kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak for svaret. Jeg er sådan set enig i, at folk skal have deres frie valg. Jeg har ikke noget imod friskoler. Jeg synes sådan set, det er vigtigt, at vi værner om friskolernes frihed til at drive skole på et holdningsbaseret grundlag eller et trosbaseret grundlag og ud fra en særlig pædagogik og så videre Det er hele meningen med friskoletraditionen, at der skal være frihed til forskellighed, også i den måde, man driver skole på. Så det er sådan set ikke så meget det, det handler om. Friskolerne skal være frie. Men på samme måde, som jeg mener at friskolerne skal være frie, mener jeg også, at folkeskolen skal være folkets skole og hele folkets skole. Jeg mener, at det skal være det naturlige valg for de fleste. Jeg mener, der er en meget, meget stor styrke i, at folkeskolen er hele folkets skole, og at børn, som er forskellige og har forskellig baggrund, kan møde hinanden dér på kryds og tværs, kan lære af hinanden på kryds og tværs. Det vil jeg sådan set gerne værne om, og det er jo det, som jeg gerne vil høre om ministeren er enig i. Altså, er der en grænse for, hvor mange elever der kan fravælge folkeskolen, for at man så stadig væk kan tale om, at man har en folkeskole, som er hele folkets skole? Og hvor går grænsen bare sådan cirka? Nu nærmer vi os jo en situation, hvor det er en ud af fem elever i grundskolen, der går på en friskole. Ministeren virker ikke bekymret over den udvikling, der har fundet sted over en del år, hvor flere og flere har valgt at gå på friskole. Vi nærmer os nu som sagt, at det er en ud af fem. Ministeren virker ikke bekymret, men hvad, hvis det bliver en ud af fire, hvis det bliver en ud af tre? Er der et eller andet sted, hvor ministeren også vil blive bekymret for, om vi stadig væk kan tale om, at folkeskolen er hele folkets skole?

Svar:  Først vil jeg kreditere Socialdemokratiet for, at man også er begyndt at bruge udtrykket folkets skole. Det har vi gjort i Liberal Alliance i en del år efterhånden. Selve formålet med det er jo, at folket skal føle, at det er deres skole, for det, der er afgørende for, at rigtig mange forældre har lyst til at have deres barn i skolen, er, at de selv kan præge rammerne, og at de føler sig tilpas der. Så tusind tak for det. Kan man lave et kvotesystem for, hvor mange der skal vælge hvad? Nej, det kan man jo ikke, for så er der ikke længere noget frit valg. Så man skal sørge for, at der er gode skoler, som familierne kan vælge. De fleste går i folkeskolen, og derfor har vi jo alle sammen en særlig optagethed af folkeskolen, og hvordan den har det. Nogle gange er vi lidt for optaget af den, så går der for meget system i den, og så skræmmer vi faktisk forældrene væk fra skolen. Noget af det, som jeg er optaget af, er, at folk igen kan mærke, at det er deres skole.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 85 (S, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 21 (DF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Undskyld mig, men domstolene må blive meget forvirrede, når de hører, hvad ordføreren for Venstre siger her. For enten er det en konkret vurdering, eller også er det noget, man gør i al almindelighed. Altså, man kan ikke gøre begge dele på en gang. Det kan godt være, at det er, fordi visse partier ønsker at  lyde  hårdere, men i virkeligheden ønsker at overholde konventionen. Så er det sådan set den gode udlægning og bare et udtryk for retorik, som ikke har nogen bund eller substans i virkelighedens verden. Men hvis det er det andet, altså at man netop ikke ønsker at lægge sig op ad den praksis og de konventioner, som fru Britt Bagers parti jo også selv bakker op om, så har vi et problem, for så er man i gang med at vedtage lovgivning, som i bedste fald er på kant med de konventioner, som Venstre, Danmarks liberale parti, ellers siger at de bakker op om.

