kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  På den ene side bliver jeg måske en lille smule beroliget af det, finansministeren siger, men på den anden side kan jeg også godt blive en lille smule urolig, for hvis, såfremt et valg skulle betyde, at der blev ændret væsentligt på mandaterne, så hører jeg stadig væk finansministeren sige, at det stadig væk er Venstres mål at kunne udvide pensionsalderen med yderligere 6 måneder. Er det korrekt forstået? Altså, hvis Venstre havde mandater til det, vil det stadig væk være Venstres ønske?

Svar:  Nej, det er det ikke. Nu står jeg her jo ikke som repræsentant for Venstre, men som repræsentant for regeringen. Vi skal i andre sammenhænge nok få lejlighed til at diskutere det partipolitisk, men hverken Venstre eller regeringen har et forslag om at hæve pensionsalderen. Vi har et ønske om at øge arbejdsudbudet, og det kan gøres på mange måder. Et enkelt eksempel på det: Regeringen har foreslået, at man hæver det såkaldte fribeløb, som er det, man kan tjene ved siden af SU'en, når man går på en videregående uddannelse, og hvis vi øger fribeløbet med 1.000 kroner, som regeringen har foreslået, vil det betyde, at en række studerende vil arbejde noget mere, eller de vil måske også søge at finde et arbejde, der er mere studierelevant, og det vil øge arbejdsudbudet i Danmark. Det vil være til gavn for både de studerende og for arbejdsmarkedet, og for nogle vil det betyde, at de ville få et langt mere relevant job for deres studie. Så jeg tror, det vil være godt, og at øge arbejdsudbudet vil være positivt i forhold til at kunne komme videre.
Kommentar:  Ja, det, der er ved det, er, at det jo er sådan, at ved at skulle vedligeholde de oprindelige signaler får vi en ekstraregning, som vi ikke ville have fået, hvis havde kunnet rulle de nye ud noget hurtigere. Så vi står jo med noget andet end det, vi har betalt for, noget andet, end der står i den kontrakt, der er blevet lavet. Det spørgsmål, som jeg gerne vil have svar på, som Socialdemokratiet gerne vil have svar på, og som jeg tror i tusindvis af togpassagerer gerne vil have svar på, er: Skal de mennesker, der har solgt os den her vare, som de ikke leverer, ikke stilles til ansvar, eller er det bare virkelighedens skyld?

Svar:  Som jeg også svarede i mit første svar på herre Rasmus Prehns spørgsmål, så undersøger vi og går til de kontrakter, som er indgået med Alstom, for at finde ud af, om der kan gøres et økonomisk ansvar gældende, eller om man på anden måde kan gøre projektet bedre. Det er vi jo i fuld gang med, så det er en åben dør, som herre Rasmus Prehn der sparker ind. Det er mit indtryk, at herre Rasmus Prehn synes, at den proces, der er, er ligesom den skal være. Herre Rasmus Prehn har jo deltaget i aftalen om, hvordan vi skal håndtere det her fremadrettet.
Kommentar:  Som jeg kan læse mig til, fremgår det jo, at regeringen vil lave en analyse af det her med, om man på landsplan skal ensrette indsamlingen af husholdningsaffald. Kan ministeren så ikke uddybe, hvad der ligger i det, når han nu siger, at der ikke vil være ændringer på det område? Hvad er tankerne bag det? Kan ministeren løfte sløret for det?

Svar:  Det kan jo være meget godt at analysere tingene, men jeg vil sige, at der ikke er nogen politiske overvejelser i forbindelse med husholdningsaffald, håndtering af husholdningsaffald eller indsamling af husholdningsaffald. Det vil også fremadrettet være en kommunal opgave.
Kommentar:  Der skal jo ikke være tvivl om, at vi i Radikale Venstre synes, at alle de her danske børn bør hentes hjem, fordi forholdene er sådan, at man per definition må være i livsfare, som vi ser det, ved overhovedet at være i den lejr, og det bør vi tage ansvar for. Jeg er med på, at ministeren ikke vil kommentere konkrete sager. Men jeg synes, ministeren må kunne forklare en undrende befolkning, hvorfor det ikke er nok, når man bestiller en rapport, der siger, at der er risiko for varige psykiske men, og man har sagt, at det netop er det afgørende for, om man må hente børnene hjem? Altså, hvis der er en speciallægerapport, der siger det, regeringen gerne vil have der skal til, hvorfor er det så ikke godt nok?

