kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jamen grunden til, jeg spørger, er, at for ikke så mange dage siden, nemlig den 30. oktober, sagde beskæftigelsesministeren jo, at der kommer et valg i 2019 – det ved vi – og så håber han, at man derefter kan lave reformer, som styrker arbejdsudbuddet. Så langt, så godt. Og det er jo sådan set også det, finansministeren lige har redegjort for her. Men det, der jo sådan ligger lidt som en bekymring, er, at hvis vi kigger på den helhedsplan, som den daværende Venstreregering havde, altså inden vi nu fik VLAK-regeringen, så ser vi, at der faktisk i den helhedsplan stod, at Venstre ønskede at hæve pensionsalderen med yderligere 6 måneder. Derfor mit spørgsmål. Kan vi så være sikre på, at den plan og den idé er lagt væk og begravet, således at der ikke kommer et forslag om, at vi skal hæve pensionsalderen med yderligere 6 måneder?

Svar:  Det er egentlig bare en gentagelse af det svar, jeg gav i første omgang, for der svarede jeg på spørgerens spørgsmål. Det er korrekt, at Venstre lagde en helhedsplan frem. Vi har også forsøgt at forhandle den igennem, og vi kan konstatere, at der ikke er nogen af de nuværende regeringspartier, der vil være villige til at føre den helhedsplan igennem uændret. Derfor har vi også valgt at skrotte flere dele af den, blandt andet skrotte forslaget om at hæve folkepensionsalderen ud over det, der ligger i den aftale, vi nu engang har. For vi har jo en aftale. Det lyder en gang imellem, som om Socialdemokratiet glemmer, at der ligger en aftale omkring folkepensionsalderen. Der ligger nemlig den aftale, at i takt med at vi lever længere, regulerer vi også folkepensionsalderen op, hvilket faktisk betyder, at når vi kommer her til den 1. januar 2019, så kommer det første lille trin på en forhøjelse af folkepensionsalderen. Det er jo det, der gør, at vi kan se ind i en kommende økonomi, ikke bare næste år, men på mellemlang og lang sigt, hvor dansk økonomi er langt stærkere, end den ville have været, hvis ikke vi havde lavet den aftale tilbage i 2007.
Kommentar:  Tak for svaret. Nu synes jeg faktisk, jeg har været umådelig konstruktiv, for jeg kommer jo sådan set ind på Socialdemokratiets eget forslag i valgkampen, som jeg kan erklære mig enig i meget langt hen ad vejen – måske ikke i forhold til det hele, men rigtig mange steder, for det var jo konstruktivt. Det handlede om, at man skulle lave modtagecentre; man skulle faktisk ikke have folk til Danmark, så vidt det overhovedet var muligt. Og det er også derfor, at jeg i mit spørgsmål spørger om bestræbelserne. Det er jo meget godt, at ministeren sådan kan læse op, at det er godt, og at han igen kan forklare, hvordan oplægget lød i valgkampen, men det er ikke det, jeg efterlyser. Jeg efterlyser et svar på, hvor langt regeringen er kommet med de bestræbelser. Og det er jo ikke nok at sige, at det er man stadig indstillet på, og at der er positiv indstilling til det rundtomkring. Mit spørgsmål er: Hvad gør ministeren for at få det etableret? Jeg mener altså, det er vigtigt. Nu hørte jeg jo lige ministerens besvarelse i forhold til den forrige spørger, og jeg har også lagt mærke til, at regeringen lægger mere og mere vægt på, at det, man går ind på, ikke er udlændingepolitik, det er erhvervspolitik, som jeg kunne forstå på ordføreren i en udsendelse her i forrige uge. Det synes jeg er at blande tingene sammen. Men tilbage til selve spørgsmålet, som er: Hvor langt er bestræbelserne kommet? Og jeg ønsker ikke en gentagelse af det, man sagde i valgkampen.

