Kommentar:  Jeg kan garantere dig for, at der foregår et intensivt arbejde med pesticidafgifterne. Jeg kan også garantere dig for, at det er et ekstremt kompliceret arbejde, for pesticider er lige så mange forskellige ting, som der er navne på pesticider. Jeg vil gerne arbejde for, at det her bliver gennemført hurtigst muligt. Vi har i »Grøn Vækst« lovet, at det bliver gennemført hurtigst muligt, men at give dig en garanti ville være uklogt, for jeg er ikke helt sikker på, hvor langt det arbejde i det udvalg er. Men jeg synes, at vi skylder at få det udført. Det har du ret i. Så vil jeg igen sige om vandplanerne: Vi snakker alle sammen om, at det er et areal på op til 200.000 ha, som bliver berørt af »Grøn Vækst«. Jeg synes, at det ville være sjusk at sige, at det vedtager vi i juni, og så gennemfører vi det i september. Sådan foregår ting altså ikke. Jeg håber ikke, det er den måde, som en rød regering, som du støtter varmt, vil til at gennemføre ting på. Sådan arbejder vi altså ikke i den borgerlige lejr.

Svar:  Det Radikale Venstres miljøordfører, herre Johs. Poulsen, er forhindret i at være her, men til gengæld er det faldet i mit lod at deltage i debatten, og det har været interessant at følge de krumspring, som aftaleparterne fra Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har gjort for ligesom at redegøre for, hvorfor man ikke er i stand til at føre den aftale ud i livet, som man jo altså, går jeg ud fra, ved fuld bevidsthed indgik med hinanden i sommeren 2009. Ikke mindst herre Tage Leegaard synes jeg har gjort et behjertet forsøg på ligesom at forklare, hvorfor man tilsyneladende havde propper i ørerne og bind for øjnene, da man indgik aftalen, og først nu er nået dertil, at man vil have en dialog med det landbrug, som man i sagens natur regulerer. Herre Tage Leegaard gør sig også skyldig i en fortalelse her afslutningsvis, for det fremgår meget tydeligt af aftalen om »Grøn Vækst«, at man allerede i 2009 ville ændre pesticidafgiften. Men det eneste, man har haft travlt med, er jo altså at kompensere landbruget ved at lette jordskatterne. Det andet har man ligesom udskudt, ikke til hurtigst muligt eller snarest muligt, men bare på ubestemt tid. Jeg synes, det er mageløst, at man kan stå her i 2011, så lang tid efter, og bare sige, at man har besluttet at nedsætte en række arbejdsgrupper for at kvalificere grundlaget yderligere. En eller anden form for sjusk må der da havde været i processen. Det må man da som minimum erkende. Men det er jo nok, fordi vi, når vi ser på det store billede, må konstatere, at VKO-flertallet i hele sin levetid har brugt kræfter på at afmontere miljø-, energi- og klimaindsatsen med de dybt problematiske følger, at Danmark er sakket agterud med indsatsen på alle områderne. Det kan ses i naturen, og det kan ses i manglende fremdrift på udvikling og produktion af vedvarende energi og deraf følgende færre af de spændende arbejdspladser, der potentielt kunne være blevet skabt. Det kan ses, ved at Danmark på klimaområdet langt hen ad vejen køber sig aflad i stedet for med en konkret indsats at sætte sig i spidsen. På natur- og miljøområdet var VKO's første handling at sætte daværende miljøminister Hans Christian Schmidt til at fjerne enhver ambition og lægge arbejdet for en bedre natur og en større miljøbeskyttelse i ruiner. Det mest katastrofale enkeltstående tiltag var vandmiljøplan III fra 2003, som, på trods af at den var garneret med mange smukke ord, alligevel var og er kejserens nye klæder. Planen har reelt set været uden nogen positiv virkning. Tiden er bare gået. Så kom der en ny konservativ miljøminister, nemlig Connie Hedegaard, og så blev viljen til at gøre en indsats lidt større, og den nye miljøminister lancerede den retorisk