kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for svaret, som ikke giver nogen afklaring, må man jo nok sige. Altså, der er tilsyneladende kun nogle meget sådan spæde og begyndende tanker om, at man er nødt til at regulere området her, for det er man jo. Det her medie, altså Facebook, er jo blevet et dominerende medie, som er helt afgørende i samfundsdebatten. Og så oplever vi altså, at nogle personer udelukkes uden at få en fornuftig begrundelse. Det drejer sig jo altså om Trykkefrihedsselskabets formand Aia Fog og tidligere formand Lars Hedegaard, der blev udelukket fra at deltage i debatten på Facebook, fordi de omtalte Tommy Robinson, den britiske islamkritiker og ytringsfrihedsaktivist. Men når jeg skriver det samme som folketingsmedlem, bliver jeg ikke udelukket. Så Facebook kører med forskellige standarder, og det er uigennemskueligt, hvad det drejer sig om. Men Facebook har fået en stilling i mediebilledet, som gør, at jeg ikke synes, at man bare kan se bort fra det og så sige, at det jo er et privat firma, og at de må gøre, hvad de vil. Der var engang, hvor det var en stor sag, at der var nogle diskoteker, som ville lukke nogle folk ind, men ikke andre. Det blev en kæmpe sag, og man var meget obs på det fra alle lovgiveres og samfundsdebattørers side. Facebook gør nu nøjagtig det samme, som diskotekerne gjorde engang: De lukker nogle ind, og de lukker andre ude – og de giver ikke nogen som helst fornuftig begrundelse for det. Det burde jo være sådan, at man lukker dem ude, som gør noget ubehageligt, og som man kan forklare, hvorfor det er, at de bliver holdt ude. Det vil jeg fuldt ud støtte, for selvfølgelig har man ikke ubegrænset ytringsfrihed. Ytringsfriheden er jo begrænset af bestemte ting i vores lovgivning i Danmark. Men at holde nogle ude uden at give en begrundelse af nogen art er stærkt problematisk, når man har udviklet sig i den retning, som Facebook har, hvor man har en meget vigtig plads i samfundsdebatten. Derfor mener jeg, at man er nødt til at gøre noget.

Svar:  Her træder spørgeren lige præcis ind i en kernesocialdemokratisk holdning, nemlig at markedet er en god tjener, men en elendig herre. Det, vi har her, er et marked, som har fået lov til at udvikle sig, og som bare optræder på privatretlig basis. Med den stærke position – og det er jeg jo enig i – Facebook har, er der jo ikke nogen af os, hvis vi vil være på Facebook, der ikke er tvunget til at krydse af, at man accepterer alle betingelserne. Derfor er vi jo i meget ulige forhold. Og jeg deler opfattelsen af, at der er behov for at regulere markedet.
Kommentar:  Jeg synes ikke helt, jeg kan høre, om jeg får et svar. Det kan godt være, at jeg så bare ikke hører ordentlig efter. Jeg spurgte ikke om, om statsministeren – vi skal lige have statsministerens opmærksomhed – har været orienteret før kommunalvalget. Jeg spurgte til, om Statsministeriet har været orienteret om, at herre Christian Friis Bach godkendte rejsereglerne i GGGI på et bestyrelsesmøde i maj 2012 før kommunalvalgets afholdelse, altså Statsministeriet. Det var det ene. Det andet er så, om statsministeren kan bekræfte, at Udenrigsministeriet har haft viden om, at herre Christian Friis Bach godkendte rejsereglerne i GGGI før kommunalvalget. Er det klart nok formuleret?

