kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Ordføreren spørger om rigtig, rigtig mange ting. Det ene er om tidsperspektivet, om det, der skete for et halvt år siden. Det er fuldstændig rigtigt, at regeringen kom til for et halvt år siden. Det, jeg siger, er, og det ved ordføreren også godt, at fra sidste uge, da vi havde samrådet, og jeg svarede på de her ting, er der ikke sket meget, det kan der selvfølgelig ikke på 1 uge. Med hensyn til den konference i Aarhus, hvor der er så mange, der siger nej til kvoter, og hvor ordføreren også henviser til en tidligere undersøgelse, hvor der også var et stort flertal, der sagde nej, har jeg faktisk også svaret på det, for jeg har med åben pande sagt, at vi ikke har planer om at indføre den norske model med tvangsopløsning og så fremdeles. Igen vil jeg sige, at ordføreren alligevel trækker kvoter frem og blander det sammen med lovgivningen. Det var derfor, jeg sagde, at fru Fatma Øktem skal holde godt fast. Jeg læser lige op igen: Jeg vil da gerne slå fast, at en eventuel lovgivningsmodel ikke nødvendigvis er det samme, som at der indføres lovgivning om kvoter. Så man behøver ikke at blande tingene sammen. De kan sagtens være hver for sig.

Svar:  Det er svært for mig at forstå, at det skal kunne lade sig gøre at lave noget fra Christiansborg, og at vi skal lovgive om det, uden at der er noget tvang i det. Jeg har svært ved at forstå det, det må ministeren så på et andet tidspunkt redegøre for. Det behøver ministeren sådan set ikke at svare på nu. Ministeren bliver ved med at bruge den norske model som eksempel. Jeg taler ikke om den norske model, og jeg spørger sådan set heller ikke til den norske model. Alt det her er ikke spørgsmålet, spørgsmålet kommer nu, og det er: Hvilke andre modeller kigger ministeren på? Den norske model er sådan set ikke den eneste, der har lovgivning i sig, det er der også i den islandske. Hvilke andre kvotemodeller kigger man på, hvis vi ikke kun skal tale om og afvise den norske model?
Kommentar:  En sidste ting: Børnene peger også på, at de fagpersoner, der er dem, som skal hjælpe dem – det kan være en pædagog eller en anden fagperson – faktisk reagerer på sådan en lidt afvisende måde i forhold til ikke rigtig at ville tro på barnet, når barnet henvender sig, forstået på den måde, at det er, som om fagpersonerne ikke rigtig vil tro på, at det virkelig er så galt. Kan vi også her blive bedre til ligesom at hjælpe de fagpersoner til at blive bedre til at reagere?

Svar:  Det er helt sikkert, at alle fagpersoner kan blive bedre til at spotte og få set de signaler, der er på mistrivsel. Og noget af det, jeg blandt andet har noteret mig fra den rapport, der lige er kommet fra Småbørnsalliancen, er, at sundhedsplejerskerne er blevet bedre til at gå ind og spotte signaler på mistrivsel. For mistrivsel viser sig jo ikke nødvendigvis kun i det fysiske rum, altså at det flyder med rod eller afspejler en hverdag, der er usammenhængende, og som er konfus. Det kan lige så vel være det, at barnet ikke har øjenkontakt, at barnet er passivt og ligger helt stille, at barnet ikke græder og ikke er aktivt. Så det, at alle lige fra sundhedsplejerskerne får nogle metodiske værktøjer, de kan bruge, tror jeg er afsindig vigtigt. Og det vil vi selvfølgelig fortsætte med at udvikle, også over den kommende periode.
Kommentar:  Hvornår bliver det så?

Svar:  Tak. Det bliver formodentlig en gang i det nye år. Det er min forventning, men det er klart, at vi selvfølgelig også kommer med en klar udmelding om det på et tidspunkt. Vi skal nok over på den anden side af en finanslov, førend vi når dertil, og spørgeren vil ikke være i tvivl om, hvornår det i givet fald vil blive. Men jeg er rigtig glad for, at spørgeren jo viser den interesse, som er her. Det er afgørende, at der er en interesse for investeringer i hele landet.
Kommentar:  Hvis ordføreren nu havde hørt efter, da han stod og talte med sin kollega, ville han vide, at jeg jo sagde, at Dansk Folkeparti i flere tilfælde har stillet spørgsmål og rejst det her – også før. Så vil jeg bare sige, at jeg synes, det er lidt morsomt, at ordføreren ikke vil høre, hvad der bliver sagt. Vi mener, at med den her enhed kommer vi faktisk til at spare ressourcer. Det bliver billigere, og det bliver bedre, mens regeringens forslag bliver dyrere.

