kardosdrur/folketinget-discussions huggingface dataset:
Kommentar:  Tiden går alt for hurtigt, nævner ministeren. Men det er næppe tilfældet, når man skal vente på at få et redskab til at hjælpe sig. Kan det virkelig være rigtigt, at en handicappet dreng med cerebral parese – det er netop det, som er tilfældet her, altså spastisk lammelse – kun kan få hjælp i løbet af et halvt år, fordi hans forældre går til pressen? Det er også tilfældet. Det synes jeg er helt urimeligt, også selv om drengen nu har fået hjælp. Derfor er mit spørgsmål: Hvordan forholder ministeren sig til forslaget fra Danske Handicaporganisationer om at indføre nationale retningslinjer for sagsbehandlingstider og afgørelsesfrister, som er et af handicapbevægelsens konkrete forslag i deres socialpolitik?

Svar:  Jamen så var det jo godt, at jeg før brugte taletiden på faktisk at komme det spørgsmål lidt i forkøbet. Jeg vil sige, at det her jo ikke er særlig enkelt. En væsentlig del af presset, som vi oplever på handicapområdet i kommunerne, mener jeg skyldes de pressede budgetter, man har haft, og at velfærden derude har været underfinansieret under den borgerlige regering. Det retter vi jo ikke op på med et fingerknips, men vi er i gang, og vi har tænkt os at fortsætte. Det betyder selvfølgelig også, at der er et ansvar for kommunerne, når vi løfter budgetterne til den kommunale velfærd, altså at man så også kigger på handicapområdet. Den anden del af diskussionen er jo, hvordan vi så bedst sørger for, at sagsbehandlingstiderne ikke bliver for lange. Og det får vi formentlig en runde mere på.
Kommentar:  Jeg tror, at den allerbedste måde, man kan sikre det på, er at få forældrene ud på arbejdsmarkedet og få børnene til at gå i institutioner, hvor alle børnene ikke ligner hinanden, hvor man netop møder Danmark, hvor man møder de krav, som vi har her, og hvor det er en fuldstændig selvfølgelighed, at for eksempel piger og drenge, kvinder og mænd er lige meget værd – altså, at vi lever i et land med fuld ligestilling, at vi lever i et land med ytringsfrihed, at vi lever i et land med religionsfrihed. Jeg tror altså, at den bedste måde, man kan gøre det på, er at udfordre de her mennesker og dermed presse dem ud i det danske samfund. Så kommer de også til at forsørge sig selv, og det manglede også bare.

Svar:  Jeg er enig i det, som ministeren siger, men jeg mener, at der er et problem i, at det ikke står klokkeklart for hver eneste person, der arbejder inden for det her område med integration. Det kan både være folk, der arbejder på folkeskoler, i børnehaver, men også på sprogskoler, og hvor man ellers møder folk, der skal integreres. Hvorfor ved de ikke præcis, hvad integration er, hvad målet for integration er, og hvorfor kan de ikke oplyse folk, der kommer hertil, om, at her  skal  man kunne acceptere danske normer og traditioner og værdier?
Kommentar:  Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. For stemte 107 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.

Svar:  Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Kommentar:  Jeg bed mærke i, at ordføreren sagde, at der ikke skulle være en politisk debat om det her. Jeg synes netop, at en af fordelene ved det her er, at kommunerne får mulighed for at diskutere og debattere, hvordan man ønsker at prioritere forskellige grupper af udsatte borgere. Det er jo noget af det gode ved det her. At der selvfølgelig også skal være en faglig vurdering, er indlysende. Men det her lovforslag går jo rent faktisk ud på, at kommunerne sammen med regionerne skal sætte sig ned og debattere, hvordan man bedst muligt tilrettelægger indsatsen, ikke alene her og nu, men også fremadrettet. Det er så nok bare en uenighed. Det var mere en kommentar end et spørgsmål.

