kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Nu behøver ministeren sådan set ikke nedgøre den her debat, for jeg sagde jo ikke, at holdningsbearbejdning ikke er vigtig, faktisk tværtimod. Så jeg er fuldstændig enig med ministeren her. Men det, jeg spurgte om, var, om det var det eneste, for det er jo faktisk det, fru Zenia Stampe peger på, nemlig at der er alt for meget holdningsbearbejdning alene i det her, og at det ikke er så mange sådan mere håndfaste ting, der ligger i det her udspil. Og det er jo det, der er kritikken internt fra regeringens egne partimedlemmer. Så jeg kan virkelig ikke se, at det skulle være oppositionen, der har et problem her. Det er da regeringen, der har et problem. Og når social- og integrationsministeren siger, at nu bliver en enkelt fjer gjort til fem høns, vil jeg sige, at det jo er social- og integrationsministeren, der har været ude at pege på, at det her nærmest var fikst og færdigt, og at sådan kom det her til at se ud. Det har så affødt en vild debat internt i regeringen. Hvis der er nogen, der vil være med til at arbejde på det her og imod tvangsægteskaber, så er det netop os i Venstre. Det tror jeg slet ikke at ministeren kan være det mindste i tvivl om.

Svar:  Jeg synes, det er sådan et kedeligt mønster, der er ved at tegne sig, og jeg vil egentlig opfordre fru Inger Støjberg til at dokumentere, hvad det er for nogle udsagn, der bliver henvist til. Hvordan kan fru Inger Støjberg dokumentere, at jeg har været ude at sige, at det her er fikst og færdigt? Jeg har hele tiden sagt, at vi arbejder på en strategi, og at den bliver præsenteret i løbet af foråret. Jeg har på ingen måde sagt, at strategien var fiks og færdig. Så nævner fru Inger Støjberg, at det er et problem for regeringen. Altså, det ved jeg ikke, er det det? Er det et problem, at der er en regeringsordfører, som melder, at der er nogle ting, som et parti ønsker at få ind i en strategi? Venstre var sådan set også inviteret til at komme med bud, så hvis Venstre har nogle ønsker til, hvad man gerne vil have ind i strategien, kan det sådan set stadig væk nås. Vi har endda i forbindelse med satspuljeaftalen en aftale om, hvad det er, der skal ligge i aftalen, og det drejer sig blandt andet om holdningsbearbejdende initiativer i forhold til de unge og deres forældre, initiativer, der skal opkvalificere fagfolkene, der møder de unge, så de bedre kan spotte og hjælpe dem – i det hele taget en strategi, der skal bakke op om, at de unge ikke må være i tvivl om, at vi står på deres side, når de er i konflikt med deres forældre. Det synes jeg vi skulle være fælles om, det har jeg egentlig også været med Venstre i den satspuljeaftale, jeg har lavet. Men jeg forstår så, at fru Inger Støjberg ønsker nogle andre ting ind, og så kan jeg da kun komme med den sidste appel til fru Inger Støjberg om at sige, hvad det er, fru Inger Støjberg og Venstre gerne vil have med, for vi kan jo stadig nå det.
Kommentar:  Jeg deler ikke den bekymring, og jeg vil meget gerne have lov til at slå fast, hvor vigtigt det er, at dette ikke er en affredningslov, men at det er en fredningslov. Derfor sagde jeg netop i mit indlæg, at det her meget vel kan komme til at betyde, at vi efterfølgende skal ind og genoprette noget, som kan komme til at være overordentlig omkostningskrævende både for ejerne – og så holdt jeg vistnok en pause og sagde – og for det offentlige. Det går jeg ud fra – det kan jeg høre – at jeg er enig med Socialdemokratiet om.