Svar:  For det første siger jeg i min ordførertale, at jeg mener, at det her holder sig inden for konventionen. Det står jeg fuldt ud ved. Jeg siger også, at det går til grænsen – det står jeg også ved. Men der er jo forskel på, om noget går til grænsen eller går  over  grænsen, i hvert fald i Danmarks liberale parti. For det andet er det her en bestemmelse, vi nu indsætter, og det vil sige, at domstolene selvfølgelig skal følge den bestemmelse. Men jeg siger jo også i min tale, at der er nogle ting, som jeg meget gerne vil have præciseret. Når der netop er overladt noget til domstolenes fortolkning, vil jeg gerne præcisere, hvordan vi i Venstre mener det skal gøres. Det er klart, at det er noget, vi skal diskutere i udvalgsarbejdet, men efter vores opfattelse er der ting i det her forslag, der har brug for at blive præciseret.
Kommentar:  Jeg tror ikke, der er nogen, der er i tvivl om vores politik, som jo er helt klart at sige, at der skal lægges et loft over kontanthjælpen. Hvis vi nu tager eksemplet med flygtningefamilierne, som altså har haft en indkomstfremgang på 10.000 kroner om måneden – 10.000 kroner om måneden. Jeg ved ikke, om statsministeren kan komme i tanker om andre familietyper, som har haft en indkomstfremgang i den her størrelsesorden, mens statsministeren har været statsminister, og som derfor er i en situation, hvor gevinsten ved at flytte fra sig fra det ud i et arbejde til en overenskomstmæssig mindsteløn er meget, meget lille – 6 kroner i timen. Det synes vi ikke er i orden. Det synes vi skal laves om, i kombination med at der lægges et loft. Når vi snakker flygtninge, som er i en midlertidig situation, har vi jo peget på, at man kunne tage afsæt i de regler, vi har for vores SU-modtagere med forsørgelsesforpligtelse. Vi har peget på, at man så burde give en sprogbonus, sådan at folk, der kommer til Danmark som flygtninge, hurtigere kan gribe ud efter det danske arbejdsmarked. Men vi snakker jo for døve ører i den forstand, at statsministeren slet ikke mener, at der er et problem, og jeg skal afstå fra at stille spørgsmål. Jeg konstaterer bare, at man jo kan sammenfatte det, statsministeren har sagt her i dag, til, at en gevinst på 6 kroner i timen, jamen det er så den, man kan få, og det er den, man vil stille sig tilfreds med. Det er så i orden. Det er et synspunkt, jeg ikke er enig i.

Svar:  Når vi ikke ønsker at skære i ydelserne for mennesker, der er på kontanthjælp, er det, fordi det kan få nogle meget alvorlige konsekvenser for en række familier, og det er et dilemma. Det er et dilemma at finde det rigtige tidspunkt, hvor der ikke bliver tale om fattigdom, og jeg kan godt høre, at Venstre er ligeglade med den udfordring, man har ikke nævnt det så meget som en eneste gang. Når vi for eksempel har ændret kontanthjælpsloftet eller starthjælpen, er det, fordi vi er oprigtig bekymrede for, om fattigdom er den rigtige vej til at sikre integration. Og når vi kigger på tallene, og der har jo været stor debat om det her i de seneste dage, så må vi også konstatere, at der ikke er noget, der tyder på, at Venstres kontanthjælpsloft bidrog til, at flere kom ud på arbejdsmarkedet. Så det er det, der er vores bekymring i den her sag, og det er jo svar på spørgsmålet: Der er andre hensyn end det, som herre Lars Løkke Rasmussen er optaget af. Nu skal vi snart til at slutte debatten, og jeg må bare konstatere, at vi i dag næsten har fået Venstre til at sige, at de 35.000 kroner, Venstre rejste rundt med og sagde man skulle tjene, for at det kunne betale sig at arbejde, var forkert; at hele kampagnen om, at det var lagt an på, at det slet ikke kunne betale sig at arbejde, var forkert; at herre Lars Løkke Rasmussen ikke vil indrømme over for mig og over for danskerne, at det kun er 1.000 familier, vi taler om. Det understreger igen: Ingen planer fra Venstre og et meget afslappet forhold til tallene.
Kommentar:  Men prøv at høre her, minister: Det er jo under al kritik. Det er under al kritik i forhold til op imod en fjerdedel af den sum af døde mink, som har skullet håndteres i kølvandet på regeringens ulovlige beslutning om, at alle mink skulle aflives i huj og hast. Så er der op imod en fjerdedel, som ministeren ikke kan redegøre for hvor befinder sig. Og det er set i lyset af, at folkesundheden, som vi alle er optaget af, selvfølgelig er vigtig. Men vi ved også, at man undervejs har tabt mink på vejene. Vi ved, at ude, hvor massegravene er blevet etableret, popper minkene op af jorden, og ingen i lokalområdet der kan få at vide, om det er farligt, eller om det ikke er farligt. Der er 8.000 t, altså op imod en fjerdedel af de døde mink, som ministeren ikke kan redegøre for hvor befinder sig. Nu har vi netop lige talt om minkmassegravene, og det gør selvfølgelig en forskel, om der er 5.000 t døde mink i en massegrav, eller om der er 10.000 t døde mink, al den stund at i hvert fald en af massegravene er etableret for tæt på en badevandssø.

