стр. II-2957, точка 205).
 (23) Решение на Съда от 15 юли 1993 г. по дело C-34/92 GruSa Fleisch/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Recueil 1993 г., стр. I-4147, точка 22). Еднаква или сходна формулировка може да се намери например в Решението по съединени дела 212 до 217/80 Meridionale Industria Salumi α.δ. (Recueil 1981 г., стр. 2735, точки 9 и 10); решение на Съда от 10 февруари 1982 г. по дело Bout (21/81, Recueil 1982 г., стр. 381, точка 13); решение на Първоинстанционния съд от 19 февруари 1998 г. по дело Eyckeler & Malt/Комисия (T-42/96, Recueil 1998 г., стр. II-401, точка 53 и точки 55—56); дело T-180/01, Euroagri/Комисия, Recueil 2004 г., стр. II-369, точка 36.
 (24) Вж. също така Решение на Съда от 9 януари 1990 г. по дело C-337/88 Società agricola fattoria alimentare (SAFA) (Recueil 1990 г., стр. I-1, точка 13).
 (25) Решение на Съда от 15 юли 1982 г. по дело Edeka/Федерална република Германия (245/81, Recueil 1982 г., стр. 2746, точка 27).
 (26) Решение на Първоинстанциония съд от 18 март 2009 г. по дело Shanghai Exceli M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет (T-299/05, Сборник, стр. II-565, точки 116—146).
 (27) Решение на Съда от 1 октомври 2009 г. по дело Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd/Съвет (C-141/08 P, Сборник, стр. I-9147, точка 94 и следващи).
 (28) Определение на Общия съд от 10 ноември 2014 г. по дело DelSolar/Комисия (T-320/13, Сборник, стр. II-0000, точки 40—67).
 (29) Регламент (ЕС) No 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, 14.12.2012 г., стр. 1).
 (30) ОВ L 201, 26.7.2001 г., стр. 10, съображение 6.
 (31) ОВ L 82, 20.3.2014 г., стр. 27.
 (32) Решение от 20 май 2010 г. по дело Todaro (C-138/09, Сборник, стр. I-4561).
 (33) Решение на Първоинстанционния съд от 18 септември 1995 г. по дело Nölle/Съвет и Комисия (T-167/94, Recueil 1995 г., стр. II-2589, точки 62 и 63).
 (34) Вж. например решенията на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. по дело Huvis/Съвет (T-221/05, Сборник, стр. II-124), и от 10 март 2009 г. по дело Interpipe Nikopolsky/Съвет (T-249/06, Сборник, стр. II-303). От съображения за изчерпателност изглежда полезно да се направят следните разяснения: по дело T-107/08 ENRC/Съвет Общият съд констатира, че не е имало дъмпинг или че най-малкото установеният дъмпингов марж е щял да бъде по-нисък от изчисления в оспорвания регламент, и поради това отменя спорния регламент в неговата цялост (решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. по дело ENRC/Съвет, T-107/08, Сборник, стр. II-8051, точки 67—70). Когато Комисията прилага метода, посочен от Общия съд, се оказва, че не е имало нито дъмпинг, нито вреда. Поради това Комисията решава да не възобновява официално разследването. В решението си от 27 септември 2007 г. по дело C-351/04 Ikea (C-351/04, Сборник, стр. I-7723) Съдът частично обяви за недействителен съответния регламент на Съвета, доколкото митото е било изчислено чрез метода на т. нар. „зануляване“. Още преди това — след решение на Апелативния