Svar:  Her er vi jo lige nøjagtig ude i at sige, at hvis det her skal have mening, og hvis det her virkelig skal række ind i fremtiden, hvor vi lovmæssigt får lavet gode love, som sikrer bygningsværdierne, kræver det også, at vi er villige til at bruge de penge, der skal bruges på det. Men jeg må samtidig sige til fru Britta Schall Holberg, at hvis man har en gennemgang af en bygning, som fuldstændig viser, at der ingen værdi er i bygningen, så kommer det naturligvis til at bero på en faglig vurdering fra Kulturarvsstyrelsens side, om der skal puttes 100 million kroner i en bygning, eller man skal sige: Nej, vi må rubricere den ned fra en fredningsværdig bygning til en bevaringsværdig bygning. Og her er det så, jeg bare siger: Her må kommunernes bevarende lokalplaner komme ind og sikre, at bygningen så stadig væk bevares med den værdi, den måtte have til rest.
Kommentar:  Nej, jeg synes ikke, man kan sige, at de falder ned mellem forskellige stole, for den virksomhed, vi taler om her, har jo adgang til de hjælpepakker, der gælder for alle virksomheder i øvrigt – lønkompensation, kompensation for faste omkostninger – og har man været lukket ved forbud, har man endda adgang til den allerhøjeste takst for dækning af faste omkostninger. Men det er klart, at der i vores hjælpepakker er forskellige typer af virksomheder, som adresseres forskelligt. Men det er ikke det samme som, at man falder ned mellem stolene og ikke har adgang til nogen hjælp; det har den pågældende virksomhed også mulighed for.

Svar:  Tak for det. Man kan jo godt undre sig lidt over den måde, nogle ting er skruet sammen på. Jeg er jo glad for at kunne se, at for eksempel pelsdyravlere kan kompenseres i forhold til foder, men hvad er forskellen så i forhold til at kunne kompensere en bisonfarm i forhold til foder? Altså, det er sådan nogle ting, jeg undrer mig lidt over, hvor der er nogle regler, der gælder på ét område, og nogle andre regler, der gælder på et andet.
Kommentar:  Nej, og her tror jeg vi er enige. Det er jo helt afgørende, at man får disse mennesker, disse familier, ud af parallelsamfundene og man får dem ind i de fællesskaber, som vi andre er en del af, i arbejdende fællesskaber. Det er jo derfor, vi vil have løst de her udfordringer, og det er grunden til, at vi arbejder sammen med arbejdsmarkedets parter, at vi laver topartsaftaler med kommunerne og trepartsaftaler om integration med arbejdsmarkedets parter. Vi  skal  have reduceret disse parallelsamfund, og vi  skal  have alle de familier og børn – der er en ekstrem overrepræsentation – ind i fællesskaber, således at de kan få en ordentlig uddannelse og få ligeværdige jobmuligheder i Danmark.

Svar:  Man plejer jo at sige det sådan, at børn ikke selv vælger deres forældre. Man kan ikke selv vælge, om man vil vokse op i en rig familie eller i en fattig familie. Men der er altså nu 7.000 flere børn, der vokser op under fattige kår, fordi regeringen fører den her politik. Tror ministeren, og tror regeringen, at det bringer noget lykkeligt med sig, at de her børn skal vokse op under de her kår, hvor der bliver ringere adgang til sund mad, hvor der bliver ringere adgang til at være en del af de sociale fællesskaber, hvor man ikke kan gå til spejder ligesom de andre, og hvor man ikke kan gå til fodbold? Mener ministeren, at den konkrete konsekvens, det får for de her 7.000 flere børn, er en lykkelig situation for dem?
Kommentar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Kommentar:  Ministeren har jo fuldstændig ret i, at vi i Socialdemokratiet også synes, det kan være rigtig udmærket, at man har en sund kappestrid og ser, om prisen er den rigtige. Det giver god fornuft. På samme måde er det også en god idé at de ældre har nogle valgmuligheder. Det er også fint for os. Der, hvor vi synes, at man bliver grebet for meget af en liberalistisk hellig ild, er, at man, selv når man kan se, at der måske ikke er så meget marked til det her, alligevel prøver at presse kommunerne ud i det. Og så kan vi jo se, at resultatet bliver, at de private aktører kommer til at presse prisen for meget. Er ministeren ikke bekymret over, at vi i det her tankesæt får presset priserne så urealistisk ned, at vi havner i konkurser, hvilket ender med utryghed ude hos borgerne?

