Kommentar:  Ministeren giver udtryk for, at reglerne er fulgt, og det er jeg sådan set fuldstændig enig med ministeren i. Det er netop det, der er problemet, altså at reglerne er forkerte her. Jeg står med netop et svar på et spørgsmål stillet til Lyngby-Taarbæk Kommune – vi skal være opmærksomme på, at det jo altså er en konservativt styret kommune – hvori kommunen selv sort på hvidt fremlægger, hvordan de i hvert fald opfatter det her, og hvordan de regnskabsmæssigt og budgetmæssigt konterer de her ting. Der giver de altså udtryk for, at det forhold, at de i løbet af sidste år har haft færre, som har valgt privat hjemmehjælp, gør, at de rent faktisk sparer penge, som de budgetterer som en besparelse. Så hele den regnskabsmæssige forståelse, der er i den konservativt ledede Lyngby-Taarbæk Kommune, er altså, at det er dyrere at vælge privat, end det er at vælge offentligt. De har så også sat nogle timepriser op, hvor de simpelt hen skriver, hvad timen koster. Det, de giver udtryk for, er, at i deres timepris, også til det kommunale, er altså det, der hedder overhead, administrationsomkostninger, regnet ind. Tager vi det, man kalder praktisk hjælp, så koster det i offentligt regi 285 kroner, mens det i privat regi koster 312 kroner Tager man personlig hjælp på hverdage, koster det i offentligt regi 343 kroner, men det koster altså 370 kroner, hvis det er privat. Og så fremdeles. Det, man regner sig frem til, er, at der i gennemsnit er en forskelsbehandling på 30 kroner per time. Regner man så lidt på det, kan man sige, at der altså er 50.000 hjemmehjælpstimer i Lyngby-Taarbæk Kommune på 1 år.  Hvis vi ganger det op, får vi altså 1,5 million kroner, som man bruger om året på overbetaling. Det svarer altså til over 4.000 hjemmehjælpstimer, som man kunne have fået i stedet for at bruge penge på at betale ekstra. Jeg har også set ministerens svar, hvori hun siger, at kommunernes overhead ikke er regnet med. Men det er altså den måde, som alle kommuner gør det her op på. De konterer det, så det er dyrere med det private frem for det offentlige, og de giver udtryk for, at administrationen også er medregnet i deres pris. Det må ministeren altså forholde sig til. Så der er en forskelsbehandling på i gennemsnit 30 kroner per time.

Svar:  Jamen jeg bliver altså nødt til bare at gentage det, for jeg tror virkelig, at det her meget beror på en misforstået opfattelse af reglerne på det her område. For de private leverandører bliver altså afregnet til en pris, der fuldstændig svarer til, hvad det koster den kommunale leverandør at levere hjælpen. Der ligger jo heri, at kommunen netop kender sine omkostninger og tilpasser sine priskrav til de faktiske omstændigheder. Der kan for eksempel ske effektiviseringer, eller at kommunen ændrer i sine kvalitetsstandarder, og hvis flere borgere så vælger en privat leverandør, vil det naturligvis jo også komme til at betyde, at kommunen så må tilpasse sin egen leverandørvirksomhed. Og det gælder jo netop også de administrative udgifter, som der er ved at skulle levere hjælpen. Så man kan sige, at tilpasser kommunen sin leverandørvirksomhed til for eksempel tilvæksten af private leverandører, sådan som reglerne jo helt klart foreskriver man skal gøre det, vil der altså ikke være tale om stigende omkostninger. Det er altså min klare forventning, at det også er i kommunernes interesse, at hjemmehjælpen organiseres så omkostningseffektivt som overhovedet muligt.