Svar:  Jeg tror altså kun, at det er inde i herre Alex Ahrendtsens hoved, at en styrket indsats, hvor der skal bruges flere personressourcer, kan være en billigere løsning for politiet. Det regnestykke må herre Alex Ahrendtsen i hvert fald komme og lægge frem for mig, fordi alle tilkendegiver jo, at der er behov for flere ressourcer. Men ordføreren svarede jo ikke på mit spørgsmål. Da vi forhandlede politiforlig, afsatte ressourcer til politiets virksomhed, stillede Dansk Folkeparti da et konkret forslag om en styrket indsats på det her område og flere personaleressourcer på det her område – ja eller nej?
Kommentar:  Jeg takker for gennemgangen af regeringens historik. Det var så bare ikke rigtig noget svar på det, jeg spurgte om, for jeg spurgte om, hvad det er, der har ændret sig i regeringens opfattelse af dansk økonomi, når vi så regeringen lave en finanslovsaftale med SF og Enhedslisten og der på de 31 sider, som den finanslovsaftale omfatter, intet er, der er med til at skabe private arbejdspladser. Vi havde en finanslovsdebat her i Folketingssalen den 17. og 18. december, hvor meldingen fra regeringen var, at der var taget vækstinitiativer i forsommeren og sommeren 2014, og at der derfor ikke var brug for yderligere. Man havde en finanslov, som efter regeringens opfattelse havde gjort nok for væksten, og der var ikke behov for yderligere. Det var en af grundene til, at regeringen havde valgt at lave finanslov med SF og Enhedslisten i stedet for alternativt med Venstre, hvor fokus ville have været på at skabe flere private arbejdspladser. Derfor er jeg lidt ærgerlig over, at finansministeren helt kryber uden om det centrale i mit spørgsmål, nemlig hvad det er, der har ændret sig. Over 14 dage har regeringen stået i Folketingssalen og sagt, at man har lavet den finanslov, som landet har brug for, hverken mere eller mindre, for så at annoncere en vækstpakke i statsministerens nytårstale. Så er det, man tænker: Når finansministeren taler så meget udenom, som finansministeren gør, er det så, fordi vi ikke rigtig kan forvente os ret meget af den vækstpakke – at det bare er ligesom for at sige, at der kommer et eller andet, måske, og så må vi se? Eller er det et udtryk for, at den nedjustering, som regeringen lavede i december 2014, i forhold til hvad væksten er i år, hvor regeringen måtte nedjustere fra 2 procent til 1,4 procent, ikke betød noget, da man lavede finanslov, men at man nu er kommet på bedre tanker? Hvis det sidste er tilfældet, skal man jo altid glæde sig over de omvendte.

Svar:  Man får det indtryk, når man lytter til det opfølgende spørgsmål, at det, der ligger bag hele den her diskussion fra Venstres side, er en ret dyb frustration over, at tingene faktisk går fremad i dansk økonomi, hvilket jo er besynderligt. For det er jo ganske godt for rigtig mange ting i vores land, inklusive de mennesker, der nu finder et arbejde efter at have været arbejdsløse, dengang vi havde en Venstreledet regering. Den finanslovsaftale, vi indgik, var bestemt med til at skubbe på væksten i Danmark, ubetinget, som jeg også sagde i mit svar. Og den vækstpolitik, vi i øvrigt fører, ligger jo bare i forlængelse af de planer, vi har lagt – den 2020-plan, som er lagt åbent frem, og som alle og enhver kender. Man kender målsætningerne, og man ved, at regeringen løbende arbejder på at indfri målsætningerne. Det er simpelt hen bare det, der sker.
Kommentar:  Jeg synes, det giver rigtig god mening at have et løb hvert tredje år, som vi har haft indtil videre. Broløbet i 2011 forløb fuldstændig uden problemer. Broløbet i 2014 blev så ramt af et trafikuheld, det dannede kø, og det er så derfor, vi skal have den her diskussion i dag, og det er derfor, regeringen så er flippet på en tallerken, hvilket jeg mener er fuldstændig ude af proportioner. Du kan ikke gardere dig imod, at det blæser en dag, eller er der er uheld eller noget som helst andet. Det giver rigtig god mening at fortsætte det her broløb, og jeg håber, regeringen bliver klogere. Men er statsministeren med på den her holdning?