Svar:  Til det første spørgsmål vil jeg sige, at jeg tror, at jeg fuldt ud er i stand til at skelne mellem statsministeren og Statsministeriet. Svaret er det samme. Svaret er nej. I forhold til hvem, der har vidst hvad på hvilke tidspunkter i Udenrigsministeriet, er der jo netop sat gang i en redegørelse, som skal forsøge at afdække det spørgsmål. Jeg er ikke i tvivl om, at herre Christian Friis Bach først får de oplysninger onsdag, og det tror jeg heller ikke der er nogen andre der er. Men der er også noget, der tyder på, at der er sket en sagsbehandlingsfejl i Udenrigsministeriet, og det er jo den, der afdækkes nu i den redegørelse, der kommer.
Kommentar:  Jeg må sige, at jeg ikke synes, det klæder ministeren at prøve at gøre det her til et teater. Jeg synes, man skal tage det alvorligt. Det her er Folketingssalen, og der skal være det her rum til, at man kan stille spørgsmål. Jeg vil i øvrigt sige, at det, jeg står og spørger om her, var også noget, jeg nævnte ved mødet i går. Jeg vil i øvrigt ikke referere fra de møder, vi har haft. Det er bare for at lægge den linje. Men det må da gøre indtryk på ministeren, når der er eksperter på det her område som Curt Liliegreen fra Boligøkonomisk Videncenter, der har været ude at sige, at det her, regeringen er kommet med, ikke kommer til at give flere boliger, for der vil være det samme antal familieboliger til rådighed. Gør det slet ikke indtryk på ministeren?

Svar:  Nej, det gør ikke indtryk, at Curt Liliegreen siger, at der ikke vil være flere boliger, for det er evident for enhver, at en regulering ikke i sig selv skaber flere boliger. Så nej, det gør ikke indtryk, for det vidste jeg godt i forvejen. Vi laver ikke flere boliger ved at regulere, hvem der flytter ind og ud, men vi håber på, at vi ligesom med parallelsamfundspakken kan ændre beboersammensætningen i de boliger, der er.
Kommentar:  Tak. Grunden til, at jeg stiller spørgsmålet til ministeren i dag, er jo, at vi har fået tal for, at produktiviteten stadig væk udvikler sig alt, alt for sløvt – nogle steder faktisk den forkerte vej. Derfor er det også vigtigt, at vi hurtigst muligt søger hen over midten i dansk politik og sørger for, at vi på tværs af partiskel får indgået en aftale. Altså at vi forhandler os frem til en aftale om nogle gode vækstvilkår for danske virksomheder, hvor der i særdeleshed skal være fokus på, at vi skal fremme investeringerne i virksomhederne, i ny teknologi, i nyt udstyr, sådan at det kan være med til at fremme produktiviteten og dermed konkurrencefordelene for de danske virksomheder i den internationale konkurrence, så de kan afsætte deres varer. Det vil være med til at sikre arbejdspladser og tjene gode penge til danske virksomheder. Derfor vil jeg også i dag benytte lejligheden til at understrege, at vi fra Socialdemokratiets side selv har spillet ud med et udspil. Det gjorde vi for en måneds tid siden, og det har vi gjort i den ånd, at vi hurtigst muligt gerne vil til forhandlingsbordet, sådan at vi kan få lavet nogle løsninger, der kan komme til at virke ude i virkeligheden, ude hos virksomhederne. Derfor ser vi jo meget frem til at komme ind til de her forhandlinger. Ministeren nævner selv, at der er mange forskellige ting, der kan dækkes ind under kapitalbeskatning. Der er jo nogle ting, der ikke er særlig gunstige i forhold til at øge produktiviteten og investeringerne, og der er andre ting, der er langt bedre at røre ved. Derfor har vi i Socialdemokratiets udspil lavet nærmest sådan en nålestiksoperation, i forhold til hvad der er vigtigt for små virksomheder og mellemstore virksomheder og de helt store virksomheder. På den måde håber vi også, at regeringen vil være modtagelig for at se på de forslag, som vi har lagt frem. Men altså, jeg har et konkrete spørgsmål her i dag. Når det her nu er noget, der vil blive taget med i et vækstudspil fra regeringens side, er det med kapitalskatterne så en konservativ mærkesag, eller er det generelt for regeringen, at man har fokus på det?

