kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jeg er med på, at borgerne skal have god oplysning – det er også Socialdemokratiets holdning – men det er jo sådan, at borgerne, eller lad os kalde dem patienterne, jo har muligheden for at gå til det private. For mig at se viser tallene, at de faktisk har nok at gøre derude også. Så det er bare for lige at høre igen: Er det Dansk Folkepartis opfattelse, at der er en ledig kapacitet i det private?

Svar:  Ja, jeg tror, at de private kan bidrage ved at hjælpe det offentlige i forhold til de lange ventelister, der er, og det synes jeg vi skal få undersøgt. Et er, om man som patient så også bliver oplyst om, at den mulighed er der, noget andet er, at mange jo vælger, tror jeg, det offentlige frem for det private, fordi man har sådan en tiltro til det offentlige. Jeg synes, at vi i hvert fald skal, om ikke andet, så få undersøgt, hvor stor kapaciteten er, og eventuelt selvfølgelig også gøre brug af den, så borgerne hurtigst muligt kan få behandling, så vi kan få nedbragt ventelisterne.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 96 (S, DF, V, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 9 (EL), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Ministeren var selv inde på, at det er i den her konkrete sag, at der har været allermest fokus på de her kontrakter, der bliver indgået, og den polemik, der har været, om, hvordan man skulle regne på den ene eller den anden måde, og om, hvad forskerne var kommet frem til af resultater, håber jeg så giver anledning til, at der måske bredt i regeringen bliver taget en diskussion om brugen af forskningsbaseret myndighedsbetjening, og at man også holder det op imod forvaltningsloven, for en myndighed kan jo ikke udstikke retningslinjer, der er mere vidtgående end det, Folketinget lægger op til. Så jeg er ikke sikker på, at ministeren kan tale på hele regeringens vegne, men det er i hvert fald mit håb, at man vil tage det her op som en generel diskussion for at sikre mest mulig åbenhed.

Svar:  Tak, formand. Tak for spørgsmålet. Jeg vil ikke tage mine kollegaer til indtægt, men jeg vil dog sige, at det arbejde, jeg iværksatte som uddannelses- og forskningsminister, inddrog alle de relevante ministerier, som betaler for forskningsbaseret myndighedsbetjening. Så de relevante ministerier er inddraget i dette arbejde, som den nuværende uddannelses- og forskningsministeren fortsætter med. Vi er som miljø- og fødevareministerium den største betaler af forskningsbaseret myndighedsbetjening, og vi er da i den grad interesserede i at få de bedste resultater både fra international og national betjening, og derfor vil vi jo altid søge de bedste kilder i det omfang, vi kan. Jeg er helt enig med spørgeren i, at vi naturligvis ikke står over forvaltningsloven, og måtte der herske tvivl, jævnfør udtalelsen fra fællestillidsmanden på Aarhus Universitet om, at der skulle være noget, der støder sammen med forvaltningsloven, ja, så skal vi selvfølgelig se på det som en del af det her servicetjek af hele den forskningsbaserede myndighedsbetjening.
Kommentar:  Det kan jeg sige klart ja til, og det er også allerede sket. Politiet er massivt til stede i den del af Albertslund, hvor vi har set skyderierne. Vestegnens Politi har modtaget assistance fra både Rigspolitiet og Københavns Politi – ligesom man jo omvendt har leveret til København i sin tid – og det er jo ganske enkelt med henblik på at få stoppet skyderierne og opretholde trygheden i området. Mobile politistationer: Politiet har iværksat en massiv tryghedsskabende og efterforskningsmæssig indsats, og for mig som minister er det helt afgørende, at man som borger kan føle sig tryg. Det har man krav på. Det har vi alle krav på i det her samfund, uanset hvor vi bor. Derfor er det min klare forventning til politiet, at alle kræfter bliver sat ind på at få bragt den her situation under kontrol, og er der brug for yderligere i forhold til at styrke indsatsen, er det også min forventning, at politiet tager de nødvendige redskaber i brug. Som sagt: Nu er der sket fem varetægtsfængslinger, politiet følger det her meget tæt, og det har været nødvendigt her at give assistance til Vestegnens Politi, og det er også sådan, det skal være. Det er jo lige præcis sådan, vores politi skal samarbejde. For det er jo lige alvorligt, om man skyder i Albertslund, eller om man skyder på Nørrebro.

