kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  [Lydudfald] ... at det er første gang i min tid herinde, at jeg er stødt ind i, at dem, som ministeren selv kalder for regnedrengene, laver et fuldstændig teoretisk regnestykke med en besparelse på 81 million kroner, nemlig ved at man nu åbner for, at holddannelse skal bruges til at lave større hold end de klassekvotienter, der er i dag, det vil sige større hold end dem, som man har i klasserne. Det kan man spare 81 million kroner på. Men når nu undervisningsministeren mener, at det her er fuldstændig teoretisk og hypotetisk, må det jo også være nemt for undervisningsministeren at sige, at når vi nu her om et par uger skal indkaldes til at drøfte regeringens afbureaukratiseringsforslag, vil det ikke være noget, vi kommer til at diskutere, for det er alligevel bare et teoretisk regnestykke, altså de 81 million kroner i besparelser, ved at man laver større hold end dem, som er i klasserne. Det er ikke noget, vi vil støde ind i som et regulært forslag. Det er bare ren teori.

Svar:  Det er et fuldstændig teoretisk regnestykke, det er vi fuldstændig enige om. Når det ikke er helt tosset, skyldes det, at når regeringen giver kommunerne et påbud, får vi jo straks besked fra kommunerne om, at det skam berøver dem et gevinstpotentiale. Det tror jeg vi har talt om indtil flere gange under skoledrøftelser. Her er det altså modsat, spejlvendt, nemlig sådan, at når man giver et gevinstpotentiale, er det altså noget, der hænger sammen med, at kommunerne får øget dispositionsfrihed. Det er rent teoretiske regnestykker, men når det går den anden vej, kan jeg love, at så skal kommunerne nok fortælle os det, og derfor er det jo rimeligt nok, at staten også gør kommunerne opmærksom på det, når det faktisk går den rigtige vej set fra deres synspunkt, nemlig når de får mere frihed.
Kommentar:  Jeg er helt enig i, at det her er en kompleks sag, men det er også en ekstremt alvorlig sag. Og jeg må sige, at jeg ikke mindes at kunne tænke tilbage på tidligere tiders alvorlige sager, hvor konklusionen har været noget i retning af, at det må vi lære af. Altså, jeg tror, at der sidder rigtig mange borgere derude, der tænker: Hold da op, hvis jeg havde begået en alvorlig fejl, kunne jeg da også godt tænke mig, at konklusionen efterfølgende var, at det slår vi en streg over, og at det må vi lære af. Når man dykker ned i den redegørelse, ministeren har oversendt, kan man jo se, at der gik 14 dage, fra departementet fik kendskab til sagen, til departementschefen modtog en orientering, og så gik der yderligere 40 dage, før Advokatsamfundet fik noget at vide, og så gik der endnu fem arbejdsdage, før forsvarsadvokaterne og domstolene fik kendskab til sagen, og Folketinget blev så først underrettet engang i starten af juli måned. Burde departementet ikke have indset, at der var noget potentielt meget, meget alvorligt på spil her, og dermed også have indset alvorligheden i sagen i forhold til at sikre, at man fik orienteret den ansvarlige minister, og at man sørgede for også at få orienteret Folketinget og de relevante myndigheder på et langt tidligere tidspunkt? Hvilken konsekvens skal det have, at man ikke tog den læring undervejs og også sikrede sig, at man handlede rettidigt undervejs?

Svar:  Jamen jeg synes ikke, det er en rimelig udlægning at sige, at det slår vi en streg over. Jeg synes i virkeligheden, at det, der sker i den her sag – med alle de beklagelige ting, der er i den – er, at det tager sin tid, for det er komplekst at identificere fejlen, der jo i øvrigt viser sig at være ikke én fejl, men mange fejl, som så skal udredes. De fejl anerkender og deklarerer myndighederne. Derefter bliver der så taget handling på, hvad der skal ske, som jo ikke bare er ingenting, men en ganske omfattende handlingsplan, som vi er i gang med at gennemføre, og som omfatter både store og små ting.
Kommentar:  Det er jeg sådan set glad for at ordføreren siger. De andre gange, hvor det her har været diskuteret, har det jo netop lige præcis været en beslutning i Folketinget. Det betyder også, at man nu med det her forslag siger, at det skal vi ikke gøre fremadrettet. Der er det kun Nævnet, der skal nikke til det. Derfor vil det jo i hvert fald være en ændring, kan man sige, af praksis. Jeg tænker, at vi skal kultivere lidt yderligere i, hvad det konkret kommer til at betyde for fremtiden. Men jeg opfatter det sådan, at Socialdemokratiet sådan set også som udgangspunkt ønsker, at det her er noget, der skal være godkendt af Folketinget – eller hvordan skal jeg opfatte det?