Svar:  Det, jeg mente var, at vi to ikke nødvendigvis behøver at stå herinde og diskutere en henvendelse fra en borger, der mangler et tilbud til et familiemedlem eller til sig selv. Selvfølgelig skal kommunerne og regionerne diskutere på det politiske og det faglige plan, hvad der skal til. Så den debat er selvfølgelig nødvendig. Men vi har brug for at sikre, at der er nogle, der tager initiativet, og jeg synes, initiativpligt er fuldstændig centralt, når det handler om at sikre det område, som de her rammeaftaler skal dække. Det er initiativpligten, jeg mangler.
Kommentar:  Lige det sidste tror jeg ikke at kystfiskerne vil være enige i. Blandt andet siger Søren Jacobsen, at det er bekymrende, for det viser, at det tager flere generationer at få genetableret havmiljøet efter sandsugning. Det er en kortsigtet høst, som giver en hurtig økonomisk gevinst. Men hvis vi taler om økonomi, vil jeg sige, at der er lavet en undersøgelse fra Aarhus Universitet, der siger, at for hver gang sigtbarheden bliver øget med 1 m, stiger husværdien med 3 procent Så man bør vel også tage alle elementer ind, hvis man skal regne på den økonomiske bundlinje.

Svar:  Tak for det, formand, og tak for spørgsmålet. Jamen der er da ingen tvivl om, at man bliver nødt til at se det i en sammenhæng med det samlede tryk, også økonomisk set. Jeg vil faktisk gerne oversende det om fiskernes holdning skriftligt til fru Lisbeth Bech Poulsen, for så vidt jeg husker – og nu må ordføreren så lige afvente den skriftlige oversendelse – har der i hvert fald fra dele af fiskeriet været positive tilkendegivelser om, at der kan fortsættes med råstofindvindingen. Der er givetvis også fiskeriinteresser, der er bekymrede for det, fordi der er nogle særforhold i forbindelse med Øresund. Men jeg mener, at den samlede vurdering, vi har fået, blandt andet med de undersøgelser, der er lavet, tilsiger, at man kan have råstofindvinding, samtidig med at man også har en beskyttelse af havmiljøet og også en beskyttelse af fiskeriinteresser.
Kommentar:  Nu, hvor svenskerne holder op med at have den her stramme grænsekontrol, så stiger antallet af asylansøgere i Sverige i samme sekund. Så kan man sige, at det måske ikke er en ladeport, der står åben, men en dør, der står på klem for, at det kan finde sted igen. Og min bekymring er simpelt hen den udvikling, jeg kan se ovre i Malmø, som vi ligger så tæt på. Derfor kan vi meget nemt risikere med Sverige som transitland at få de udfordringer her i Danmark, som Malmø er belemret med. Og der tænker jeg, om det er noget, ministeren vil tage hånd om og følge skarpt.

Svar:  Jeg kan garantere for, at jeg vil følge det skarpt, og jeg forstår udmærket godt den problemstilling, herre Henrik Brodersen rejser her. Og jeg vil sige det så klart, at jeg mener, det er nødvendigt fortsat at have en stram udlændingepolitik i Danmark, og jeg nyder også at føre den sammen med Dansk Folkeparti.
Kommentar:  Tak. Jeg arbejder efter målsætningen om, at henholdsvis 25 procent og 30 procent skal søge en erhvervsuddannelse direkte efter 9. eller 10. klasse i henholdsvis 2020 og 2025. Det fremgår også af regeringsgrundlaget. Men jeg mener ikke, at vi kan ramme de unge med denne kommunikation, når vi kommunikerer til dem om valg af ungdomsuddannelse. Det er i det lys, mine udtalelser skal ses. Fra politikeres og beslutningstageres side skal vi sætte os i de unges sted. Der er brug for, at vi har fokus på, hvad de unge vil, frem for kun at fokusere på uddannelse for statens skyld. De unge skal vide, at erhvervsuddannelserne er en fremragende start på arbejdslivet og åbner døre til spændende job, god løn, gode muligheder for at videreuddanne sig og muligheder for at blive iværksætter. Der er brug for det nye perspektiv, både i italesættelsen af erhvervsuddannelserne, men også i politikken. De nye fordelsuddannelser med trepartsaftalen er et godt uddannelsespolitisk eksempel på, at vi viser de unge, hvilke uddannelser der giver særlig gode muligheder for at få en praktikplads i en virksomhed og et efterfølgende job. Jeg vil også have meget fokus på, hvordan vi udfordrer de unges uddannelsesvalg og viser dem forskellige uddannelsesmuligheder og efterfølgende arbejdsmarkedsmuligheder allerede i grundskolen. Derfor vil jeg, som jeg tidligere har udtalt, søge tilslutning til at udvide uddannelsesparathedsvurderingen i 8. klasse til også at indeholde en praksisfaglig vurdering. Med folkeskolereformen og trepartsaftalen har vi allerede fokus på udskolingsinitiativer, der skal fremme grundskoleelevernes viden om for eksempel erhvervsuddannelser og erhvervslivet ved blandt andet den åbne skole. Retorikken i forbindelse med erhvervsuddannelserne er vigtig, og jeg vil sammen med interessenter og erhvervsskolesektoren se på mulighederne for at forny denne fortælling. Ekspertgruppen om bedre veje til en ungdomsuddannelse er ligeledes blevet bedt om at komme med uddannelsespolitiske målsætninger i deres anbefalinger, og jeg ser frem til at modtage disse. De forventes offentliggjort inden længe.

