Kommentar:  Der er jo et punkt, hvor der gælder et andet regelsæt, men det er ikke noget, der er vedtaget nogen steder. Det er et regelsæt, som sådan set hviler på, at når vi siger noget, gennemfører vi det også. Jeg kvitterer da for, at statsministeren i sin tidligere egenskab af formand for oppositionen fremlagde en plan før valget, men jeg vil altså ikke kvittere for den måde, man så håndterede det på efterfølgende. For stort set alt det, der ikke skulle blive til noget, dagpengereform og efterlønsreform, blev til noget alligevel. Stort set alt det, der skulle blive til noget, betalingsring, to lærere i samtlige klasselokaler, en guldregn over landets kommuner og fædreorlov, blev ikke til noget. Man har ført en helt anden politik. To ud af tre af landets kommuner har i dag mindre at drive kommune for, end da jeg var statsminister. Og så forsøger man at slå sig op på, at man er den offentlige sektors store beskytter – efter man har reduceret den, efter man har gjort Danmark fattigere med 5.500 kroner mindre per indbygger. Så hvis vi skal blive i det spor, vil jeg da gerne høre, om statsministeren, hvis statsministeren bliver genvalgt, vil udstede en personlig jobgaranti til alle de ansatte i den offentlige sektor. Det må jeg forstå er det, man styrer efter. Jeg spurgte sådan set bare helt stilfærdigt til, hvornår regeringen fremlægger de her vækstinitiativer, så vi kan forhandle om dem, men nu er det så blevet til »hvis der bliver vækstforhandlinger«, fordi man er optaget af andre ting. Det her er ikke på nogen måde en kønspolitisk bemærkning, men jeg vil da bare sige, at jeg godt kan multitaske. Altså, vi kan godt håndtere hele diskussionen om Syrien – jeg vender tilbage til den om et øjeblik – men vi kan sådan set også godt håndtere den udfordring, at vi for eksempel har et dansk landbrug, der er ved at blive tvunget i knæ, og hvor visse landmandsfamilier er nødt til at gå fra hus og hjem; at vi kommer baglæns ind i 2015; at regeringen otte gange har nedjusteret vækstskønnet; at Danmark er blevet et fattigere land, siden statsministeren blev statsminister; at der helt åbenlyst er brug for, at der bliver taget nogle vækstinitiativer. Selv om der er et valg lige rundt om hjørnet, møder vi gerne op. Det kræver, at vi får en invitation, og jeg spørger sådan set bare til, hvornår vi kan påregne at få den.

Svar:  Først og fremmest undrer det mig såre, at herre Lars Løkke Rasmussen, som så gerne vil være statsminister i Danmark, bruger sin tid på at tale dansk økonomi nederst Jeg forstår det ganske enkelt ikke. Det går bedre i Danmark. Det er rigtigt nok, at vi var nødt til rette op på økonomien, for det var snarere reglen end undtagelsen, at man under den borgerlige regering ikke havde styr på budgetterne. De skred dengang. Men det har vi fået nu. Hvis jeg tager fejl, må herre Lars Løkke Rasmussen jo endelig rette mig og give mig nogle år, hvor man egentlig holdt sine egne budgetter. Hvilke år det var, kunne være interessant at få at vide. Man holdt ikke sine egne budgetter. Hvordan går det så nu? Nu er vi ved at få fremgang. Vi har haft fremgang i fem kvartaler med vækst. Det er godt. Der er udsigt til, at vi får mere vækst i år. Der er færre, der mangler et arbejde. Ledigheden er gået ned, beskæftigelsen er gået op. Hvis vi bare kigger på tiden fra foråret 2013, kan vi se, at der er 20.000 flere, der er kommet i beskæftigelse. Er det dårligt for dem? Nej, det er en rigtig god nyhed. Danmarks konkurrenceevne er styrket. Virksomhederne har fået mere at lave. Eksporten er steget. Boligmarkedet har det bedre. Der er fremgang. Hvorfor er det, herre Lars Løkke Rasmussen ikke er parat til at anerkende, at danskerne stille og roligt har kæmpet sig fri af krisen? Vi er ikke helt ude af den endnu, vi har ikke en selvbærende økonomi, men i kraft af en god økonomisk politik og af at danskerne er flittige og arbejder meget, er vi faktisk ved at komme ud på den anden side. Hvorfor er det, herre Lars Løkke Rasmussen har sådan en lyst til at tale Danmark og danskerne ned?