на вземане на решения на PTPN. По-специално ПИ обясни, че преди започването на ежедневната тръжна процедура, PTPN определя „намерение“ за цената за деня. При проверката обаче Комисията установи, че PTPN не е задължено да отхвърля офертите, които са по-ниски от „намерението за цената“. Противно на това, когато предложената от потенциален купувач цена е по-ниска от „намерението за цената“, въпросът се прехвърля на съвета на директорите, който може да реши да приеме офертата. По време на контролното посещение Комисията потвърди, че такова приемане се прави редовно. Във всеки случай фактът, че решенията относно цените се вземат от управителния съвет на PTPN, в който има представителство единствено на ПИ, показва, че ПИ упражнява значителен контрол над PTPN и неговото поведение във връзка с вземането на решения относно цените.
 (134)
 В светлината на факта, че съветът на директорите на PTPN се назначава от ПИ и му докладва, Комисията заключи, че ПИ действително определя цената на СПМ на вътрешния пазар.
 (135)
 Разследването също така показа, че в резултат на значителния контрол от страна на ПИ PTPN не действа като рационален участник на пазара. Въз основа на наличната информация изглежда, че следвайки насоките на ПИ, през последните години PTPN е претърпяло загуби. Всеки рационален участник, още повече рационален участник с такова решаващо значение за пазара на СПМ, който действа рационално, би максимизирал печалбата си, вместо да бъде на загуба.
 (136)
 Разследването също така показа, че налагайки данък и такса върху износа на СПМ, ПИ допълнително поставя производителите на СПМ в нерационална от икономическа гледна точка ситуация, като ги подтиква да продават СПМ на вътрешния пазар на цени под онези, на които биха продавали, ако нямаше такива ограничения върху износа. Следователно PTPN е лишено от възможността за рационален избор и е подтиквано да се съобразява с целите на политиката, аргументиращи данъка и таксата върху износа.
 (137)
 В светлината на гореизложеното Комисията направи заключение, че следователно PTPN е публичен орган (32). Наличните доказателства сочат, че PTPN упражнява държавни функции, когато продава СПМ на пазара и когато посочва цената, която трябва да бъде следвана от всички други доставчици на СПМ на пазара и която е следвана последователно и систематично. Както е обяснено в съображение 142 по-долу, разследването действително показа, че нито един доставчик на СПМ не е продавал на производителите износители на по-висока от определената от PTPN цена. Това определяне на цената се извършва в съответствие с приложното поле и съдържанието на политиките на ПИ, свързани със секторите на СПМ и на биодизела. Тъй като доставчиците на СПМ не предоставиха достатъчно информация в подкрепа на противното, Комисията заключи, че те съобразяват цените си с тези, определяни от PTPN, за да спазват формулираните цели на политиката за задържане на цените на СПМ на изкуствено занижени равнища.
 (138)
 Във всеки случай, ако PTPN се считаше за частен орган, същите доказателства щяха да сочат, че ПИ най-малкото е упълномощило PTPN или му е възложило да определя цените на СПМ на изкуствено занижено равнище по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), точка iv) от основния регламент.
 (139)
 Освен това разследването