kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg er sådan set lidt i tvivl om, hvor spørgeren vil hen med spørgsmålet, for jeg mener som sagt ikke, at der er noget entydigt svar på, om det er det ene eller det andet, man skal. Altså, der er jo ikke nogen tvivl om, at den her regering går ind for det kommunale selvstyre, og jeg mener derfor ikke, at det generelt er min opgave at gå mere ind i enkeltsager, men der skal selvfølgelig være en balance mellem tillid og kontrol, hvilket jeg også mener at de nye forslag på socialområdet i forbindelse med afbureaukratiseringen lægger op til. Det er kommunerne, der lokalt har ansvaret for at tilrettelægge for eksempel ældreplejen, herunder har de altså også ansvaret for at sikre, at der er tilstrækkeligt og kvalificeret personale til at løse opgaven i overensstemmelse med serviceniveau og kvalitetsstandarder. Det er derfor helt grundlæggende kommunalbestyrelsens ansvar at reagere, hvis der modtages helt konkret information om, at der er eller kan være grundlag for kritik af hjælpen. Og der skal om nødvendigt tages initiativ for at rette op på forholdene enten lokalt eller via de dertil indrettede klagesystemer. Hvis det så skulle vise sig, at der er behov for centrale initiativer, må det være op til os folketingspolitikere at lytte til de eventuelle problemstillinger, som kommunalpolitikerne kommer med. Så helt sammenfattende vil jeg sige, at jeg ikke mener, at vi som politikere i tide og utide skal blande os i den kommunale administration, men jeg vil ikke dermed udelukke, at der også i fremtiden vil kunne opstå situationer, hvor enkeltsagerne giver anledning til, at vi som folketingspolitikere skærper opmærksomheden på et område med opfølgende lovgivning – i hvert fald nogle gange – som resultat. Det vil naturligvis afhænge af de givne omstændigheder.

Svar:  Så lad mig prøve at spørge op en anden måde: Mener ministeren, at vi grundlæggende kan have tillid til, at de offentligt ansatte har en god faglig uddannelse, ønsker at gøre deres arbejde så godt som muligt og normalt også er i stand til at udføre deres arbejde på en fagligt korrekt måde, så man derfor ikke behøver at have en lang række meget detaljerede kontrolregler fra statens side, for eksempel om, at en sagsbehandler på et jobcenter skal indkalde en arbejdsløs til en samtale på et bestemt tidspunkt – for ellers mister kommunen refusion og sagsbehandleren gør ikke sit arbejde ordentligt – når hun godt ved, at den pågældende skal ind og opereres ugen efter og derfor ikke vil kunne sige noget som helst om, hvordan jobudsigterne ser ud, før den pågældende har fået gennemført operationen?
Kommentar:  Ja, nu hænger der jo hele to spørgsmål i luften. Det ene er, om det her under »God regeringsførelse« bare var noget, man skrev, eller om det rent faktisk var noget, man mente. Men statsministeren tager jo helt fejl, når statsministeren siger, at jeg ikke kan spørge ind til det konkrete, nemlig om det skal kunne betale sig at arbejde eller ej, for statsministeren har jo selv været inde på det i sine tidligere besvarelser – ikke bare til mig i dag, men også til herre Claus Hjort Frederiksen, netop i forbindelse med hele diskussionen om, hvorvidt det skal kunne betale sig at arbejde. Man må sige, at det jo efterlader Folketinget, og i hvert fald mig, med en dyb, dyb mistro til statsministeren, når statsministeren nu pludselig ikke længere vil bekræfte, om det altid skal kunne betale sig at arbejde i Danmark. Man prøver på at snige sig uden om med alle mulige mærkelige proceduresvar, som ingen mennesker forstår. Så jeg vil sige til statsministeren: Chancen er her sådan set for at fortælle Danmarks befolkning, om det altid skal kunne betale sig at arbejde i Danmark, eller om regeringen er ved at gøre op med et helt grundlæggende princip, faktisk det princip, der bærer velfærdssamfundet Danmark.