Svar:  Jeg takker for, at spørgeren har forståelse for, at jeg ikke kan gå ind i verserende sager, som er under fortsat belysning. Det vil jeg så heller ikke gøre. Så vil jeg generelt sige, at regeringens linje er helt klar i forhold til mennesker, som har haft statsborgerskab eller ophold i det her land: Hvis de rejser ud, vender Danmark ryggen, tilslutter sig Islamisk Stats dødsrige og begår de værste uhyrligheder, man kan forestille sig, må de mennesker tage ansvar for deres handlinger, og vi ønsker dem ikke tilbage til Danmark. Det er vores helt klare linje, og den står vi fast på.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning om lovforslagets endelige vedtagelse nu.

Svar:  Jeg slutter afstemningen. For stemte 103 (V, S, DF, RV, SF, EL, KF, ALT og SP), imod stemte 5 (LA), hverken for eller imod stemte  0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi i Venstre som sagt meget gerne vil sætte nogle tiltag i gang for de kvinder, der gerne vil ud af prostitution. Derfor tror jeg, vi er enige om, at vi ønsker, at det her skal træde i kraft, at det skal virke, og at det skal gøre en forskel, for dem, der gerne vil ud af prostitution. Men når det så er sagt, kan jeg ikke lade være at være bekymret, for det er jo det, der er intentionen med de 46 million kroner, vi har afsat, og der er gået en fjerdedel af den tid, der er afsat. Jeg kan ikke lade være at spørge ministeren, om ministeren vil gøre noget for at få det rykket lidt? Her tænker jeg på det med samarbejdspartnerne. Det er jo begrænset til kun at gælde fire kommuner, og det er begrænset til, at dem, der skal deltage i det her projekt, skal bo i en af de fire kommuner, og det er begrænset til, at det skal være danske statsborgere. Skulle man måske prøve at kigge lidt videre og tænke lidt mere ud af boksen? Nu er der gået 1 år og 1 måned, siden vi har vedtaget det her og afsat de her midler, og der er ikke sket så meget. Hvad vil ministeren gøre, for at vi får lidt mere gang i det?

Svar:  Der er to ting i spørgsmålet. Der er det om udenlandske statsborgere. Der vil jeg gerne sige, at regeringen jo i samarbejde med Enhedslisten, da vi lavede en finanslovaftale, har sat flere forskellige initiativer i gang, som primært retter sig mod handlede kvinder og mod udenlandske prostituerede. Der har vi annonceret mange store ting, og det er jeg selvfølgelig rigtig glad for. »Exit Prostitution« handler ikke om handlede kvinder. Det handler primært om kvinder, som er i prostitution, og som ønsker at forlade det. Der kan være dem, der er klar til at forlade prostitution her og nu, men som ikke kan overskue konsekvenserne: Hvad betyder det at skulle miste så mange penge? Hvad betyder det, hvis man skal sige til kommunen, at man har været i prostitution, når man har børn? Vil man blive bedt om at skulle betale nogle penge tilbage? En hel masse tanker skal tænkes, og en hel masse problemstillinger skal vendes. Når det har taget noget tid at lave det her, er det, fordi vi i dag faktisk står på bar bund, og derfor er det et udviklingsprojekt. Det er et udviklingsprojekt, som skal sørge for, at vi får den viden, der gør, at vi kan lave noget, hvorom vi kan sige: Nu lægger vi det ud og får det til i virkeligheden at favne hele landet. Det har vi nemlig brug for. Men når fru Fatma Øktem spørger, om jeg vil sætte skub i processen, så må jeg svare, at det kan jeg dårligt nå, fordi vi allerede er videre i januar.
Kommentar:  Mange tak. Jeg kan kun være enig med ministeren i den bekymring omkring alle de tal. Jeg ville have nævnt den undersøgelse, som Als Research har lavet i 2014, der netop påpeger, hvor stort et problem det er i visse etniske minoritetskredse. Ministeren kom med en masse tal, så jeg vil slet ikke gå det igennem igen. Det er fuldstændig korrekt, at vores rettighedskampagne, der har været på banen siden 2007, hvor daværende ligestillingsminister Lykke Friis satte rettighedskampagnen i gang, har haft en stor betydning for at rykke på nogle af de holdninger, primært blandt kvinderne. Men vi kan jo se, det ikke rigtig har slået igennem, for vi kan se, at det ikke slår igennem i forhold til rigtig mange kvinder – især fra nogle bestemte lande – som bor i de områder, hvor vi også oplever, at der er en social kontrol. Når det ikke slår igennem hos dem, hvor det er allermest nødvendigt, kan det være, at vi måske skal prøve at få nogle andre tiltag i gang. Og der er det så, at jeg godt kunne tænke mig at høre, hvad ministeren derudover har i tankerne. For nu har rettighedskampagnen kørt 12 år, hvis ikke 13 – så vidt jeg ved – og det har jo ikke ændret på de tal. Vi kan se, at syv ud af ti kvinder, der kommer fra Somalia, Syrien eller Irak, står uden for beskæftigelse, så der skal noget mere til, vil man umiddelbart tænke. Og der kunne jeg godt tænke mig at høre, om ministeren har gjort sig nogle tanker om, hvad man ellers kan gøre.