Svar:  Jeg ved ikke, hvad det er for en ideologi, der har været den førende i det her. Altså, det, vi primært kommer til at evaluere, er jo den lovgivning, der blev indført af den tidligere socialdemokratiske-radikale-SF-regering i 2013, og det er vel efter den, der primært har været et stigende antal konkurser. Så det er jo ikke noget, jeg selv som sådan har et nært så stort ansvar for som spørgeren. Jeg tror, det er vigtigt, at vi får borgeren i fokus. Jeg tror, det er vigtigt, når det sker, for selv om vi får lavet det bedre, tror jeg aldrig, vi kommer i en situation, hvor der slet ikke er nogen konkurser. Det tror jeg heller ikke spørgeren forestiller sig der aldrig vil være. Det, der er det vigtige, er selvfølgelig, at vi har borgeren i fokus, og at der bliver en ordentlig overgang i de få tilfælde, hvor det vil ske. Jeg har selv været ude og møde ældre mennesker, som har været i den situation, og som har sagt – det var for eksempel i Frederiksberg Kommune, som jeg har besøgt – at det foregik fuldstændig smertefrit, og at de overhovedet ikke opdagede, hvad der var sket. De fik stadig en god service.
Kommentar:  Jeg har faktisk ikke hørt om, at Aarhus har gået i de her tanker, og jeg vil selvfølgelig starte med først at vende tilbage til ministeriet og finde ud af, hvad der er op og ned i den sag. Men når det så er sagt, vil jeg gerne sige: I Danmark har vi én lov, og den gælder os alle sammen. Og jeg tror, at vi skal være lige opmærksomme på det, uanset hvor vi står henne i det politiske spektrum her i Folketinget, altså på, at vi har en forpligt else til at sætte ind for at bekæmpe nogle af de ting, som vi ser, blandt andet at man ikke kan få accepteret, at man er blevet skilt, når man nu er blevet skilt. Derfor har vi jo sat ind meget tydeligt med mange forskellige indsatser. Jeg er selvfølgelig ked af, at spørgeren ikke synes, at hun har set handling fra min side. Jeg har nu faktisk været i samråd, hvor jeg har oplyst om præcis de her initiativer. Spørgerens eget parti er desuden med i satspuljeaftalen, hvor vi jo i fællesskab har afsat 24 million kroner, og hvor vi har haft mange af de her drøftelser. Så jeg tror ikke, at min holdning er ukendt, når det drejer sig om sharia i nogen som helst form. Det har jeg selvfølgelig ingen intentioner om eller muligheder for at bakke op om. Jeg synes ikke, at det er nogen god idé, og derfor glæder jeg mig sådan set også til, at vi skal til at udmønte satspuljeaftalen i lovforslag.

Svar:  Jeg takker for, at ministeren siger, at der er sat penge af i satspuljen. Vi har alle sammen sat stor pris på og haft meget fokus på, at det var nødvendigt. Men derfor er der nu stadig væk noget, jeg mangler at høre om. Jeg kan forstå, at vi har en minister og en regering, som har mange studiekredse og sådan mange hyggesammenkomster. Er det ikke på sin plads, at man i Justitsministeriet sammen med social- og integrationsministeren får lavet sig et regelsæt, der tydeligt viser, hvor det er, Danmark står? For der må være tvivl, når det lader til, at en imam helt uden blu går ud og siger som en anbefaling, at det ville være godt at have et råd, der lige kunne vejlede og agere parallelt med det danske system. Dermed må det jo være sådan, at man ikke er vidende om, at det er dansk lovgivning, der gælder. Og det kan dog ikke være de tidligere hjemlandes lovgivning og regelsæt, der skal regere i de familier, der bor i Danmark. Er det sådan, at ministeren har tænkt sig at gøre noget i den sammenhæng?
Kommentar:  Tak for det. Det er jo helt rigtigt, at man ikke nødvendigvis mener det samme, fordi man er medlem af det samme parti. Det gør da bare indtryk på mig, at der rundtomkring ude i landet findes borgmestre – dem, der står for integrationen og er hverdagens eksperter på det her – som siger: Vi kan faktisk godt huse nogle flygtningebørn. Det synes jeg man bør lytte til. Jeg har et andet spørgsmål: Hvor ved herre Rasmus Stoklund fra, at menneskerne fra Morialejren ikke har et beskyttelsesbehov?