Svar:  Tak for spørgsmålet og kommentarerne. Det er en generel mærkesag for regeringen, at vi får lettet skatter og afgifter, deriblandt også kapitalskatter. Det synes vi er en rigtig god idé for at få øget produktiviteten i Danmark, som halter bagefter – det er rigtigt – og vi har også et efterslæb med hensyn til investeringer i virksomhederne. Den måde, man får investeringer nok og øget produktiviteten på, er ved at kigge på, hvordan vi gør det mere attraktivt at investere i produktivitetsforbedringer, det vil sige innovation. Det handler også om forskningsudgifter, men det handler også om at sænke skatter og afgifter generelt for virksomhederne, specielt også kapitalbeskatningen, for det er der, investeringerne flyder hen. Så derfor kommer vi med et vækstudspil, som rummer de elementer.
Kommentar:  Men jeg tror måske, at når det kniber en smule med forståelsen, kan det jo være, at det er, fordi det kun er en dreven politiker, der vil påstå, at minusvækst er etableret for at skabe udvikling. Alle andre kan jo godt gennemskue, at de to ord ikke nødvendigvis på nogen som helst måde hænger sammen. Derfor vel egentlig en stærk appel fra min side: Hvis man vil skære ned på velfærden, hvis man vælger som regering – og det må man forstå at man gør – ikke at prioritere vores fælles velfærdssamfund, så stå dog som minimum ved det. For den der tendens til at pakke alt ind i ord, der ingen overensstemmelse har med virkeligheden, tror jeg faktisk ikke gavner den politiske diskussion i Danmark.

Svar:  Jeg ved ikke, om jeg er specielt dreven – altså, det tror jeg såmænd ikke jeg er. Jeg er i hvert fald ikke dreven nok til at kunne slutte sådan, som fru Mette Frederiksen gør, nemlig at det, at vi opererer med et omprioriteringsbidrag, automatisk giver minusvækst. Det kan man jo ikke sige noget som helst om. Det, at vi opererer med et omprioriteringsbidrag både i staten og i kommunerne, sikrer, at vi skaber mulighed for i sidste ende, at Folketinget får noget at lave politik for, et årligt råderum at lave politik for. Den politik kan så være en politik, der går ud på at opruste visse dele af den offentlige sektor. Det er jo blandt andet derfor, at min regering lægger op til at bruge 0,5 milliard kroner mere på sundhedsvæsenet, end hvad den regering, fru Mette Frederiksen var medlem af, havde lagt op til at vi skulle gøre i 2016. Det er jo et konkret eksempel på, at her vil vi gerne bruge flere penge på offentligt forbrug, end den regering, vi overtog ansvaret fra, ville.
Kommentar:  Inden jeg gik herned, så jeg lige en pie chart, en udskåret lagkagefigur, i forbindelse med hvad man i Europa vil gøre for at forsyne Europa med energi, og af den fremgik det faktisk, at man vil bygge en del nye kulfyrede kraft-varme-værker. Er det så, fordi man ude i Europa er dummere, end vi er, fordi de ikke har forstand på det, og fordi de simpelt hen ikke ved, hvad de gør, eller hvad skyldes det?

Svar:  Nej, jeg tror ikke, de er dummere, men de er bare kommet mindre langt i deres udvikling. Det er jo ikke nogen hemmelighed, at det har taget rigtig mange år at få et politisk flertal også i Folketinget til ligesom at acceptere, at CO 2 -udslippet faktisk er et alvorligt problem. Det er bare en proces, der tager lang tid. Den starter meget typisk med en opposition, så begynder det at ske og sne hos miljøministrene eller energiministrene, og sidst begynder det så også at gå op for finansministrene og økonomiministrene, at der måske er noget om den her sag, nemlig at det rent faktisk er et problem, at vi forurener vores atmosfære, ligesom det er et problem, når vi forurener andre ting, at det rent faktisk kan blive en overordentlig stor økonomisk belastning, hvis vi fortsætter med det, at der er rigtig mange andre problemer med det, folk, der migrerer, og at der er god økonomi i at stille om til en grøn økonomi. Det tager bare sin tid, og herre Per Dalgaard skal da være glad for at bo i et land, hvor det er gået lidt hurtigere, end det er gået i de fleste lande, selv om han jo så udgør oppositionen på det her område.
Kommentar:  Det, som ministeren gør – for nu at blive i sportsterminologien – er jo at flytte målstregen og midt i halvlegen sige: Jamen I får ikke anden halvleg med, for vi slutter kampen allerede her og fløjter af midt i halvlegen. Det plejer man altså ikke at gøre. Så det er derfor, jeg siger: Lad os bruge anden halvleg til også at få iværksat nogle af de andre ting, som på en måde bedre kan hjælpe med at nå et godt slutresultat for hele kampen. Det er det, jeg appellerer til. Men jeg kan forstå, at det vil ministeren ikke ret gerne ind på, men helst sådan bare se det som noget, der ligger engang langt ude i fremtiden. Så kort og godt: Vil ministeren være med til at fremrykke nogle af de forskellige andre virkemidler, så de kan komme i spil noget hurtigere?