stærke miljømilliard som nyt tiltag på naturområdet. Men milliarden led dog lige af den svaghed, at halvdelen af pengene var hentet fra Fødevareministeriets midler til bedre natur, miljøvenligt landbrug og økologi, og derfor var substansen i det smukke begreb overskueligt. Men så gik der jo tid med det. Under de seneste to miljøministre er strategien så blevet udviklet til en kunstart: kunsten at få tiden til at gå med en så lidt handlingsorienteret indsats som overhovedet muligt. »Grøn Vækst« blev lanceret af den daværende miljøminister, nuværende skatteminister, med de mest svulmende, flommefyldte ord nogen sinde, som var helt omvendt proportionale med indholdet. Og tiden siden lanceringen har jo dokumenteret, at alt det grønne er udskudt, mens landbruget har fået skattelettelser, ligesom alle tøjler er smidt med hensyn til strukturen. Planen tilkendegiver, at der skal være mindre gift og færre pesticider, flere randzoner og mindre kvælstofbehandling, og det er stort set forduftet. Til gengæld har mulighederne for at sælge brakjord under plov, fjerne læhegn og småbiotoper, fylde vandhuller og fjerne beskyttet natur uden konsekvenser aldrig været større. Problemerne for den danske natur, det vitale vandmiljø og særlig sårbare naturområder er derfor næsten større end nogen sinde. Retfærdigvis skal det siges, at vandmiljøplan I og II fra 1980'erne og 1990'erne under henholdsvis Schlüter- og Nyrupregeringerne har haft en vis virkning, men i dette århundrede har fremskridtene kun være meget sporadiske og primært baseret på naturgenopretningstiltag fra kommuner, de tidligere amter og nye partnerskaber lokalt. Desuden tæller små fremskridt i udviklingen af økologisk landbrug på plussiden. Problemerne er nu også så tydelige og eksponerede, at Europa-Kommissionen på flere områder er efter den danske regering. Danmark lever ganske enkelt ikke op til beskyttelsen af sårbar natur. Danmark er enormt forsinket og for sent ude med vand- og naturplaner. Det er ganske enkelt flovt, og der bliver brug for et grønt kasseeftersyn, når en ny regering forhåbentlig efter næste valg kan træde til. Derfor er der altså brug for at tage skeen i den anden hånd. Radikale Venstre har fremlagt kvalitative svar på udfordringerne og gennem flere år i finanslovsammenhæng anvist finansiering til en langt bredere indsats. Vores bud på mere handling og sammenhæng i natur- og miljøpolitikken afspejles i det fælles forslag til vedtagelse, som er fremsat i dag. Det baserer sig især på, at vi får en plan for Danmark med natur og biodiversitet i et foranderligt klima, hvor naturarealerne forøges betydeligt, og hvor der skabes større sammenhængende naturområder, ved at urentabel og dårlig landbrugsjord tages ud af produktionen eller ekstensiveres. Vi skal sikre, at vand-, miljø- og naturplanerne og den danske naturlovgivning bringes i overensstemmelse med EU-lovgivningen, og forhindre yderligere forsinkelser af vand- og naturplanerne. Vi skal udvikle landbrugserhvervet primært ved at fremlægge virkemidler til en tredobling af det økologiske areal inden 2020 og på sigt basere den altovervejende del af landbruget på miljøvenlige og økologiske principper. Så er der også det afgørende at regulere alle husdyrbrug over en vis bagatelgrænse – helt i overensstemmelse med regeringsgrundlaget fra 2005 i øvrigt – som industri med faste udlederkrav og miljøteknologifremmende tiltag og endelig at reducere pesticidanvendelsen mest muligt for at beskytte grundvand, biodiversitet og sikre sundhed. Der er ingen modsætning mellem øget miljøregulering og grøn vækst. Hvis vi vil fremme et grønt erhverv i Danmark, uanset om det er inden for fødevare- eller miljøteknologi, skal vi regulere mere. Det bliver alle parter dygtigere af.