Kommentar:  Men der står 00,00 ud for taletid – nu kom den! Man står sådan og spekulerer på, om det er, fordi statsministeren har brug for noget inspiration, at der spørges så meget ind til Venstres politik. Nu har statsministeren altså ad to omgange selv spurgt, om vi kunne ønske os mere vækst. Og ja, selvfølgelig kunne vi det. Er vi færdige? Nej, vi er ikke færdige. Og når jeg spørger, hvad der så er på regeringens program, der fremmer væksten, får jeg bare spørgsmålet: Hvor er Venstres politik? Jamen Venstres politik ville vel blandt andet være at få gjort noget mere ved energiafgifterne. Regeringen har femdoblet NO x -afgiften med Enhedslisten. Det var noget af det første, man lagde fra land med. Det koster arbejdspladser. Regeringen vil i morgen stemme en afskaffelse af boligjobordningen igennem. Det koster 5.000 danske arbejdspladser. Så der er masser af steder, hvor jeg sådan set gerne vil hjælpe regeringen med at justere regeringens politik, så vi undgår den situation, der kommer til at opstå i overmorgen, nemlig at vi vedtager en finanslov, som koster arbejdsudbud – som  koster  arbejdsudbud. Det er jo derfor, at jeg egentlig ikke synes, det er for meget forlangt at justere politikken i en situation, hvor regeringen nu igen igen har nedjusteret vækstskønnet, har lagt en finanslov og en redegørelse frem, der betyder, at man opererer med noget nær et udgiftsstop i 2016 – noget nær et udgiftsstop i 2016. Der er plads til, at det offentlige forbrug kan stige med 10 øre per hundredkroneseddel – 0,1 procent Og det er så, efter vi i øvrigt i månedsvis et blevet skoset for, at var der ikke realvækst, ville man opleve ragnarok på jord. Så kommer regeringen nu selv med en økonomisk politik, som viser, at der altså er en lille tiøre i vækst, altså en vækst på 1 promille i de offentlige velfærdsudgifter i 2016. Det begynder ikke at hænge sammen længere. Man har skubbet en reform af elmarkedet, fordi der mangler en milliard kroner, man bærer regninger med sig hen over valget, en togfond, der er ved at skride med 9 milliard kroner, fordi det fundament, regeringens økonomiske politik hviler på, ikke holder vand. Og så er det bare, jeg spørger: Kan vi forvente, at regeringen umiddelbart efter nytår inviterer os til nye forhandlinger om, hvordan vi får væksten igen, sådan at økonomien kan begynde at hænge bedre sammen  (Formanden:  Ja tak!), og så statsministeren måske kan komme i en situation, hvor der er udsigt til, at de valgløfter, hun udstikker, også har en chance for at kunne finansieres efter næste valg?

Svar:  Det er lidt utroligt, at der skal komme så mange fejl i ét spørgsmål, selv om det var lidt langt. Det, der var rigtigt, var, at der, som herre Lars Løkke Rasmussen startede med at sige, stod 0,00 på pulten derovre, og 0,00 er også det, som den offentlige vækst må være i mange år frem, hvis Venstre kommer til. Det er Venstres mærkesag nummer 1. Jeg synes, det er i orden at have den mærkesag, men det ville klæde Venstre at være ærlige omkring det. Lad være at kalde vores vækstmål for den offentlige sektor for nulvækst; det er det nemlig ikke. Vi har lagt op til, at man år for år kan bruge omkring 3 milliard kroner ekstra, og det gør selvfølgelig en forskel. Så til alle de mennesker i den offentlige sektor, som føler sig presset, er budskabet jo, at med Venstres 0,00-vækst, som man ønsker, vil der blive et endnu hårdere pres på den offentlige sektor. Det ydmyge ønske, man kunne have til 2015, er, at Venstre lægger sin politik åbent frem. Hvor er det, der skal spares, Venstre? Hvor er det, der skal spares, når man ikke ønsker, at den offentlige sektor overhovedet må vokse? Lad være at sige om vores politik, at den er den samme som Venstres – for der er altså 20 milliard kroner til forskel, hvis vi kigger frem til 2020 – og fortæl vælgerne helt præcist: Hvor er det, der skal spares? Hvem er det, der skal fyres i den offentlige sektor?