Svar:  Regeringen tager meget gerne en debat om de her spørgsmål, og det har regeringen jo også gjort. Dengang vi havde debatten om fattigdomsydelserne, havde vi en utrolig lang debat i Folketinget om den her sag. Det, der er spørgsmålet her, er noget andet og noget mere principielt. Og det er jo også det, som ordføreren selv har stillet spørgsmål om. Altså, ordføreren spørger jo ikke om kontanthjælpssystemet; hun spørger, om det er rimeligt, at man henviser spørgsmål til andre ministre. Og det er sådan set det spørgsmål, jeg svarer på her. Så har ordføreren måske fortrudt, at hun har stillet det spørgsmål; hun er måske ked af det, eller noget andet, men jeg svarer blot på det spørgsmål, som ordføreren og den tidligere ordfører har gjort til emnet for dagens debat. Der må jeg igen sige, at jeg viderefører den praksis, som har været ført, og det er, at selv om en statsminister jo immer væk udtaler sig om mange forskellige ting i løbet af en uge – både på pressemødet og på gangene på Christiansborg, i tv, og hvor vi ellers befinder os – så gør det jo ikke, at man er forpligtet til at komme i Folketingssalen og svare på spørgsmål om alle de emner, man udtaler sig om i løbet af en uge. Det er en praksis, som har været gældende før i tiden, da herre Lars Løkke Rasmussen var statsminister, og det er en praksis, som jeg også har gjort til min.
Kommentar:  Jo, vi har sådan set tallene, i og med at det er Danmarks Statistik, som opgør, at 77 procent – jeg kom til at sige 75 procent, det beklager jeg – af de udlejningsboliger, der er i Glostrup kommune, er almene udlejningsboliger. Så på den måde kan man jo hurtigt regne ud, hvor mange der er anvisningsret til, lige meget om basistallet så er det, som Finn Sørensen har fået oplyst, eller det, som Finansudvalget har oplyst. Så kan man regne ud, præcis hvor mange boliger der er til rådighed. Men det, jeg egentlig også gerne ville høre ministerens svar på, var: Når nu Glostrup Kommune har indført en praksis, som er, at man siger til folk, at hvis ikke de har råd til at bo der, må de flytte til Lolland, finder ministeren så ikke, at det er udtryk for en problematisk udvikling?

Svar:  De tal, som jeg sagde at vi ikke har, er tallene for, hvor mange borgere i Glostrup der henvender sig til Glostrup Kommune, fordi de er kommet under kontanthjælpsloftet og nu gerne vil fraflytte deres bolig og flytte ind i en billigere bolig. De tal har vi ikke, og det var det, jeg svarede på. Jamen altså, Glostrup Kommunes bevæggrunde for at sige, at de ikke har de her boliger, kan jo være mangeartede. Det kan for eksempel være, at den politiske ledelse i Glostrup er imod kontanthjælpsloftet, fordi den politiske ledelse i Glostrup mig bekendt er socialdemokratisk – er det ikke en socialdemokratisk borgmester, vi har der? – og Socialdemokratiet er imod kontanthjælpsloftet. Så det kan være, at man i Glostrup bruger det her som anledning til at sige, at der er noget galt med kontanthjælpsloftet, uden at det egentlig bunder i de tal, som vi kan se, fra Glostrup Kommune.
Kommentar:  Tak. I forlængelse af den debat, vi havde før, kunne jeg godt tænke mig at spørge herre Morten Østergaard, om han også, ligesom herre Bjarne Laustsen har fremført det, mener, at den her halve milliard kroner, som vi gerne vil lempe jordskatterne med, meget hurtigt skal føres tilbage, hvis der kommer en rød regering. Jeg vil godt spørge, om det også er radikal politik.