Svar:  Altså, når vi nu er bagud med i hvert fald 800 t kvælstof, der skulle være udledt mindre, er vi jo nødt til at gøre noget for at sikre, at det bliver opfanget. Og det er det, vi gør fra 2020 frem for at sidde og vente til 2021. Men vi indgår gerne i en dialog med Venstre om, hvad der så skal ske fra 2021 og fremefter, for der er også behov for en stor indsats for at reducere kvælstofudledningen.
Kommentar:  Der er egentlig to veje. Jeg vil have uddannelserne længere ud, og så mener jeg, at det, vi skal fokusere helt stramt på, netop er transporttiden og ikke antallet af kilometer, for vi kan se af de undersøgelser, der er lavet, at der, hvor problemet opstår, ikke er, hvis der er mange kilometer, men hvis der er lang transporttid. Nu kommer jeg selv fra et område, hvor der ikke var gymnasium, og hvor vi skulle transporteres hver dag, og jeg skulle hilse at sige, at hvis man kom med en af de langsomme busser, kunne 20 km tage en time eller noget, der lignede. Så det vil sige, at det i høj grad handler om at tænke transportsystemet ind i den institutionsplanlægning, vi laver, og det er noget af det, vi også skal kigge på i efteråret.

Svar:  Det glæder mig, for på et sted som Grindsted Gymnasium, for bare at tage endnu et eksempel, har man oplevet en nedgang i antallet af optagne elever på næsten 20 procent i 2020, og alt kan selvfølgelig ikke forklares med, at der kommer færre unge – der er altså også unge, der vælger en ungdomsuddannelse fra. Hvad vil ministeren gøre for, at vi får bevaret de ungdomsuddannelser, der er, og får gjort dem mere attraktive?
Kommentar:  Jamen så vil jeg godt høre ministeren om noget, netop fordi jeg kan forstå, at ministeren er enig med Dansk Folkeparti i, at det er fuldstændig uacceptabelt, at bad skal reduceres fra en gang om ugen til en gang hver anden uge. Her vil det netop være det individuelle behov, der er afgørende. Der vil være nogle, der har behov for et bad oftere, og dem vil det jo gå ud over, ligesom man dermed ikke vil overholde servicelovens regler. Men så vil jeg godt høre: Har ministeren så haft kontakt til Bornholms Regionskommune for ligesom at præcisere, at det her faktisk er uacceptabelt?