Svar:  Når man ændrer sin opfattelse af de målsætninger, som vi i fællesskab har sat, er det så andet end signaler? Når man beder eleverne om at vælge, hvad de har lyst til, og måske ikke sådan følge den målsætning, som er sat, er det så ikke at rende fra ansvaret i forhold til det, som er blevet besluttet, fordi man kan se, at man ikke kan nå målsætningen?
Kommentar:  Vi vil i hvert fald gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at sikre, at det bliver førstegenerationsbioætanol, som jo ikke har de alvorlige konsekvenser, som biodiesel har. Det vil vi arbejde for. Om der er brug for lovgivning, må vi drøfte i en anden sammenhæng, men det er i hvert fald helt klart det mål, vi har. Det handler de drøftelser, vi har haft med oliebranchen, om fremdrift i Danmark også om, altså hvordan vi håndterer den her udfordring, der er. Der er der et klart signal om, at den måde, hvorpå vi skal nå målet, vil være ved hjælp af førstegenerationsbioætanol.

Svar:  Vi kan jo godt tage en diskussion om første- og andengenerationsbioætanol, og det vil vi sådan set også gøre i forhandlingslokalet. Men jeg er simpelt hen nødt til at spørge igen, for jeg bliver mere forvirret: Altså, vil ministeren sørge for, at det ikke bliver biodiesel – ja eller nej?
Kommentar:  Det kan jeg godt forstå, og det er en helt legitim bekymring at have. Vi har en meget restriktiv tilgang til brugen af pesticider i Danmark, og det skal vi også have, det er en del af pesticidaftalen, som Enhedslisten så har valgt ikke at være en del af. Vi har en restriktiv tilgang til det her, og når vi godkender nye pesticider, er udgangspunktet jo ikke, at man kan risikere at komme i nærheden af en anelse af det. Vi ser jo på, hvad det er for en risiko man reelt kan løbe for at støde ind i det pågældende produkt, sammenligner det med almindeligt godt solidt landmandskab, og så siger vi: Hvad er rimeligt her? For menneskene skal ikke udsættes for en risiko i forbindelse med de her pesticider. Det er derfor, grænseværdierne sættes der, hvor de sættes. En anden udfordring er jo de kombinationsmuligheder eller cocktaileffekter, der kan være, som vi også forsøger at se på efter bedste evne. Jeg kan se, at formanden rejser sig.

Svar:  Enhedslisten er ikke med i pesticidaftalen, fordi den jo medførte, at man seksdoblede den mængde pesticider, der kan være i drikkevand, man må drikke. Det var jo derfor, vi ikke var med. Hvis man er parat til at ville ændre det til de forhold, der var tidligere, så vil vi da gerne tage en drøftelse om det. Jeg bliver jo bekymret, når vi får sådan nogle komitésager, og der så står: En vedtagelse vurderes at betyde et uændret beskyttelsesniveau. Altså, vi er inde i noget her, som ikke er eksakt videnskab, og hvor vi jo ikke ved, hvad de her cocktaileffekter medfører. Vi ved ikke med sikkerhed, hvad det er, og mennesker er ikke lige eksponeret for den gift, man indtager, og nogle børn og gravide er jo sådan set eksponeret med en større risiko. Jeg synes, at ministeren skulle tage det her meget mere alvorligt, og at det skulle være mere restriktivt i de sager, som vi får forelagt.
Kommentar:  Nu er jeg jo ikke udenrigsminister, men jeg vil tro, at hvis man spurgte udenrigsministeren, ville svaret være, at vi altid gerne tager en dialog med alle lande om, hvordan man kan støtte op om demokratiet og om de retningslinjer og regler, som gælder i Danmark. Men jeg synes, jeg vil henvise til udenrigsministeren, for jeg har ikke kompetence til at gå ind og afgøre, hvordan man tager diplomatisk kontakt til andre lande. Men jeg kan selvfølgelig sige, at i Danmark har vi én lov, og den gælder alle. Det er et synspunkt, som vi alle sammen her er villige til at stå på mål for, og som vi selvfølgelig også tager en dialog med andre om, når det er muligt.

