kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Jamen jeg deler slet ikke ministerens opfattelse, og jeg vil gerne illustrere det med nogle eksempler. Hvis man nu er en 15-årig Anna, som har opdaget, at der er et uønsket billede af hende på Facebook, og gerne vil fjerne det, hvad gør man så? Man kan gå ind på IT- og Telestyrelsens hjemmeside, så skal man klikke ind på det, der hedder sikkerhed, så skal man under sikkerhed klikke på det, der hedder digital sikkerhed, så man finde det, der hedder børn plus sikkerhed, og under børn og sikkerhed skal man gå ind og klikke på det, der hedder webetik for børn, og under webetik for børn står der ingen steder, hvad man skal gøre, hvor man kan henvende sig, om man eventuelt kan ringe til nogen. Det står der ikke nogen steder. Det samme kan jeg sige i forhold til Datatilsynet. Igen: 15-årige Anna vil gerne fjerne et billede. Her skal man ind på Datatilsynets hjemmeside under borger, under børn og unge, og så skal man ind på det, der hedder »Hvordan får jeg fjernet noget på nettet?« Her er det heller ikke nogen kontaktinfo eller noget som helst, og det kan da ikke passe, at det er de samme informationer og den samme vejledning og rådgivning, som ministeren mener det her er. Når man ser på den norske hjemmeside, er det en meget enkel og overskuelig side med personer, informationer, kontakt, en chathjemmeside og en e-mail-adresse. Synes ministeren ikke, det er meget bedre?

Svar:  Der er mange måder at sikre formidling af denne rådgivning og vejledning på. Men jeg vil fastholde, at det, som forslaget ligesom lægger op til, altså at få oprettet et nyt domæne, ser jeg ikke noget behov for, især ikke når vi har fået koblet henholdsvis IT- og Telestyrelsens og Datatilsynets hjemmesider yderligere sammen. Og så må jeg lige sige, at der altså er oplysninger om kontaktinfo på begge sider.
Kommentar:  Ministeren siger, det er vigtigt, at det skal kunne betale sig at arbejde, og at kommunerne også skal påtage sig deres del af det her løft, men det er bare lidt svært, når kommunerne i forvejen er så økonomisk presset, som de er. Men jeg skal igen referere til Bedre Psykiatris blandt andet høringssvar i forhold til det her med kontanthjælpsloftet, som de jo ikke er specielt begejstrede for, fordi de mener, at det netop ikke kun er arbejdsløshed, der er et reelt problem, men at der også er en udfordring på sociale og helbredsmæssige områder. Ofte rammer det så også hele familien – det er ikke bare den enkelte, men hele familien. Især i forhold til børn viser forskningen faktisk, at hvis den ene forælder er ramt af en psykisk sygdom, er der en større risiko for, at barnet senere i livet, når det bliver ældre, får psykosociale problemer. Så hvis vi prøver at stresse en psykisk syg i arbejde, medvirker vi faktisk til, at der på sigt bliver endnu flere, der kommer i en psykisk sårbar situation. Så jeg vil bare spørge: Er det måden at løse problemet på? Tror man, at hvis man nu kan få folk hurtigt i arbejde, så skal det hele nok gå – når der i den anden ende er nogle, der faktisk bliver berørt og påvirket af det, for eksempel børnene?

Svar:  Altså, de dilemmaer, der bliver beskrevet her, er dilemmaer, som vi er meget opmærksomme på, og dilemmaer, vi tager meget alvorligt. Og jeg er enig i, at et meget væsentligt fundament for, at børn kan få et godt liv og undgå skævvridninger i deres liv, er, at deres forældre har et så godt fundament for deres liv som muligt. Jeg er opmærksom på, kan vi sige, at vi i behandlingen af psykisk syge – i al fald ofte i starten – er i en situation, hvor der kan være usikkerhed hos den enkelte om, hvad der er pres, og hvad der er hjælp. Vi er også opmærksomme på, at kommunerne har en forskellig evne eller kapacitet til at håndtere denne grænse. Målet med det hele er at hjælpe mennesker til et aktivt liv; det er ikke at gøre nogle mere syge eller give dem et dårligere fundament for deres liv.
Kommentar:  Hvad tænker ministeren så om, at en læge, og vi skal selvfølgelig have respekt for en læge og for lægens faglighed, på så kort tid kan komme med så voldsom en konklusion? Det synes jeg faktisk at det er. Vi kan godt være enige om, at der har været voldsomme forandringer for både børn og voksne, men når en læge så siger det her, kan man jo spørge, hvordan lægen kan vurdere det efter en kort konsultation, men omvendt kan man sige, at lægen selv har registreret, at der er flere og flere, der har behov for en lægeerklæring. Så der er måske et lille misforhold. Men vi bør vel tage det seriøst, når en fagperson komme med sådan nogle ret alvorlige udtalelser.

