Индонезия. Комисията счита, че разликата в цената може да се обясни с факта, че самото налагане на таксата върху износа е довело до понижаване на цените на вътрешния пазар като изкуствено задържа СПМ в страната на ниските цени, определени от ПИ, и de facto следвани от доставчиците на СПМ.
 (117)
 Фактът, че ПИ не отменя данъка върху износа, а само определя нулева ставка за него, ясно показва, че все още запазва намерението си да задържи цените на СПМ на занижени равнища. След като е въвело два инструмента, които имат еднакво въздействие върху вътрешните цени на СПМ и след като е постигнало желания резултат, ПИ рационално е решило да запази действащ този от тях с най-широк диапазон от желани резултати (т.е. задържането на цените на СПМ на занижени равнища и финансирането на OPPF), т.е. таксата върху износа.
 (118)
 Поради това Комисията потвърди, че цялостната система за налагане на ограничения на износа, въведена от ПИ, е предназначена да предостави полза на промишлеността за производство на биодизел чрез задържане на цените на СПМ на вътрешния пазар на изкуствено занижени равнища (за разлика от просто страничен ефект от мерките на правителството за събиране на публичните приходи).
 (119)
 По отношение на твърдението, че цените на СПМ на вътрешния пазар не са de facto определени от ПИ, Wilmar твърди също така, че заключението на Комисията е неправилно, тъй като:
 а)
 офертите, направени от заинтересованите купувачи, обикновено се базират на международните пазарни цени;
 б)
 тръжната процедура е много конкурентна и PTPN може да направи насрещно предложение, ако получената от оферента цена се счита за твърде ниска;
 в)
 няма доказателства в подкрепа на твърдението на Комисията, че PTPN не действа като рационален оператор;
 г)
 въз основа на резултатите от търговете доставчиците на СПМ на вътрешния пазар избират дали да продадат своето СПМ и на какви цени;
 д)
 фактът, че PTPN продава СПМ чрез публични търгове, го прави по-скоро получател на цената, а не оператор, който я диктува.
 (120)
 Както бе отбелязано в съображения 91—99 и 126 от Регламента за временните мерки, Комисията припомни, че по отношение на твърдението по буква а) по-горе,тя е трябвало да разчита на наличните факти с оглед липсата на съдействие от страна на доставчиците на СПМ и PTPN. В коментарите си във връзка с Регламента за временните мерки нито един производител износител не представи доказателства за това как формулират своите оферти за СПМ, освен неясните твърдения, че те обикновено се основават на „цените на международния пазар“.
 (121)
 Комисията отхвърли това твърдение поради липса на проверими доказателства в негова подкрепа. Доставчиците на СПМ спазват цените на СПМ на практика определени от PTPN, вместо независимо да определят цените с оглед на международните цени.
 (122)
 По отношение на твърдението по буква б) по-горе, в съображение 133 от Регламента за временните мерки Комисията обясни, че PTPN всъщност не е задължено да отправи насрещно предложение на по-висока цена, ако получените оферти са под „намерението за цената“ за конкретния ден. Всъщност по време на контролното посещение Комисията потвърди, че PTPN редовно приема оферти под тази цена.
 (123)
 Освен това Комисията