Svar:  Problemet for kvinderne er jo ikke kun, at de rejser i udlandet; det er også, at andre muslimer måske ikke anerkender den skilsmisse, som de har fået gennem dansk lov. Hvordan vil ministeren sikre, at muslimer og islam generelt, imamerne, kan man sige, i Danmark anerkender de skilsmisser, som bliver bevilget gennem dansk lov?
Kommentar:  Tak for spørgsmålet. Problemet er ikke endegyldigt løst. Der er taget en række initiativer, som blandt andet spørgerens parti også har deltaget i, hvor vi har givet frihed til 85, mener jeg det er, decentrale kraft-varme-værker, så de kan foretage et frit brændselsvalg og skifte til naturgas, nu med biomasse, og droppe kraft-varmen. Bortfaldet af forsyningssikkerhedsafgiften er noget andet. Men det er noget, vi har fokus på, og det er noget, som vi i fællesskab er nødt til at kigge på for at få skabt nogle løsninger, herunder også, som spørgeren er inde på, spørgsmålet omkring varmepumper, hvor PSO'en jo giver en del af bidraget. Jeg vil også godt sige, at den ikke giver hele bidraget til at finde en løsning. Der er stadig væk udfordringer i forhold til at gøre varmepumperne attraktive. Og som det fremgår af regeringsgrundlaget, er det noget, vi er parate til at kigge på.

Svar:  Jamen med al respekt: Vi  er  parate til at kigge på det. Regeringen siger, at man er parat til at kigge på det. Nu fandt jeg en anden artikel – for det her problem har jo været rejst rigtig mange gange – som i næste uge er 9 måneder gammel, og hvor ministeren erkender problemet og lover at forsøge at finde en politisk løsning. I samme artikel siger jeg faktisk, at Socialdemokratiet gerne vil medvirke til sådan en løsning. Det er så i næste uge 9 måneder siden, og vi har stadig ikke fået et bud på, hvad det er, ministeren mener vi skal gøre ved det. Hvornår kommer det bud fra ministeren? For man kan ikke sige, at vi har gjort noget, som går i den rigtige retning. Jeg vil gerne vide, hvornår vi får et bud på, at regeringen rent faktisk løser det her problem for varmekunderne og ikke bare snakker om noget, man har gjort i den tidligere regering, eller noget, der har bragt os et stykke ad vejen. Men hvad skal vi gøre for at løse det her? Hvornår kommer den løsning på bordet?
Kommentar:  Det er jo netop det, vi har lagt en stribe forslag frem om. Det er blandt andet, at personalet skal have lov til at ransage værelserne, det har de nemlig ikke haft indtil videre. Det er også, at de skal have lov til at bruge magtanvendelse i de tilfælde, hvor det er nødvendigt, og det er i det hele taget, at der skal falde sanktioner. Det kan også være, at man trækker i de økonomiske ydelser, som man får som ung på sådan et center. Så det er en hel stribe forslag. De er nu lagt frem, og dem håber jeg så Dansk Folkeparti vil tage godt imod, og det er også mit indtryk, at I gør det.

Svar:  Nu snakker ministeren om magtanvendelse. Det er jo sådan, at hvis en ung ikke er til fare for sig selv eller andre, så må personalet ikke bruge magtanvendelse, eller er det anderledes for personalet på asylcentre, end det er på socialpædagogiske opholdssteder? For der må man ikke bare tage fat i en ung, som står i døren, hvis personalet vil ransage et værelse. Så skal den unge være til fare for sig selv eller andre. Er det anderledes krav eller andre beføjelser, personalet får lov at få i forhold til magtanvendelse på disse centre, end de har på socialpædagogiske opholdssteder?
Kommentar:  Når jeg brugte ordførerens vending om en ambitiøs vækstplan, var det jo, fordi det fremstår noget forlorent, netop når man ser tilbage i historien. Når ordføreren siger, at der er begejstring derude, vil jeg sige, at jeg tror, at ordføreren skulle prøve at bevæge sig lidt rundt i landdistrikterne, for når man eksempelvis ser på de nedlagte bygninger, forladte bygninger, der er som følge af kommunalreform, retsreform, politireform og så videre, så ligger begejstringen derude altså på et meget lille sted. Så ordene er forlorne. Jeg vil i stedet pege på to initiativer, som regeringen har taget, nemlig Togfonden DK og boligaftalen, der har skabt 8.500 arbejdspladser i Region Syddanmark. Vil ordføreren medgive, at det tal er korrekt?