Svar:  Absolut, og vi bør tage de efterretninger, der kommer fra fagprofessionelle, alvorligt og også det, der kommer fra forældrene. Som sagt er der jo rigtig mange børn, der er glade for deres skolegang, men det betyder ikke, at det er okay, hvis der er et mindre antal, der mistrives. Som sagt er det jo sådan, at børn har brug for trygge rammer. De har brug for at vide, hvad der skal ske i løbet af skoledagen,  hvilke voksne der har ansvaret for dem, og at det er nogle af de samme voksne, der går igen i løbet af skoledagen.
Kommentar:  Må jeg ikke opfordre til, at vi – hvis der er nogle konkrete henvendelser, hvad jeg forstår der er, om nogle konkrete problemstillinger her – får sendt det over, for så vil jeg kigge på det, og så vil jeg meget, meget gerne reagere på det hurtigst muligt, for det skal jo være sådan, at der ikke er tvivl om det. Det her er jo nyt land for alle, og jeg kan ikke afvise, at der er nogle steder i nogle kommuner, hvor man har begået nogle fejl, men dem er jeg kun interesseret i at få rettet hurtigst muligt. Så jeg vil meget, meget gerne se de konkrete tilfælde, som spørgeren har, og dermed også handle på dem.

Svar:  Jamen det er da så enkelt. Ministeren kan jo sende et brev ud til kommunerne om, at plejeboliggarantien altså ikke er trådt ud af kraft, og at håndværkere har adgang til plejeboliger, hvis de skal renovere. Selvfølgelig skal de følge de retningslinjer, der er på området. Men det kan jeg så forstå at ministeren ikke vil. Ministeren vil først have nogle eksempler fremsendt, fordi ministeren åbenbart ikke tror, at der er udfordringer på det her område. Det enkleste ville da være at præcisere over for kommunerne, at plejeboliggarantien skal opretholdes, og at håndværkere har adgang til at renovere plejeboliger.
Kommentar:  Men problemet er jo, som jeg også nævnte i mit første spørgsmål, at mange af de initiativer, som ministeren nu nævner, ikke løser det grundlæggende problem. Altså, vil ministeren for eksempel gøre det nemmere at udvise kriminelle asylansøgere? Jeg er med på, at der er muligheder for at udvise dem i dag. Vil ministeren sørge for, at det bliver nemmere at udvise kriminelle asylansøgere, og at politiet kan blive mere effektivt med hensyn til at udvise kriminelle asylansøgere? Vil man tage nogle initiativer der? Vil man tage nogle initiativer, hvor man for eksempel opretter særlige centre, hvor de pågældende personer, som man ved skaber ballade, som man ved begår kriminalitet, kan være, og hvor de, hvis ikke de kan udvises, så er under bevogtning og ikke må forlade stedet? De skal simpelt hen være der og skal ikke rende frit rundt i samfundet. Vil man det? Eller vil man tage nogle initiativer, der begrænser asyltilstrømningen til Danmark? Vil man det? Det er nogle af de forslag, vi har fra Dansk Folkepartis side, og de vil løse problemet, de vil kraftigt minimere problemet. De initiativer, som ministeren her lister op, tager ikke grundlæggende fat om det problem, der er, nemlig at der kommer rigtig mange asylansøgere til Danmark, og at der desværre er nogle af dem, som misbruger vores asylsystem til at begå kriminalitet.