Svar:  Nu synes jeg, at en af pointerne ved at stille de her spørgsmål i Folketingssalen, også er, at man lytter til hinanden, og jeg gav faktisk det svar, at ja, det er problematisk og også beklageligt, at der ikke kan redegøres for alle, men det er altså ikke 8.000 t mink, der ikke kan redegøres for. Der er en del, som er på frost, som var raske mink, og som nu skal brændes under betryggende forhold. Så man har altså kunnet anvise noget af det. Det er stadig væk ikke tilfredsstillende, det er stadig væk ikke godt nok. Men jeg vil gerne understrege, at det med hensyn til folkesundheden havde været langt, langt mere problematisk ikke at foretage sig noget med de mink. Så havde der været mutationer, virussmitte og så videre
Kommentar:  Det sidste om, hvorvidt hjemsendelsespolitikken fortsætter, vil jeg lade virkeligheden afgøre. For jeg er ikke bekymret for, at det fortsat er sådan i Danmark, at man, hvis ikke man mere har et beskyttelsesbehov, så får inddraget sin opholdstilladelse. I det omfang man så er i beskæftigelse, kan man hoppe over på en af vores erhvervsordninger. Det er der intet nyt i. Det nye er, at der kommer en ny erhvervsordning, som bygger på, at man skal kunne have haft 2 års beskæftigelse i samme virksomhed forinden. Der har jeg lige prøvet at læse op for en af spørgerens partifæller, at hvis man ser på dem, der har fået inddraget deres opholdstilladelse, som primært er fra Somalia, så er det mellem 1 og 2 procent af dem, der har haft 2 års beskæftigelse. Så der er nu ingen grund til panik, tror jeg.

