Kommentar:  Jeg tror ikke, jeg er den eneste, der på visse punkter har skiftet holdning. Venstre har jo også gjort det og har forsøgt at rode sig ud i en diskussion om, hvorvidt det var synspunkter eller holdninger eller standpunkter, eller hvad det var. Så det blev slået fast dengang, at sådan er det jo i politik, også for Venstre. Det, der i hvert fald er helt, helt tydeligt i den her diskussion, er, at Venstre har skiftet markant holdning, i forhold til hvordan vi skal have vores vedvarende energi-støtteordninger. Det kan Venstre jo godt gøre, men så sig det dog. Sig klart og tydeligt, at man har fået kolde fødder i forhold til en aftale, man selv har været med til at indgå, og sig klart og tydeligt, at man er parat til at skabe usikkerhed for de virksomheder, som rent faktisk er optaget af, at der er tryghed om de her rammer. Dengang vi lavede aftalen, blev vi rost af danske virksomheder, for nu var der retning på det her, nu vidste man, hvad man kunne regne med i forhold til det. Det var det gode ved, at vi havde en bred aftale. Og derfor synes jeg faktisk ikke, det er særlig godt, at Venstre nu skifter markant holdning, og jeg vil godt understrege i dag, at vi ikke ønsker at åbne for en genforhandling af klima- og energiaftalen, for den synes vi er god. Men det er klart, at hvis Venstre gerne vil ind og diskutere nogle af de her ting, er døren selvfølgelig åben til klima- og energiministerens kontor.

Svar:  Jeg kan forstå, der så skal forhandles for nogle dobbelt lukkede døre af en eller anden slags. Den første er åben – den står vidt åben, siger statsministeren – og så render man lige ind i den næste, for regeringen ønsker ikke at genforhandle noget. Det står statsministeren og siger. Altså, hvor ville det være befriende, hvis vi kunne prøve at forholde os til realiteter i stedet for de her fraser om at stå ved og ikke at skabe usikkerhed. Statsministeren har endnu ikke med et ord forholdt sig til substansen i noget af det, jeg har sagt – ikke med et ord. Vidste statsministeren, dengang vi indgik aftalen i marts 2012, at prisen på amerikansk skifergas ville falde til en tredjedel, og at det ville dumpe verdensmarkedsprisen på fossile brændstoffer? Vidste statsministeren det? Vidste statsministeren, at EU's CO 2 -kvote ville falde fra noget, der ligner 23,5 euro til 9,6 euro, som det ses i den seneste regeringspublikation. Vidste statsministeren det? Og hvis statsministeren vidste det, hvorfor sagde statsministeren så ikke noget om det? For så havde regnestykkerne set anderledes ud. Vi indgik jo allesammen den aftale efter en afvejning af, hvad den grønne omstilling måtte koste i den situation, Danmark var i. Der var vished om, at der så lå en regning på 1.300 kroner til en familie i parcelhus. Nu er den på 3.500 kroner Er det ligegyldigt? Er det ligegyldigt, at den her gartner på Fyn skal betale fire gange så meget i PSO, end vi forudsatte? Er det ligegyldigt? (Formanden:  Tak!) Skaber det forudsigelighed? Eller vil man i virkeligheden fastholde forudsigeligheden i forhold til de mennesker, der skal betale den her regning? Hvad hvis man sagde: Når verden har forandret sig og rykket ved vores regnestykker, er vi da nødt til at kigge på dem igen?