Kommentar:  I forbindelse med kommunalreformen hjemtog kommunerne jo langt flere tilbud end forventet fra amterne, og der er en god grund til at kigge på den udvikling, der har været siden kommunalreformen, og evaluere den udvikling, der har været. Debatten om rammeaftalerne – den debat, som kommer i forbindelse med det lovforslag, der ligger her – er en udmærket anledning til at evaluere kommunalreformen og kigge på, hvad der så er sket, og om det har været en relevant udvikling, der har været, men det er ikke det, der sker i det lovforslag, der ligger. Der er et stort behov for, at vi kigger på det specialiserede socialområde og kigger på, hvordan vi sikrer, at der er de rigtige tilbud til de mennesker, der har brug for det – og netop kigger på det med borgeren i centrum. Den gode debat ville være med borgerne, brugerne, i centrum, og det, der er her, er tydeligvis sket med kommunerne og økonomien i centrum. Det lovforslag, der ligger, er lavet på baggrund af økonomiaftalen mellem KL og regeringen. Det betyder også, at vi har fået et lovforslag, der ikke er svaret på tidens udfordringer, når det gælder borgernes behov, og for så vidt heller ikke, når det gælder kommunernes behov. For svaret her er en regelforenkling, men hvordan kommunerne lever op til forpligtelsen til at bruge de rigtige og relevante tilbud, er ikke løst. Det kan kun løses ved at tage fat på pligten til at sørge for, at de rigtige tilbud eksisterer. Nu skal kommunerne overtage koordineringen, og der sker en forenkling af de opgaver, som kommunerne har. Det, vi mangler, er stadig væk et overblik. Det, vi har brug for for at varetage det her område på en relevant måde, er en initiativpligt. Man kan for eksempel kigge på det høringssvar, der ligger fra Danske Handicaporganisationer, der peger på det helt centrale, at der skal fastlægges en klar og tydelig initiativpligt, der skal sikre, at der til enhver tid er de tilbud, der er behov for. Problemet er det ganske enkle, at det af helt naturlige grunde, skal jeg sige, er svært at få kommunerne til at oprette tilbud i tilfælde, hvor de kun selv bruger ganske få pladser. Der er brug for en mere overordnet tilgang til etableringen af pladser. Vi har brug for en udvikling af tilbud på det specialiserede socialområde, så der også sikres tilbud til de meget begrænsede grupper, der har særlige behov. Der er brug for, at vi går ind og kigger på at stoppe den afspecialisering, der er sket. Vi har også brug for, at kommuner og regioner kan planlægge over lidt længere tid, og den del har man i hvert fald til dels taget hul på i det lovforslag, der ligger her. Så er brugerinddragelse nævnt i flere høringssvar, og jeg er enig i, at der er brug for at kigge på brugerinddragelse i et større omfang, og det er forhåbentlig noget af det, vi i hvert fald kan tage fat på under udvalgsbehandlingen af det lovforslag, der ligger her. Vi har også brug for en evaluering af styringsaftalen. Vi har brug for at finde ud af, hvorfor udgifterne stiger på det specialiserede socialområde, og jeg kunne godt tænke mig, at ministeren var lidt mere optaget af, hvordan området udvikles bedst muligt, og lidt mindre optaget af at tilrette lovgivningen efter økonomiaftalerne mellem regeringen og Klokken Det er måske lidt meget at bede om, men jeg prøver alligevel at appellere lidt til den faglige tilgang til rammeaftalerne og de problemstillinger, som lovgivningen her skal klare. Det vil også være rart at få ministeren til at forholde sig til, om hun mener, at der er sikkerhed for udbud af de nødvendige pladser i fremtiden. Og jeg vil spørge, om ministeren vil garantere eller i hvert fald sandsynliggøre, at der i fremtiden vil være de nødvendige tilbud også til de små grupper af brugere.

Svar:  Tak. Jeg er sådan set enig i, at det er vigtigt, at man tager nogle initiativer på et område, og en del af meningen med det her er jo også netop, at man kan se lidt frem og så vurdere, hvilke behov der er, og hvilke behov man forventer vil opstå. Men hvis nu det er sådan, at kommunerne ikke gør det godt nok, så er der jo en mulighed for, at ministeren kan komme med et indspark til, hvad det er, man skal behandle i rammeaftalerne. Dermed er der jo nogle kommuner og nogle regioner, som kan tage et initiativ, ud fra hvad de vurderer er bedst for borgerne, og så er der ministeren, der også kan tage et initiativ, ud fra hvad ministeren vurderer – eventuelt på baggrund af et råd fra Folketinget – er bedst for borgerne. Så kan ordføreren ikke bekræfte, at der i det her lovforslag er mulighed for at tage initiativer, som blandt andet sikrer små grupper?