Svar:  Jeg synes selvfølgelig, det er positivt, at vores rettighedskampagne slår igennem på den måde, at der i hvert fald er øget efterspørgsel efter blandt andet det, som er en del af kampagnen, nemlig kurser, hvor man oplyser minoritetsetniske mænd og kvinder og også unge omkring ligestillingsspørgsmål, herunder også om respekt for homoseksualitet og andre ting. Men det er klart, at det ikke kan stå alene. Det gælder jo om at sikre beskæftigelse og uddannelse, for det tror jeg er den væsentligste vej til integration, og der skal vi også tage initiativer.
Kommentar:  Ja, og den forargelse retter sig jo mod dem, som udnytter systemet. Men jeg vil egentlig også gerne spørge lidt til kommunernes rolle og det, at der ikke sidder nogle folk i landets mange, mange kommuner og kontrollerer, hvad vores skattekroner egentlig går til. Jeg synes, det er dybt frustrerende, når man generelt hører kommunerne jamre over dårlig økonomi. De vil have mere og mere, for de kan ikke få det til at løbe rundt, men det viser sig, at de måske har nok penge i kassen, de bruger dem bare forkert, og de kontrollerer ikke, at de penge, de har brugt, bliver brugt på det rigtige. Der vil jeg godt høre, om minsteren ikke kan give mig ret i, at kommunerne sjusker i forhold til den forpligtelse, de har til at føre regnskab. Det var jo altså aldrig gået i en privat virksomhed, kan man sige. Derfor synes jeg, det er interessant at høre om kommunerne – ud over dem, som har en dårlig moral, og som snyder og bedrager og alt muligt andet i forhold til de her sarte sjæle – for de lever simpelt hen ikke op til det ansvar, der er pålagt dem.

Svar:  Det gør de ikke alle sammen, men jeg vil gerne sige, at det heller ikke er alle sammen, jeg har grundlag for at udtale kritik af. Jeg er sådan set meget enig i, at kommunerne skal behandle de her tilsyn anderledes. For at få afklaret, hvem det er, der skal føre tilsyn, og hvornår – for det har der åbenbart været forvirring om ude i kommunerne – sender jeg nu sammen med KL et brev ud. Vi sørger også for at anbefale, at man eksempelvis går sammen i større klynger og beslutter sig for, hvem i lokalområdet der skal stå for alle de her tilsyn. Det har man for eksempel gjort på Fyn, hvor Faaborg-Midtfyn foretager alle tilsyn, hvorefter det så er de almindelige kommuner, som går ind efterfølgende og godkender, så der er armslængde i det. Ved at lave sådan nogle klynger kan man sagtens få noget, der fagligt er langt, langt bedre. Jeg vil sige, at det selvfølgelig er beskæmmende, at der er sket de fejl, der er sket, og jeg ser sådan set med meget stor alvor på at få rettet op på det, og det regner jeg bestemt med at der bliver. Nogle af de her tilbud er meget, meget dyre enkeltmandsforanstaltninger, som der slet ikke bliver ført kontrol med, og vi ved, at nogle af de mennesker, der er anbragt der, jo er anbragt der, fordi de har svære problemer, som de så ikke får den rigtige hjælp til. Så jeg ser sådan set med stor alvor på problemet.
Kommentar:  Det kommer jo an på, hvad der menes med det. For på spørgsmålet, om jeg mener, at situationen er mere alvorlig nu, og at den er uholdbar, vil jeg svare: Ja da! Under normale omstændigheder ville jeg da som undervisningsminister aldrig nogen sinde anbefale, at vi lukker Uddannelsesdanmark, for hvorfor i alverden skulle vi dog have haft uddannelser altid, hvis vi syntes, det var en dårlig idé? Jeg mener, at det både er en god idé for fællesskabets skyld, for det at blive socialiseret og dannet som menneske, og jeg mener det selvfølgelig også på grund af de faglige ting, man får med sig, når man tager en uddannelse. Så af alle de grunde er det en god idé at have de unge i gang. Unge mennesker har fuldstændig ligesom voksne mennesker godt af at have noget at stå op til, så når vi står i den situation, vi står i, er det jo, fordi der er en global pandemi, og den er ikke overstået endnu.