Svar:  Der er ikke noget, der tyder på – i de anerkendelsesprocenter, man ser nogen steder i Europa, og heller ikke dem, der kommer fra Grækenland – at der lige præcis i det her tilfælde alene er tale om regulære asylansøgere, altså hvor det ikke er irregulær immigration af nogen art.
Kommentar:  Det, der bekymrer mig i den her sammenhæng, er, at Region Syddanmark, så vidt jeg ved, har omkring 45 million kroner at gøre godt med i forhold til at lave forskellige former for oprensning og fjernelse af gifte. Der er jo også flere forskellige steder, hvor der er brug for at gøre en indsats. Jeg er nervøs for, at man nu, hvor man egentlig allerede har brugt rigtig mange millioner i Kærgård Plantage for at sikre, at man kunne komme til bunds i det her en gang for alle, risikerer, at de første penge faktisk næsten kan være spildt, i og med at der jo stadig væk ikke vil være adgang for offentligheden til området, hvis man ikke også fjerner den sidste del af giften. Er ministeren ikke enig med mig i, at selv om Region Syddanmark har 45 million kroner at gøre godt med, kan det være, at det ikke er tilstrækkeligt for at sikre, at giften bliver fjernet?

Svar:  Der ligger jordforureninger for omkring 14-15 milliard kroner i Danmark. Man kan godt sige, at vi skal have renset dem op, men så skal vi finde 14-15 milliard kroner Det er en voldsomt stor udgift. Fra den nuværende og den tidligere regerings side har vi valgt at bruge et meget stort beløb på jordforurening i Danmark, nemlig 400 million kroner om året. De skal prioriteres ligesom alt andet, og vi har lagt den kompetence ud til regionerne og stoler på, at de kan gøre det. Når vi så ser på Kærgård Plantage, vil jeg sige, at to tredjedele af giften faktisk er ved at blive fjernet nu – det mener jeg ikke er spildt. Derudover må man sige, at selv hvis det projekt, der var projekteret, var blevet ført fuldstændig til ende, så ville det stadig væk ikke kunne lade sig gøre at bade i vandet, og det ville stadig være sådan, at man skulle overveje, hvor længe man opholdt sig på stranden. Det er det samme nu. Der er faktisk mulighed for at gå forbi i området, men man råder til, at man ikke opholder sig der. Det er bedrøveligt, og det er forfærdeligt, at der ligger forureninger som den her i Danmark, men der slæber vi jo rundt på en lang historie og et stort ansvar, og vi bliver nødt til at prioritere vores indsats på det her område.
Kommentar:  Det tror jeg da at de radikale venner ude i landbruget vil synes er meget, meget interessant. Men så kunne jeg også godt tænke mig at høre om pesticidafgifterne: Finder den radikale ordfører ikke, at det er vigtigt, at man får det her gjort på en god og eftertænksom måde? Så kunne jeg også godt tænke mig at høre, om den radikale ordfører ikke også er enig i, at det vigtigste er belastningsgraden, i stedet for at man kigger på, hvor mange gange de her sprøjteførere nu kører. Er det ikke vigtigt, at vi får det her gjort på en anderledes og god måde i stedet for bare bevidstløst at kigge på dem og sige: Jamen nu er de ude og sprøjte igen; nu går det hele helt galt? Skulle vi ikke se på, hvad belastningen af miljøet egentlig er, i stedet for at se på, hvor tit de kører?

