Kommentar:  Det har jeg bestemt ikke nogen lyst til – og gør det heller ikke. Vi vil sådan set gerne bidrage til, at vi får et selvbærende opsving. Det er jo derfor, vi med glæde har kunnet se, at regeringen har overtaget VK-regeringens økonomiske politik, selv om den gik til valg på det modsatte. Det er derfor, vi har været der, hver gang der har været indbudt til forhandlinger. Nogle af dem har vi jo selv fremprovokeret, og jeg står faktisk her og prøver at gøre forsøget endnu en gang. Statsministeren står lige og siger, at vi ikke har noget selvbærende opsving. Statsministeren holdt en nytårstale, hvor hun selv tilkendegav, at der muligvis var brug for flere vækstinitiativer. Så står jeg her og byder os til og siger: Må vi ikke godt komme, for vi kan få øje på, at der er nogle skævheder? Vi kan få øje på det problem, at der er 330.000 danskere, for hvem der ikke er nogen nævneværdig gevinst ved at gå på arbejde. Vi kan få øje på, at det er et problem, at vi har næsten 800.000 i den arbejdsdygtige alder, som er sat uden for arbejdsmarkedet. Vi kan få øje på, at hen ved halvdelen af ikkevestlige indvandrere er uden arbejde. Vi kan se, at der er brug for, at der bliver gjort noget. Nu, hvor vi snakker om det med at have styr på tallene for eksempel, kan jeg sige, at regeringen jo har givet de flygtninge, der kommer til Danmark, en lønforhøjelse på 10.000 kroner om måneden, så en flygtningefamilie med tre børn nu oppebærer 454.215 kroner om året. Der er ikke styr på tilstrømningen. Det, vi støtter regeringen i senere i dag, er et plaster på såret. Der er ikke finansiering til det. Regeringen har uudmøntede besparelser liggende ovre på Asiatisk Plads, i Udenrigsministeriet, som man skal vende tilbage til i efteråret. Det sejler. Og der tilbyder vi så at komme og hjælpe regeringen med at få styr på de her ting. Jeg spørger egentlig bare: Hvornår må vi komme?

Svar:  Jamen herre Lars Løkke Rasmussen er velkommen til forhandlinger. Vi lægger vores politik frem, som vi plejer at gøre. Man kan i hvert fald ikke klandre regeringen for, at vi er passive eller ikke lægger helt almindelig og god politik frem. Jeg kvitterer for, når vi laver ting sammen. Det gjorde vi blandt andet i sidste uge, og i dag stemmer Venstre så endelig for den første stramning af asylpolitikken i 12 år, og det er vi selvfølgelig meget glade for. Jeg tror, herre Lars Løkke Rasmussen glemte at fortælle mig, hvilket år i de 10 år, hvor den borgerlige regering havde magten, der var styr på budgetterne ude i kommunerne. For når vi nu bliver klandret for, at der ikke er styr på tingene, så er det jo interessant at spørge, hvordan det egentlig var tidligere, og også glæde sig lidt over, at der nu er styr på den økonomiske politik. Jeg synes stadig, vi er i en situation, hvor Venstre har mange ærinder, de gerne vil diskutere, men hvorfor lægger Venstre ikke en plan frem? I dag åbner man en ny diskussion om, hvad nulvækst er. Før i tiden mente man, at nulvækst ville skade kernevelfærden. Sådan tror jeg man sagde tilbage i 2011. I 2013 fandt man så ud af, at det sagtens kunne lade sig gøre, og nu i 2015 kan man få nulvækst ved at skære sådan lidt hist og pist. Det kan være på overførselsindkomster, eller det kan være i den offentlige sektor. Man må spørge Venstre og herre Lars Løkke Rasmussen: Er det ikke på tide at lægge en plan frem for danskerne? Vi diskuterer i blinde. Vi kommer gerne tirsdag efter tirsdag, men vi diskuterer med hinanden i blinde, så længe Venstre ikke lægger en plan frem.