Svar:  Tak for det. Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til forslaget fra Socialdemokratiet om, at Danmark ikke i udgangspunktet skal give udviklingsbistand til lande, der nægter at tage imod deres egne statsborgere, sådan som det fremgår af oplægget »Retfærdig og realistisk. Helhedsplan for dansk udlændingepolitik«, side 8, maj 2019, og kan ministeren oplyse nærmere om, hvordan det går med forslaget?
Kommentar:  Jamen først og fremmest mange tak til ministeren. Det er godt, at ministeren anerkender, at der er et problem her, og giver udtryk for, at ministeren også er bekymret i forhold til det her område. Den udvikling, vi har set over de senere år, er dog alligevel ret voldsom. Jeg tror, at det er noget med, at der har været 41 konkurser siden 2013 på det her område. Det, der er situationen, er jo, at når man går konkurs, er det helt rigtigt og fornuftigt, at der så også er et beredskab, og at kommunen træder til for ikke at lade de her stakkels mennesker i stikken. Altså, jeg er jo helt enig med ministeren, når han refererer til serviceloven. Det, der bare et eller andet sted forekommer helt urimeligt, er, at kommunerne i nærmest årtier er blevet pisket med, at deres service var for dyr og for bøvlet, og at nu skulle de bare sende det i udbud, for så ville det hele være meget bedre og meget billigere. Og når de så rent faktisk gør det, de er blevet bedt om, nemlig at sende noget i udbud, så kommer der nogle private firmaer ind, som netop viser, at de ikke kan gøre det bedre og ikke kan gøre det billigere. Og i det omfang, de er kommet med en billigere pris, så går de konkurs efter et stykke tid. Det er jo altså en sand epidemi af konkurser, der har været på det her område, og hvor det med de der firmaer, der har slået sig op på at kunne gøre det bedre og billigere end kommunerne, har vist sig, at bukserne ikke kunne holde alligevel. Og så skal kommunen altså ind og samle op på det her og redde stumperne. Vi har haft statsministre og ledende ministre og alle mulige andre, der har sagt, at det offentlige kan køre meget længere på literen, hvis bare de gør det klogere og sender mere i udbud. Men her bliver man altså først pisket til at gøre noget, og når man så gør det, hænger man på regningen. Og når man så har betalt regningen, skal man også høre, at jamen I burde også have mere fokus på andet end prisen. Det er netop prisen, kommunerne er blevet pisket til at kigge på. Er det ikke rigtigt, herre minister?

Svar:  Jeg synes, det er en lidt unuanceret fremstilling, som spørgeren her kommer med. Jeg troede da sådan set, at Socialdemokratiet var enig – det troede jeg – med regeringen i, at det faktisk er godt med en vis grad af konkurrence mellem private og det offentlige, fordi konkurrence alt andet lige jo skaber bedre løsninger for borgerne, så vi ikke bruger for mange og unødige skattekroner. Det har jeg også forstået på spørgerens partikollegaer, når jeg har været i samråd om samme spørgsmål i Finansudvalget. Det, der så er, er, at vi jo kan se, at der er nogle kommuner, der er rigtig gode til det, og at der er andre kommuner, der ikke er nær så gode til det. Altså, Gribskov Kommune påstår, at de har sparet rigtig mange penge på det.
Kommentar:  Det er rigtigt, og vi var heller ikke altid enige i den skattepolitik, der blev ført under den socialdemokratisk ledede regering fra 2011 til 2015. Jeg tror, at det, som ordføreren henviser til, er en artikel i Jyllands-Posten, som viser, at den skatteaftale, som den nuværende regering står bag, er en smule mindre skæv end den, som blev lavet i 2012. Det skal dog siges til Socialdemokratiets forsvar – ikke fordi det er min opgave at forsvare dem – at det forslag til en skatteaftale, som regeringen oprindelig fremlagde, ville have været endnu mere skævt, end den skatteaftale, som blev vedtaget i 2012. Men er det ikke rigtigt, at man kunne lade være med at bruge pengene på skatterabatter til de rigeste? Man kunne faktisk bruge dem på velfærd.

Svar:  Jeg tror simpelt hen ikke, at vi bliver politisk enige om det her. I Venstre har vi det jo sådan, at det ikke er et enten-eller, men et både-og. Vi vil jo også gerne en god ældrepleje og gode sundhedssystemer og et godt sygehusvæsen, gode skoler og så videre Men vi tror stadig væk på, at der også skal være mulighed for at lave afgiftslettelser og skattelettelser, som for den sags skyld også kan komme de svageste familier til gavn.
Kommentar:  Men det har de jo, fru Halime Oguz. Vi har 30 imamer, der er ansat af Erdogan, og som prædiker om fredagen i Danmark. Når fru Halime Oguz så siger, at Tyrkiet er meget mere end Erdogan, så er jeg da udmærket godt bekendt med det. Man de her folk  er  jo Erdogan. Det er hans regering. Så kan man godt sige, at Erdogans regering kun afspejler 45 eller 55 procent af den tyrkiske befolkning, hvad ved jeg, men de her folk er jo ansat af, finansieret af Erdogans regering. Det er jo det, der er problemet. Så jeg synes ærlig talt, at fru Halime Oguz skylder et lidt mere præcist svar.