Svar:  Vi er kommet et stykke, men vi er ikke kommet langt nok. Jeg må også indrømme, at jeg selv er lidt utålmodig, for jeg synes, det nuværende asylsystem er alt andet end humant, og det er på ingen måde realistisk. Vi forfølger to spor. Det ene er at skabe så bred politisk forståelse og opbakning til vores tanker som overhovedet muligt. Her har jeg selv brugt en del tid på at mødes både med internationale organisationer og med regeringer i andre lande. Jeg lytter selvfølgelig meget interesseret til, hvordan de mener, det skal håndteres, ligesom jeg har en forventning om, at de lytter til de danske tanker. Jeg synes selv, vi er kommet længere, end jeg havde forventet, men stadig væk ikke langt nok til, at jeg er helt tilfreds. Det andet spor handler om at forberede samarbejder med tredjelande om at håndtere migrationsstrømme, for eksempel i forhold til grænsekontrol og asylsagsbehandling. Vi håber, at der ud af det samarbejde også kan vokse tanker om at håndtere migrationsstrømmene på en mere konkret måde, sådan som vores modtagecentertankegang er udtryk for.
Kommentar:  For mig er det ikke bare et spørgsmål om kommunalt selvstyre. For mig er det faktisk et spørgsmål om, at jeg mener, at forsvaret for de danske værdier og det frihedsfundament, som Danmark er bygget på, står stærkest, hvis det er en diskussion, vi hver især tager på uddannelsesinstitutioner, i svømmehaller, og hvor det ellers kunne være, at der var særhensyn. For ellers kan man netop pege ind mod Christiansborg og sige: Det er noget, som de 179 har bestemt, det er faktisk ikke mig, der har fundet på, at der ikke er kønsopdelt svømning her. På den måde kommer man til at fralægge sig ansvaret, og det synes jeg ikke om. Jeg synes, at forsvaret for de danske værdier står stærkest, hvis vi hver især tager den diskussion, som også nogle gange er ubehagelig, i hverdagen, altså står fast på de danske værdier.

Svar:  Vi er fuldstændig enige om, at man skal stå fast på de danske værdier og på den danske kultur. Problemet er bare, at vi samtidig er enige om, at vi gerne vil have et Danmark i balance. Nu risikerer vi om 10 år at have 28 kommuner, hvor der er kønsopdelt svømmeundervisning, og så er der jo ikke tale om et Danmark i balance. Er det ikke at fralægge sig ansvaret herindefra?
Kommentar:  Er det helt umuligt at finde ud af, hvad udenrigsministerens holdning er? Nu ved vi, at forsvarsministerens er, at der er brug for flere værnepligtige, og så har udenrigsministeren meldt ud, at der ikke er brug for flere værnepligtige. For offentligheden kan det vel godt fremstå på den måde, at der er en uenighed. Det må vel være helt fair, når udenrigsministeren er her, at spørge, hvad udenrigsministerens holdning er til det. Står udenrigsministeren fast på, at Liberal Alliances og udenrigsministerens politik er, at der ikke skal være flere værnepligtige? Det synes jeg man har krav på at vide.

Svar:  Jeg tror, vi begge to har forsøgt at komme spørgsmål og svar så tæt på, som vi nu kan. Det er jo ikke nødvendigvis sådan, at vi altid skal kunne blive enige om, at der nu er givet det svar, som alle er lykkelige og glade for. Jeg har bare konstateret det, der er virkeligheden, nemlig at regeringen ønsker et substantielt løft i forsvarsudgifterne, og at regeringen ikke på nuværende tidspunkt har lagt sig fast på, på hvilken måde det så skal udmøntes. Den diskussion skal vi nok få, og det kan alle med stor fornøjelse se frem til.
Kommentar:  Tak. Ministeren har jo lige været i Israel og haft møder med den israelske udenrigsminister og involverede parter. Jeg forstår ikke, at ministeren vil have, at Israel skal skrive under på en traktat, som skal underskrives af ikkeatomvåbenmagter, når alle lande anerkender, at Israel besidder atomvåben. Det giver jo heller ikke nogen mening at have atomubåde sejlende rundt, som er i stand til at affyre atomraketter, hvis ikke man har atomraketter. Det ville i hvert fald være et ualmindeligt spild af penge for et land at have det. Så jeg hører overhovedet ikke, at ministeren svarer på det spørgsmål, jeg stiller, som er: Anerkender den danske regering, at Israel besidder atomvåben? Og hvad er regeringens holdning til, at Israel som et land i Mellemøsten har atomvåben? Jeg vil gerne vende tilbage til det med ikkespredningsaftalen senere; det ligger i spørgsmål 2. Men hvad er regeringens holdning til, at Israel besidder de mange atomvåben og har en atomvåbenstrategi i det omfang, som der er beskrevet i artiklen og i andre lignende blade?