Svar:  Ja, den jordskattelettelse, som jo i øvrigt som så mange andre før den meget hurtigt er blevet vekslet til jordprisstigninger, er i vores optik ikke gavnlig, og derfor har den aldrig indgået i vores skattepolitik.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 106 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Jeg tror da ikke, det kan have forbigået statsministerens opmærksomhed, at der er to ting, som eurolandene nu slås med: Den ene er, at man altså har en række lande, der balancerer på kanten af overhovedet at kunne fortsætte inden for eurozonen og altså bevare euroen; den anden er, at der er behov for at støtte de lande, og at de lande, der indgår i europagten, binder sig selv på en række områder, som måske ikke er hensigtsmæssige. Altså, det er jo meningen, at vi skal binde os til, at vi maksimalt må have det her strukturelle underskud – det er fine ord – på højst 0,5 procent Det er det, Danmark skal binde sig til, hvis vi indgår aftalen, og derfor er vi med til at lænke os til eurolande, der så i øvrigt er nødt til at bidrage voldsomt til Sydeuropa for at sørge for, at de lande overhovedet kan holde sig flydende inden for eurozonen. Så, om man kan lide det eller ej, står vi over for det valg, om vi skal være sammen med Sverige, England, Norge og Schweiz, eller om vi skal være sammen med de 17 lande, der efter Dansk Folkepartis opfattelse fører en uansvarlig kurs.

Svar:  Jeg kan mærke, at vi får en spændende forespørgselsdebat i morgen, men jeg må sige, at jeg overhovedet ikke forstår, hvorfor ordføreren antyder noget, der slet ikke har været diskuteret. Det har slet ikke været diskuteret, og vi er ikke blevet bedt om, som ordføreren nævner det, at hæfte for de andre eurolandes gæld. Det er vi ikke blevet bedt om på noget tidspunkt. Det skulle i så fald dreje sig om, at vi var blevet bedt om at bidrage til den europæiske lånefacilitet, men det er vi jo rent faktisk ikke, og vi er oven i købet et europlusland, så det har vel ikke noget med det her at gøre. Jeg tror faktisk, at man skal passe på med, at man ikke roder tingene sammen i den her sammenhæng. En ting vil jeg sige meget klart og tydeligt: Vi havde ikke varetaget Danmarks interesser – et land med fastkurspolitik i forhold til euroen – hvis vi var gået ud af lokalet og havde markeret, at vi ikke var interesseret i at være med i den videre proces, som Storbritannien gjorde. Storbritannien sidder nu i nogle voldsomme diskussioner om deres egen tilknytning til EU, deres egen mulighed for interessevaretagelse. Min eneste interesse i denne sammenhæng er, hvad der er i dansk interesse, og hvordan vi sætter nogle gode, fornuftige rammer om dansk økonomi, og det havde ikke været at følge Storbritannien den nat i Bruxelles.
Kommentar:  Jeg vil igen sige, at vi bevæger os ret langt væk fra spørgsmålet. Hvis der er tale om trusler på en lærers liv, vil jeg anbefale, at man i stedet for at kigge til ordensbekendtgørelsen kigger til politiet, for der er vi altså oppe at tale i en alvor, der er væsentlig større, end en ordensbekendtgørelse på en folkeskole kan leve op til. Det ændrer ikke på, at der er problemstillinger omkring vold mod lærere generelt, som har været stigende i de senere år. Det mener jeg bestemt at vi kan tage en drøftelse om på det næste forligskredsmøde, og der vil jeg gerne gå åbent til, hvad det er for nogle forskellige redskaber, man skal bruge. Jeg vil gerne understrege, at hvis man bliver truet på sit liv på grund af sin undervisning, så er det altså politiet, man skal have fat i, og en ordentlig beskyttelse igennem politiet. Det kan en ordensbekendtgørelse simpelt hen ikke nok i forhold til.

Svar:  Igen vil jeg sige, at det er en del af spørgsmålet, nemlig i forhold til hvilke foranstaltninger der skal tages i brug – og det er det, jeg egentlig spørger ind til. Det næste, jeg vil spørge om, er, om man ikke også kunne hjælpe lærerne. De har jo efterspurgt støtte fra staten. Man kunne jo for eksempel få Muhammedtegningerne i kanonlisten, så det ikke er den enkelte lærer, der står med ansvaret, men at det er staten, regeringen og Folketinget, der siger: Det her er så vigtigt, det skal være en del af kanonen, derfor skal I også undervise i det, vi tager ansvaret fra jer og tager det på os – i stedet for at ministeren ansvarsforflygtiger . Ville det være en mulighed?
Kommentar:  Jeg kan jo kun sige til herre Flemming Damgaard Larsen, at jeg vil forsøge at gøre det her bedre end min forgænger.