Svar:  Jeg vil rigtig gerne give et præcist svar, men jeg synes også, at man, inden man udtaler sig om de her forskellige imamer og de forskellige tyrkiske moskéer, der er i Danmark, skal have lidt mere indsigt, herre Morten Messerschmidt. For det er faktisk  min oplevelse – og det kan være, at der er nogle imamer, der er blevet tvunget til det ene eller det andet, det skal jeg ikke kunne udtale mig om, og jeg tror jo på den der avisartikel, som ordføreren refererer til – at de fleste tyrkiske imamer er ganske almindelige ordentlige demokratiske borgere. Selvfølgelig er der nogle, der ikke er det, og dem skal vi jo selvfølgelig holde øje med. Den åbenhed skal der til, og det synes jeg faktisk også der er i de forskellige lovforslag, vi har vedtaget.
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1 og 2, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Kommentar:  Det er jeg faktisk rigtig tilfreds med at høre. For det er en metode, som jeg mener vil kunne være med til at forhindre, at en person kan optage lån 3-4 dage i træk, uden at dem, som låner penge ud til vedkommende, ved, at vedkommende har lånt så meget. En anden ting kunne være, at der skulle være krav om en henvisning til Ankenævnet for Finansieringsselskaber på hjemmesider og i reklamer for al långivning. Hvad siger ministeren til det?

Svar:  Jeg synes, det er svært at tage stilling til det konkrete forslag, når vi ikke helt er sikre på, hvad problemets omfang er. Vi indførte en lov sammen, som trådte i kraft 1. januar, fordi vi kunne se, at der var nogle problemer for nogle forbrugere i forhold til at gribe de her kviklån alt for hurtigt og med for høje renter. Derfor er der nu lavet en betænkningstid på 48 timer. Nu må vi have undersøgt det. Jeg har som sagt bedt Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen om at undersøge det nærmere, og jeg er villig til at kigge på alle de nødvendige redskaber, der skal til, for at den lov, som vi vedtog, og som trådte i kraft 1. januar 2017, kommer til at virke efter hensigten, og at man ikke bare kan omgå den ved at lave nogle produkter, som der ikke var tænkt på, da vi lavede lovgivningen.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 60 (DF, V, LA, RV og KF), imod stemte 45 (S, EL, ALT og SF), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Ministeren, værsgo.
Kommentar:  Mange tak til ministeren for lige at repetere det, der også var i det første svar, i forhold til hvordan selve sagsgangen er her, at man altså som borger skal henvende sig til Datatilsynet, og så kan de gribe ind. Det synes jeg er positivt bliver klarlagt. Skulle der sidde nogle af de her 700 chauffører derude og føle sig forulempet, så ved de nu, hvad de skal gøre. Men har ministeren ikke haft lejlighed til at spørge ind til det her? For det er alligevel en voldsom sag, altså, med hele 700 chaufførers følsomme dokumenter, der ligger derude. Har ministeren ikke inden den her besvarelse prøvet at indhente informationer om, hvad der er status i sagen?