Svar:  Nej, for mig er det her et forslag fra embedsværket derovre, og det forslag er der ikke taget stilling til endnu. Så jeg har ikke haft nogen kontakt til Bornholm. Nu mener jeg, at vi skal vente og se, hvad der måtte komme ud af det her. Og igen vil jeg sige, at jeg mener, det er de lokale politikere, som skal tage stilling til de her ting. Men der skal slet ikke herske nogen tvivl om, at jeg ikke synes, det her kendetegner en værdig ældrepleje.
Kommentar:  Jamen jeg undrer mig over, at herre Lars Løkke starter med at huske lang tid tilbage om, hvad S og andre partier skulle have ment tidligere, men at vi, når vi så fremfører det, ikke behøver at gå så langt tilbage i tiden. Herre Lars Løkke skulle tage og vælge, hvilket argument han synes er vigtigt. Jeg synes jo stadig, det flagrer i vinden: Hvad er det egentlig, Venstre går op i? Når man laver en skattereform selv, er det jo i hvert fald ikke de lavestlønnede, man går op i. Når man laver sin egen skattereform, giver man tårnhøje skattelettelser til dem, der har mest. En direktørfamilie med to børn får over 100.000 kroner Der har man ikke forklaret, hvordan det passer med den her nye måde at tænke på. Da man selv kom til forhandlinger med os, gik man op i arveafgiften. Hvordan er det lige – det kunne herre Lars Løkke måske lige forklare os alle sammen – at en sænkelse af arveafgiften skal få de lavestlønnede til at komme ud på arbejdsmarkedet? Hvordan er deltagelseseffekten af det? Og da man sidst diskuterede det, gik man sådan set op i at øge topskattegrænsen. Hvordan er det lige, at det er det, der betyder noget for dem, der har de laveste lønninger? Jeg ved godt, det ikke er mig, der skal stille spørgsmål i dag – det forholder sig heldigvis omvendt ( Latter i salen ) – men jeg vil da alligevel tillade mig at undre mig over, at Venstre inden for bare 2 år har ment, at der skal gives skattelettelser til stort set alle – stadig uden overhovedet at finansiere det.

Svar:  Jamen jeg kan fuldstændig bekræfte, at jeg ikke rigtig er i stand til at komme i tanke om en skat, som jeg synes er for høj. Det er jeg faktisk ikke, og derfor har jeg det grundsynspunkt, at vi sådan set burde begynde at drive skatter og afgifter ned – nogle af dem for at sikre, at der kommer flere arbejdspladser, og det er for eksempel derfor, vi skal gøre det lettere at ejerskifte i en familieejet virksomhed, så der kommer nogle flere arbejdspladser, og nogle andre for at sikre, at de arbejdspladser besættes af danskere, også på lavtlønsområdet, og ikke bare af et stigende antal østeuropæere. Og der må jeg sige, at jeg synes, det er lidt trist, at statsministeren ikke vil svare på mit spørgsmål. Jeg har jo, kan jeg forstå, seks gange, hvor jeg kan spørge, og nu kan jeg så bare begynde at repetere det. Når vi nu sammen har drevet tallet fra 330.000 ned på en kvart million, så det altså i 2023 er sådan, at det for en kvart million danskere ifølge regeringens egne tal ikke rigtig er forbundet med nogen nævneværdig gevinst at gå på arbejde, er statsministeren så tilfreds med det? Eller ønsker statsministeren at være med til at tage nogle yderligere skridt, der sikrer, at det kan betale sig at arbejde? Eller er det bare i orden, at det ikke kan betale sig at arbejde?
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Det er ikke tilfældet, og så går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For lovforslaget stemte 109 (V, S, DF, SF, KF, RV, LA og Christian H. Hansen (UFG)), imod stemte 2 (EL), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.
Kommentar:  Der stemmes om ændringsforslag nummer 1 af et mindretal (EL), tiltrådt af et mindretal (ALT). Afstemningen er sluttet. For stemte 19 (EL, ALT og SF), imod stemte 93 (S, DF, V, LA, RV og KF), [hverken for eller imod stemte 0]. Ændringsforslaget er forkastet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Nu siger ministeren så, at der er nogle, der er blevet løsladt på baggrund af de juridiske spørgsmål. Er der en risiko for, at nogle af dem, der allerede er dømt og har afsonet deres straf for at bryde de her meldepligter og så videre, får annulleret deres dom og måske endda kan få kompensation for at være straffet? For så ville vi jo – for at sige det ligeud – være meget til grin i vores eget land.