Svar:  Jeg vil gerne sige til herre Kamal Qureshi, at den politiske realitet altså bare er, at de skiftende israelske regeringer, der har været, hverken har be- eller afkræftet, at man har atomvåben. Derfor har skiftende danske regeringer haft den meget klare holdning, at vi ønsker, at man tiltræder ikkespredningstraktaten, og det kan man jo kun gøre, hvis man ikke er en atommagt. Så i det ligger der jo altså også, at man efterlever traktatens vilkår. På mit besøg i Mellemøsten nogle uger tilbage havde jeg samtaler både med premierminister Netanyahu og med udenrigsminister Liberman. Da lagde jeg vægt på betydningen af ikkespredningstraktaten og opfordrede Israel til at tiltræde traktaten. Derudover kan jeg også sige til herre Kamal Qureshi, at vi støtter de bestræbelser og de resolutioner, der er i både FN og IAEA, som gerne ser, at vi etablerer Mellemøsten som en zone fri af masseødelæggelsesvåben. Det er nemlig meget vigtigt, men det er selvfølgelig også vigtigt her at få understreget, at i og med at vi ønsker en frizone i Mellemøsten, skal det gælde hele Mellemøsten, og der er der jo altså et stykke vej at gå endnu.
Kommentar:  Det var da et dejlig kort svar. Det, som Jørn Vestergaard jo har sagt, er, at man har skabt uklarhed om bestemmelsens rækkevidde, og at enhver forsvarsadvokat derfor vil kunne spørge: Når ministeriet ikke kender rækkevidden af bestemmelsen, hvordan skal hans klient så kunne vide, om vedkommende gør sig skyldig i landsforræderi? Altså, for at have overtrådt straffeloven skal man jo haft forsæt til at overtræde den, og når ministeren medvirker til, at der er den her uklarhed om, hvad landsforræderi egentlig er, så vil det jo være forholdsvis nemt for en dygtig forsvarsadvokat at få frifundet sin klient. Når den allerhøjeste myndighed, hvis vi ser bort fra domstolene selv, nemlig Justitsministeriet, har udtalt, at det er uklart, så vil det jo være svært for anklagemyndigheden at komme igennem med en sag om, at der er tale om landsforræderi. Jeg synes også, at det mildest talt er forskellige udmeldinger, der kommer fra de forskellige ministre i regeringen. Jeg kan forstå på justitsministeren, at det er justitsministerens mening, at bestemmelsen om landsforræderi skal anvendes, og at man gerne ser nogle sager, samtidig med at vores udenrigsminister har udtalt, at der slet ikke findes noget, der hedder landsforræderi, i straffeloven. Det har han fået at vide af Justitsministeriet, og jeg har hørt det samme på et samråd. Forvirring om begreberne gør altså, at det er vanskeligere at få nogen dømt. Vil ministeren på baggrund af denne uddybning måske forholde sig lidt nærmere til mit spørgsmål end bare at komme med et enkelt ord?