Svar:  Nu tror jeg ikke, det er det, det handler om for de pendlere, som må stå og vente på toget eller må stå og se på, at toget bare kører forbi. Her i september måned var der en mand, der i en time måtte stå og se på, at han ikke kunne komme med, fordi der var fem tog, der bare kørte forbi. Det er jo utilfredsstillende, og jeg tror, de pendlere og andre rejsende, der oplever dette, er ligeglade med, om det er den ene eller den anden minister, eller hvilken myndighed det er. Der handler det om, at det, som det offentlige kan stille til rådighed, virker. Der kan vi så se, at det i det her tilfælde ikke virker, og derfor er jeg meget interesseret i, at ministeren her lover, at der nu skal ske noget alvorligt, således at forholdene kan blive forbedret.
Kommentar:  Den kreds, som forhandler lige nu – og vi forhandler videre på fredag – er jo en hjælpepakkeaftalekreds. Derfor vil alt, hvad der hedder genopretning, genstart, eller hvad man kan sige, sådan set kræve, at vi samler alle Folketingets partier igen for at give mulighed for, at andre partier også kan komme med ind i den kreds. Det håber jeg i virkeligheden også at forhandlingerne nu blandt partilederne om sådan de sundhedsmæssige restriktioner vil give et rigtig godt afsæt for, for der er jo mange andre ting, som også vil påvirke genstarten godt, for eksempel udbetaling af de her feriepenge. Det er jo også nogle, som jeg er sikker på at mange danskere glæder sig til at bruge i kulturlivet igen.