Svar:  Jeg må rette herre Rasmus Horn Langhoff: Det er ikke sådan, at det ikke giver problemer at afholde broløb. I 2011 sad folk i op til 3 timer i stillestående kø, i 2014 sad folk i op til 3 timer i stillestående kø, og her i maj 2017 sad folk i op til 3 timer i stillestående kø ved et løb, der blev afholdt på den nye Lillebæltsbro. Så der er af og til store trafikale problemer forbundet med de løb, der holdes. Og det er det, der er problemet. Det er en risiko, man løber, og risikoen er meget stor for, at vi spærrer for transporten mellem centrale landsdele i Danmark – en transport, som vi ellers har brugt mange milliarder af kroner på at bygge bro for kan finde sted, løber vi en meget stor risiko for at spærre for på grund af disse løb.
Kommentar:  Det er jo fuldstændig korrekt, som det også bliver fremført her, at den nuværende midlertidige grænsekontrol er baseret på en henstilling fra Rådet, som jo så er baseret på et forslag fra Kommissionen. Men det betyder faktisk ikke, at Danmark uden sådan en henstilling fra Rådet ikke vil kunne opretholde grænsekontrollen, for det kan vi godt. Det er også klart nok, at der jo er et sæt fælles spilleregler på det her felt, som vi skal overholde, men det er altså i sidste ende ene og alene den danske regerings beslutning, om vi skal opretholde den midlertidige grænsekontrol.

Svar:  Tak. Hvis man kigger på den måde, som Frontex virker på i dag, så kan man se, at det jo ikke er dem, der som sådan er ude at håndhæve reglerne i marken. Langt den største del af de indsatser, som Frontex bruger ressourcer på, handler om noget andet. De sidder jo typisk, sådan som jeg har forstået det, i Polen og gennemfører et analysearbejde og laver research og risikoanalyse og alt muligt andet – selvfølgelig til gavn for EU og for EU's fælles interesser. Men har det givet ministeren anledning til overvejelser af, om man skal få Frontex til at være mere end det, vi kender i dag? Frontex er i dag ikke nogen, som går ud og laver aktiv, opsøgende grænsekontrol som sådan. Hvordan ser regeringen på den del af det set i forhold til Frontex' videre arbejde?
Kommentar:  Det er jo sådan i Frederikshavn, hvor der bliver lukket den ene store virksomhed efter den anden, at det gør rigtig ondt på byen og det gør rigtig ondt på de folk, der kommer ud for det her. Og vi kan selvfølgelig ikke have, at vi, fordi vi har ubalance i vores samfund og strukturer, og fordi vi har arbejdsløshed, så ikke kan klare beredskabet. Deroppe i Vendsyssel siger de altid: Hvor kan vi spare henne? Og når de har snakket om det, siger de: Hvem skal betale? Og når forsvarsministeren nævner Finansministeriet i den her forbindelse, tror jeg, det er, fordi det måske kunne koste nogle penge. Sagen er jo den, at det ikke koster nogen penge; det er en gratis omgang at sørge for, at de deltidsbrandmænd kan passe deres arbejde. Det er sådan set det allerbedste at beholde dem, man har, i stedet for at bruge penge på at uddanne nogle nye, som så også bliver fyret fra deres arbejde. Jeg tror ikke, der findes nogen mennesker i Danmark, der forstår, hvad problemet skulle være i at løse det her. Og det er ikke mig, der har sat en dato på for, hvornår det her skulle løses, det er udelukkende regeringen selv, og vi har for længst passeret den 1. oktober. Er det ikke rigtigt?

