kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  For Dansk Folkeparti betyder det her med børn og unge noget. Det er faktisk her, vi kan forebygge og gøre noget, så vi sikrer, at de her børn og unge bliver en del af vores samfund, at de bliver en del af det sociale miljø, som vi har, og kan komme ud og være noget i stedet for at være nogle af dem, der bliver gengangere i psykiatrien. Vi kan se, at mange af dem, der oplever tvang, er spiseforstyrrede piger, som mange gange ikke kan få noget tilbud, før de er så syge, at de faktisk er ved at dø. Først der bliver de indlagt. Hvorfor går vi ikke ind og siger, at vi gør noget mere allerede fra start af? Man har jo nogle eksempler. Jeg ved, at der i Herning er nogle eksempler, hvor man går ud og hjælper dem i kraft af headspace. Det er jo netop nogle af de steder, hvor man gør noget. Men det er satspuljemidler, som man skal kæmpe om, og i dag er det så en fond, der også er gået ind og har støttet op, fordi det er nogle forældre, der selv har haft et barn. Det er jo ikke meningen, at midlerne i et dansk sundhedsvæsen skal komme den vej fra.

Svar:  Jeg er helt enig med ordføreren i, at headspace er et meget godt eksempel på noget, der virkelig fungerer, og hvor vi også arbejder forebyggende. De forløbsprogrammer, vi har aftalt i fællesskab – og ja, det er så i regi af satspuljen, vi har afsat penge – er jo blandt andet målrettet børn og unge med spiseforstyrrelser for at se, om vi ikke kunne arbejde langt mere forebyggende, end vi gør i dag, så vi ikke kommer i de her situationer, hvor man netop skal tvangsindlægges og måske endda også tvangsfodres. Jeg tror, det er de artikler, der også bliver henvist til fra spørgerens side. For det er også med til at sætte ar på sjæl og krop for nogle af de børn, der er igennem det. Der er det vigtigt, at vi bliver langt bedre til at arbejde forebyggende på området. Det samme gælder de forløbsprogrammer, vi har aftalt i forhold til ADHD, depression og angst: at vi der bliver bedre til at forebygge, end vi har været hidtil.
Kommentar:  Jeg afholder mig altid for i Folketingssalen at stå og diskutere enkelte unge mennesker eller personer. Men jeg er helt overbevist om, at vi med det afgiftsforslag, som vi har præsenteret her i Folketinget, får reduceret forbruget af alkohol.

Svar:  Da svaret er så kort og der ikke er nogen dokumentation, er det bare en trossag. Så er vi tilbage til, hvad provenueffekterne af det her så er. Der kommer til at være en enorm prisforskel. I forvejen er prisforskellen jo stor på at købe en flaske cider syd for grænsen og så købe den herhjemme. Nu bliver den der prisforskel markant større. Hvordan vil ministeren argumentere for, at det ikke medfører en markant større grænsehandel og dermed sådan set ikke skaber nogen nye arbejdspladser i Danmark, bare på andre områder? Altså, hvis stort set al handel flytter syd for grænsen, skaber det jo da ikke nye arbejdspladser i Danmark, eller hvad?
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 24 (EL, ALT, RV, SF og 1 LA (ved en fejl)), imod stemte 54 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 28 (S). Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Det er et vanvittig godt spørgsmål. Jeg tror virkelig, at man arbejder med det ude lokalt. Lige præcis med Barnets Reform søgte man netop at foregribe den gode overgang. Det er sådan set en del af reformen, at man skal lave en målrettet indsats, allerede fra de unge er 16 år og begynder at komme ind i voksenlivet. Så sikrer man den støtte, man sikrer den overgang og den udvikling, der skal til, for at den unge i sidste ende kommer til at stå på egne ben. Lykkes det så? Det gør det ikke i alle tilfælde. Det kan vi se i en dokumentar, som TV 2 har lavet. Jeg havde selv et møde for et par uger siden med unge, som havde nogenlunde samme fortælling. Så det er altså et spørgsmål om vedblivende at sikre, at man altså får løftet de sammenhænge.