Svar:  Regeringen har jo afsat 5 million kroner til at hjælpe de unge med at opretholde motivationen frem til sommerferien. Det svarer til cirka 50 kroner per studerende. Er ministeren enig i, at det ville være bedre, hvis man kunne lave en form for gruppemøder til dem her, end at lave individuelle tiltag? Og pengene ville måske også række lidt længere, hvis man kunne få lov til at mødes i nogle grupper for de her særligt udsatte.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-13, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af EL), om ændringsforslag nummer 14 og 15, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af EL og SF), eller om ændringsforslag nummer 16-23, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af EL)? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Skatteministeren har oplyst, at han ønsker at tage ændringsforslag nummer 6 i betænkningen tilbage. Er der nogen, der ønsker at optage dette ændringsforslag? Da det ikke er tilfældet, er ændringsforslaget bortfaldet. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Tak for det, og tak for ordførerens tale. Venstre har som sagt lanceret et meget omfattende landdistriktsudspil, som jo hovedsagelig er blevet kritiseret af regeringen. En af de ting, som vi forudser virkelig kan skabe vækst og en positiv udvikling, er, at man giver lov til at drive erhverv i landzonerne, i overflødiggjorte landbrugsejendomme og så videre Det har miljøministeren og regeringen tordnet imod. Jeg kunne godt tænke mig at høre ordføreren: Er ordføreren ikke enig i, at det kunne skabe en positiv vækst og udvikling, hvis man tillod at drive erhverv i overflødiggjorte landbrugsbygninger – også erhverv, som ikke har noget med skovbrug, landbrug og fiskeri at gøre?