Svar:  Jeg tror, vil jeg sige til herre Tage Leegaard, at den helt grundlæggende uenighed ligger i, at vi efterhånden har sænket ambitionerne så meget, at hvis bare regeringen dog ville foretage sig et eller andet på pesticidområdet, ville det være godt. For det bliver jo ikke til andet end snak. Der står i aftalen »Grøn Vækst«, at man i 2009 vil lave de afgiftsændringer. Og herre Tage Leegaard har endnu til gode at indrømme, at det jo tilsyneladende er, fordi man har fået den opfattelse, at man har bedrevet sjuskeri i regeringen, først i et ministerudvalg og siden i forhandlingslokalet sikkert med tilstedeværelse af flere af de ordførere, der er her i dag, når man tilsyneladende ikke dengang var i stand til at overskue konsekvenserne af det, man skrev ned på papir. Det er jo derfor, der reduceres til rene festtaler, og det er derfor, man kan have respekt for herre Tage Leegaards forsøg, men virkeligheden er jo bare en anden, nemlig at regeringen sidder på sine hænder og holder alene fine taler.
Kommentar:  Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 47 (S, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 51 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet.

Svar:  Dette beslutningsforslag er et borgerforslag. Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Tak. Mener ministeren, at F 35 er det mest velegnede kampfly til territorialforsvar af Danmark og overflyvning af Arktis?

Svar:  Jamen det bliver jo det samme svar, som jeg også gav på det tidligere spørgsmål, fordi det, som Enhedslisten igen her spørger ind til, er jo forskellene på de forskellige kandidater – det er styrker, og det er svagheder – og det er jo netop det, som Kampflykontoret sidder og evaluerer, og som vi kommer til at træffe en beslutning ud fra. Når den evaluering bliver offentliggjort, vil man jo også kunne se, hvordan de tre kandidater klarer sig på de forskellige vægte, herunder også i forhold til deres evner som kampfly. Det tager vi efter min mening så en diskussion om, når vi har et oplyst grundlag at gøre det på.
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 97 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Ja, som nævnt er det jo lidt i samme spor som det tidligere spørgsmål. Det handler jo alt sammen om, om ikke den hetz, som vi i Dansk Folkeparti synes der er blevet ført mod tidligere integrationsminister Inger Støjberg og hendes linje, kunne være undgået, og at det kunne være klaret i Folketinget. For os at se er det helt vildt, som Socialdemokraterne nærmest står på nakken af hinanden for at sikre, at der bliver ført en rigsretssag og sat det kæmpe apparat i gang, som det vil medføre, med millioner af skattekroner bag. Det kan vi simpelt hen ikke forstå. Vi ser det sådan, at det er et forsøg på at please venstrefløjen, de røde partier, og den dagsorden, man har haft, hvor man jo på mange måder forsøger på at få den stramme udlændingepolitik ned med nakken. Jeg må sige, at jeg er overrasket og skuffet over, at Socialdemokraterne vil være med til at føre en rigsretssag mod Inger Støjberg på det grundlag. Det, man kommer til, hvis man gennemfører rigsretssagen – vi skal debattere det i Folketingssalen i morgen og stemme om det på tirsdag – er i virkeligheden, at man kommer til at sætte konventionerne over den stramme danske udlændingepolitik. Nu vil ministeren sikkert om lidt svare med udgangspunkt i, at nogle fine jurister siger, at der er nogle, der har forberedt det, og at der er en instrukskommission og nogle advokater og så videre og så videre Men er vi ikke enige om, at en rigsretssag er politisk bestemt? For hvis ikke den var politisk bestemt skulle man med den målestok, der er brugt over for Inger Støjberg, have ført en række retssager, eksempelvis mod tidligere justitsminister Morten Bødskov for nødløgnen. For er der noget, som bryder med afgørende principper som minister og i behandlingen af Folketinget, er det jo præcis, hvis man fortæller noget, der ikke passer – og det var det, man gjorde. Man gjorde det endda helt bevidst. Man kom med en løgn, en nødløgn. Så lad mig her høre ministeren svare på: Hvad er forskellen? Hvad er det, der gør, at man i den her sag vil føre en rigsretssag?