Svar:  Socialdemokratiet mener grundlæggende, at grundloven skal overholdes. Det tror jeg de fleste af Folketingets partier mener. Og man kan ikke med et beslutningsforslag afvige fra grundlovens procedureregler, selvfølgelig kan man ikke det. Men det, vi kan gøre i Folketinget, er, at vi kan se hinanden i øjnene og sige, at synes vi grundlæggende, at det her er en god idé; forestiller vi os, at det her er noget, der kommer til at ske fremadrettet, og vil vi så være positive? Det er grundlæggende det, vi gør.
Kommentar:  Men så vil jeg følge op på spørgsmålet om forskellen på akuthelikoptere og dermed gentage det spørgsmål, jeg stillede før, altså om forskellen mellem akuthelikoptere i regionernes regi og forsvarets helikoptere. Jeg er af den opfattelse, at der er stor forskel på, hvordan de løser deres opgaver. Derfor vil jeg gerne spørge ministeren igen, om han kan garantere, at det beredskab, der gælder i dag, ikke forringes. For der kom jo ikke noget svar fra ministeren om, hvorvidt det bliver forringet eller ej. Det kom desværre ikke, men jeg vil være glad, hvis man kan notere sig, at der ikke bliver tale om en forringelse, og at der bliver tale om at fastholde det nuværende antal helikoptere.

Svar:  En del af det forsvarsforlig, som vi to er fælles om, og som vores partier er fælles om, er, at det – der er nu igangsat en analyse – skal ske på en måde, så det sker uden at forringe det samlede beredskab på forsvarets område. Det, der så lægges oven i det, er, at det er lykkedes regeringen sammen med Enhedslisten at finde yderligere penge til akuthelikopterne, hvilket jo så betyder, at der samlet set vil være yderligere akuthelikopterkapacitet til rådighed.
Kommentar:  Mener ministeren, at det fremmer eller bremser integrationen, når der bliver tilbudt kønsopdelt svømning?

Svar:  Som jeg sagde tidligere, kan man godt leve og bo i Danmark uden at kunne svømme. Det er en kæmpestor fordel at kunne svømme, men man kan ikke med mening leve og bo her, hvis ikke man forstår, hvad ligestilling er. Og ligestilling er også, at vi svømmer sammen på tværs af køn og alder.
Kommentar:  I forbindelse med drøftelserne om velfærdsaftalen i 2006 blev det vurderet, at opnåelsen af målsætningen på sigt vil øge beskæftigelsen med omkring 15.000 personer i 2040. Det kan isoleret set øge BNP med ½ procent Derudover vil der være en positiv effekt på produktiviteten. Men det er for så vidt en lidt abstrakt diskussion. Vores fælles udgangspunkt er jo, at vi skal nå de mål, vi har stillet op for 2015, og som vi også i velfærdsreformen fra 2006 aftalte finansiering til. Vi har i fællesskab gennemført en række initiativer, der skal bidrage til at nå målene, blandt andet dem, jeg omtalte før, nemlig oprettelsen af 5.000 praktikpladser, en markant styrkelse af erhvervsuddannelserne, en særlig indsats for de 15-17-årige for at få dem i uddannelse og i job, og frem til 2008 har jobmulighederne været ekstraordinært gode, og en del unge har valgt at arbejde frem for at studere, og nu kan vi se, at flere søger ind på uddannelserne, og det er positivt, at de vælger at påbegynde en uddannelse. Dertil kommer så en række unge, som også får en videregående uddannelse uden at have en formel ungdomsuddannelse. De samlede gevinster er svære at opgøre, men det er jo sådan set heller ikke det afgørende. Det afgørende er, at de unge mennesker får sig en uddannelse, som er med til at skabe gode jobmuligheder, og som sagt er det vores udgangspunkt, at målene nås.