Svar:  Det gør jeg gerne. Jeg køber bare ikke præmissen om, at der er skabt uklarhed, for det, Justitsministeriet har sagt, er, at der kan være en fortolkningstvivl, og det har jo at gøre med, at det er bestemmelser, som er gamle, og som også er kommet til på et andet tidspunkt og i en anden situation, hvad angår krige og konflikter, end den, vi befinder os i netop nu. Min holdning er klar. Min politiske holdning er klar. Det er en grundlæggende grotesk og absurd situation, at vi som land, samfund, stat, udsender danske soldater i kamp mod Islamisk Stat, en af de værste terrororganisationer, der er på jordkloden netop nu, og at de selv samme soldater, som sætter deres liv på højkant, kan risikere at blive angrebet af danske statsborgere eller herboende udlændinge. Det er i mine øjne landsforræderi, og det er det, jeg har givet udtryk for.
Kommentar:  [Der er ikke stillet ændringsforslag]. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 106 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Kommentar:  Det er jo, fordi det ikke er ligegyldigt, hvilke skatter man hæver. Det er jo, fordi det ikke er ligegyldigt, hvilke skatter man letter. Den her regering har konsekvent valgt at lette skatten mest for dem, der har allerallermest i forvejen. Bankdirektørerne og så videre har fået så overrigeligt, mens helt almindelige, hårdtarbejdende mennesker i det store og hele af den her regering har fået en lang næse. Så når skatteordføreren fra Venstre snakker om, at det jo bare er et tal, må jeg sige, at det jo ikke bare er et tal. Det er den hverdag, som almindelige mennesker lever i. De kan ikke se, at der er et skattestop, når der er gennemført 285 – 285 – skattestigninger, mens vi har haft en borgerlig regering.

Svar:  Indførelsen af beskæftigelsesfradraget på 13.800 kroner er da noget, der kan mærkes, specielt i de familier med de laveste indkomster. En boligjobordning, der giver op til et fradrag på 15.000 kroner årligt per medlem i en husstand, er da noget, der kan mærkes af almindelige familier. Det kendetegner meget godt den her regerings skattepolitik, nemlig, at pengene ligger bedst i borgernes lommer, og vi ønsker at holde skatten i ro i modsætning til Socialdemokraterne og SF, der vil hæve den for 30 milliard kroner Det kan godt være, at man ikke mener, at en aktieomsætningsafgift vil ramme familierne, men det vil den naturligvis. Det vil have en indflydelse på familiernes pensionsopsparing, hvis man har den stående i en investeringsforening igennem hele sit opsparingsliv. Det vil da ramme almindelige mennesker, at man sætter lønsumsafgiften op på bankerne. Det vil afspejle sig i bankernes produkter. Det er fint nok at camouflere skatter og prøve at gemme dem lidt, men skattestigninger på banker og andet rammer altså også helt almindelige danskere.
Kommentar:  Det, vi jo altså kan se, er, at vi nu har rigtig, rigtig gode danske lave smittetal trods det, at den engelske variant udgør 90 procent og driver vores epidemi, ligesom der formentlig er – andre lande har ikke så gode tal, som vi har – nogenlunde samme situation i andre lande, men de har blot langt flere smittetilfælde, og man begynder nu at lukke markant og drastisk ned i mange, mange lande omkring os. Så det er et faktum, at siden vi åbnede op – det var klogt at gøre – er der nu en stigning blandt dem i den helt unge målgruppe, der kom først tilbage i skole. Det er et faktum.

Svar:  Afdelingschef ved Statens Serum Institut Tyra Grove Krause sagde tilbage i november, og jeg citerer: »Sammenligner man smittetal i Finland, hvor grundskoler har været lukkede, og Sverige, hvor skolerne har været åbne gennem hele epidemien, ses der ikke en forskel i incidensen for bekræftede covid-19 tilfælde hos børn i alderen 1 til 19 år.« Anerkender ministeren det? For hvis ministeren ikke gør, modsiger ministeren jo netop myndighederne, som han ellers læner sig op ad. Og hvis ministeren anerkender udsagnet fra Statens Serum Institut, hvorfor er skoler og gymnasier så ikke åbnet for længst?
Kommentar:  Vi er også helt enige i det, altså fjernelse af unødvendige regler og afbureaukratisering holder vi rigtig meget af, men vi ved også godt, at det nogle gange kan tage rigtig lang tid. Derfor håber jeg også, at der er nogle lavthængende frugter. Blandt andet kunne det måske, som jeg nævnte lige her for lidt siden, være en idé at give en større frihed til de handicappede, i forhold til hvilke hjælpemidler de egentlig ønsker. Det kunne jeg egentlig godt tænke mig at drøfte med ministeren og høre ministerens kommentar til.