Svar:  Jeg hører faktisk en lille positiv historie her, og det er, at ministeren også tænker genopretning og måske en aktivitetspulje under genopretningen.  Nå, men musik er jo faktisk også erhverv, og derfor vil jeg også gerne lige rette det sidste lys der på, at ministeren måske sådan skulle brede lyset lidt ud og sige: Vi er nødt til at gøre noget særligt her. Det er faktisk et stort erhverv for Danmark, der er rigtig mange penge, der tjenes ind, og der er rigtig meget i handelsbalancen i virkeligheden også. Tænker ministeren også på det?
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af Enhedslisten), om, at lovforslaget deles i to lovforslag? Delingen af lovforslaget i to lovforslag er vedtaget. Der stemmes derefter om det under A nævnte lovforslag [Forslag til lov om ændring af selskabsskatteloven, lov om ophævelse af dobbeltbeskatning i forbindelse med regulering af forbundne foretagenders overskud (EF-voldgiftskonventionen), momsloven og forskellige andre love. (Implementering af dele af direktivet om skatteundgåelse og direktivet om skattetvistbilæggelse og forskellige ændringer af momssystemdirektivet)]: Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 2-20, tiltrådt af udvalget, om ændringsforslag nummer 21 af et mindretal (S og DF), tiltrådt af et flertal (det øvrige udvalg), eller om ændringsforslag nummer 22, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Der stemmes herefter om det under B nævnte lovforslag [Forslag til lov om ændring af selskabsskatteloven. (Implementering af CFC-reglerne i direktivet om skatteundgåelse)]: Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 23, tiltrådt af udvalget, eller om ændringsforslag nummer 24 og 25, tiltrådt af et flertal (udvalget med undtagelse af Enhedslisten)? De er vedtaget. Jeg foreslår, at det under A nævnte lovforslag går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget. Der er stillet forslag om, at det under B nævnte lovforslag henvises til fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Tak for det. Jeg er i dag ordfører på vegne af vores forsvarsordfører, herre Nikolaj Villumsen. Vi er i Enhedslisten enige med de forrige ordførere, for så vidt angår det faktum, at det er på tide, at der kommer et lovgrundlag for vores efterretningstjenester. Det har jo tidligere været fuldstændig ureguleret. Både Forsvarets Efterretningstjeneste og Politiets Efterretningstjeneste har kun været reguleret på baggrund af instrukser, altså administrative beføjelser, fra ministeriernes side. Et lovgrundlag er selvfølgelig positivt. Derudover er der ikke tale om et reelt uafhængigt tilsyn af efterretningstjenesternes arbejde. Der er udelukkende tale om et tilsyn, som kan føre kontrol med, om reglerne for personregistreringer bliver overholdt. Det ændrer i øvrigt meget lidt ved, at der ikke bliver ført nogen uafhængig kontrol af alle de øvrige regler, som vores efterretningstjenester er underlagt i deres arbejde. Det gælder eksempelvis, når Forsvarets Efterretningstjeneste opererer ude i verden og skal arbejde under noget så basalt som folkeretten. Hvis der er mistanke om, at de regler bliver overtrådt, kan vi ikke få det kontrolleret af et uafhængigt tilsyn. Det, der er det beskæmmende ved, at man nu har lavet et forlig mellem regeringen, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, er særligt, at det ikke bringer Danmark på niveau med øvrige demokratiske lande. Stort set alle andre lande, vi normalt sammenligner os med, er i stand til at udøve en kontrol med deres efterretningstjenesters arbejde, som går videre end det her, og som i langt højere grad ikke kun sikrer, at efterretningstjenesterne kan operere og kan forsøge at beskytte mod blandt andet terror, men også samtidig sikrer, at borgernes retssikkerhed bliver overholdt, og at der er tillid til, at efterretningstjenesterne kan finde ud af at overholde reglerne. Det er besynderligt, at det kan lade sig gøre i alle andre lande, som vi normalt sammenligner os med, at have en større grad af kontrol og i højere grad sikre, at der er demokratisk kontrol med efterretningstjenesterne, men at det af en eller anden grund ikke kan lade sig gøre i Danmark. Enhedslisten vil stille nogle spørgsmål til lovforslaget, og så vil vi tage yderligere stilling til, hvordan vi skal stemme, men vi støtter i hvert fald ikke lovforslaget.

Svar:  Jeg vil bare høre, om ordføreren ikke kan bekræfte, at udpegningen af de her tilsynsmedlemmer ud over formanden, som i øvrigt så skal være landsdommer, skal drøftes med Folketingets Kontroludvalg.
Kommentar:  Nu kan jeg høre, at herre Lars Løkke Rasmussen roder PSO-afgiften og forsyningssikkerhedsafgiften lidt sammen, og fred være med det. Han begyndte at tale om CO 2 -kvotesystem, når vi egentlig startede med at tale om forsyningssikkerhedsafgiften. Det enkle svar i den her forbindelse er: Jo, det er et politisk spørgsmål. Det vil sige, at når man har en politisk holdning til, at vi ikke skal have en forsyningssikkerhedsafgift, er det enkle spørgsmål, som så melder sig, hvordan det skal finansieres. Nu har herre Lars Løkke Rasmussen talt i tre omgange, og vi har stadig ikke fået skyggen af et svar. Det, vi har fået at vide, er, at det ikke må være dyrere at være dansker. Vi har søreme også lavet en model, hvor det ikke bliver dyrere være dansker, men hvor man faktisk i gennemsnit har 220 kroner mere til sig selv, til familierne. Så jeg vil stadig sige til herre Lars Løkke Rasmussen, at han skal lade være med at tale om CO 2 -kvotesystem, han skal lade være med at tale om alt muligt. Han skal bare forklare mig og danskerne i dag, hvordan vi skal få finansieret forsyningssikkerhedsafgiften. Det her var egentlig ikke noget, jeg havde tænkt vi skulle diskutere i dag, for jeg mener egentlig, det er noget, der skal løses stille og roligt. Vi har lagt en god løsning frem, men Venstre har så besluttet, at de synes, det er en dårlig løsning, og derfor er mit bud til Venstre: Lad os høre, hvad Venstres svar er. I dag har vi ikke fået noget svar.