Svar:  Jo, på min kalender er vi også lidt længere fremme end den 1. oktober. Jeg kan i øvrigt godt genkende herre Bjarne Laustsens måde at omtale penge på; jeg tror, det er lidt det samme i Vestjylland som i Nordjylland. Jeg har prøvet at besvare herre Bjarne Laustsens spørgsmål. Og jeg vil igen over for herre Bjarne Laustsen udtrykke min respekt for de deltidsbrandmænd, der er i Danmark, og at de stiller sig til rådighed for det samlede beredskab og gør vores dagligdag tryg, og med baggrund i det vil jeg så sige, at jeg vil følge det her nøje. Jeg vil se på, hvor mange der kommer i klemme, og jeg vil sige til herre Bjarne Laustsen, at den arbejdsgruppe, som har færdiggjort sit arbejde, er udtryk for, at det også er noget, der har regeringens bevågenhed. Og så vil jeg igen slutte af med at henvise nogle af herre Bjarne Laustsens spørgsmål til min kollega i Beskæftigelsesministeriet.
Kommentar:  Hvad betyder det så? Betyder det, at der ikke kommer nogen kinesere efter den her aftale? Fysiske personer er jo i modsætning til juridiske personer. Men betyder det så, at det her skal forstås på en sådan måde, at der ikke kommer nogen kinesere overhovedet? Hvad er det for nogen arbejdstagere, man taler om, hvis det ikke er fysiske personer? Er det robotter, eller hvad?

Svar:  Jeg håber, at herre Morten Messerschmidt lytter til, hvad jeg svarer, fordi det har jeg givet svar på en gang. Det er, fordi aftalen ikke handler om fri bevægelighed for arbejdskraft, men derimod om at fremme investeringer. Derfor er bestemmelserne netop indskrænket til investors koncerninterne udstationeringer for en snæver gruppe af højt kvalificeret personale, hvor der er tale om midlertidige ophold. Formålet er således  ikke  at åbne adgangen til arbejdsmarkedet, som jeg også nævnte før. Jeg skal lade være med at gentage mig selv, men det har jeg sagt et par gange nu. I øvrigt vil jeg i forhold til de pågældende personalekategorier henvise spørgeren til udlændinge- og integrationsministeren.
Kommentar:  Jeg kan jo bekræfte, at antallet af kontanthjælpsægtepar er steget med 40 procent under den her regering, og at antallet af kontanthjælpsmodtagere generelt er steget med 20 pct.; det er så i øvrigt sket, samtidig med at vi har haft en stor stigning i østeuropæisk arbejdskraft i Danmark – intet ondt sagt om dem, men dog et vidnesbyrd om, at der er arbejdspladser, som besættes. Det kan jeg bekræfte. Jeg kan bekræfte, at en flygtningefamilie på kontanthjælp har fået en samlet indkomstfremgang på 10.000 kroner om måneden under den her regering, og at en kontanthjælpsfamilie med børn har fået fordoblet deres rådighedsbeløb. Det kan jeg bekræfte. Og så kan jeg forstå, at regeringens politik er den, man har gennemført, og at det, vi så engang skal til valg om, er det, man har gjort, kontra det, man skal gøre. Vi synes, vi skal gøre noget mere end det, vi har gjort. Vi synes, at 6 kroner i gevinst i timen er for småt, og det undrer mig, at jeg ikke kan få statsministeren til overhovedet at forholde sig til det, altså. Derfor spørger jeg bare, ja, det bliver vel så måske for næstsidste gang – det bliver for sidste gang, hvis jeg får et svar: Er statsministeren tilfreds med, at mennesker, der flytter sig fra kontanthjælp og tager et forefaldende arbejde til en relativt lav løn, men dog overenskomstdækket, har en gevinst på 6 kroner i timen? Er det godt nok?