Svar:  Det er vigtigt at sige, at regeringen nu kommer med en lang række initiativer, som også kommer til at løfte landdistrikterne med hensyn til vækst, udvikling og arbejdspladser. Regeringen har også i sin regeringsperiode været inde og reformere vores planlov og har givet kommunerne meget større frihedsgrader, også i forhold til hvad nedlagte bygninger kan bruges til. Så for at være helt præcis i forhold til spørgsmålet her, har vi faktisk både i det, vi har gjort, og i det, vi har lagt frem her, også taget højde for, hvordan vi kan stabilisere udviklingen, når det drejer sig om at skabe vækst og arbejdspladser i landdistrikterne.
Kommentar:  Forslag til lov om ændring af sundhedsloven og apotekerloven kan medføre både positive og negative konsekvenser efter Dansk Folkepartis mening. Først og fremmest ønsker man med lovforslaget at afskaffe fritvalgsordningen på 0-16-års-området samt afskaffe den mellemkommunale betaling i børne- og ungdomstandplejen. Derudover ønsker man at fjerne det frie valg i omsorgstandplejen. Vi stiller os skeptiske over for konsekvenserne af disse forslag, og vi er bekymrede for, hvorvidt det vil medføre en forringelse af tilbuddene, især over for de borgere med fysiske eller psykiske handicap, for hvem omsorgstandplejen er til, og som i dag benytter sig af omsorgstandplejen. Derudover mener vi som udgangspunkt, at det er en dårlig idé at afskaffe fritvalgsordninger, da de er med til at sikre konkurrence på ydelser og de ofte afledte ventetider. Med lovforslaget ønsker ministeren også at ændre på reglerne vedrørende klausuleret medicintilskud, således at alle borgere uanset pensioniststatus bliver sidestillet, herunder førtidspensionister tilkendt førtidspension henholdsvis før den 1. januar 2003 og efter denne dato. Det er vigtigt for Dansk Folkeparti at pointere, at dette ingen økonomiske konsekvenser har for den enkelte pensionist, da den medicin, lægen udskriver på recepter, må formodes altid at være baseret på en lægefaglig vurdering, og at lægen dermed kan påføre ordet tilskud. Hvorvidt lovforslaget dermed vil give en økonomisk gevinst, stiller vi os derfor meget tvivlende over for. En idé kunne måske i stedet for være at stramme op på reglerne for rekvirerede recepter, så en borger kun kan få udleveret den mængde medicin, borgeren har brug for. Men den snak kan vi tage under de videre forhandlinger. Sidst, men ikke mindst, ønsker man at ændre lovgivningen, således at kompetencen til godkendelse af apoteksbevillinger i fremtiden varetages af Sundhedsstyrelsen frem for af ministeren for sundhed og forebyggelse. Det kan vi bakke op om, da det er en lovgivning, der vil få reglerne til at stemme overens med den virkelighed, der er gældende. Alt i alt ser vi frem til en god diskussion om lovforslaget og ser frem til den videre behandling heraf.

Svar:  Tak for det. Jeg vil gerne spørge ordføreren, om vi ikke i et samfund, hvor vi har svært ved at få skattekronerne til at gå op med udgifterne, må stille spørgsmålet om, hvorvidt der er en grænse for, hvor dyrt man kan betale en ordning, som næsten ikke bliver brugt. Her relaterer jeg til ordførerens bemærkning om den kommunale tandplejeordning, som altså vitterlig ikke bliver brugt af ret mange, men som koster penge at administrere. Er der ikke en grænse for, hvad en ordning, som næsten ikke bliver brugt, må koste?
Kommentar:  Jeg tror bare, jeg vil stille et enkelt spørgsmål. Her kunne jeg, med risiko for, at vi kommer ind i sådan en form for dobbelthumanisme fra Enhedslistens side, i den her debat, hvor vi nu har hørt muskelsvind blive nævnt mange gange som eksempel, da godt tænke mig at spørge ordføreren: Hvor stor tror ordføreren egentlig procentdelen er af folk med en diagnose som muskelsvind, som enten ikke får en pension, eller som ikke er tilkendt revalidering, og som så vælger at tage en uddannelse? Altså, hvor mange taler vi om her? Mit bud er, at rigtig, rigtig mange af dem, der har fået diagnosen muskelsvind, vil være at finde under sociallovgivningen. Så jeg har rigtig, rigtig svært ved at forstå, hvorfor man – både som ordfører på talerstolen og i sine korte bemærkninger – lægger så megen vægt på lige det fænomen. Jeg tror, jeg ville finde på noget andet, hvis jeg var i ordførerens sko. Tak.

Svar:  Nu findes der jo mange kroniske sygdomme og mange former for handicap, så jeg kunne godt have fundet på noget andet; jeg kunne også have brugt sclerose som et eksempel, endda som et godt eksempel, da der i hvert fald er mange med sclerose, som søger om handicaptillæg. Jeg ved ikke, præcis hvor mange procent det her drejer sig om. Men det er jo et relevant spørgsmål at stille i forhold til udvalgsbehandlingen, og det vil jeg opfordre Liberal Alliances ordfører til at gøre. Men jeg vil gerne slå fast en gang til, at vi i Enhedslisten synes, det er en målsætning, at unge med et handicap eller med en kronisk sygdom får mulighed for at tage en uddannelse, og at de, når de tager en uddannelse, så skal være en del af uddannelsesverdenen, af uddannelsessystemet, for så skal de betragtes som studerende på lige vilkår med deres studiekammerater. Det er altså en selvstændig uddannelsespolitisk pointe, vi har i Enhedslisten, og så kan det være, at Liberal Alliance ikke deler den pointe.
Kommentar:  For det første kan jeg fuldstændig genkalde mig den følelse, måske også som bornholmer, som herre Peter Juel-Jensen beskriver her. Vi må også huske, at regeringen ikke har siddet på hænderne, for vi har gjort rigtig meget løbende og i tæt dialog også med Bornholm i forhold til at løse de problemer, der er. Da Sverige eksempelvis indførte indrejseforbud i december, var der ikke undtagelser for hverken bornholmere eller den generelle transit til Bornholm, men det er der i dag, og det er blandt andet grundet regeringens dialog med Sverige, der har været med til at sikre de her lempelser. Og regeringen arbejder altså for, at der også fremover findes så gode løsninger som muligt for transitten til og fra Bornholm – helst løsninger, der varigt kan sikre gnidningsfri transit til og fra Bornholm. Det er vores mål, og det forstår jeg også spørgeren bakker regeringen op i.