Svar:  Ja, det kan der i hvert fald ikke herske to meninger om. Nu er det jo sådan, at det faktisk ikke kun er i Albertslund, der har været de her skyderier på det sidste. Umiddelbart inden, altså i perioden omkring den 25. marts, var der tre skyderier i Avedøre Stationsby, dels i to tilfælde ved Bødkerporten, dels ved Bymuren i forbindelse med blandt andet et tilholdssted for nogle unge mennesker. Der tror jeg bare man skal være opmærksom på, når man hører om, at nu bliver der skudt i Albertslund, og at nu bliver der skudt i Avedøre Stationsby, at der altså breder sig sådan en utryghedstemning blandt borgerne, og derfor tror jeg også, det er vigtigt, som ministeren er inde på, at man viser, at man er der. Men jeg ved ikke, om ministeren er i besiddelse af oplysninger om, hvorvidt der er en forbindelse. Mig bekendt er de skyderier i Avedøre Stationsby ikke opklaret endnu. Men vi så jo også, hvordan en situation på Nørrebro på et tidspunkt kom helt ud af kontrol sidste år, og jeg håber da virkelig ikke, at det er sådan en knopskydning af skyderier, som vi kommer til at opleve på Vestegnen.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og så er forhandlingen sluttet. Der er stillet forslag om, at lovforslaget henvises til fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet, og så er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling, hvis ingen gør indsigelse. Det er vedtaget.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.

Svar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. De medlemmer, der stemmer for bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer imod, bedes rejse sig. Tak. De medlemmer, der stemmer hverken for eller imod bedes rejse sig. Tak. (Afstemningen foretaget på den i forretningsordenens § 35, stykke 3, angivne måde). Afstemningen er afsluttet. For stemte 42, (V, DF, KF, NB og LA), imod stemte 53 (S, RV, SF, EL, ALT og Susanne Zimmer (UFG)), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.
Kommentar:  Jeg vil ikke gå med på et tankeeksperiment om en bestemt form for tilbagetrækningsreform. Det må jo komme, når vi kommer til det og ser, hvad regeringen spiller ud med, ser, hvad vi kan blive enige med Folketingets partier om. Jeg tror, det er en farlig galej at begynde at bevæge sig ind på bestemte gæt. Er der så andre ting, der kan betyde noget i forhold til arbejdsudbuddet? Det er der da bestemt. Man kan jo gøre noget, i forhold til at det kan betale sig at arbejde. Man kan gøre noget i forhold til SU. Der er masser af ting, man kan gøre. Jeg håber også, herre Benny Engelbrecht og Socialdemokratiet vil komme tilbage på den bane, hvor man spiller ind med forslag, for det her er nødvendigt at gøre for Danmark.

Svar:  Altså, det, jeg kan forstå, er, at man vil sænke nogle ydelser og derved gøre det mere attraktivt at arbejde?
Kommentar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-4, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget.

Svar:  Forhandlingen drejer sig derefter om lovforslaget som helhed. Ønsker nogen at udtale sig? Det gør herre Klaus Hækkerup. Værsgo.
Kommentar:  Tak. Igennem tiden er socialdemokratiske ledere som Anker Jørgensen, Jens Otto Krag og Viggo Kampmann gået ind for, at ligesom den fineste af den fineste kultur også skulle ud til de fleste. Mener den fungerende kulturminister også det? Og hvilke tanker gør ministeren sig i den forbindelse om at styrke Det Kongelige Teaters rækkevidde i befolkningen?