Svar:  Hvorfor er det, at Venstre ikke bare vil sige, at det er 1.000 familier, vi snakker om? Det er 1.000 familier, som har lige præcis den her indkomstsituation, som Venstre har beskrevet i stort anlagte kampagner. Og hvorfor er det, Venstre ikke bare stille og roligt vil indrømme, at det var forkert, når man sagde, at det ikke kunne betale sig at arbejde? For det kan betale sig at arbejde. Vi har netop gjort noget ved det, sådan at det skal kunne betale sig at arbejde. Det er derfor, vi har gennemført en skattereform; det er derfor, vi har gennemført en anden modregning i forhold til kontanthjælp, hvis man får et arbejde. Vi har jo netop sikret, at det i højere grad i dag kan betale sig at arbejde, end dengang herre Lars Løkke Rasmussen var statsminister. Så det er en problemstilling, der optager os. Og i modsætning til herre Lars Løkke Rasmussen har vi haft lejlighed til at gøre noget ved det i de sidste 3½ år, og i modsætning til herre Lars Løkke Rasmussen har vi haft planer, gennemført dem, men det, vi ikke kan få fra herre Lars Løkke Rasmussen, er en helt almindelig politik. Læg politikken frem, Venstre! Det ville klæde jer.
Kommentar:  Tak for svaret, minister. Da jeg var minister, gik jeg meget op i ikke at udvide den magt, som staten har med sit magtmonopol – opkrævning af skat er noget af det mest indgribende, man kan lave – men at varetage borgernes interesser. Og der kan jeg så forstå på ministeren, at borgerne, altså folk, der ejer en privat ejendom, er man ikke optaget af. De skal bare stille sig til rådighed, og så kan de få lidt kompensation – ikke erstatning, men kompensation – og så kommer staten bare buldrende. Og jeg vil gerne spørge igen, minister: Mener ministeren virkelig, at det er rimeligt, når man køber en ejendom og man vil leje den ud, at hvis den har en vis størrelse, så kommer staten og skal bestemme, hvem der skal bo til leje? Er det rimeligt?

Svar:  Altså, hvis spørgeren gik ind til sit ministerjob med den opgave at afskaffe staten, så er det jo ikke gået voldsomt godt. Men man er selvfølgelig heller ikke forpligtet ud over sine evner. Så vidt jeg ved, bliver der stadig opkrævet skat indimellem i det her land. Men grundlæggende set er der en regulering af vores udlejningsboliger. Det har der altid været; det er der fortsat. Jeg har ikke hørt, at Venstre er interesseret i at afskaffe den regulering, for det fungerer jo meget godt, ligesom det gør i de fleste andre vestlige lande. Og jeg tror også, at man tager fejl, hvis man kun ser borgernes som dem, der ejer ejendommene; jeg tror sådan set også, at dem, der bor i ejendommene og har brug for at få boliger, er borgere lige så vel som dem, der ejer ejendommene.
Kommentar:  Først og fremmest skal man tænke over, at Glostrup ikke er et hvilket som helst hospital. Der er specialister i neurologi, netop det, det handler om. Derfor er patienten også indlagt på den afdeling, når der sker nogle attakker, og ikke på Roskilde, som hun jo er tættest på. Glostrup er jo et specialiseret sygehus på det område her, så det er jo ikke hvilke som helst læger, men speciallæger, der har med den her sygdom at gøre i forvejen. Så det er jo ikke en hvilken som helst læge på en medicinsk afdeling. Det, jeg også vil spørge ministeren om her, er: Er det ikke en skævvridning? Vi taler tit om lighed i sundhed, og her handler det om lighed for de her patienter, der ikke har ressourcer til selv at få kørsel til Rigshospitalet, ikke har økonomiske ressourcer til bare at kunne tage en taxa. Vedkommende skal selv betale en del af den her kørsel. Er det ikke en skævvridning, at vi netop ude i lokalsamfundene øst for Storebælt kun har et sted, som hedder Rigshospitalet?