Svar:  Jeg tror da, det er en af de ting, det kan give rigtig meget mening at diskutere. Altså, i regi af vores nærhedsreform vil vi jo i det hele taget gerne diskutere, hvor vi kan flytte beslutningerne tættere på både borgerne og de fagmedarbejdere, som sidder og har ansvaret. Jeg har, ligesom spørgeren sikkert har, hørt rigtig mange trælse beskrivelser af diskussioner om hjælpemidler, der går i hårdknude, og hvor den, der ender med at have det dårligere, end vedkommende havde det i udgangspunktet, er den borger med handicap, som ikke kan få det hjælpemiddel, der måske egentlig var blevet anbefalet på det regionale niveau. Der er jo nogle systemfejl her, som er noget af det, vi skal have kigget på, når vi får lavet den her grundige afdækning af det specialiserede socialområde.
Kommentar:  Nej, det kan jeg sådan set ikke. Det, jeg kan konstatere, er, at det er nogenlunde samme klamamse, som var med i redegørelsen sidste år. Der var det også i nær fremtid, at alle de her fortrædeligheder ville ske, og det er det så stadig væk. Og som jeg også sagde i min ordførertale, er det der begreb åbenbart noget, der rummer en vis elastik. Jeg ved ikke, om det så er om 10 år, men det rummer i hvert fald en vis elastik. Jeg synes altså ikke, der er nogen grund til sådan at bekymre sig på forhånd om noget, der kommer til at ske om en rum tid, hvor Europol måske fuldstændig har ændret karakter, altså hvor det ikke bare er et samarbejde mellem EU-lande og nogle tredjelande, men måske et samarbejde, hvor mange flere lande tager aktivt del i det til gavn for europæernes tryghed og sikkerhed.

Svar:  Jeg synes, at herre Kenneth Kristensen Berth tager meget nonchalant på det, som Rigspolitiet har skrevet, det må jeg sige. Altså, jeg læner mig op ad Rigspolitiet og betragter dem som større eksperter på operationelt politiarbejde end både jeg selv og ordføreren. Og her står der altså: »Antræffer politiet således en udenlandsk person eller standser et udenlandsk køretøj, der er mistænkt for at indgå i kriminelle aktiviteter, vil politipersonalet ikke på stedet kunne foretage en søgning via mobiltelefon i EIS med henblik på at fastslå, om den pågældende er kendt for kriminalitet i andre EU-lande.« Det er ikke særlig tilfredsstillende.
Kommentar:  Det er jo helt afgørende og klart, at der ligesom er to diskussioner her. Det handler om, at vi har en EU-traktat, vi har et samarbejde, og om, hvordan vi får løst de problemer, borgerne oplever i deres hverdag – eksempelvis den grådighed, vi ser, når store selskaber ikke betaler den skat, de skal betale; den kynisme, vi ser, når kyniske bagmænd udnytter den fri bevægelighed til at lave løndumping; det, at vi ikke tager klimaudfordringerne alvorligt og ikke laver ordentlige handlingsplaner for at sikre, at vi har et klima til vores børn og børnebørn. Jeg tror, det er der, borgerne venter handling, og det er det, vi koncentrerer os om, ikke om endeløse traktatdiskussioner, som kræver 27 landes enighed, og som vi har erfaring med tager fokus væk fra de reelle problemer, som borgerne oplever.