Svar:  Det er fuldstændig rigtigt, og jeg er glad for, at spørgeren i den grad refererer til den socialdemokratiske historie. Det er jo en historie, jeg er meget glad for og stolt over, og som jeg også refererer til i mit begreb kultursolidaritet, for det handler nemlig om, at eliten og det sublime, som blandt andet Det Kongelige Teater er, er noget, der kan inspirere os alle sammen. Og derfor er det synd og skam, når der er en stor gruppe, som aldrig får glæde af det her, som ikke får den oplevelse, som ikke kommer ind og ser det. Derfor er vi også så kisteglade over, at den nye dygtige direktør, Kasper Holten, har en vision om at nå bredere ud. Og det er derfor, at vi gerne vil bruge det her år til at arbejde i dybden med det, så vi kan få flere børn og unge ind og opleve det, men også få nye målgrupper med om bord.
Kommentar:  Jamen det er jo det, der er hele grundsubstansen i det her, og det er også derfor, jeg synes, at det er fint, at vi har den her diskussion så ofte som overhovedet muligt. Der er jo et grundlæggende element i det her, og det er de økonomiaftaler, som vi laver en gang om året med Klokken Jeg kan ikke rigtig forstå, hvor vi har SF henne, når det gælder de her økonomiaftaler. Man siger hele tiden, at det er dårligt, og at kommunerne er blevet bundet på hænder og fødder, men hvis vi kigger på den aftale, der er, er det jo en gensidig aftale. KL og de 98 kommuner bliver forpligtet til en masse ting, men man kan omvendt se, at regeringen, finansministeren, indenrigsministeren og så videre, også forpligtiger sig til nogle ting, blandt andet til at tilvejebringe ekstra penge til forsøgsordninger, puljeordninger og så videre Her kan vi se, at SF under den sidste valgkamp på store valgplakater for eksempel har foreslået, at vi skal til at have to uddannede lærere fra 0. til 3. klasse i dansk og matematik. Er det noget, man har indarbejdet i forslaget? Er det noget, der er fuldt ud finansieret?

Svar:  De forslag, vi har i vores plan, er det, der skal til, for at man på lang sigt får den holdbare velfærd, og de er finansierede i den plan, vi har lagt frem. Så når vi siger, at der skal være to lærere i de små klasser i dansk og matematik, er det selvfølgelig også finansieret og regnet ind i den plan, vi har. Så på den måde hænger det fuldstændig sammen.
Kommentar:  Hvorfor vil regeringen ikke lade danskere få besøg af deres partnere og familier fra udlandet, og hvornår vil regeringen anerkende det som et »anerkendelsesværdigt formål« til at krydse grænsen?

Svar:  Igen, tak for ordet, og som jeg også har sagt, har jeg fuld forståelse for, at det er indgribende at være adskilt fra folk, man gerne vil mødes med, også fra sine nære. Og som det også er fremgået af de tidligere svar, som både justitsministeren og jeg selv har afgivet, så er det et af de spørgsmål, som vi i regeringen er meget optaget af i forbindelse med den fortsatte genåbning af Danmark. Derfor er restriktionerne allerede blevet lempet for en række nære familiemedlemmer. Med den lempelse har det været ønsket at sikre, at familier, der normalt har deres hverdag sammen, ikke holdes adskilt. Endelig synes jeg, at vi bliver nødt til at minde os selv om formålet med restriktionerne, nemlig at sikre, at effekten af de mange og ret omfattende beskyttelsesforanstaltninger, som vi i Danmark har truffet, ikke bliver undermineret, ved at personer fra udlandet fortsat kan indrejse frit. Vi har handlet rimelig hurtigt og rimelig resolut på en lang række områder, og mange har været og er fortsat underlagt restriktioner, som også af dem opleves som ret indgribende. Nu står vi så i den gode, men også svære situation, at vi skal genåbne Danmark i den rigtige rækkefølge, så vi ikke sætter den positive udvikling over styr. Men jeg kan så forsikre spørgeren om, at spørgsmålet om familiemedlemmer er i fokus, at der arbejdes på en løsning, og at vi melder det ud senest den 1. juni.
Kommentar:  Tak for det. Udgangspunktet er jo, at det er den her regering, der har afskaffet kontanthjælpsloftet, og loftet gjorde jo, at det vitterlig kunne betale sig også for familier, hvor begge forældre var på kontanthjælp, at tage et arbejde. Nu er kontanthjælpsloftet fjernet af den her regering, og så er spørgsmålet: Var det klogt? Var det klogt at gå ind og fjerne kontanthjælpsloftet, således at man nu skal ud og finde et arbejde til 35.000 kroner om måneden, for at det kan betale sig at arbejde? Var det klogt? Det er spørgsmålet.