Svar:  Men så må jeg jo spørge ministeren, hvilke krav ministeren så stiller til kommunerne, når lovgivningen ikke bliver overholdt eller fulgt, eller når nogle kommuner ikke får implementeret det her. Vi ser rækkevis af eksempler på, at der er fejl og mangler i sagsbehandlingen, og at man ikke har taget forebyggende initiativer, men også på, at man ikke inden det 16. år har lagt en plan. Altså, der burde jo ligge en klokkeklar plan for de børn, det omhandler, for man ved jo, at de børn kommer. Man har kendt børnene i systemet længe, så der burde jo ligge en klokkeklar plan for, hvad der skal ske med de børn fremadrettet, og hvordan man bedst muligt kan hjælpe dem, men også hvordan man bedst muligt sikrer, at børnene bliver hørt. Og det er så den anden side af sagen. Vi har jo også ad adskillige omgange hørt, at aftalerne om børnesamtaler ikke bliver overholdt, eller at der ikke bliver fulgt op på dem.
Kommentar:  Anerkender Enhedslistens ordfører, at de her virksomheder betaler ret mange andre skatter og dermed – fordi de ikke skal betale den samme afgift – ikke undlader at betale skat, men bare ikke betaler skat af arveafgiften? Og når virksomheder skal trække måske op til 40 procent af egenkapitalen ud af virksomheden, kan Enhedslistens ordfører så forestille sig, at det har en konsekvens for den videre drift af virksomheden?

Svar:  Jeg har den holdning, at der er de skatteregler, der er, om bo- og arveafgift, og jeg synes, det er rimeligt, at man betaler skat af store formuer. Det mener jeg er rimeligt i forhold til enkeltindivider, os som enkeltpersoner, fordi der er tale om en indkomst, som bør beskattes, og jeg mener også, det er rimeligt, når vi snakker familiedrevne virksomheder. Og jeg kan ikke se, hvorfor man lige pludselig her skal sige, at de ikke skal betale bo- og arveafgift ligesom alle andre. Så det er simpelt hen den grundlæggende præmis, og jeg nægter at anerkende, at hvis man ikke giver sådan en uretfærdig skatterabat her, som vil øge uligheden, så vil det forhindre veldrevne virksomheder i at blive drevet videre.
Kommentar:  Man kan jo også vende den om og sige, at det, der må være vores mål, er, at både mor og far skal ud på arbejdsmarkedet og ikke leve deres liv på kontanthjælp. Så ved spørgeren jo godt, at så er der tale om en helt anden lønramme end den, der opsættes som præmis for spørgsmålet her. Under alle omstændigheder vil jeg gerne have lov til at slå fast, at man ikke skal kunne være i kontanthjælpssystemet og ikke samtidig stå til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man ellers er det, vi i fagtermer kalder arbejdsmarkedsparat. Det er grundlæggende forkert, hvis der er nogle politikere, der forsøger at efterlade et indtryk af, at man bare kan være på kontanthjælp og leve for den ydelse uden at give noget den anden vej, for man skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, når man er kontanthjælpsmodtager og er arbejdsmarkedsparat.

Svar:  Ministeren fremhæver ret og pligt. Men vi skal have en diskussion om, hvad indholdet i ret og pligt er. For man kan sige, at hvis pligten først indtræder i det øjeblik, den ene kan gå ud og finde sig et arbejde til 35.000 kroner, så mener jeg sådan set, at det med ret og pligt smuldrer. Så igen: Har fjernelsen af kontanthjælpsloftet øget incitamentet til at finde et arbejde, eller har det ikke øget incitamentet til at finde et arbejde for personer i de familier, vi taler om?
Kommentar:  Selvfølgelig er det op til amerikanerne selv at vælge, men derfor må man gerne forholde sig til, om man synes, det er i orden, at en siddende præsident siger, at man ikke skal tælle stemmerne op, og at det er en god ting at forsøge at køre modkandidatens bus af vejen. Synes udenrigsministeren virkelig, at det er okay? Jeg synes det ikke.

