kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tak. Så kan jeg næsten få lyst til at sige, at det godt kan være, at man når dertil at få lavet en mere ensartet sagsbehandling og byggerådgivning, men hvis det er på baggrund af, at der simpelt hen er for mange, der giver op, og at der dermed er færre, der egentlig kommer i gang, så synes jeg, det er problematisk. Årsagen til, at jeg stiller det her spørgsmål, er også, at der, som jeg hører det, er en fare for en skævvridning imellem de største byer og så landområderne, og jeg kan tage et eksempel fra Aabenraa. Man har købt en nedlagt butik, man vil gerne have den inddelt i to lejligheder, og man får en regning på 70.000 kroner per lejlighed for at få den brandgodkendt. Så er der jo måske faktisk kun én til at betale den her ekstraomkostning, og det er lejeren, og der vil der være folk i både Tønder og måske Aabenraa, som simpelt hen siger, at det bliver for dyrt for dem at bo til leje her, omkostningen er for stor, og det er jo klart, at det både hænger sammen med prisniveauet og den forskel, der er fra de allerstørste byer til de mindste byer. Der vil jeg egentlig godt høre ministeren, om han ikke er enig i, at der faktisk på den her måde kan komme til at ske en skævvridning imellem land og by.

Svar:  Jo, det er jeg sådan set helt enig i, og jeg deler fuldt ud den bekymring, som spørgeren rejser. Jeg kan jo blive nervøs med sådan et eksempel fra Aabenraa. Hvis det er et lille lejlighed, kan det jo vise sig at være en meget stor del af lejlighedens samlede værdi, som skal gå til at certificere det, og nu snakker vi jo ikke engang om en tømrermester, en murer, en maler, eller hvem der ellers kan sætte sådan noget i stand, men vi snakker kun om selve det at dele den op. Så det vil jo hæmme en positiv udvikling. Det er jeg fuldstændig enig i, og jeg tror, det her er enormt vigtigt, når vi laver landsdækkende krav. Jeg tror, det var rigtigt at gøre det her, for der er også nogle – og dem hører vi måske ikke så meget fra i øjeblikket – som bygger ting på tværs af kommuner, som måske bygger den samme bygning i 20 forskellige kommuner. For dem er det jo blevet meget nemmere nu. Men det er klart, at det ikke må være sådan, at man skal have boligpriser, der er på højde med det, der er i København eller Aarhus og andre byer, før det overhovedet kan give mening at sætte gang i en renovation eller opdeling eller ombygning, eller hvad det er, man skal lave, og det kan jeg da godt blive bekymret for. Det er jeg sådan set fuldstændig enig i.
Kommentar:  Nu er det vel først og fremmest borgerne, virksomhederne, vores fællesskab, der har skabt de her værdier. Det er så rigtigt, at en række partier har taget ansvar for reformer, beslutninger, som gør, at vi i dag samlet set står i en situation, hvor vi har en rigtig stærk dansk økonomi, og heldigvis ikke er lige så udfordret som andre lande, selv om situationen er alvorlig nok. Men helt grundlæggende synes jeg bare, at en ekstraordinær tid også kalder på, at vi skal glæde os over, at alle partier går ind og tager et ansvar, frem for at ærgre os over, at de samme partier ikke har været med i nogle aftaler tidligere.

Svar:  Det er ulidelig let at tage ansvar for at bruge penge. Det er ufattelig svært at tage ansvar for at fremskaffe de penge, og de reformer, der er lavet siden 2006, er der nogle partier, der har båret ansvaret for, og nogle partier, der har været lodret modstandere af. Jeg forstår ikke rimeligheden i, at finansministeren siger, at de partier, der har været modstandere af og advaret imod den ansvarlige økonomiske politik, der gør, at vi er så stærke i dag, nu skal have lov til at bruge pengene videre. Er det virkelig ministerens mening, at det er rimeligt, at man uden at bidrage til den økonomiske styrke nu bare er med til at bruge af kassen?
Kommentar:  Jeg er glad for indledningen til spørgsmålet, for det er netop rigtigt, at det er en idéfase med en offentlig høring, hvor vi inviterer til borgermøder, der er høringsportaler, og der er udsendt debatoplæg og projektbeskrivelser. Når vi inviterer folk til at komme med deres ideer, er det selvfølgelig ikke sådan, at vi kan sige: Hov, den idé er upassende; den vil vi ikke lave en vurdering af. Vi er nødt til at sige, at vi vil få en vurdering af alle de ideer, der kommer ind. Så kan man spørge: Er det så ikke spild af penge i forbindelse med de ideer, der ikke bliver til virkelighed? Nej, det mener jeg sådan set ikke, for det er jo en del af, at vi sikrer, at vi træffer de bedst mulige beslutninger og de klogeste beslutninger her i Folketinget. Det gør vi altså også i alle andre projekter. Men jeg kan da sige, at det er en vurdering, og det er altså ikke en nærmere undersøgelse, og man er ikke på den måde ude at lave store rapporter om det. Det er en vurdering på linje med vurderingen af alle de andre ideer, der kommer ind i de her høringsfaser.