Svar:  Man kan jo også vende den om og sige, at det, der må være vores mål, er, at både mor og far skal ud på arbejdsmarkedet og ikke leve deres liv på kontanthjælp. Så ved spørgeren jo godt, at så er der tale om en helt anden lønramme end den, der opsættes som præmis for spørgsmålet her. Under alle omstændigheder vil jeg gerne have lov til at slå fast, at man ikke skal kunne være i kontanthjælpssystemet og ikke samtidig stå til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man ellers er det, vi i fagtermer kalder arbejdsmarkedsparat. Det er grundlæggende forkert, hvis der er nogle politikere, der forsøger at efterlade et indtryk af, at man bare kan være på kontanthjælp og leve for den ydelse uden at give noget den anden vej, for man skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, når man er kontanthjælpsmodtager og er arbejdsmarkedsparat.
Kommentar:  Også tak til spørgeren for dette spørgsmål. Jeg vil gerne starte med at sige, at tværfaglighed for mig at se er helt nødvendigt for at sikre en god og værdig pleje af mennesker med demens. Vi skal lære af hinanden, og forskellige fagligheder kan jo bidrage med noget forskelligt. Så jeg er helt enig med Socialpædagogerne, når de siger, at ingen fagligheder kan løse opgaverne på demensområdet alene. Derfor er jeg også glad for, at vi med demenshandlingsplanen blandt andet sikrer, at vi får nationale anbefalinger til optimale forløb på tværs af faglighed og sektorer, for det er naturligvis vigtigt, at plejen hænger sammen, og at de forskellige typer af fagligheder kan arbejde godt sammen. Samtidig sikrer vi med demenshandlingsplanen også en større udbredelse af demensrejseholdene, som tager ud og underviser på plejehjemmene, og her er målgruppen netop alle de mange fagligheder, der arbejder med mennesker med demens i dagligdagen. Et af elementerne i den undervisning, demensrejseholdene giver, er den såkaldte beboerkonference. Her bringes de forskellige fagligheder, der indgår i omsorgen for mennesker med demens, sammen, eksempelvis for at forebygge udadreagerende adfærd. Derfor er jeg glad for, at vi med demenshandlingsplanen har sikret, at endnu flere kan få glæde af demensrejseholdene.

Svar:  Tak til ministeren for det svar. Hvordan stiller ministeren sig til den problemstilling, der jo blandt andet bliver peget på i hvidbogen i forhold til det, man vel plejer at kalde snitfladeproblematikker, altså det her med, at borgere falder mellem stolene? De beskriver fra Socialpædagogernes side, hvordan man, når demens rammer i en yngre alder, altså mens man er relativt ung, jo så typisk er hjemmeboende med sin familie, og de beskriver i hvidbogen her, hvordan de her familier som udgangspunkt ikke har behov for pleje og omsorg i den traditionelle sundhedsfaglige forstand. De har brug for socialfaglig støtte, der kan hjælpe dem med at skabe overblik og struktur i deres hverdag og få bearbejdet de mentale og følelsesmæssige ændringer i relationerne, som demenssygdommen giver. Altså, det her med, at det er en sygdom, hvor man har nogle forskellige behov, alt efter hvor i sygdommen man er, og hvor man er i sit liv, giver jo en fare for, at man bliver tabt mellem stolene; mellem det sociale system og det mere sundhedsfaglige system. Men hvad tænker ministeren i forhold til de der snitfladeproblematikker, som i øvrigt er så velkendte fra andre steder i vores systemer?
Kommentar:  Det har jeg selvfølgelig forståelse for. Når sagen så er afsluttet, kunne man så forestille sig, at ministeren havde lyst til at kigge på, om styrelsens håndtering af disse sager er enstrenget, om der kan ske en opstramning, og om vi skal kigge nærmere på Det Særlige Bygningssyns praksis?