Svar:  Jeg vil ikke gå ind og kommentere på enkeltelementer i den amerikanske valgkamp eller på valghandlingen og så videre Det, som jeg gerne vil sige, er, at vi har tillid til det amerikanske valgsystem og de amerikanske valginstitutioner. De har deres måde at gøre tingene på, og nu skal de gøre deres arbejde færdigt. Vi må have respekt for, at et andet demokratisk land, en allieret, skal gøre deres arbejde færdigt, og have tillid til, at de gør det ordentligt. Det er det, der er den danske regerings holdning i den her sag.
Kommentar:  Nu begynder det jo faktisk at blive rigtig interessant, for hvis regeringen ikke ønsker minusvækst, kan vi jo lave en aftale nu. Den vedtagelsestekst, der er vedtaget her i Folketinget, om, at det såkaldte omprioriteringsbidrag skal føres tilbage til landets kommuner, gælder kun for 2017. Hvis regeringen og statsministeren ikke er tilhængere af minusvækst, må det betyde, at statsministeren i dag kan love, at pengene fra det omprioriteringsbidrag, som alle landets kommuner og alle landets borgmestre og mange andre jo kalder for minusvækst og ikke for et omprioriteringsbidrag, også for årene 2018 og 2019 føres tilbage til kommunerne krone for krone. Vil statsministeren love det?

Svar:  Nu gentager jeg mig selv: Jeg går ikke ind for en minusvækst i den offentlige sektor. Betyder det, at jeg vil stå og kaste cement ud over den offentlige sektor med den arbejdsfordeling, der er, mellem kommuner, stat og regioner? Nej, det vil jeg ikke være med til. Jeg vil føre en ansvarlig økonomisk politik, der gør, at vi har mulighed for at have en begrænset realvækst i hele den offentlige sektor, som vi så skal bruge med størst mulig omtanke. Når vi for eksempel overtog et politi fra den tidligere regering, som var i bekneb for ressourcer, har vi været nødt til at finde de penge, der skulle til, for at løfte det op. Det er derfor, at vi nu tilfører politiet 2 milliard kroner ekstra. Det er jo sådan, vi må angribe det. Hvis vi sidder her på forhånd og ligesom beslutter, at bestemte dele af den offentlige sektor i en lang årrække frem skal have nogle bestemte givne størrelser, går vi galt i byen. Det, vi har brug for, er at føre en økonomisk politik, som muliggør, at der er plads til vækst i velfærdsudgifterne. Hvis vi kigger på det, har vi overtaget en plan, som jo desværre ikke hænger sammen i den forstand, at råderummet frem til 2020 kun er på 10 milliard kroner Det er efter min mening ikke tilstrækkeligt til at indfri mine ambitioner, og jeg tror heller ikke fru Mette Frederiksens ambitioner. Så hvis vi skal være konstruktive, skal vi sætte os ned, og det er det, vi indbyder til umiddelbart efter sommerferien, og se på, hvordan vi får truffet nogle fremadrettede beslutninger, der sikrer, at vi får noget råderum til at gøre det, som jeg egentlig tror at alle gerne vil, nemlig at sikre, at vi har et politi, der fungerer, nogle sygehuse, hvor patienterne kan blive opereret, når de er syge, nogle folkeskoler, der kan lære børnene noget, så de får et ordentligt afsæt til tilværelsen. Det kommer til at kræve nogle beslutninger. Og der er jeg da ked af, at fru Mette Frederiksen allerede i en af weekendens aviser begynder at ekskludere sig fra den debat ved på forhånd at sige, hvad der ikke kan lade sig gøre.
Kommentar:  Tak, især for de sidste 15 sekunders besvarelse, som rettelig var det, der havde med mit spørgsmål at gøre. Alt det andet kan vi nok tale om ved anden lejlighed. Når jeg spørger til de radikale moskéer og muligheden for at lukke dem, er det jo, fordi det er en sag, vi før har drøftet her i Folketinget, og Dansk Folkeparti har tidligere stillet forslag blandt andet om at lukke den moské, hvor terroristen, der dræbte Finn Nørgaard og Dan Hussein, blevet radikaliseret. Vi har jo oplevet, blandt andet især i Aarhus, hvordan visse moskéer er decideret arnested for udklækkelse af syrienskrigere, jihadister, der så er taget til Mellemøsten for at begå deres udåd der, og derfor er det jo relevant at se på, hvordan vi kan få lukket for de her rekrutteringsanstalter til terrorister og radikale muslimer. En ting er selvfølgelig grundloven, men meget ofte, når vi har drøftet det her, så er det jo ikke grundloven og den praksis, der udgår derfra, som har været i fokus som det, der har forhindret lukninger, men derimod den europæiske praksis, menneskerettighedskonventionens praksis, og det er derfor, jeg især selvfølgelig er interesseret at høre, hvad ministerens vurdering af Østrig i den her sag er, idet Østrig og den østrigske regering jo er bundet af de samme konventioner, sådan som vi er i Danmark. Sagt meget kort og firkantet: Jeg øjner muligheder, som vi ikke havde før, ved at skele til den praksis eller den fortolkning af menneskerettighedskonventionen, som altså herre Sebastian Kurz' regering er kommet frem til, og det er det, jeg egentlig gerne vil have justitsministeren ind på. Er der ikke mulighed for i de her moskéer, hvor der ægges til ikke bare had, men også krig, drab på især jøder, men sådan set også homoseksuelle og andre grupper, at vi med den samme vitalitet og modstandskraft, som den østrigske regering udviser, kunne lukke dem?

