Kommentar:  Jeg kunne virkelig godt tænke mig, at Venstre lagde en samlet økonomisk plan frem. For så ville vi jo se, at det ganske enkelt ikke er rigtigt, at Venstre har over 6 milliard kroner til sundhed, når man samtidig opererer med nulvækst, uden at man så ville skulle skære på en lang andre række områder. Derfor er det lidt som at diskutere med en totalt blind makker, når man hører, at Venstre virkelig vil prøve at bilde befolkningen ind, at man har flere penge til sundhed end en regering og et parlamentarisk grundlag, som har sagt nej tak til nulvækst. Det er ikke rigtigt, og det er ikke ordentligt over for vælgerne, at man forsøger at bilde dem det ind. De private arbejdspladser har vi jo også i fællesskab skabt. Vi har lavet to vækstplaner sammen. Noget af det er ikke engang gennemført fuldstændig endnu; det bliver det ganske stille og roligt. Men hvis man bare kigger på dansk økonomi, ser man, at det er overordentlig positivt, at der siden årsskiftet 2013 er kommet 36.000 flere i beskæftigelse. De fleste af dem er i den private sektor. Det er da overordentlig positivt, at det er sket, og det er da et godt tegn for dansk økonomi. Så den politik, regeringen har stået for i 3 år nu, har fået ledigheden ned, den har fået styr på økonomien, den har fået flere mennesker i beskæftigelse, særlig privat beskæftigelse, samtidig med at vi har fået råd til at udvikle den offentlige sektor. Og jeg kunne godt tænke mig at vide, helt præcis hvor herre Lars Løkke Rasmussen er utilfreds med den politik. Så kunne vi få en rigtig diskussion om, hvor Danmark skal hen.

Svar:  Det er helt åbenlyst, hvor jeg er utilfreds. Man kan jo tage vores finanslovsforslag; så kan man for eksempel se, at vi lagde op til en oprustning af sundhedsområdet på 1 milliard kroner næste år, som er noget mere end det, regeringen gør, men man kunne også se – og det er jo det, der er relevant for den diskussion, jeg har forsøgt at rejse med det privilegium, at jeg stiller spørgsmål til statsministeren, der er i spørgetime – at hvis vores opskrift var blevet fulgt, ville der have været noget mere holdbar vækst i form af private arbejdspladser. Statsministeren svarer jo ikke på spørgsmålet. Nu snakker statsministeren så om, hvem der er blind. Altså, jeg tror, man skal være døv for ikke at kunne høre, at statsministeren ikke svarer på det, statsministeren bliver spurgt om. Men jeg forsøger mig alligevel en tredje gang her, hvor tiden render ud. Vil statsministeren ikke være så flink at pege på, hvor den her finanslovsaftale bringer mere vækst i form af private arbejdspladser? Når jeg er så optaget af det, er det, fordi vi fortsat har et arbejdsløshedsproblem, men først og fremmest har vi jo brug for at sikre den langsigtede velfærd. Jeg skal vende tilbage til det senere, når jeg har lidt mere tid. Det er jo fint nok, at man drysser lidt sukker ud, og det er fint nok, at man stiller danskerne i udsigt, at om føje år kan man gøre det ene og det tredje, men det skal være holdbart; pengene skal tjenes først. I en verden omkring os, der står stille, hvor der sendes usikre signaler, med Rusland, som ikke længere er storimportør af danske varer, med Tyskland, der er gået ned i gear, er der jo brug for at holde næsen i sporet og satse på bæredygtig vækst, og det er derfor, det er så ærgerligt, at regeringen har valgt dem, man har valgt, og lavet en aftale, hvor man drysser lidt sukker ud. Det er ikke, fordi jeg er noget imod sukker, men det skal jo drysses ud på et holdbart grundlag, og det holdbare grundlag er ved at smuldre for regeringen. Hvor er arbejdspladserne?