Svar:  Så vil jeg gerne høre ministeren, om der så kommer en politisk vurdering af det, inden man går i gang med at lave en nærmere vurdering af det. Kommer der efter høringsnotatet, men inden man går i gang med en større beregning af, hvordan løsningen kan lade sig gøre – og man kommer til at bruge mange penge på at undersøge det nærmere – et element ind om, hvad der er politisk realiserbart, og hvad der ligger inden for den her politiske ramme?
Kommentar:  Jeg vil gerne oplyse Folketinget om, at det særtilskud, som vi har tildelt Læsø Kommune for 2019, faktisk er lidt større end det, vi tildelte for 2018. Og derudover får Læsø, hvis vi kommer igennem Folketinget med vores ønske om at få den anden overgangsordning, også tildelt et beløb der. Så der er faktisk to steder, hvor man får et ekstra beløb i 2019 i forhold til 2018. Vi har foreslået overgangsordninger der, hvor der er noget ekstraordinært, der har forandret det fra 2018 til 2019. Det er der, vi har lavet overgangsordningerne. Hvis der i øvrigt ikke er en ekstraordinær situation, har vi ikke foreslået overgangsordninger, og der påhviler det altså den enkelte kommune at sørge for at have et budget i balance.

Svar:  Jeg tror, at kommunalbestyrelsen på Læsø vil sige, at det er en helt ekstraordinær situation, at de er nødt til at aflevere et budget med så stort et underskud. Og i andre kommuner kigger man selvfølgelig på struktur og forskellige andre ting, hvis man pludselig bliver udfordret af begivenheder – det kan vi se. Så er der en kamp om, om man er nødt til at lukke skoler eller noget andet. Hvad er det, ministeren forestiller sig man skal lukke? Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at man kun har én skole på Læsø, man har kun ét plejehjem og så videre Hvordan er det, ministeren, der sidder herovre på sin stol i København, ser for sig, at man kan lave et budget på Læsø med de midler, de er tildelt, så det går i balance?
Kommentar:  Vi anerkender bestemt udfordringen, og det er sådan set også derfor, vi står her i dag, for som vi lige har diskuteret, har regeringens eget nedsatte klimaråd jo lige dumpet den plan, som regeringen er kommet med: Den betyder  ikke , at vi når i mål i 2030; der  er  behov for yderligere initiativer. Det var sådan set også det, mit spørgsmål gik på, for en ting er det, der så er blevet lagt frem, men problemet er jo, at Klimarådet helt klart siger, at hvis vi skal nå i mål i 2030, skal der yderligere initiativer på bordet. Derfor går mit spørgsmål egentlig på det: Vil regeringen lægge yderligere initiativer på bordet ud over det klima- og luftudspil, der er kommet? For det er ikke nok, hvis vi skal sørge for, at vi rent faktisk er forrest i den grønne omstilling, og sørge for, at vi får reduceret vores CO 2 -udledning. Så er ministeren enig med Klimarådet i, at der er behov for yderligere initiativer?

