Kommentar:  Indledningsvis vil jeg sige, at jeg sådan set anerkender, at det er lidt ikke underligt, men selvfølgelig i en eller anden forstand problematisk, at vi har nogle beslutningsforslag, der bliver fremsat nu, hvor vi skal til at have en større diskussion – selv om jeg synes, de er rigtig, rigtig gode. Det er klart, at det gør, at debatten måske ikke bliver helt så fri, som den ellers kunne være blevet, og det er selvfølgelig sådan lidt kedeligt. På den anden side må man også sige, at der er mange, der brokker sig over, at der ikke bliver fremlagt konkret politik fra de borgerliges side, men nu har vi så et eksempel på, at det gør der, og det er jo selvfølgelig rigtig, rigtig godt. Det virker lidt på det, som ministeren sagde i sin tale, hvis man hørte, hvad der blev sagt mellem linjerne, at det her måske er noget, vi godt kan få en frugtbar diskussion om, når vi skal forhandle om det, og det ser vi fra Liberal Alliances side i hvert fald frem til. Nu har vi også ligesom lagt frem, hvad det er for en retning, vi gerne vil gå i, og grunden til det er sådan helt overordnet set, at vi i Danmark bruger mere end noget andet land på den aktive beskæftigelsesindsats. Vi bruger næsten tre gange så meget som gennemsnittet af OECD-landene, som vi normalt sammenligner os med. Helt præcis bruger vi 1,1 procent af vores BNP på den aktive beskæftigelsesindsats, mens et land som Sverige, som vi ofte sammenligner os med, bruger 0,8 procent af BNP på den aktive beskæftigelsesindsats. Og det kan være svært at se, hvad danskerne får ud af, at staten og kommunerne bruger så mange flere milliarder end andre lande på den her indsats. Alternativt kunne man sige, at nogle af pengene jo kunne være blevet hos borgerne, hvor de ville være blevet brugt og have skabt noget beskæftigelse til de ledige, som den her indsats altså retter sig imod, og det er jo det, som det hele handler om, nemlig at komme i arbejde. Når vi synes, det er en god idé, at der bliver nogle større jobcentre, som dækker et større område, hænger det blandt andet sammen med, at jobcentrene i dag bruger 3½ milliard kroner alene på administration. Danmark er ikke et specielt stort land, og det må være muligt at gøre en effektiv beskæftigelsesindsats med færre jobcentre end 91, som der er i dag. Som andre også har sagt, og som jeg er helt enig i, stopper jobbene jo ikke ved kommunegrænsen, rigtig, rigtig mange danskere har arbejde i en anden kommune end den, de bor i, og vi mener, at beskæftigelsesindsatsen i langt højere grad bør afspejle det, end den gør i dag. Vi er ret overbevist om, at det kan være med til at forbedre mobiliteten, og det kunne vi godt trænge en lille smule til, og vi tror i hvert fald på, at færre, men større og lidt mere effektive jobcentre kunne hjælpe til med det. Jeg har også kunnet konstatere, at der er en lang række socialdemokrater udeomkring i kommunerne, som har udtrykt ønske om, at der kom færre jobcentre; blandt andet kan jeg nævne, at formanden for Beskæftigelsesrådet i Aarhus, Hans Halvorsen, har sagt, at han godt kunne tænke sig, at man havde syv arbejdskraftcentre i Danmark med en dækning på helt op til over 100.000 personer. Det, jeg tager med fra det, der er blevet sagt indtil videre, er altså, at der er en vis velvillighed til at kigge på det her – nogle gange skal man jo høre på det, som bliver sagt mellem linjerne – og det er vi meget glade for, og vi ser frem til de forhandlinger, som vi snart skal i gang med. Tak.

Svar:  Jeg vil gerne høre ordføreren, om han vil være med til at spare noget på jobcenteraktiviteterne. Jeg kunne tænke mig, at vi sparede nogle milliarder på den tåbelige del af kontrollen og den meningsløse del af aktiveringen.