Svar:  Når jeg svarede med udgangspunkt i vores egen grundlov, så er det, fordi den skal vi jo, og det ved jeg spørgeren også anerkendte, også overholde, og hvis vi lægger de briller ned over det, vil det kræve en dom at opløse en forening, og så skal vi i øvrigt bevise, at den har et ulovligt øjemed, og at den virker ved eller søger at opnå sit mål ved vold eller anstiftelse til vold. Noget af det andet, vi gør, er jo at bruge Politiets Efterretningstjeneste til ad andre veje at imødegå terrorisme.
Kommentar:  Så vil jeg bare gerne spørge helt kortfattet, når nu man har valgt den her kamikazekurs: Hvem gennemførte samtalen med herre Sten Kristensen i ministerens ministerium? Var ministeren selv en del af ansættelsessamtalerne? Blev der gennemført andre samtaler med andre kandidater, der havde søgt? Kunne man i anonymiseret form få at vide, hvilket cv de pågældende kandidater havde fremsendt til ministeriet?

Svar:  Altså, herre Morten Messerschmidt kan stille alle de spørgsmål, som herre Morten Messerschmidt vil. Dem svarer vi gerne på. Jeg tror ikke, der vil være noget nyt, i forhold til hvad der tidligere er blevet spurgt om, så det spørgsmål kan herre Morten Messerschmidt sagtens stille. I forhold til den pågældende ansættelse er ansættelsesprocessen foregået, som det foregår, forestået af afdelingschefen i det, der hedder Stab og Kommunikation, med bistand fra ministeriets hr-funktion og under inddragelse af departementschefen. Det er sådan, det er foregået – den rette person ud fra den samlede vurdering, som det også er grundlaget i andre ansættelser, og som, går jeg ud fra, det også har været tilfældet under tidligere regeringer.
Kommentar:  Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger tre forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nummer V 46 af Peter Kofod Poulsen (DF), Preben Bang Henriksen (V), Christina Egelund (LA) og Naser Khader (KF), og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 54 (DF, V, LA og KF), imod stemte 52 (S, EL, ALT, RV og SF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nummer V 46 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nummer V 45 af Trine Bramsen (S) og Lisbeth Bech Poulsen (SF) samt forslag til vedtagelse nummer V 47 af Rune Lund (EL) og Zenia Stampe (RV) bortfaldet. Hermed er forespørgslen afsluttet.