Svar:  Jeg er faktisk ikke enig med spørgeren i, at vi ikke når i mål. Nu er det svært at sige helt præcist, hvor stor mankoen er, men vurderingen er jo for øjeblikket med de beregninger, der er, at den ligger et sted mellem 32 og 37 million t i perioden fra 2020-2030. Med regeringens udspil, hvis vi tager transportdelen med, når vi en reduktion på 32 million t i 2030. Der er usikkerhed om nogle af elementerne, og der er også usikkerhed om, hvor stor mankoen er. Med det udspil, der ligger, løser vi den her opgave, 2 år før vi skal i gang med opgaven, og 12 år før vi skal være nået i mål. Det synes jeg faktisk er ganske godt. Men det er også klart, at der løbende bliver brug for flere initiativer, og derfor ligger der også i regeringens klimaudspil, at vi både i 2022, 2024 og 2027  skal lave det, der hedder stoptjek, hvor vi skal vurdere, hvor langt vi er kommet, hvor stor udfordringen er, og om der er brug for yderligere initiativer. Og bliver der brug for yderligere initiativer, vil vi ikke holde os tilbage med at komme med dem.
Kommentar:  Det tager jeg lidt som en tilkendegivelse i retning af, at en reform af folkeskolen måske i virkeligheden handler om en reform af hele børneområdet, og dermed kunne det altså også være at få kigget på dagtilbudsloven og at få kigget på folkeoplysningsloven og alle de fritidstilbud, der er der. Jeg ved godt, jeg måske er en kende utålmodig, men når man nu har lavet det her spændende store ministerium med fokus på børns opvækst i Danmark, er det jo klart, at der er en vis utålmodighed i forhold til, hvad man så vil med det. Der er også en enighed om, at der egentlig ikke var nogen hindringer i vejen, da det var adskilt, man kunne sådan set godt lave fællesskaber, det gør man jo i stor grad ude i kommunerne. Når man eksempelvis kigger på dagtilbudsområdet, så ser man, at der i mange kommuner er de her selvejende daginstitutioner, og i den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at høre, om ministeren kunne forestille sig, at vi også kommer i retning af at give mulighed for selvejende folkeskoler?

Svar:  Tak. Jeg kender en del til de selvejende daginstitutioner og synes, det er en meget flot tradition, der er omkring de selvejende daginstitutioner, fordi de på ene side skal leve op til den kommunale børnepolitik, der er, det er nonprofit selvejende daginstitutioner, men på den anden side er der stor frihed til, at både medarbejdere og forældre har stor indflydelse på, hvordan man udvikler dagligdagen for børnene. De selvejende daginstitutioner har i mange år også været i front med den pædagogiske fornyelse inden for daginstitutionsområdet. Så det synes jeg er rigtig spændende. Noget af det, jeg er optaget af, er, hvordan der stadig væk skal være plads til, at de selvejende daginstitutioner kan udvikle sig, når man kigger på, hvad der i øvrigt er af diskussion om, hvordan man laver forskellige strukturer ude i kommunerne. Så jeg vil ikke udelukke, at der kunne være inspiration i at tænke i noget af det samme i forhold til en slags selvejermodel for folkeskolerne. Det er ikke noget, jeg har taget stilling til, men det er noget, jeg gerne vil drøfte. Men det, jeg synes er vigtigt at få præciseret, er lige præcis, at man følger den kommunale overordnede børnepolitik, det nonprofit, og det, der er hele ideen, er, hvordan man laver det pædagogisk-didaktiske udviklingsarbejde. Og det er noget andet end at lave flere privatskoler, for de kan for eksempel lave social sortering ved gadedøren, hvis de vil, der er elever, de kan sige ja til eller nej til, og sådan er det jo ikke for de selvejende daginstitutioner, fordi de jo netop følger de sociale kriterier, en kommune har lavet. Så jeg synes, der er mange kvaliteter ved det, som vi godt kunne kigge på, også i forhold til andre områder.
Kommentar:  Når det er sådan, at den offentlige vækst er lavere, er det jo klart, at det må være en benægtelse af, at man har færre penge i folkeskolen. I Socialdemokratiet vil vi rigtig gerne have en fingrene væk-reform. Vi har tillid til lederne, vi har tillid til kommunerne, og den tillid vil jeg gerne høre om ministeren også har, idet man skal have økonomien helt ud i klasserne. Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvad fører det helt konkret til? Hvad skal det til for? Og hvad er ministerens budskab, med hensyn til at det skal være så bureaukratisk helt ud i klasserne?

Svar:  Jeg er ikke sikker på, at jeg helt forstår spørgsmålet, men i forhold til afbureaukratisering har jeg jo foreslået, at vi kigger på det, at vi har rigtig mange mål for folkeskolen, som er lovfæstet – vi har mere end 3.000 bindende mål – og prøver at snakke om, hvordan vi kunne indrette os anderledes med hensyn til de mål. I forhold til det med gennemsigtighed forestiller jeg mig, som jeg sagde i mit svar, at vi skal give forældrene mere information – sådan at de også ved, hvad det er for nogle rammer, der er for netop deres folkeskole.