Svar:  Det er en interessant tilgang for en statsminister, som er med i en forligskreds, og som jeg derfor tror er beroende på vores aktive deltagelse, at vi skal lade være med at diskutere det ene og det andet. Nej, tingene hænger da sammen. Vi står med en samlet udfordring, som er udløst af den energiaftale, vi i fællesskab har lavet. Så tager regeringen et hjørne ud, hvilket åbenbart ikke er udtryk for, at man åbner noget, fordi det er på regeringens initiativ. Sådan fungerer det ikke, vil jeg sige til statsministeren. Vi bliver nødt til at diskutere det her i en sammenhæng, og derfor kan jeg lige så godt først som sidst tilkendegive, at vi selvfølgelig møder op på torsdag, hvor vi er indkaldt, men det vil være sådan, at vi vil insistere på, at vi diskuterer energi og energirelaterede afgifter i en sammenhæng. Man vil ikke se os sidde og lave en løsning vedrørende forsyningssikkerhedsafgiften, som er fri af en diskussion om PSO'en, som er fri af en diskussion om vækstpakke, for vi bidrager ikke til den form for zigzagkurs, hvor man den ene dag sætter skatterne ned og så den næste dag sætter dem op igen. Sådan vil det være; det vil være vores tilgang. Når det nu handler om politik, for vi kommer ikke længere med det her, kunne jeg da godt tænke mig lige at få en kommentar til den artikel, der er i Jyllands-Posten i dag, om, at regeringen har undladt at intervenere ved EU-retten i sager vedrørende børnechecken – apropos det der med, at det hele starter med politik. Jeg forstår, at vi nu politisk over tid er blevet enige om, at det er et problem for Danmark, at vi ikke kan stå vagt om et optjeningsprincip.
Kommentar:  Som jeg også sagde indledningsvis, tager jeg afgørelsen fra Ligebehandlingsnævnet til efterretning. Og jeg har på ingen måde intention om eller lyst til at sætte spørgsmålstegn ved, hvad grundlaget for den pågældende afgørelse er. Jeg anser Ligebehandlingsnævnets medlemmer og formand som særdeles kyndige personer udi den her juridiske afgørelse, og derfor sætter jeg overhovedet ikke spørgsmålstegn ved den. Så kan man gå ind i den konkrete sag og selvfølgelig have forskellige positioner, i forbindelse med hvornår man vil definere noget som dansk skabende kunst. Den pågældende person er jo dansk statsborger og har for øvrigt fået udgivet flere bøger på dansk. Og den pågældende ansøgning har så været begrundet i, at man selvfølgelig ønskede at få den opbakning på lige fod med alle andre danske statsborgere. I den konkrete sag har jeg fuld tillid til den afgørelse, der er blevet truffet. Politisk mener jeg også at den er helt korrekt.

Svar:  Sagen er i sin korthed denne: Kunstfonden siger først nej til ansøgningen fra forfatteren. Så klager forfatteren til Ligebehandlingsnævnet. Ligebehandlingsnævnet kan ikke rigtig finde ud af det der med loven, og at der er medhold. Så henter de skyts i direktiverne. Herefter siger Kunstfonden pludselig ja. Og så er det, jeg siger: Altså, vi giver i Danmark støtte til danske kunstnere, fordi vi gerne vil have, at de udfolder sig som danskere. En forfatters redskab er sproget. Vi giver støtte til forfattere, for at de kan udvikle det danske sprog. En forfatter, der skriver på russisk, udvikler ikke det danske sprog, så hvis man endelig skulle give støtte, skulle man jo give støtte til oversætteren af denne russiske forfatters værk, for det er oversætteren, der egentlig har ageret i forbindelse med det danske sprog. Så vil ministeren vitterligt ikke være med til at skærpe det og give en henstilling til Ligebehandlingsnævnet eller Kunstfonden om, at man skriver på dansk, og at man derfor også får støtte, når man skriver på dansk og ikke på russisk eller kinesisk?