Svar:  Altså, jeg tror, at jeg må sige til herre Martin Henriksen, at det ligesom er en postgang for sent. De her initiativer er sat i værk inden for de sidste 6 måneder. Jeg havde jo ikke nogen forventning om, at Dansk Folkeparti og herre Martin Henriksen her i dag ville sige, at det sandelig var rigtig godt, at regeringen nu har iværksat alle de her initiativer, men faktum er, at det er det, vi har gjort. Vi har iværksat målrettede initiativer for at løse nogle af de problemer, som der er. I forhold til at lave en opsplitning af centerstrukturen i modtagecentre og udrejsecentre er det jo noget, Røde Kors har peget på igennem lang tid. Det tror jeg også de gjorde under den tidligere regering, hvor Dansk Folkeparti var parlamentarisk grundlag. Der havde man jo haft mulighed for at gøre det. Det gør vi nu. Hvorfor? For at sikre ordentlige modtageforhold for dem, der reelt har behov for at være her, samtidig med at dem, der skal ud igen og ikke har noget opholdsgrundlag, netop kan komme ud igen. Sker der så noget i forhold til at gøre udsendelserne hurtigere? Ja, det gør der. Vi har lavet en fast track-ordning mellem Københavns Politi og Københavns Byret, som sørger for, at processen kører hurtigere end tidligere. Så der sker faktisk en hel masse, som jeg synes Dansk Folkeparti burde være tilfreds med.
Kommentar:  Det er jo ikke for ingenting, at min bekymring består, for det er knap 3 år siden, at ministerens forgænger i embedet, daværende – det var han på det tidspunkt – ordfører på området, herre Esben Lunde Larsen, var ude at foreslå, at Venstre, altså det parti, ministeren er medlem af, jo netop gerne ville have brugerbetaling på de videregående uddannelser. Og konsekvensen af det ville jo være, at færre unge overhovedet kunne uddanne sig årligt, hvilket i hvert fald ifølge Arbejderbevægelsens Erhvervsråd vil betyde tabt velstand og i øvrigt også færre penge i statskassen. Herre Esben Lunde Larsen sagde i øvrigt også dengang, at det da godt kunne være, at der ville være en social slagside, men at det måtte man tage med. Hvad er ministerens holdning til det, og hvad er der sket på de 3 år, siden Venstre åbenbart har ændret politik på området?

Svar:  Jamen nu tror jeg, at det bliver sådan en lidt pseudodiskussion, for det, jeg har sagt, er, at det ikke er regeringens politik at indføre deltagerbetaling på de ordinære videregående uddannelser, punktum. Så bliver jeg foreholdt nogle udtalelser fra en professor, som var inviteret til et uddannelsesmøde. Jeg synes, det er godt at søge inspiration udefra, og noget af det, jeg syntes var særlig interessant ved den inspiration udefra, var, hvordan man i England var lykkedes med at motivere unge til at gennemføre en uddannelse, til at være studieaktive og faktisk også gennemføre en uddannelse på meget højt niveau. Det er ikke, som fru Mette Reissmann hævder, gået ud over den sociale mobilitet endsige antallet af unge i England, der gennemfører en videregående uddannelse, i hvert fald ikke hvis man lytter til, hvad professoren sagde på uddannelsesmødet. Så på baggrund af de antydninger, som fru Mette Reissmann har, og de bekymringer, som fru Mette Reissmann giver udtryk for her, i henhold til hvad der er foregået i England, vil jeg blot anbefale fru Mette Reissmann at læse lidt nærmere i teksterne om, hvad situationen i England rent faktisk er, og hvad det har betydet for det engelske uddannelsessystem, at Tony Blair, som i øvrigt er partifælle med fru Mette Reissmann, i sin tid indførte deltagerbetaling på de videregående uddannelser i Storbritannien. I henhold til professor David Palfreyman har det ikke på nogen måde skadet den sociale mobilitet.
Kommentar:  Jeg vil godt bede ministeren bekræfte, at ministeren ikke kun gav den forkerte oplysning én gang, men flere gange i sit svar sidste onsdag. Jeg mener, det er helt åbenlyst, hvis man ser det, at det var en central del af argumentet, at man ikke behøvede direkte at implementere det, som Folketinget havde vedtaget, fordi det ikke var vedtaget, men kun var endt med en beretning. Det viser sig så at være forkert. Men jeg er meget glad for, at ministeren klart tilkendegiver, at det er ministerens hensigt at implementere B 165, fordi der jo i det beslutningsforslag ligger nogle stærke virkemidler i forhold til at komme illegal arbejdskraft i transportsektoren til livs og i forhold til at komme momssnyd og skattesnyd til livs. Jeg vil godt bede ministeren om at forholde sig til de enkeltelementer, der ligger i forslaget: Er ministeren enig i, at det vil være en god idé at stille krav om kvalifikationer, om økonomi og om uddannelse til de vognmænd, der kører med varebiler under 3,5 t?