Svar:  Det, der har været muligt, er det, jeg har redegjort for. Det er ikke af ond vilje, på ingen måde, men det kan jeg selvfølgelig gøre. Og det vil jeg gerne gøre. Bare lige for at sige det, det vil jeg selvfølgelig gerne gøre. Men det er, hverken fordi vi har sovet for meget til middag ovre i ministeriet eller har slappet af, jeg har simpelt hen bare ikke mere update på det. Jeg vil meget gerne undersøge det.
Kommentar:  Det er jo rigtigt, at det er fejl, som rækker ganske langt tilbage. Det er jo også fejl, som man faktisk blev opmærksom på allerede under den tidligere regering, og det har tidligere partikollega, eller tidligere ministerkollega – for han er vel stadig partikollega – givet svar på til spørgeren, i forhold til at der er de her fejl. Men man har jo betragtet dem som enkeltstående fejl og ikke i telecenteret haft en form, hvor man har haft en systematisk tilgang, sådan at man har samlet op på fejlene og arbejdet med dem. Det er en af grundene til, at der går alt, alt for lang tid, inden man siger: Det kunne godt være, at vi skulle prøve at se, om vi ikke skulle gå mere systematisk til håndteringen af det her problem.

Svar:  Men det kan være svært for en udenforstående, som ikke nødvendigvis kender systematikken ned i detaljen, at forstå, at 10.700 sager ligesom er enkeltstående fejl; det har jo ligesom karakter af at være ret mange. Derfor vil jeg også følge op med at stille et spørgsmål til justitsministeren om, hvordan han tænker at indretningen ud over de 16 tiltag, der nu er blevet bebudet, skal være i forhold til Rigspolitiet, og hvad ministeren selv har gjort i den forbindelse. Har der været møder? Har der været, om man så må sige, en ny måde at samarbejde på mellem departementet og Rigspolitiet?
Kommentar:  Jeg synes jo, det er et klart udgangspunkt fra Venstres side, at man siger, at den her finanslov fører til ingenting – ingenting for de ældre, som får mulighed for at få et klippekort, sådan at de kan få nogle oplevelser, de selv vælger; ingenting for børnene, som får mere pædagogisk personale omkring sig, sådan at der kan gives hjælp i pressede perioder i løbet af en dag; ingenting for kræftpatienterne, som vi over de næste år afsætter 6 milliard kroner til. Er det ingenting? Måske er det det, der er forskellen i dansk politik, altså at vi sådan set ønsker, samtidig med at vi har styr på økonomien, har vedtaget to vækstpakker sammen med Venstre – og det vil jeg gerne kvittere for – og har givet gode forhold til virksomhederne, at sikre, at vores offentlige sektor udvikler sig. Og det understreger nok forskellen i dansk politik, at Venstre så mener, at det, vi gør for de ældre, for børnene og for dem, der har en meget alvorlig sygdom som kræft, er ingenting. Der er vi nok bare uenige.

Svar:  Jeg kan nu ikke få øje på forskellen der. Jeg stiller spørgsmål i øst, og statsministeren svarer i vest. Jeg kvitterer dog for, at der trods alt er noget, der minder om et svar. Det er dog en forbedring i forhold til, hvad vi ellers har oplevet i de her spørgetimer med statsministeren. Men jeg spurgte jo til, hvor de private arbejdspladser er her. Jeg har fået øje på, at der er en lille oprustning på sundhedsområdet – noget mindre end den, vi spillede ud med i vores finanslovsforslag, men fred være med det. Så også i den sammenhæng kan jeg da beklage, at det ikke var os, der blev finanslovspartner; så kunne vi da have løftet sundhedsvæsenet lidt mere end det, man nu gør. Men det var ikke det, jeg spurgte til. Jeg spurgte til, hvor de nye private arbejdspladser er i det her finanslovsforslag. Hvad blev der af de 5.000 arbejdspladser, der knytter sig til boligjobordningen? Hvad blev der af de 2.000 private arbejdspladser, der kunne knytte sig til, at vi liberaliserede lidt i vores landbrugspolitik og bragte den i overensstemmelse med EU? Hvad med de 1.300 private danske arbejdspladser, der kunne ligge i at tage et opgør med den femdobling af NO x -afgiften, som også fagbevægelsen kritiserer? Det var det, jeg spurgte til. Nu spørger jeg så lige igen.