Svar:  Jeg er fuldstændig enig i, at Glostrup ikke er et hvilket som helst sted. Det er et højt specialiseret, dygtigt hospital. Men det ændrer ikke ved, at Sundhedsstyrelsen, for så vidt angår det her speciale, har besluttet, at behandlingen foregår på Rigshospitalet, i Odense, i Århus og i Aalborg. Så må vi ikke ud fra nogle geografiske betragtninger begynde fra politisk hold at sige, at de specialer skal foregå andre steder, for så udvander vi hele specialeplanlægningen, og dermed udvander vi den høje kvalitet. Så spørger fru Liselott Blixt, om det ikke er udtryk for en skævhed. Jeg anerkender, at folk, der bor langt væk fra de her specialiserede sygehuse, har længere afstande end dem, der bor tæt på. Men det at have nogle specialiserede sygehuse, der kan behandle alle borgere, er simpelt hen forudsætningen for at give alle danskere en behandling af den høje kvalitet. Ellers ender det med, at vi bilder hinanden noget ind. Og lad mig være lidt fræk og sige det på en lidt provokerende måde: Hvis vi nu bare stabler en stak mursten og skriver sygehus på dem og tror, at alt, hvad der foregår derinde, er lige så godt som det, der foregår på Rigshospitalet, så er det ikke rigtigt. Det her er et så højt specialiseret område, at vi er nødt til at have nogle færre matrikler, og derfor kan vi ikke gøre det alle steder. Men den pågældende patient, som har problemer med at komme frem, står over for et andet problem. Så må vi hjælpe den pågældende patient i den konkrete situation til at komme ind det bedste sted. Men vedkommende skal ind det bedste sted. Behandlingen skal ikke flytte derud.
Kommentar:  Vi går til afstemning om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte: 58 (V, DF, KF og LA), imod stemte: 2 (EL), hverken for eller imod stemte: 50 (S, SF og RV). Lovforslaget er vedtaget og bliver sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Fru Karina Lorentzen Dehnhardt beder om ordet som ordfører. Værsgo.
Kommentar:  Tak for svaret. Som forsvarsministeren ved, har jeg gentagne gange i den ene uge efter den anden spurgt en anden kompetent minister på området, nemlig beskæftigelsesministeren, fordi jeg jo synes, at der var en oplagt mulighed her for at ændre det. Men man har også fra den side sagt, at man er meget optaget af det, og at det ligger dem på sinde og sådan noget. Jeg synes jo bare, at hvis det er en sag, der ligger regeringen så meget på sinde, kan det ikke passe, at der skal gå fra maj og indtil nu, uden at der er sket noget. De kosmetiske ændringer, der skete i finanslovforhandlingernes sidste time, ændrer overhovedet ikke noget ved det grundlæggende problem, og det kan jeg høre på forsvarsministeren at han er fuldstændig enig i. Så vi skal have fundet ud af, hvordan vi kan løse den her sag, således at vi ikke kommer til at stå i den situation, at den stigende ledighed og de problemer, som regeringen selv har skabt ved at tage deltidsbrandmændene med ind under de supplerende dagpenge, gør, at når de så mister deres fuldtidsarbejde, kan de ikke fortsætte med at være brandmænd. Selv om vi mangler brandmænd, vil der altså komme til at afgå brandmænd i de kommende uger, fordi de falder for 30-ugers-reglen. Jeg vil tro, at det koster op mod 100.000 kroner at uddanne en ny brandmand. Så det, man har afsat, er peanuts. Det er jo også sådan, at hvis brandmændene forlader jobbet, så rygtes det i kredsen, at det altså ikke duer at fortsætte, hvis man mister sit arbejde. Det vil være en uoverstigelig barriere for, at vi kan få nogen til at gå ind i det her livsvigtige arbejde. Alternativet vil være, og det håber jeg at ministeren er enig i, at vi er nødt til at ansætte folk på fuldtid. Det vil blive rasende dyrt for det samlede beredskab. Vi har en god og en billig ordning. Folk er meget motiverede, og folk er glade. Virksomhederne giver dem fri, når der er behov for det. Så jeg forstår simpelt hen slet ikke, at man vil have sådan en underlig regel, der gør, at de ikke kan fortsætte deres arbejde.

Svar:  Jeg er fuldstændig enig med herre Bjarne Laustsen i, at vi har en god og en billig model. Det er således, at en deltidsbrandmand skulle erstattes af, jeg tror, det er 7,4 fuldtidsbrandmænd, ifald man ikke kunne finde deltidsbrandmænd. Derfor skal herre Bjarne Laustsen også tage den arbejdsgruppe, som er nedsat af regeringen med Finansministeriet for bordenden, som udtryk for, at det er et problem, vi tager alvorligt. Når der også i konklusionen står, at vi skal følge det her problem nøje, kan herre Bjarne Laustsen være fuldstændig forvisset om, at det vil jeg som ansvarlig for redningsberedskabet gøre, for jeg ved, hvad det betyder ude i kommunerne, hvor man ikke har råd til at have fuldtidsansatte brandmænd, men hvor man er i stand til at have deltidsansatte brandmænd. Derfor er der også afsat den her pulje på 2 million kroner Vi følger sagen nøje, og jeg føler mig overbevist om, at herre Bjarne Laustsen nok skal følge sagen til dørs, hvis ikke her, så i hvert fald over for en af mine kollegaer.