Svar:  Jeg har jo nedsat et udvalg til at komme med bud på, hvad der er en god idé at gøre på det her område, og jeg forholder mig ikke til forskellige løsningsforslag, førend udvalget har barslet. I øvrigt tror jeg også, at ordførerne for andre partier gerne vil have inddraget den viden i udformningen af de krav, der skal gælde fremover. Det tror jeg vi alle sammen er tjent med at man gør.
Kommentar:  Det er jo meget godt, hvis man kan komme ind som følge af den fleksibilitet, men det har jo også kun været få ad gangen. Problemet er jo, at rigtig mange også har behov for at komme ud i kommunerne for at få data og lave interviews – alt det, man ikke har kunnet under covid-19. Hvis man har villet undersøge planteforhold i Nicaragua, har man ikke kunnet rejse. Der er rigtig mange ting, som er meget besværlige. Så det er ikke kun noget med, at man kan have lidt fleksible rammer. Selvfølgelig er det godt med den fleksibilitet, og at der er en kattelem til dem, men der er virkelig nogle, der bliver seriøst forsinket. Så vil ministeren afsætte midler, så de kan hjælpes igennem deres forskning? Tak.

Svar:  Jamen ud over at vi har sat penge af til at medfinansiere forlængelse af en række forskningsprojekter, har jeg også som minister rakt ud både til de offentlige forskningsfinansierende fonde og til EU om at vise fleksibilitet, hvilket de private fonde også har givet udtryk for at de ville, og staten og Akademikerne blev i april 2020 enige om en aftale, der gjorde det muligt for universiteterne at forlænge tidsbegrænsede forskerstillinger, hvis de blev forsinket på grund af corona. Og i forhold til genåbning har vi selvfølgelig også øje på det her. Igen: Det handler jo alt sammen om, at vi i fællesskab skal skabe nogle rammer, så man ude på universiteterne faktisk kan få forskningen igennem, for det vinder vi alle sammen på.
Kommentar:  Jeg tror, det er meget godt for spørgeren, at det ikke er en retssag, vi møder op i, så ringe forberedt som spørgeren er. Der er ikke nogen parcelhuse, som bliver omfattet af det her, men det er udlejningsejendomme med over 20 lejligheder, og hvis spørgeren havde haft noget at gøre med boligpolitikken, ville spørgeren også vide, at der jo allerede på andre områder er en indskrænkning i, hvem man må leje ud til. Hvis man for eksempel lader en lejlighed stå tom, har kommunen ret til at gå ind og kræve lejligheden udlejet, også efter anvisning af kommunen i sidste ende. Hvis en lejer gerne vil bytte med en anden lejer, har man også mulighed for at gå uden om ejerens ret til at anvise folk. Så det er allerede på flere områder praksis, om det så bliver betragtet som kommunisme eller ej.

Svar:  Jeg ved godt, at parcelhuse ikke er omfattet; jeg sagde,  hvis  man boede i et parcelhus, og man skulle tvinges til at udleje, så ville man kunne forstå det. Det var bare sådan for at sætte tingene i perspektiv, så ministeren kan forstå problemets omfang. Jeg er udmærket klar over, at boligreguleringsloven giver mulighed for, at man kan sætte en ind i et tomt lejemål. Men det har man jo som ejer af ejendomme et meget nemt svar på: Man kan jo så bare leje den ud til en anden, men en, som man selv har besluttet sig for hvem er. Så det ændrer altså ikke ved, at regeringen nu vil beslutte, hvem en privat udlejer skal udleje 10 procent af sine lejligheder til, og det  er  et indgreb i den private ejendomsret.
Kommentar:  Man kan jo i hvert fald sige, at herre Jens Peter Vernersen ikke har høje tanker om sine egne partifæller i Region Midtjylland. Det, herre Jens Peter Vernersen står og siger her, er jo, at herre Jens Peter Vernersens partikollega herre Bent Hansen plus de socialdemokratiske medlemmer i Region Midtjylland misrøgter deres embede og bevidst fører en politik, der skal skade de mennesker, der bor i Nordvestjylland. Det synes jeg da er en helt urimelig kritik at komme og fremføre mod mig. Jeg fortæller, at vi har fundet ekstra penge. Vi lægger stor vægt på, at der er et betryggende beredskab. Det burde herre Bent Hansen og Socialdemokraterne i Region Midtjylland jo af sig selv have sørget for, må jeg sige til herre Jens Peter Vernersen. Så derfor må jeg sige, at jeg næsten aldrig har oplevet et større hykleri end det, jeg er vidne til nu.

