може да се изключи, че резултатите от настоящата оценка на исканията за ТДПИ/ИТ е повлияла и на остатъчното мито, което се прилага за всички китайски производители износители. Поради това тези страни заявиха, че Комисията е трябвало да оцени всички искания за ТДПИ/ИТ, които са били предоставени по време на първоначалното разследване.
 (90)
 Нещо повече, тези страни не се съгласиха, че тежестта на доказване се носи от производителя, който желае да поиска ТДПИ/ИТ, като твърди, че производителите са се освободили от тежестта на доказване през 2005 г., подавайки искания за ТДПИ/ИТ при първоначалното разследване. Те също така не са съгласни, че решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 C & J Clark International Limited и C-34/14 Puma SE може да бъде изпълнено само чрез оценка на исканията за ТДПИ/ИТ, подадени от невключени в извадката производители износители, тъй като Съдът не е посочил изрично, че констатираната недействителност наистина е ограничена до този аспект.
 (91)
 Комисията счита, че изпълнението на съдебното решение е необходимо само за тези производители износители, за които не всички сделки за внос са станали окончателни. В действителност, след като тригодишният давностен срок, предвиден в Митническия кодекс на Общността, е изтекъл, задължението е станало окончателно, както се потвърждава в съдебните решения. Изключено е каквото и да е въздействие върху остатъчното мито, тъй като искането за ТДПИ/ИТ на включените в извадката дружества е било оценено и предоставянето на ТДПИ/ИТ на едно от дружествата извън извадката не засяга ставката на остатъчното мито.
 (92)
 Доказателствената тежест не е ограничена до подаването на искане. Тя се отнася до съдържанието на искането, което трябва да докаже, че всички условия за предоставяне на ТДПИ/ИТ са спазени.
 (93)
 Единствената установена в съдебните решения незаконосъобразност е липсата на оценка на исканията за ТДПИ/ИТ.
 Правно основание за повторно налагане на мита
 (94)
 Няколко заинтересовани страни заявиха, че Комисията не е трябвало да прилага два различни правни режима, т.е. основния регламент преди изменението му — при оценката на исканията за ИТ, подадени от производителите износители, от една страна, и от друга страна — настоящия основен регламент, включващ измененията с Регламент (ЕС) No 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета (29), с който се въвеждат процедури на комитет в областта, inter alia, на защитата на търговията, и по този начин процесът на вземане на решения се делегира на Комисията.
 (95)
 Страните също така отново изтъкнаха, че в член 266 от ДФЕС не се предвижда налагането на антидъмпингови мита с обратно действие, което също би се потвърдило от решението на Съда на Европейските общности по дело IPS/Съвет (T-2/95), както и от Регламент (ЕО) No 1515/2001 на Съвета от 23 юли 2001 г. относно мерките, които Общността може да вземе след доклад, приет от Органа за уреждане на спорове на СТО, относно антидъмпингови и антисубсидийни въпроси (30). Те твърдят, че Комисията не е дала никаква основателна причина за отклоняване от принципа за забрана на обратното действие и е нарушила принципа на оправданите правни очаквания.
 (96)
 Една от заинтересованите страни заяви, че налагането на мерки би било безпредметно, тъй като срокът