Svar:  Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger to forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nummer V 49 af Anni Matthiesen (V), Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), Henrik Dahl (LA) og Brigitte Klintskov Jerkel (KF), og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 53 (DF, V, LA og KF), imod stemte 51 (S, EL, ALT, RV og SF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nummer V 49 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nummer V 48 af Christine Antorini (S), Bruno Jerup (EL), Carolina Magdalene Maier (ALT), Marianne Jelved (RV) og Jacob Mark (SF) bortfaldet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Kommentar:  Nej, det vil jeg ikke, af den grund, at den enkelte skatteborger efter det her lovforslag har de samme muligheder for at modtage omkostningsgodtgørelse som hidtil. Altså, jeg sagde det indledningsvis, og jeg vil gerne gentage det: Også efter det her lovforslag kan man modtage tredjemandstilskud, også skattefrit. Det, vi gør med ordningen her, er at sørge for, at den lever op til det, der var hensigten, da man oprindelig vedtog den. Hvis Venstre så har et ønske om, at vi skal favorisere en særlig forretningsmodel, som vi snart må finde et dansk navn til, altså det, der hedder no-cure-no-pay, så synes jeg da, det er interessant, og den diskussion tager jeg gerne. Men når Skatteministeriet bliver gjort opmærksom på, at den her ordning nu løbende bliver brugt på en måde, der ikke var hensigten, da man indførte den, så må vi da gøre, ligesom vi i øvrigt gør i alle mulige andre sammenhænge, når vi finder ud af, at lovgivningen bliver brugt på en anden måde end det, der var hensigten – om det så er skattehuller eller andet – altså at vi handler på det. Derfor vil jeg sige til Venstres ordfører, at der jo her ikke er tale om nogen tilståelsessag eller noget som helst andet.

Svar:  Ja, der er den samme mulighed for at modtage tilskud, hvis man bare ikke lige bruger en model, som regeringen så åbenbart ikke bryder sig om. Og det er jo en tilståelse, for det betyder, at der er borgere, som i dag har lavet en aftale med en rådgiver, som bliver dårligere stillet. Der er i øvrigt også det med ikrafttrædelsestidspunktet, som også bliver rejst i høringssvarene. Hvad med det arbejde, der er foregået, og som først bliver afregnet næste år? Her kan borgeren jo risikere at blive skattepligtig for en ydelse, der er leveret. Altså, jeg synes, det er besynderligt, at fordi Socialdemokratiet ikke bryder sig om en forretningsmodel, så skal borgerne nu gøres skattepligtige af det tilskud. Det er da at gøre indgreb i borgernes frie aftaleret over for en rådgiver.
Kommentar:  Jeg vil gerne sige til herre Kamal Qureshi, at den politiske realitet altså bare er, at de skiftende israelske regeringer, der har været, hverken har be- eller afkræftet, at man har atomvåben. Derfor har skiftende danske regeringer haft den meget klare holdning, at vi ønsker, at man tiltræder ikkespredningstraktaten, og det kan man jo kun gøre, hvis man ikke er en atommagt. Så i det ligger der jo altså også, at man efterlever traktatens vilkår. På mit besøg i Mellemøsten nogle uger tilbage havde jeg samtaler både med premierminister Netanyahu og med udenrigsminister Liberman. Da lagde jeg vægt på betydningen af ikkespredningstraktaten og opfordrede Israel til at tiltræde traktaten. Derudover kan jeg også sige til herre Kamal Qureshi, at vi støtter de bestræbelser og de resolutioner, der er i både FN og IAEA, som gerne ser, at vi etablerer Mellemøsten som en zone fri af masseødelæggelsesvåben. Det er nemlig meget vigtigt, men det er selvfølgelig også vigtigt her at få understreget, at i og med at vi ønsker en frizone i Mellemøsten, skal det gælde hele Mellemøsten, og der er der jo altså et stykke vej at gå endnu.