Svar:  Jeg synes sådan set, det er relevant at prøve at holde fast i den politiske kontekst. Jeg synes simpelt hen ikke, det er rigtigt, når der bliver sagt, at vi i Socialdemokratiet har stået på nakken af hinanden for at fremme den her rigsretssag. Jeg synes faktisk, at vi har stået pænt tilbage og afventet, hvad der måtte ligge af undersøgelser og redegørelser. Jeg synes heller ikke, det er fair at sige, at det her nok bliver gjort for at please venstrefløjen, for så pleaser vi også den venstrefløj, som så i givet fald omfatter Det Konservative Folkeparti, og den venstrefløj, som i givet fald også omfatter Venstre, Danmarks Liberale Parti, som jeg også forstår støtter den her rigsretssag. Så at sige, at det skulle være sådan en venstrefløjsøvelse, er måske trods alt at stramme den.
Kommentar:  Der har op til valget i forskellige udspil, altså helt tilbage fra »Fair Forandring« til »Fair Løsning 2020«, været oplyst om nogle enslydende tiltag også i forhold til trafikanter. Så det mener jeg nu nok er meldt ud.

Svar:  Jo, altså truslen om en betalingsmur er velkendt, men jeg har bare ikke nogen klar erindring om, at budskabet fra Socialdemokratiet til de danske bilister har lydt sådan: Stem på os, så bliver det dyrere at køre i bil. For det er det, der sker med det forslag, vi har her.
Kommentar:  Jeg har ingen grund til at betvivle de tal, som herre Lars Løkke Rasmussen angiver her. Det, som jeg gerne vil sætte spørgsmålstegn ved, er det der billede af, hvordan tingene var før i tiden. For herre Lars Løkke Rasmussen må vel også give mig ret i, at hele velfærdsaftalen, som vi lavede i 2006, jo sådan set er den, som giver det største bidrag til det her arbejdsudbud, som vi alle sammen måler på. Hvem var med til den? Hvem var med til at sætte sig ind i forhandlingslokalet og sikre, at det kunne lade sig gøre? Ja, det var selvfølgelig Socialdemokraterne og andre af de partier, som indgår i regeringen. Så jeg synes egentlig, det billede med, at vi ikke ville være med til noget som helst før, er lidt underligt, og det er jo ganske enkelt ikke i overensstemmelse med virkeligheden. Jeg har også godt lagt mærke til, at man, når man i den tidligere regering for eksempel ikke var i stand til at styre budgetterne, eller når man bliver beskyldt for overophedning af økonomien, så i stedet for at påtage sig i hvert fald en lille del af ansvaret selv, kigger på den tidligere opposition og siger, at det var deres skyld. Men det er en lidt uskøn måde at tage ansvar på i dansk politik. Jeg står netop her i dag og siger, at jeg er meget glad for de aftaler, vi har lavet; jeg glæder mig over, at alle Folketingets partier har været involveret i det. Men vi må nok også konstatere, at uden regeringen og uden regeringens handlekraft så ville Danmark ikke står der, hvor vi står i dag.

Svar:  Det er faktisk det, vi prøver at finde ud af. Statsministeren må vel medgive mig, at statsministerens parti ikke ville være med til at lave tilbagetrækningsreformen – sådan husker jeg det i hvert fald – eller dagpengereformen. Det er to store reformer, som sammen med de reformer, der i øvrigt blev lavet i min tid som finans- og statsminister, øger det danske bruttonationalprodukt med 57,5 milliard kroner, som står i kontrast til de cirka 15 reformamokmilliarder, som statsministeren har præsteret. Det er derfor, jeg sådan set bare er lidt ledende efter at få statsministeren til at erkende og anerkende, at grundstenen i den økonomiske politik, som vi har hjulpet regeringen med at gøre endnu bedre, er disse reformer: efterlønsreformen, dagpengereformen. Anerkender statsministeren, at det er grundstenen i den økonomiske politik, som regeringen fører? Er statsministeren i dag glad for, at de reformer er blevet vedtaget? Er statsministeren i dag glad for, at den megen snak fra før valget om, at det hele skulle rulles tilbage, heldigvis blev ved snakken og var tom snak og løftebrud?