kan være, at man har overskredet budgetterne, når vi har et historisk højt serviceniveau.
Kommentar:  Jeg forstår det sådan, at ordføreren ønsker, at selvstyret faktisk skal ophæves på det område her, hvis ikke for evigt, så i hvert fald for en tid, og så skal der sendes en taskforce derop fra Danmark. Jeg vil bare lige gøre ordføreren opmærksom på, at det jo er et land med enorme afstande, og jeg vil gerne høre, hvor mange mennesker ordføreren regner med at der skal sættes ind fra dansk side.

Svar:  Jeg ønsker da ikke, at selvstyreaftalen skal sættes ud af kraft, jeg ønsker, at problemerne skal blive løst. Jeg kan bare konstatere, at jeg har stået i den her situation mange gange før, at vi har haft forespørgsler om det her, at der er lovet bod og bedring, og at der sker ikke noget. Hvordan det rent praktisk skal organiseres, skal jeg da gerne svare på, hvis jeg skulle blive spurgt om det en dag, når arbejdet går i gang, hvad jeg tvivler på, for det vil gå, som det plejer: Et flertal af Folketingets medlemmer og regeringen vil sige, at det her kan de desværre ikke gøre noget ved, fordi de har berøringsangst.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen er afsluttet. For stemte 95 (S, V, DF, RV, SF, EL, KF, NB, LA, ALT, Susanne Zimmer (UFG) og Uffe Elbæk (UFG)), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.