Svar:  Det var godt at få bekræftet – og det krævede så velsagtens ni spørgsmål – at regeringen står bag de målsætninger, vi har i velfærdsaftalen, om, at vi skal nå, at 85 procent af alle unge får en ungdomsuddannelse her i 2010, og at 95 procent får en ungdomsuddannelse i 2015. Det er jo glimrende, for så må man jo også bare konstatere, at så er finansministeren også enig med os i, at det, som undervisningsministeren har været ude at forsøge at forplumre debatten med, simpelt hen er at fifle med den her målsætning. Vi har en fælles forpligtelse til at sikre, at unge får en ungdomsuddannelse – og det er overgangen til spørgsmålet. Det er klart, at der en gevinst ved, at flere får en ungdomsuddannelse. Det er selvfølgelig derfor, vi har lavet aftalen og gør den indsats både for den enkelte og for samfundet, men der er jo også et kæmpe tab. Har man i Finansministeriet gjort sig nogle beregninger over, hvad det samfundsøkonomiske tab er, ved at man ikke når de målsætninger? Har man som følge af det efterslæb, der allerede er nu, hvor det er gået tilbage og tilbage med gennemførelsesprocenten, gjort sig nogle overvejelser om, hvad det danske samfund taber ved, at vi ikke når det mål, som vi i fællesskab har sat os?
Kommentar:  Jeg er glad for, at herre Benny Engelbrecht deler ud af sine erfaringer som minister i en mindretalsregering, og jeg er helt sikker på, at det kan jeg selvfølgelig også lære noget af, og så kan vi så dele den gensidige glæde over at læse hinandens ting. Det er i hvert fald også fremmende for debatten, at vi har en dialog, ikke alene her, men også i forhold til de forskellige udspil og indlæg og så videre, vi kommer med. Der  kommer  forhandlinger, der  har været  forhandlinger, og Socialdemokraterne vil med ganske stor sandsynlighed blive inviteret til en stor del af disse. Der har været lavet en Nordsøaftale med Socialdemokratiet, og tak for det, og der kommer forhandlinger om alle mulige af de andre elementer, også allerede i år. Så bare rolig, man skal nok blive inviteret.

Svar:  Jeg opfattede ikke Nordsøforhandlingerne som andet end en bunden opgave, som havde ligget meget, meget længe og vist også i øvrigt været overvintret fra den tidligere regering, altså Lars Løkke Rasmussen 2-regeringen, må jeg hellere understrege, altså den tidligere smalle Venstreregering. Men det er rart at høre, at ministeren indikerer, at der så på et tidspunkt kommer en vækstforhandling. Kan ministeren afsløre, om det er noget, man planlægger at gøre i år, eller hvor gammel skal regeringen være? Ministeren sagde selv 5 måneder. Skal man i skolealderen, før man begynder at indkalde til vækstforhandlinger?
Kommentar:  Må jeg ikke bede om at få spørgsmålene om sankthansbålene skriftligt? Jeg er helt uforberedt på at skulle svare på det, og det, der er rammen for § 20-spørgsmål som det her, er jo, at jeg som minister skal svare på, hvad der er min holdning eller opfattelse af et anliggende på baggrund af umiddelbart tilgængelig viden. Og hvis jeg skulle svare på baggrund af umiddelbart tilgængelig viden, ville det være et gæt, og det er spørgeren ikke tjent med. Derimod kan jeg se, at min tid er løbet ud på det her spørgsmål.

Svar:  Ja, det var ærgerligt, men jeg skal nok sende de her eksempler over skriftligt, så vi også får givet de rette svar til ud til både spejderforeninger og borgerforeninger og så videre, som afholder forskellige arrangementer derude, og som, lige nu i hvert fald, er meget, meget i tvivl om, hvad de må, og hvad de ikke må. Jeg ved godt, det er en svær tid, men det siger måske også lidt om – og det håber jeg ministeren er enig med mig i – hvor vigtigt det er, at der er klare retningslinjer. Det håber jeg ministeren kan bekræfte er noget af det, som der har været store problemer med her under coronakrisen.
Kommentar:  Jeg synes stadig væk, at ministeren taler udenom. For eksempel kan man høre på pendlertalsmændene, at de er højst kritiske over for det her. Jeg står her med et citat fra pendlertalsmanden på Kystbanen, Michael Randrup, og han siger her, at regeringen er i gang med at slagte hele den kollektive trafik. Gør det slet ikke noget indtryk på transportministeren, at den politik, ministeren står i spidsen for, bliver opfattet som en regulær slagtning af den kollektive trafik?