Svar:  Men der er ingen tvivl om, at det optimale vil være at få nogle varige løsninger. Selvfølgelig skal en regering handle på den korte bane, når man nu bliver udfordret, men jeg vil bare gerne i gang. Ministeren og jeg har jo siddet i Folketinget sammen igennem rigtig mange år, og jeg tror, at vi begge to kan huske, at tilbage i 2007 tog den daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen en tur til Berlin og talte med sin tyske kollega Angela Merkel. Der blev man enige om nogle retningslinjer, en aftale om, at der skulle bygges en bro over Femern, og så rejste man hjem. Man satte lige et par navne på et stykke papir, så kom man hjem, og så tog de respektive parlamenter, de faglige ministre, over og fik lavet en aftale – og vi er faktisk i gang med at bygge den bro. Vi må lave en eller anden form for en aftale for at komme i gang, minister.
Kommentar:  Det betragter jeg som dagens nyhed at herre Karsten Lauritzen jo grundlæggende erklærer sig tilfreds med det, som regeringen foretager sig, nemlig at man laver en opsplitning af asylansøgerne i modtagecentre og udrejsecentre – det kan jeg se at der nikkes til. Det synes jeg er rigtig godt, for det er jo noget, som Røde Kors eksempelvis har efterspurgt i mange år. Nu tager vi fat, og det gør vi, fordi det er det mest effektive og den mest effektive måde at indrette vores asylsystem på. Sker der så noget særligt for dem, der kommer her til Danmark under dække af indrejse i et andet EU-land og som altså skulle have haft behandlet deres sag først der? Ja, det gør der. Som sagt har vi et stærkt fokus på det. Jeg kan sige, at både for så vidt angår afviste asylansøgere og kriminelle overført efter Dublinforordningen, er der allerede i år, altså indtil nu, udsendt cirka 1.800, og for så vidt angår Italien, som har været i fokus i den senere tid, så udsender vi lige i øjeblikket op til 20 om ugen. Det skyldes altså, at der hos udlændingemyndighederne og hos politiet selvfølgelig er et særligt fokus på det og har været det et stykke tid.

Svar:  Jeg vil sige tak til ministeren for det svar. Ministeren kommer jo ikke uden om, at det er et område, hvor der er vækst; der kommer flere asylansøgere ind, der kommer flere ind, der er asylshoppere. Undrer ministeren sig ikke en smule over, at de lige vælger Danmark som destination? Det er jo sådan, at når man er asylansøger, bliver man ikke – og det er der nogle der tror – buret inde et eller andet sted, mens ens asylsag bliver behandlet. Man får i Danmark og i alle andre EU-lande lov til at bevæge sig frit rundt, men man skal dog som udgangspunkt blive i det land, hvor man har søgt om asyl, ellers bliver man som sagt sendt tilbage. Det er Dublinforordningen, som ministeren også refererede til. Men der er alligevel mange, som vælger at bevæge sig til Danmark, selv om de har søgt om asyl i et andet land. Undrer ministeren sig ikke over, hvordan det kan være? Kunne det være, fordi ministeren sammen med Enhedslisten har gjort det mere behageligt, lettere, at være asylansøger i Danmark end for eksempel i Tyskland, og det er der så nogle, der udnytter til at komme til Danmark og begå kriminalitet?