Svar:  Jeg hører stadig væk ikke ministeren svare på spørgsmålet om, hvad regeringens holdning er til, at Israel har atomvåben. Har regeringen i FN eller over for den israelske premierminister eller over for den israelske udenrigsminister påpeget, at Israel besidder atomvåben, og spurgt, hvad Israel har tænkt sig gøre for at skaffe sig af med de atomvåben, eller har man spurgt, om Israel mener, at de skal være i stand til at lave deres first strike, altså at kunne bruge atomvåben som taktisk våben? Der er masser af internationale rapporter, der peger på, at Israel også har de konventionelle, mindre taktiske atomvåben, som man regner med at kunne bruge. Er der overhovedet i nogen af de meldinger, der er kommet fra regeringen i FN eller over for Israel, sagt klart og tydeligt: Vi ved, at I har atomvåben, og vi vil gerne vide, hvad I har tænkt jer at gøre med dem? Eller bliver man ved med at diskutere, at Israel skal skrive under på en traktat som ikkeatomvåbenmagt?
Kommentar:  I Dansk Folkeparti kan vi støtte lovforslaget. Grunden til, at vi bragte det på bane i forbindelse med de finanslovforhandlinger, der var sidste år, var, at vi jo har den holdning, at udlændingepolitikken er et område, som der løbende er behov for at følge, og når man opdager, at der er delområder inden for udlændingepolitikken, hvor der er nogle, der benytter huller i lovgivningen, så er det Folketingets opgave forsøge at lukke de huller. Det er jo et eller andet sted meget logisk, at når vi har lukket ned for nogle bestemte områder i udlændingepolitikken, vil der være andre områder, som nogle, der meget gerne vil ind i Danmark, søger hen til. Vi kan se, at der desværre har været en tendens til, at i takt med at der kommer flere udenlandske studerende ind på de danske uddannelser, er der også nogle, som ikke studerer, og som ikke følger deres studium. Det er derfor, vi ad flere omgange rent faktisk har foretaget os noget på området. Blandt andet er der stillet krav om, at man på nogle uddannelser skal sørge for, at de studerende også følger undervisningen, og om, at udlændingemyndighederne bliver bedre til at have fokus på, at der også leves op til de betingelser, som gælder for opholdstilladelsen. Til trods for det er det sådan, at myndighederne en gang imellem støder på udenlandske studerende, som for eksempel ikke er i stand til at svare på helt almindelige spørgsmål på engelsk, til trods for at de følger et undervisningsforløb på engelsk. Det har op til flere gange i medierne igennem årene været beskrevet, at der rent faktisk er problemer. For eksempel bliver studerende fra tredjeverdenslande lokket hertil – det er sådan set synd for dem – under falske forudsætninger af studieagenter i deres hjemlande. At de kommer til Danmark og arbejder illegalt, kan hverken være i vores interesse eller i deres interesse. Derfor hilser vi i Dansk Folkeparti velkommen, at det her lovforslag er blevet fremsat. Vi synes, det er helt rimeligt, at man stiller de her sprogkrav. Vi synes, det er helt rimeligt, at man stiller nogle krav om, at hvis man ønsker at få opholdstilladelse i Danmark, skal det selvfølgelig være sådan, at man er i stand til at forsørge sig selv. Det er betingelserne for opholdstilladelsen, og derfor skal vi selvfølgelig også sikre, at dem, der kommer, også lever op de betingelser.

Svar:  Synes Dansk Folkeparti også, at det er helt rimeligt, at der skal gøres så stor forskel på studerende på en erhvervsakademiuddannelse i forhold til studerende på universitetsuddannelser og professionsbacheloruddannelser – og hvorfor?
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Der er stillet forslag om, at lovforslaget henvises til fornyet udvalgsbehandling, og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.