Kommentar:  Man kan så konstatere, at spørgeren ikke alene er profetisk, men også selvopfyldende profetisk. Man kan vælge ikke at svare på spørgsmålene, var den første sætning. Det var så det, der skete. Herre Lars Barfoed svarede sådan set ikke på spørgsmålet. Så det er jo fair nok. Så må jeg bare sige, at jeg tror, at spørgeren har tilbragt for lang tid i ministerkontorerne i de seneste år og slet ikke har været ude og prøve at tænde for tv-apparaterne og set, hvad der egentlig bliver sendt. Og jeg er dybt forundret over, at et parti som Det Konservative Folkeparti, som normalt forsvarer, at offentlige kroner skal bruges ordentligt, og at der skal bruges færre penge i den offentlige sektor, forsvarer, at man bruger et stort, tocifret millionbeløb hvert eneste år på, at nogle mennesker kan pleje deres hobby. Det havde jeg sådan set ikke forventet at skulle høre fra den kant. Jeg synes, man skal gå ind og prioritere. Jeg synes, at man skal gå ind og sørge for, at der er en reel mangfoldighed ved ikke at have en så massiv støtte til statslige radio- og tv-selskaber, men det betyder altså ikke, at enhver mand med et videokamera skal være på offentligt tilskud. Der må være grænser.

Svar:  Vi drøfter her en lovgivning, som udmønter en medieaftale, som indeholder en lang række andre elementer end det, der lige skal lovgives om. Det, vi koncentrerer os om her, er lovforslaget og den del af medieaftalen, som kræver ny lovgivning eller ændret lovgivning. Jeg synes, vi er nået frem til en afbalanceret og god medieaftale. Der er jo ingen tvivl om, som debatten også har vist, at Danmarks Radio fylder meget i mediebilledet og på den måde selvfølgelig også fylder meget, kan man sige, i den aftale, vi har indgået om medierne i de kommende år, og i den lovgivning, der lægges op til her. For Det Konservative Folkeparti er det vigtigt, at vi har en stærk nationalt samlende public service-medievirksomhed som Danmarks Radio. Det er kulturpolitisk vigtigt, fordi det er med til at bidrage til, at vi har en fælles national kultur, nogle fælles referencerammer i det her land. I sidste ende er det faktisk med til at sikre, at vi som folk og som nation har noget at samles om. Og derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at vi ikke bare holder fast netop i public service-delen, men samtidig er meget opmærksomme på, at Danmarks Radio ikke skal vokse til en monopolagtig mastodont, der totalt dominerer medieverdenen, men at der tværtimod er plads til mangfoldighed og pluralisme, det vil sige til andre medieaktiviteter end dem, som Danmarks Radio står for. Så det er en balance, der skal findes der, og den synes jeg egentlig vi har fundet meget godt i den medieaftale, der er indgået. Der kan man jo blandt andet så glæde sig over, at vi har fastholdt public service-puljen og dermed sikrer det private producentmiljø en væsentlig aktivitet. Jeg noterede mig med stor glæde og fornøjelse, at herre Per Clausen gav udtryk for, at det også er noget, Enhedslisten er stærkt optaget af, og jeg synes da, det er dejligt, at vi en gang imellem sådan kan forenes i Enhedslisten og Det Konservative Folkeparti om, at det er vigtigt, at vi understøtter det private producentmiljø. Jeg synes, det meget glædeligt, at Enhedslisten har den tilgang til det. Så synes jeg også, det er godt, at vi har gjort op med must carry-forpligtelsen. Jeg synes i det hele taget, at det, i den udstrækning vi kan sikre større frihed hos befolkningen, klart er at foretrække. Og der er altså skridt her i medieaftalen i retning af større frihed med hensyn til kanalvalg. Så er der selvfølgelig også altid, når man indgår aftaler, tale om et kompromis. Det var jo en lang forhandling, vi havde, og jeg vil især fremhæve, bare for at der ikke skal være tvivl om det, at når Det Konservative Folkeparti er gået med til det lovforslag, hvori der står, at finansministeren nu ikke længere skal have nogen som helst fuldmagt til at sælge TV 2's aktier, er det et udtryk for, at det er en naturlig konsekvens af, at vi altså i øjeblikket har et flertal, som ikke er interesseret i at sælge TV 2, privatisere TV 2. Og man må selvfølgelig også sige, at lige her og nu er markedet ikke til det, og TV 2's situation er måske heller ikke til det, men der skal ikke herske tvivl om, og det vil jeg godt understrege her fra talerstolen, at det fortsat er Det Konservative Folkepartis langsigtede mål, at vi skal privatisere TV 2. Derfor vil vi også, når tiden er inde til det og vi måske kan ane et flertal for det, hvad der ikke er nu, tage initiativ til igen at give finansministeren en bemyndigelse til at sælge TV 2-aktier.