Svar:  Tak for det. Jamen jeg kan igen bekræfte, at man var meget begejstret for den aktive politik, vi havde med hensyn til udflytning af statslige arbejdspladser. Og ja, man kan altid diskutere, om stordrift skal centraliseres til hovedstaden, eller om man skal gøre det decentralt. Vi valgte i vores tid at gøre det decentralt, for selvfølgelig skal vi drive den offentlige sektor optimalt. Så bryster ordføreren sig af Togfonden DK, og jeg har også spurgt finansministeren til Togfonden DK. For det var jo netop det, som finansministeren også fremhævede som det mest ambitiøse projekt for landdistrikterne i regeringens periode. Desværre er det jo bare sådan med den togfond, at den betyder, at vi fremadrettet svækker vores mobilitet i landdistrikterne. Vi investerer igen massivt i Østdanmark, og så sikrer man, at togene stopper i Aalborg, Aarhus, Odense og København, altså kører over landdistrikterne. Det kalder vi ikke at fremme landdistriktsudviklingen.
Kommentar:  Vi kom jo næsten til at foregribe besvarelsen af dette spørgsmål i mit sidste svar til spørgeren, nemlig at jeg planlægger at holde faste løbende møder med alle socialordførerne, og at jeg regner med, at det næste kommer her i november. Her har jeg tænkt, at denne aflåsningsproblematik skal på dagsordenen, og jeg vil komme med et forslag til, hvad vi kan gøre ved problemet. Og så må vi jo efterfølgende tage en bred drøftelse, for som jeg også sagde tidligere, og som jeg ved at spørgeren ved alt om, kræver en lovændring, at Folketinget er med på det. Det ligger ligesom i grundloven og magtens tredeling, at man som minister er afhængig af et flertal i Folketinget, hvis man skal kunne ændre lovgivningen. Men det helt korte og konkrete svar er, at jeg ville ønske, at jeg havde en dato, men det er i første halvdel af november måned, at det møde er.

Svar:  I den artikel, som der bliver refereret til, kan man se et ganske ophedet skænderi mellem fru Trine Bramsen og mig selv, hvor hun siger, at man som minister bare kan indføre en dispensationsmulighed. Der vil jeg spørge, om ikke det er korrekt, at det kan en minister ikke bare gøre, men at det kræver en lovændring. Det er mit første spørgsmål. Det næste spørgsmål er: Er det ikke også korrekt, at den lovændring jo sådan set skal på lovprogrammet og også gerne udspringe af enten en politisk aftale eller i hvert fald en politisk forståelse, således at man ikke bare selv som minister kan beslutte sig til, at man vil indføre en dispensationsordning? For magtanvendelsesreglerne giver ikke mulighed for det.
Kommentar:  Det tror jeg sådan set også gerne på. Problemet er bare, at det lovforslag, vi behandler i dag, jo er med til at stramme økonomien og dermed også med til at skade beskæftigelsen. Den vækstplan, der er lavet, giver jo ikke beskæftigelse hverken i 2014 eller i 2015 – den gør det lidt i 2014 på grund af håndværkerfradraget, men ellers er der negativ beskæftigelse. Det er derfor, jeg mener, at der er lidt modsætning mellem gerne at ville gøre noget for beskæftigelsen og så tilslutte sig det her lovforslag, der behandles i dag, men jeg bøjer mig for, at det åbenbart er logik, når man sidder i regeringen.