Svar:  Jeg tror simpelt hen, at udenrigsministeren tager fejl. Jeg tror, det er rigtigt, at der er et ønske om at løse klimaproblemet og internationale skatteproblemer, men jeg tror, at der er et nærmest lige så stort ønske om at standse EU's vedvarende attentat imod dansk suverænitet på for eksempel udlændinge- og velfærdsområdet. Jeg har ikke på noget tidspunkt befundet mig i en dansk by, hvor der har været et jublende kor, der har sagt: Ja, lad endelig EU overtage nogle flere områder, så de kan få lov til at fordele flere danske sociale ydelser. Jeg har aldrig nogen sinde oplevet det. Det kan være, at udenrigsministeren har oplevet det. Så vil jeg gerne vide, hvad det er for en by, for så vil jeg øjeblikkelig tage på ekskursion dertil.
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Der er ingen, der beder om ordet. Så går vi i al stilhed til afstemning.

Svar:  Vi stemmer om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes Afstemningen slutter. For stemte: 113 (V, S, DF, SF, KF, RV, EL, LA og Christian H. Hansen (UFG)), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver nu sendt til statsministeren.
Kommentar:  Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.

Svar:  Ønskes afstemning om ændringsforslag nummer 1-6, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling, og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. De er vedtaget.
Kommentar:  Tak for det. Jeg forstår så fuldt ud ministerens svar, men jeg forstår bare ikke, hvorfor ministeren så ikke vil være med til at lovgive om det herindefra. Der bliver brugt den undskyldning, at det er kommunalt selvstyre, og at det må kommunerne selv finde ud af, men det er 179 mennesker, der sidder herinde, som har muligheden for at lave om på det her. Hvorfor vil ministeren ikke være med til det?

Svar:  For mig er det ikke bare et spørgsmål om kommunalt selvstyre. For mig er det faktisk et spørgsmål om, at jeg mener, at forsvaret for de danske værdier og det frihedsfundament, som Danmark er bygget på, står stærkest, hvis det er en diskussion, vi hver især tager på uddannelsesinstitutioner, i svømmehaller, og hvor det ellers kunne være, at der var særhensyn. For ellers kan man netop pege ind mod Christiansborg og sige: Det er noget, som de 179 har bestemt, det er faktisk ikke mig, der har fundet på, at der ikke er kønsopdelt svømning her. På den måde kommer man til at fralægge sig ansvaret, og det synes jeg ikke om. Jeg synes, at forsvaret for de danske værdier står stærkest, hvis vi hver især tager den diskussion, som også nogle gange er ubehagelig, i hverdagen, altså står fast på de danske værdier.
Kommentar:  Når jeg spørger, er det jo, fordi man i rigtig mange undervisningssituationer faktisk bruger e-learning. Jeg skal bare høre, om det er Socialdemokratiets overordnede holdning, at hvis man har taget et kursus via e-learning, er man dårligere uddannet, end hvis man har siddet i et klasselokale, for sådan hører jeg det.

Svar:  Så tror jeg lidt, man fra Dansk Folkepartis side hører det, som man gerne vil høre. Altså, det, som bliver sagt, er meget, meget klart, og det er, at når lønmodtagerne, som er dem, der skal gennemføre det her obligatoriske kursus, siger, at man vil få den største effekt af også at have klasserumsundervisning, så lytter vil til det og siger, at så bør man udforme det her kursus sådan, at i hvert fald en del af det kan være klasserumsundervisning. Derfor kunne jeg godt tænke mig sammen med Dansk Folkeparti til gavn for de mennesker, der løber den her risiko for eksponering i staldene, at finde frem til en løsning, hvor man måske både kan have e-learning og klasserumsundervisning. Det ville være en fin måde at lande sagen på.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 101 (V, S, DF, SF, KF, RV og EL), imod stemte: 0, hverken for eller imod stemte: 0. Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Forhandlingen drejer sig i første omgang om det stillede ændringsforslag, men der er ingen, der beder om ordet, og så er forhandlingen om ændringsforslaget sluttet. Vi går til afstemning.