Svar:  Vi diskuterer hele tiden, hvordan forvaltningsgrundlaget skal være, det er jo en politisk drøftelse. Derudover holder vi selvfølgelig øje med, at forvaltningspraksis er, som den skal være. Jeg vil sige, at jeg ikke vil forholde mig til de konkrete spørgsmål i den konkrete klagesag, men hvis herre Alex Ahrendtsen på et senere tidspunkt ønsker at tage det op til drøftelse, er herre Alex Ahrendtsen naturligvis velkommen til det, og så må vi se på det til den tid.
Kommentar:  Der findes en udmærket plan, og vi har hjulpet regeringen med at lave den, nemlig en 2020-plan, som ikke havde kunnet være lavet, hvis ikke Venstre havde taget ansvar i den her valgperiode og hjulpet regeringen med at indfri de forudsætninger, som den plan hviler på. De mange spørgsmål, som kommer nu, altså om der skal skæres i forhold til folkepensionisterne, og hvem det er, der skal fyres, er jo sådan nogle spørgsmål, der kun kan fostres i hjernen hos folk, der har for vane at sige én ting før valget og gøre noget andet efter valget. Altså, der var en statsminister, som gik til valg på at lave en millionærskat, og som satte skatten for millionærer ned, der var en statsminister, som gik til valg på et skræmmebillede af velfærdssamfundet, og som bagefter greb ind i reguleringen af overførselsindkomsterne. Det er klart, at når man har den tilgang til politik, at man kan sige noget før valget og gøre det modsatte efter, så kan man jo mistænke os for hvad som helst. Jeg kan da bare sige fuldstændig stilfærdigt, at havde vi nogen planer om at skære i folkepensionen, så ville vi da sige det før et folketingsvalg. Så det kan man udelukke fuldstændig. Og nu repeterer jeg bare mit spørgsmål: Er der behov for vækstinitiativer – for ellers er det jo ligegyldigt at invitere os? Og det er der, det måtte jeg jo forstå. Hvornår kan vi forvente at vi får en invitation til vækstforhandlinger med regeringen? For hvis vi alligevel ikke skal have et folketingsvalg, selv om sidste salgsdato nærmer sig, så kan vi jo lige så godt bruge tiden på noget fornuftigt.

Svar:  Vi forhandler meget gerne med Venstre, og vi vil selvfølgelig lægge vores forslag frem og så også forhandle med Venstre og Folketingets andre partier, som vi jo normalt gør. Men herre Lars Løkke Rasmussen siger, at der ikke skal skæres i folkepensionen, og så har vi fået det på plads. Vi ved nu to ting om Venstres politik: Der skal åbenbart ikke skæres i folkepensionen, og man vil gerne have gennemført boligjobordningen med tilbagevirkende kraft. Det er de to ting, vi ved. Kunne Venstre svare på andre spørgsmål: Hvad er det for nogle skattelettelser, der skal gives? Hvem er det, der skal betale de skattelettelser? Hvordan skal den nulvækst, som man måske – måske ikke – går ind for, udmøntes? Hvem skal betale? Hvem skal ikke længere være der i den offentlige sektor? Kunne Venstre bare give en lillebitte smule forklaring på, hvordan tingene hænger sammen? Og lad være at forsøge at bilde mig og danskerne ind, at det har man givet svar på ved at sige ja til en 2020-plan, for det har man ikke. For danskerne ved jo godt, at vi ikke arbejder med nulvækst. Vi arbejder jo med, at den offentlige sektor år for år skal have mulighed for at udvikle sig – ikke meget, men med en beskeden udvikling. Venstre arbejder med, at man skal stå stille i den offentlige sektor. Kunne Venstre ikke lægge en plan frem for danskerne? Det er da både ret og rimeligt.
Kommentar:  Det ved jeg ikke om man tænkte over, da man sendte soldater af sted i krig i Irak. Men jeg vil bare sige det på den måde, at hvis vi for det første sender nogle af sted, foregår det efter en grundig debat, og den synes jeg skal være så bred som overhovedet muligt. I forhold til det enkelte individ har vi for det andet mig bekendt ikke sendt nogen af sted mod deres vilje, så det vil i høj grad være de unge mennesker selv, der kommer til at tage stilling til, om de synes, de skal deltage i en aktion eller ej. Der har der altså været en høj grad af villighed hos de danske soldater på den måde, som vi har organiseret os. Men hvis det er sådan, at der er behov for det, ja, så gør vi det. Så lægger vi ryg til. Og derfor skal det selvfølgelig foregå med den højeste sikkerhed for de soldater, vi sender af sted. Det plejer vi altid at diskutere og nå til bred enighed om hvordan vi gør, og derefter trykker vi på knappen. Det er den måde, jeg synes er bedst. Men jeg synes også, at det der med to tredjedeles flertal er langt mere vigtigt end det spørgsmål, som spørgeren rejser her.