Svar:  Ja, det er jo noget af det samme, for det er også dybt alvorligt, og det er: Var det i overensstemmelse med den indgåede finanslovaftale, at borgerne i det nordvestjyske efter Region Midtjyllands besparelsesforslag nu får op til 100 km til en fødeafdeling?
Kommentar:  Det er jo en af de ting, som vi sætter virkelig meget pris på, altså at man tager den slags sager op og går dem igennem og så sørger for, at man får hjemsendt folk, som ikke har nogen grund til at være her længere. Det er enormt vigtigt, og det er derfor, at den her ordning er forkert – i hvert fald hvis man ønsker at bevare Danmark dansk og undgå, at vi bliver et land, hvor arbejdskraftindvandring er en mulighed, altså at migranter kan søge til Danmark, fordi de vil kunne se, at de vil kunne blive her på længere sigt, hvis de tager et job. Det er jo ikke det, der er meningen med en nationalstat, det er jo ikke den måde, man beskytter sin befolkning på.

Svar:  Jo, men når jeg nu kan se, at ud af dem, der har fået inddraget deres opholdstilladelse, er det mellem 1 og 2 procent, der har haft fast arbejde det samme sted de seneste 2 år – det er virkelig, virkelig få – så forstår jeg helt ærligt slet ikke bekymringen. Det her er folk, der står op hver morgen og går på arbejde og betaler deres skat, og lige så længe de er i beskæftigelse, har de mulighed for at være i Danmark. Den tidligere borgerlige regering ønskede jo at udvide adgangen til erhvervsordninger ved at sænke beløbsgrænsen og udvide positivlisten. Det her er et miniatureskridt i den retning, og det er et fornuftigt skridt, for det er folk, der er i beskæftigelse, og det må Dansk Folkeparti da også kunne bakke op om.
Kommentar:  Det, der jo er problemet her, er, at der igen bliver lagt to præmisser ind, som ikke passer. Altså, det gælder den præmis om, at der er noget, han eller hun – forstået som ministeren – gerne vil gøre. Det, der var sagen i covid-19-udvalget, var jo ikke, at man gerne ville gøre det. Og så er der den anden præmis, at hvis man som minister bliver præsenteret for spørgsmålet, og der bliver sagt, at vi ikke er sikre på, der er lovgivning, skulle man sige, at det skal vi ikke have afklaret. Det, der sker i covid-19-udvalget er jo præcis, at man siger, at det her skal vi have afklaret, at måtte situationen, som vi ikke har taget stilling til, opstå på et eller andet tidspunkt, skal vi lige huske at få det afklaret. Derfor er præmisserne for spørgsmålet om bevidst uvidenhed efter min bedste overbevisning ikke rigtig.

