че практиката за непряка намеса на пазара чрез ограничения на износа се следва от редица правителства в целия свят. Дори в самата Индия съществува огромно разнообразие от данъци върху износа. Поради това за Комисията бе очевидно, че това също е практика, „обикновено следвана от правителствата“.
 v) Заключение
 (226)
 С целевите ограничения на износа (вж. съображение 157 по-горе) ПИ е подтикнало местните дружества за минен добив на желязна руда да продават желязна руда на местно равнище и ги е „упълномощило“ да предоставят тази суровина в Индия срещу по-ниско от адекватното възнаграждение. Разглежданите мерки са постигнали желания ефект да нарушат условията за конкуренция на вътрешния пазар на желязна руда в Индия и да понижат цените до изкуствено ниско равнище в полза на промишлеността надолу по веригата. Функцията за предоставяне на желязна руда срещу по-ниско от адекватното възнаграждение обикновено се упражнява от правителството и практиката на дружествата за минен добив да я изпълняват в действителност не се отличава от практиките, които обичайно се следват от правителствата. Поради това Комисията стигна до заключението, че ПИ е предоставило непряко финансово участие по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточки iii) и iv) от основния регламент, така както той се тълкува и прилага съгласно съответните стандарти на СТО съгласно член 1.1, буква а), подточки iii) и iv) от Споразумението за СИМ.
 (227)
 След оповестяването на окончателните мерки ПИ, както и двамата производители износители оспориха оценката на Комисията, че установените целеви ограничения на износа могат да бъдат определени като финансово участие от страна на правителството. По-специално те заявиха, че Комисията е анализирала реакцията на (или последиците от) наложена мярка, вместо да се разгледа потвърдителното действие на правителството или естеството на наложената мярка за определяне на наличието на финансово участие. Освен това ECL заяви, че Комисията не е доказала съществуването на акт за прехвърлянето на отговорност върху производителите на желязна руда или за авторитарното ѝ възлагане. Освен това същите страни оспориха използването от страна на Комисията на позовавания на отделни доклади, като заявиха, че те не могат да се разглеждат като достатъчно доказателство или подкрепа за определяне на наличието на финансово участие от страна на ПИ.
 (228)
 Комисията изрази несъгласие с позицията на страните, че е анализирала само последиците от наложените целеви ограничения на износа. Както е обяснено по-горе в настоящия раздел, анализът на Комисията бе извършен на няколко етапа. На първо място, бяха установени преследваните цели на политиката за възпиране на износа на желязна руда. На второ място, чрез данъка върху износа на желязна руда и политиката, предвиждаща два вида такси за товари, Комисията установи наличието на правни актове, подтикващи производителите на желязна руда да продават на вътрешния пазар в Индия на по-ниски цени, от цените, на които иначе биха могли да продават. След това Комисията установи, че дружествата за минен добив на желязна руда в Индия действително са били подтиквани от правителството да предоставят желязна руда на промишлеността, произвеждаща тръби от пластичен чугун, срещу по-ниско от адекватното възнаграждение. Освен това функцията за предоставяне на желязна руда срещу по-ниско от адекватното възнаграждение обикновено се упражнява