Kommentar:  Mange tak. Nu er det jo sådan, at børnefamilier i Danmark føler sig pressede. Over halvdelen af danske børnefamilier oplever, at det faktisk er svært at få arbejdsliv og hverdagsliv til at hænge sammen på en fornuftig måde, og flere og flere oplever, at stress er et voksende problem for dem. Det hænger selvfølgelig sammen med det, som vi også var inde på under det tidligere spørgsmål, nemlig at danske børnefamilier som familie arbejder mere, end de gør i andre lande, og samtidig er rettighederne for familier jo også dårligere i Danmark, end de er for eksempel i vores nabolande Norge og Sverige. Hvis vi kigger på barsel, hvis vi kigger på rettigheder til at holde fri på børns sygedage og mulighed for nedsat arbejdstid, ser vi, at der er bedre muligheder i vores nabolande, end der er i Danmark. Det er rigtig godt for forældre, og det er rigtig, rigtig godt for børn, hvis man har mere tid til hinanden. Men vi hjælper dem jo ikke med at få mere tid ved hjælp af boligjobordninger eller skattelettelser. Tværtimod er det, at børnefamilier er så pressede, noget, vi er nødt til at tage alvorligt. Vi skal udvikle et samfund, hvor der er bedre plads til, at familier kan indrette sig med mindre stress og jag, og hvor der bliver langt bedre betingelser for, at især vores små børn kan vokse op i rolige omgivelser, hvor der er tid til præcis det, som betyder noget for dem, nemlig fred og ro. Jeg kan også på de tidligere besvarelser forstå, at ministeren ønsker at tilgodese børnefamilierne ved at udvide institutionernes åbningstid, så børnene ikke bliver en barriere for forældrenes arbejdsliv, og så de kan overlades til professionelle i endnu længere tid end i dag, og ved at give skattelettelser, så man kan få tid til at få hjælp derhjemme, hvad enten det er til børnepasning eller rengøring. Men jeg vil gerne spørge, om ministeren mener, at det er ministeren eller børnefamilierne, som det her jo handler om, der er bedst til at vurdere, hvad det er, der skal til for at sikre et bedre familieliv.

Svar:  Det, der skal til inden for familiens ramme, for at man kan bestemme, hvordan familielivet skal udvikle sig, har ingen minister noget med at gøre. Det er fuldt og helt familiens egen afgørelse. Men vi har som regering et ansvar for at følge og udvikle vores samfund på en sådan måde, at det udvikles, som vi ønsker det i henseende til velstand og velfærdsprioriteringer. Her skal vi i forhold til samspillet mellem familie og arbejdsliv være opmærksomme på, at der er et samspil mellem skiftende regeringer og arbejdsmarkedets parter. Og der er faktisk i forhold til familierne i Danmark – set med øjne relateret til arbejdsmarkedet – udviklet en række goder, som arbejdsmarkedets parter har taget stilling til og bedømt, både i henseende til omsorgsdage eller feriefridage, fravær i forbindelse med barns første sygedag og længerevarende sygdom for børn og så videre Det er selvfølgelig en arbejdsmarkedsprioritering, som vi accepterer. Regeringerne har også sikret, at man i Danmark har mulighed for at aftale deltidsrettigheder, uanset hvilke regler der i øvrigt gælder, og vi vil selvfølgelig følge den udvikling. Men her er vi primært optaget af, at familierne har det bedst mulige frie valg på det bedst mulige velstandsfundament i Danmark.