Svar:  Jeg synes, det er ærgerligt, at man har den opfattelse, og jeg synes, at herre Rasmus Prehn skal lade være med at lade, som om han er enig i den opfattelse, for herre Rasmus Prehn ved jo, at vi i disse år bruger 119 milliard kroner på investeringer i jernbanetrafikken i Danmark – 119 milliard kroner Til sammenligning bruger vi under en tredjedel på bedre veje i Danmark - så der er et stort misforhold. Vi bruger rigtig mange penge på jernbanetrafikken, og derfor er det jo forkert at sige, at vi slagter jernbanetrafikken. Det er jo bare  faktuelt  forkert, og det bør herre Rasmus Prehn holde sig for god til at give nogen ret i.
Kommentar:  [Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse]. Der kan stemmes. Vi slutter afstemningen. For stemte 100 (S, DF, V, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 9 (EL), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Er det ministerens opfattelse, at der er nogle, der allerede har lavet sådanne uofficielle råd og nævn?

Svar:  Nej, det er ikke noget, jeg er vidende om. Med den viden, jeg har, findes det ikke i Danmark, og derfor er det også et forholdsvis hypotetisk spørgsmål. Jeg vil gerne sige, at det heller ikke er noget, som jeg synes skal komme, og det er noget, som jeg vil se meget alvorligt på, hvis der er nogle, der går rundt og synes, at det her er en god idé. Selvfølgelig skal vi ikke have en anden lovgivning for visse grupper i vores befolkning. I Danmark har vi én lov. Den vedtages lige præcis i den her sal, hvor vi står, og der er kun den lov, og den gælder os alle. Det, der kan være udfordringen, og som jeg synes vi må arbejde rigtig meget med, er også at få bearbejdet holdningerne hos dem, som synes, at det er en rigtig god idé med shariaråd, men det er sådan set også at få oplyst kvinder og mænd om, hvilke rettigheder og forpligtigelser man har. Vi har jo, synes jeg, gjort det meget tydeligt, i og med at vi har nedsat en arbejdsgruppe, at vi tager de her problemer alvorligt, og at vi gerne vil gøre noget ved det. Den embedsmandsgruppe kommer med en rapport eller nogle konklusioner til foråret, og så må vi jo se, hvordan vi griber det an derfra. Jeg vil gerne sige, at jeg tager de her problemer meget alvorligt, fordi det rammer de mennesker, som er i klemme i systemet, hårdt, men vi bliver nødt til at  sige, at sharialov ikke er nogen farbar vej i Danmark.
Kommentar:  Godt. Så kan vi stædigt sammen følge udviklingen. Jeg vil bare sige, at jeg stillede spørgsmål allerede tilbage i december, som jeg fik svar på i slutningen af januar, og det var nogle skriftlige spørgsmål, og også der var der en tilkendegivelse af, at der skulle ske noget. Så det er altså ikke kun fra foråret. Men jeg anerkender selvfølgelig, at samrådet var lige før sommer. Men jeg vil gerne høre, hvad der så er ministerens konkrete målsætning for et fald i ventetiden. Hvornår er det, vi kan se, at der er et markant fald, og hvad skal det være?

Svar:  Ja. Hvis man kunne give en garanti her, så var der ikke noget, jeg hellere ville. Jeg tror, at spørgeren ligesom jeg er helt klar over, at det at give nogle garantier for, præcis hvornår vi så er der, kan jeg ikke, og det vil jeg ikke begive mig ud i, for det ville være utroværdigt. Men jeg vil holde meget fast i, at vi prøver at lave det her med at få folk, der kan assistere ved videoafhøringer, og at man kan hjælpe hinanden i kredsene, og så har vi som sagt kaldt dem ind. Så ud over det, der er sat i gang for længe siden, presser vi hele tiden på.
Kommentar:  Vi stemmer om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For lovforslaget stemte: 102 (V, S, DF, SF, KF, RV og EL), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om det stillede ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet. Så er forhandlingen om ændringsforslaget sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Tak, formand. Grunden til, at jeg netop spurgte ind til det pågældende citat, er jo, at der ikke fremgår nogle grønne investeringer af det citat – det kan godt være, at det har været det, man kalder en freudiansk fortalelse, fra ministerens side selvfølgelig – og det studsede jeg ærlig talt temmelig meget over. Det gjorde jeg ikke mindst, i betragtning af at noget af det, der fremhæves, eksempelvis er spørgsmålet om afgifter. Og når man ser på regeringens forslag på det grønne område, må man sige, at det jo mere ligner en afgiftslettelsespakke, end det ligner en grøn investeringspakke.