Svar:  Så fjerner vi alle præmisserne, der har relevans for både den her sag og for andre tænkte sager, og så spørger vi helt generelt: Er justitsministeren enig i, at det element af ministeransvarlighedsloven uden for forsætsgraderne, herunder den grove uagtsomhed, også indbefatter en situation, hvor en minister får en advarsel om, at der muligvis ikke foreligger hjemmel, men vælger at sidde advarslen overhørig og køre igennem med sin vilje? Det behøver ikke at være Justitsministeriet, vi taler om; det kan være et hvilket som helst ministerium, en hvilken som helst minister og en hvilken som helst tænkt situation, men at det, at man fejer en advarsel til side, klart er grov uagtsomhed.
Kommentar:  Det er jo tankevækkende, så meget tid vi bruger på at debattere frokostmåltidet i daginstitutionerne, og jeg gentager med glæde, hvad jeg har sagt rigtig, rigtig mange gange: Der er jo ikke tale om centraliserede, vakuumpakkede leverpostejmadder, om end oppositionen har brugt uendelig meget tid på netop at skabe dette skræmmebillede i hovedet på bekymrede forældre – bekymrede forældre, som skal lægge øre til, at man virkelig bruger så meget krudt på at få det til at lyde, som om det her simpelt hen bliver forfærdeligt. Jeg har de seneste to måneder besøgt en række daginstitutioner rundtomkring i landet, som er rigtig godt i gang med at starte på at få tilbudt et sundt frokostmåltid til hele institutionens børn, og jeg kan love fru Line Barfod, at jeg har talt med mange forældre, som, om end lidt røde i kinderne, har sagt: Vi var lidt bekymrede til at starte med, men hold da op, hvor er vi glade for, at vores børn får mad i daginstitutionen, at det simpelt hen nu bliver en del af kerneydelsen, når man går i daginstitution i Danmark, at så får man altså også serveret et sundt frokostmåltid.

Svar:  Jeg får masser af henvendelser fra forældre, som er dybt oprørte, især forældre til børn i de institutioner, hvor børnene hidtil i hvert fald nogle gange om ugen har fået et godt måltid mad, som blev lavet på stedet. For de fleste forældre og de fleste ansatte i vuggestuer og børnehaver er det nemlig afgørende, at det foregår på stedet, at det er frisklavet mad, og at børnene i et vist omfang kan være med til det. Men det er bare det, der ikke er penge til i rigtig mange kommuner, og her bliver det i stedet de centralsmurte, vakuumpakkede madpakker, og det er det, som jeg mener i den grad er et udtryk for den centraliserede tankegang fra regeringens side om, at man skal komme med en standardløsning i stedet for i høj grad at lade det være op til daginstitutionerne selv at finde løsningerne og sørge for, at der er penge, for der er jo ikke fulgt penge nok ud til kommunerne til at sikre, at man kan lave de nødvendige ombygninger til køkkener og så videre Det sidste, jeg lige kan høre, er: Mener ministeren også, at modulordninger er udtryk for, at man tager hensyn til et godt børneliv, eller er de udtryk for, at der primært er fokus på at opbevare børnene, mens forældrene er på arbejde?
Kommentar:  Jeg havde intet hørt fra Frederikshavn Kommune. Der var tilgået ministeriet et par bemærkninger, et par linjer om nogle tekniske udfordringer i forhold til projektet. For mig var det meget vigtigt, at kommunen var opmærksom på, at der var mulighed for at gøre indsigelse. Og på den baggrund var det også naturligt, at min særlige rådgiver var i kontakt med Venstres bagland, herunder også kommunalbestyrelsesmedlemmer. Det synes jeg kun er naturligt, altså at man kontakter kommunalbestyrelsesmedlemmer for at spørge ind til: Hvordan har processen kørt i forbindelse med de her kystnære vindmøller? Har I hørt om det? Er I opmærksomme på, at der er mulighed for at gøre indsigelse i forhold til det her projekt? Det er helt afgørende for regeringen og for mig, at der er folkelig opbakning til de her projekter. Jeg oplever en række steder i landet, helt aktuelt ved Lillebælt og ved den jyske vestkyst, hvordan nogle af de her projekter giver enorm folkelig modstand, og hvordan det faktisk har alvorlige konsekvenser i forhold til befolkningens opbakning til den grønne omstilling.

Svar:  Men det er jo sniksnak. Altså, jeg spørger helt kontant. Nu siger man så, at det er den særlige rådgiver, der så lige særligt har udvalgt Venstres bagland, og al respekt for Venstres bagland og kommunalbestyrelsesmedlemmer i Frederikshavn. Men jeg spørger bare, hvorfor man ikke gik direkte til borgmesteren og bad om at høre, hvorfor de ikke har skrevet, og hvorfor de ikke har gjort dit og dat. Der tegner sig jo et mønster, og kan ministeren benægte, at embedsmænd også har kontaktet lokale pressefolk for at spørge ind til den her sag, og kan han benægte, at også lokale menige medlemmer af Venstres folketingsgruppe på samme måde har sendt ting til redaktioner om, at de skulle være opmærksomme på den her sag?