предприятие, управител на инфраструктура или производител, установен/о или със седалище в държава – членка на Европейското икономическо пространство, което отговаря на условията, определени в Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията
 4
 .
 Чрез системата ОЕГ заявителят представя доказателства, че отговаря на условията за микро-, малко или средно предприятие. Агенцията оценява предоставените доказателства и решава да отхвърли искането за статут на микро-, малко или средно предприятие, ако е налице съмнение или липса на обосновка.“;
 (4)Член 5 се изменя, както следва:
 а)параграф 1 се заменя със следното:
 „1. Агенцията издава фактура за дължимите такси и възнаграждения в рамките на 30 календарни дни от:
 а)датата на решението си, освен при решения, обхванати от режима на фиксирани такси или такива, които са предмет на член 6, параграф 3;
 б)датата на решението на Апелативния съвет;
 в)датата, когато е приключило предоставянето на услугата;
 г)датата на оттегляне на дадено заявление;
 д)датата на всяко друго събитие, водещо до спиране на разглеждането на дадено заявление;
 По отношение на фиксираните такси, чийто падеж е в момента на подаване на заявлението, както е посочено в член 3, параграфи 1 и 3, преди да разгледа заявлението, Агенцията може да договори друга дата за плащане с отделните заявители, а също и да постигне специални договорености за фактуриране. “;
 б)параграф 2 се заменя със следното:
 „2. Фактурата съдържа следните елементи, когато е приложимо:
 а)диференциране на таксите или възнагражденията;
 б)сумите по режима на фиксирани такси;
 в)ако не се прилагат фиксирани такси — броя часове, прекарани от Агенцията в изпълнение на задълженията ѝ, и приложимата часова ставка;
 г)когато е приложимо — разходите, начислени от съответния национален орган по безопасността. Тези данни трябва да бъдат посочени във връзка с конкретните задачи и изразходваното време или под формата на фиксирани суми, прилагани от НОБ за разглеждането на националната част от заявлението.“;
 в)вмъква се следният параграф 4a:
 „4а. Когато член 6, параграф 3 се прилага по отношение на заявителите, Агенцията има право да издава уведомления за плащане, с които се изисква частично плащане за вече разгледаните части от заявлението. Ако изисканото плащане не бъде извършено в определен от Агенцията срок, не по-кратък от 10 календарни дни, Агенцията може да спре разглеждането на заявлението и да информира заявителя за това. Агенцията възобновява разглеждането на заявлението, ако изисканото плащане бъде извършено в срок от 20 календарни дни след уведомлението за спирането. Ако плащането не бъде извършено в срок от 20 календарни дни след уведомлението за спирането, Агенцията има право да отхвърли заявлението.“;
 г)параграф 9 се заменя със следното:
 „9. Когато заявителят е микро-, малко или средно предприятие, Агенцията взема под внимание искания за разумно удължаване на срока за плащане, както и за изплащане на вноски.“;
 (5)Член 6 се изменя, както следва:
 а)параграф 1 се заменя със следното:
 „1.
 Ако дължимите суми не бъдат платени, Агенцията може да начислява лихва за всеки допълнителен просрочен календарен ден и да прилага правилата за събиране на вземания, предвидени в част първа, дял IV, глава 6, раздел 5 от Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета така, както са в сила за европейските агенции, по-специално