Svar:  Det kan jeg kun erklære mig 110 procent enig i, og jeg kan ikke afvise den risiko. For lige nu er mit hovedfokus at få folk ned i porten med en blok og en kuglepen for at krydse af, om de opholder sig på centeret, og at de melder sig på centeret. Det næste skridt er så – det har jeg også annonceret her i salen – at vi kommer til at igangsætte en ekstern uvildig undersøgelse. Jeg håber selvfølgelig, at den kommer til at sige, at alt er, præcis som det skal være. Og så vil vi også i den mellemliggende periode, altså i de få dage, hvor der ikke har været manuel kontrol i døren, have mulighed for på baggrund af de data at kunne rejse straffesager. Det er selvfølgelig min drøm, men det er på ingen måde noget, jeg kan garantere.
Kommentar:  Det er jeg altid indstillet på, hvis vi kan få bedre kvalitet for de ressourcer, der er til rådighed i Kulturministeriets regi. Men både herre Orla Hav og jeg har jo været så mange år på det kulturpolitiske område, at vi ved, at hver eneste gang vi flytter en lille smule fra et område til et andet eller bare inden for det samme område, giver det en utrolig stor diskussion, og at der er mange ting, der er fastlåste af historiske grunde. Så jeg tror, at hvis vi skal gøre noget, skal vi gøre det rigtigt. Vi skal have tænkt os rigtig godt om, og vi skal sørge for at inddrage den viden, der er til stede, men også have det politiske mod til faktisk at gøre noget, som løfter os videre, i stedet for at vi bare hele tiden kratter en lille smule i overfladen og i virkeligheden bare gør, at alle bliver lidt mere utilfredse, og at borgerne ikke får det, som vi egentlig ønsker at give dem.

Svar:  Jeg er jo enig med ministeren i, at det altid er svært at flytte penge. Men jeg skal bare sådan stilfærdigt sige til ministeren, at der jo er steder i vores land, hvor det kulturelle fernis er så tyndt, at hvis man bare kratter en lille smule i det, er der ikke ret meget tilbage, før man er nede ved gulvbrædderne. Derfor opfordrer jeg også ministeren til at tage geografien med ind i overvejelserne og se på, hvor fernissen er knap så tynd, og have det med som et parameter i forhold til, hvordan vi sikrer et samlet Danmark på det kulturoplevelsesmæssige område.
Kommentar:  Jeg bliver altid bekymret, når man blander kreativitet og sikkerhed sammen i samme sætning. Jeg har faktisk brug for sådan et lidt mere håndfast svar. Det er jo fair nok, hvis ministeren her på stående fod ikke er i stand til at sætte de konkrete krav op til, hvordan man dokumenterer sikkerhed. Det tror jeg så jeg vil følge op med et skriftligt spørgsmål. Jeg kunne også spørge, om ministeren mener, at den pågældende styrelse skulle tage en dialog, altså en forudgående dialog, med interesserede lufthavne om, hvordan man netop sikrer en tilfredsstillende dokumentation af sikkerheden, og hvad det er for forhold, der skal beskrives, og lad os bare tage Thisted Lufthavn, som er casen her. Mener ministeren, det vil være oplagt for styrelsen at tage sådan en dialog med de interesserede parter?

Svar:  Det tror jeg styrelsen vil gøre, hvis man bare griber telefonen og ringer til styrelsen og siger, at man gerne vil tale med den medarbejder, der har med det her at gøre. Så tænker jeg, at han også tager sin telefon og svarer på spørgsmål.
Kommentar:  Først kunne jeg godt tænke mig i relation til fordelene ved det indre marked at spørge, om herre Jens Rohde kan bekræfte, at over 50 procent af også Norges eksport går til det indre marked. Og det sker jo vel at mærke, uden at Norge er medlem af EU eller de her genopretningspakker og så videre Så derfor forstår jeg ikke, hvorfor man laver den kobling. Altså, selv om Danmark eventuelt en dag med lykkens gunst måtte forlade EU, ville det indre marked formodentlig stadig være der, og alle de fordele, der er ved at kunne eksportere til ét samlet marked, ville stadig væk være der. Og det er jo underligt, at man nødvendigvis skal være en del af sådan et indre marked for også at have fordelene. Kan herre Jens Rohde ikke godt se det?

Svar:  Jeg ved ikke, om finansministeren på et tidspunkt vil komme op og forklare, hvem der er med i det indre marked, men mig bekendt er Norge jo en del af det indre marked – i øvrigt sammen med Island og Liechtenstein. Så hvor herre Morten Messerschmidt får den idé fra, at Norge ikke skulle være en del af det indre marked, ved jeg ikke. Men der er et eller andet, der i et historisk perspektiv er gået herre Morten Messerschmidts næse forbi.