Svar:  Det er både en energiinvesteringspakke, som får mere vedvarende energi ind i dansk energiproduktion, og en afgiftspakke. Blandt andet når Det Miljøøkonomiske Råd kommer og siger, at den elafgift, vi har i Danmark, er for høj; når vi kan se, at alle eksperter siger, at den elvarmeafgift, der er i Danmark, er for høj; når vi kan se, at det, der er med til at spænde ben for at bruge overskudsvarmen bedre, er, at afgiftssatsen på reopvarmning er for høj, så er det da klogt at sænke afgifterne til et andet niveau. Sagen er jo, at mange af de afgifter, vi har, er fra en tid, hvor det var kulkraftværker, der primært producerede strømmen i Danmark. I dag er en primær del af strøm produceret på vedvarende energi, og derfor er der en anden dynamik, som vi også skal have til at afspejle sig i afgifterne.
Kommentar:  Vi forhandler meget gerne med Venstre, og vi vil selvfølgelig lægge vores forslag frem og så også forhandle med Venstre og Folketingets andre partier, som vi jo normalt gør. Men herre Lars Løkke Rasmussen siger, at der ikke skal skæres i folkepensionen, og så har vi fået det på plads. Vi ved nu to ting om Venstres politik: Der skal åbenbart ikke skæres i folkepensionen, og man vil gerne have gennemført boligjobordningen med tilbagevirkende kraft. Det er de to ting, vi ved. Kunne Venstre svare på andre spørgsmål: Hvad er det for nogle skattelettelser, der skal gives? Hvem er det, der skal betale de skattelettelser? Hvordan skal den nulvækst, som man måske – måske ikke – går ind for, udmøntes? Hvem skal betale? Hvem skal ikke længere være der i den offentlige sektor? Kunne Venstre bare give en lillebitte smule forklaring på, hvordan tingene hænger sammen? Og lad være at forsøge at bilde mig og danskerne ind, at det har man givet svar på ved at sige ja til en 2020-plan, for det har man ikke. For danskerne ved jo godt, at vi ikke arbejder med nulvækst. Vi arbejder jo med, at den offentlige sektor år for år skal have mulighed for at udvikle sig – ikke meget, men med en beskeden udvikling. Venstre arbejder med, at man skal stå stille i den offentlige sektor. Kunne Venstre ikke lægge en plan frem for danskerne? Det er da både ret og rimeligt.

Svar:  Jeg diskuterer gerne det her med statsministeren; det kræver lige, at statsministeren har lyst til at møde op, når vi sammen bliver inviteret ud til KL-møder og andre steder for at diskutere de her ting, for jeg tror, det kræver mere end tre replikker. Jeg kan forstå i forhold til det, jeg nu spurgte om – hvis vi bare lige et kort øjeblik respekterer konceptet om, at det hedder spørgetime med statsministeren – at regeringen lægger forslag frem i salen og inviterer os, og så spørger jeg bare: Hvornår? Altså, vi har nogle forslag om en boligjobordning, og at man er nødt til at gøre noget for landbruget, der er trængt i knæ, og andet, og indholdet kan vi jo vende tilbage til, men kunne vi – i forhold til det, jeg sagde om sidste salgsdato – bare lige få at vide, hvornår man har lagt det her forløb med vækstforhandlinger i Finansministeriet ind? Hvornår kan vi regne med det?
Kommentar:  Det er egentlig relativt simpelt. Forudsætningen for at indføre de nationale test var, at vi havde et ønske om, at flere skulle forlade skolen med basale læse- og regnefærdigheder. Det var formålet med de nationale test, da vi i fællesskab indførte dem. Det er jo så ikke lykkedes. Derfor kan jeg på forhånd sige, at de redskaber har været utilstrækkelige – og deraf konklusionen. Nu er der gået 10 år, og det vil sige, at det for os at se er et rigtig godt tidspunkt at stoppe op og i virkeligheden – hvad kan man sige – uden fordomme gå ind i debatten og lytte til alle dem, der har noget klogt at sige. Det er forskere, det er også, når vi får de konklusioner fra evalueringen her efter jul, og det er at lytte til, hvad lærere og elever har at sige om de nationale test. Det synes jeg man skal gå fordomsfrit til, og det håber jeg også at Det Konservative Folkeparti vil.