Svar:  Dansk Folkeparti stemte for at deltage i Irakkrigen, fordi vi mente, der udgik en trussel fra Irak. Det viste sig bagefter ikke at være rigtigt. Men man skal kun sige ja til en militær operation, hvor man sætter danske soldaters liv på spil, hvis der er en trussel imod Danmark. Når ordføreren siger, at vi nu skal lade det være frivilligt for folk, om de vil deltage eller ej, så er vi jo ude i det fuldstændig absurde –  helt  absurde! Skal vi så overhovedet stemme om, om de skal i krig eller ej? Skal vi ikke bare skrive nogle avisartikler og spørge, om folk vil af sted eller ej? Altså, prøv lige at tage Folketingets ansvar alvorligt for Forsvarets organisations og for Danmarks eksistens skyld. Det er det, det drejer sig om. Det er en principiel debat om, hvad vi må bruge Forsvaret til. Og der er ordføreren ikke kommet med noget klart budskab.
Kommentar:  Det, jeg hører fru Pia Kjærsgaard sige, er, at det her er så vigtigt, at det  skal  indgå i undervisningen. Jeg er fuldstændig enig i de bemærkninger, der falder, om, hvor alvorlig en situation vi står i – ikke mindst med mordet på den franske lærer. Så er jeg fuldstændig enig i alvoren i det. Men i forhold til at det er så vigtigt, at det  skal  indgå i undervisningen, kan man jo sige det samme om det terrorangreb, der var i USA den 11. september, nemlig at det også er så vigtigt, at det  skal  indgå i undervisningen. Det, der bare er med den danske folkeskoletradition, er, at vi ikke har tradition for det der  skal. D et vil sige, at anden verdenskrig og de forfærdelige jødeforfølgelser, der har været igennem flere hundrede år, og for den sags skyld første verdenskrig og Vietnamkrigen – altså ting, som har påvirket den vestlige verden dybt – ikke er ting, som vi siger  skal  om.

Svar:  Jeg har på intet tidspunkt sagt » skal « – på intet tidspunkt. Det kan ministeren overhovedet ikke henvise til. For siger ministeren, at lærerne  skal  vise Muhammedtegningerne, ville det før minkskandalen nok blive opfattet som en instruks, men vores justitsminister har jo oplyst om, at selv om en statsminister siger, at noget skal gøres, er det ikke juridisk bindende. Det har vi i hvert fald hørt meget om i den senere tid. Så bare rolig, minister. Det, jeg egentlig bare ønsker, er at høre ministerens holdning til det her. Det er det, det drejer sig om. Det er en politisk holdning. Vi er politikere herinde, og det er ministeren også, selv om ministeren nu er minister. Så jeg opfordrer endnu en gang ministeren til at svare på det, jeg egentlig spurgte om.