Svar:  Altså, den beskedne vækst – men det er trods alt vækst – der bliver lagt op til de næste 4 år, medfører et merforbrug på godt 10 milliard kroner Derudover har de tiltag, vi har gjort, jo netop haft til formål at fremme beskæftigelsen. Men jeg kan sige til herre Frank Aaen, at hvis herre Frank Aaen ønsker at gøre noget godt for beskæftigelsen – og det er jeg ret sikker på – så er det et mål, vi fuldt og helt deler, men vi mener bare ikke, at der er nogen selvstændig værdi i at køre med for store underskud. Det er de to hensyn, som vi tilsammen prøver at sætte fokus på her.
Kommentar:  Sagen er jo den, at allerede på nuværende tidspunkt tager det omkring 7 minutter, fra man kører en palle med cider ind i en af grænsebutikkerne, til den er tømt af danskere, som så kører den op over grænsen igen. Så der foregår allerede nu en ret markant grænsehandel. I et af de svar, som ligger fra ministeren, antydes det, at grunden til, at prisen på cider er så høj i Danmark, må være, at for eksempel virksomheden CULT må have en monopolstatus. Men sagen er jo, at den konkrete virksomhed CULT dækker 30 procent af handelen med de her produkter herhjemme, så det er jo ikke på nogen måde at have monopolstatus. Vil ministeren ikke godt uddybe, på hvilken måde han mener, at denne virksomhed har en monopolstatus og da bare kan sænke priserne, når vi samtidig tager højde for, at man syd for grænsen kan nøjes med at have én sælger til at dække 54 butikker, hvorimod man for den her virksomheds vedkommende har op mod 5.000 salgssteder i Danmark. Netop derfor har man brug for rigtig meget arbejdskraft, og dermed er det selvfølgelig også nødvendigt at have nogle andre priser herhjemme.

Svar:  Altså, jeg har ikke tænkt mig at gå ind i en lang diskussion om virksomheden CULT. Det har jeg også svaret på. CULT har skrevet indtil flere gange både til Folketingets Skatteudvalg og til mig selv, og der er svaret meget udførligt på det. Men når det så er sagt, må jeg jo bare erkende, at vi ikke er enige om, hvad der skal gøres. Jeg mener, at det er nødvendigt, at vi gør noget i forhold til de unges alkoholforbrug, og det har Liberal Alliance et andet syn på. Sådan er det, det er jo politik.
Kommentar:  Det kan vi så diskutere en anden dag; det tror jeg ikke det er. Men det var jo ikke det, herre Per Dalgaard sagde. Herre Per Dalgaard sagde, at vi sagtens kan kalde noget for klimabistand, som vi i øvrigt gør i forvejen, som er noget helt andet end klimabistand. Hvordan skal det så forstås? Er det ikke bare, fordi man vil omgå de forpligtelser, vi har indgået?

Svar:  Vi vil utrolig gerne hjælpe ude i den store verden, men vil også meget gerne se, at det har en effekt, og det er det, der er problematisk. Vi synes, at den ulandsstøtte, der gives i dag, har en alt for lille effekt. Derfor kunne vi måske forestille os, at nogle af de mange milliarder kunne føres over på nogle af de aktiviteter, som er foreslået her. Det kunne da være helt fint. Igen er det jo ligegyldigt, hvad man kalder midlerne, og hvor de kommer fra. Når vi i forvejen giver 13 milliard kroner, kan vi jo sagtens overføre dem under et andet begreb, og så skal vi håbe på, at det har en effekt i forhold til den nuværende ulandsbistand, som desværre ikke har det.
Kommentar:  Altså, det, som vi kredser om, og som jeg synes er problematisk – og det kan godt være, jeg skulle skære det lidt mere ud i pap, så også den ærede formand kan forstå det – er, at der er en enhed under det tyrkiske religionsministerium, som fremmer en helt bestemt, meget bevidst strategi i forhold til de tyrkiske moskeer, der ligger rundtom i Europa. Det ligner en tanke, at den tyrkiske regering på den måde er så involveret i de her moskébyggerier, og det synes jeg i selv kræver overvejelse, eftertanke og modtræk.

Svar:  Ja, og det er også derfor, at der hele tiden skal følges op på at se, om vi kan gøre mere og andet. Og det er netop i det lys, at vi med finanslovsaftalen, som vi jo indgik med Dansk Folkeparti her i sidste uge, nu har aftalt, at der skal indføres en ordning, der jo netop forhindrer udenlandsk støtte, hvis formål det er at modarbejde og underminere demokratiet og grundlæggende frihedsrettigheder, og det er noget, jeg forventer Dansk Folkeparti og regeringen allerede i den her måned skal til at drøfte sammen.