Svar:  Ja, absolut. Det Konservative Folkeparti har heller ikke været ude at sige, at man skal afskaffe dem, eller at det partout skal være, som det er i dag, og det er netop af respekt for hele processen. Jeg tror, det er rigtig vigtigt, at vi, når man står over for en så gennemgribende forandring, som vi potentielt står over for, så gør det i fællesskab, at vi altså først får en evaluering og så drøfter det med hinanden. Så kan ministeren ikke godt se, at når man går ud på forhånd og siger, at man vil have et helt nyt system, så dekobler man faktisk processen, kortslutter den og springer til konklusionen på forhånd?
Kommentar:  Tak for det, og tak til ministeren for besvarelsen. For mit parti, Venstre, er det med patientrettigheder hjerteblod, og jeg vil faktisk gå så langt som til at sige, at det er en del af vores dna. Efter min opfattelse har patientrettigheder jo to formål. Dels et formål i kraft af sig selv som stærke rettigheder for patienterne, så patienterne ved, hvad de har at rette sig efter, dels også som et styringsinstrument i det danske sundhedsvæsen forstået på den måde, at kan man ikke udrede eller behandle en patient til tiden, altså inden for 1 måned, må man altså fra systemets side finde et alternativ til den pågældende patient. Nu har patientrettighederne, som ministeren siger, jo været suspenderet på grund af coronakrisen, og for os er det meget vigtigt, at de genindføres hurtigst muligt. Som det er ministeren bekendt, har Venstre jo ved flere lejligheder fremført det synspunkt, at man burde indføre nogle faglige kriterier for, hvornår vi kan genindføre patientrettighederne. Vi har blandt andet peget på, at kapaciteten i sundhedsvæsenet kunne være styrende for genindførelsen. Det argument har regeringen og ministeren hidtil afvist med det argument, at man ikke har haft et overblik over, hvordan man skal overvåge ventetidspuklen og aktiviteten i sundhedsvæsenet – eller sagt på dansk, så har regeringen sagt, og regeringen siger, at man ikke ved, hvad status er i sundhedsvæsenet nu, så derfor vil man ikke genindføre patientrettighederne. Mit spørgsmål til ministeren her som et opfølgende spørgsmål til hovedspørgsmålet er: Hvornår har regeringen skaffet sig et overblik over situationen i sundhedsvæsenet, så vi eventuelt kan fremskynde genindførelsen af patientrettighederne? For det der med 1. januar, altså, man kan jo godt vælge at kalde det en aftale, men vi skulle jo have gennemført dem alligevel den 1. januar, al den stund at det sådan set er der, bekendtgørelsen udløber. Så aftale og aftale, det er det, der står i loven, det er det, der står i bekendtgørelsen, og det er der ikke meget aftale over. Så hvornår skaffer regeringen sig et overblik over situationen i sundhedsvæsenet, så man kan få genindført patientrettighederne – og gerne før 1. januar?

Svar:  Jo, det er en aftale. Den er indgået mellem regeringen og Danske Regioner. Den beskriver meget, meget klart de forskellige skridt, der skal være hen imod en fuld genindførelse, blandt andet at vi kan indføre patientrettigheder på det psykiatriske område tidligere end på det somatiske – det havde vi håbet man ville kvittere for fra Venstres side, men det vil man ikke – lige så vel som oplysningspligten også kommer ind langt tidligere. Den aftale er jo indgået efter et langt samarbejde med vores regioner netop for at få skabt overblik over epidemien og det tryk, der er på vores behandlingssystem.