относително високите вътрешни трансферни цени за междудружествените сделки. Също така Connect Com заяви, че списъкът на производителите от ЕС е непълен в жалбата. Тъй като тези коментари засягат по-скоро същността на случая, а не започването на процедурата, те са разгледани по-долу в съображения 415 и 539—541.
 (9)
 По отношение на материалноправните изисквания за започване на разследването CCCME заяви, че в жалбата си жалбоподателят е извършил непълна оценка на вредата, тъй като не е предоставил данни за шест от петнадесетте показателя за вредата, изброени в член 3.4 от Антидъмпинговото споразумение (АДС) на Световната търговска организация (СТО) (по-специално: производителност, възвръщаемост на инвестициите, паричен поток, възнаграждения, растеж и способност за привличане на капитал или инвестиции). Освен това CCCME твърди, че жалбоподателят не е предоставил каквито и да е надеждни/сравними данни относно продажните цени.
 (10)
 Комисията припомня, както вече беше отбелязано от жалбоподателя в отговора му на коментарите на ПК и на CCCME, че приложимата правна разпоредба във връзка със започването на антидъмпингово разследване е член 5.2 от АДС, докато член 3.4 от АДС представлява разпоредбата за преглед от страна на разследващия орган, в този случай Комисията. Следователно жалбоподателят е бил длъжен да изпълнява изискванията по член 5.2 от АДС, които са отразени в член 5, параграф 2 от основния регламент. Въпреки че както беше отбелязано от CCCME, в член 5.2 от АДС се съдържа позоваване на член 3.4 от АДС, а член 5, параграф 2 от основния регламент се позовава на член 3, параграф 5 от основния регламент, това позоваване е само примерно и в двата случая (като [фактори и показатели] изброени в член 3, параграфи 2 и 4 и като [фактори и показатели] изброени в член 3, параграфи 3 и 5) (5). В член 5.2 от АДС и член 5, параграф 2 от основния регламент се предвижда, че жалбата следва да включва доказателства за: а) дъмпинг; б) вреда; и в) причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос и твърдяната вреда. В съдебната практика на ЕС се разяснява, че „количеството и качеството на предоставената от жалбоподателя информация не трябва да бъдат на равнището, необходимо за предварително или окончателно определяне на съществуването на дъмпинг, вреда или причинно-следствена връзка“ (6). Вследствие на това „доказателства, които количествено или качествено са недостатъчно основание за предварително или окончателно определяне на дъмпинг, вреда или причинно-следствена връзка, могат въпреки това да бъдат достатъчно основание за започване на разследване“ (7).
 (11)
 В отговор на твърдението, че жалбоподателят не е предоставил надеждни/сравними данни относно продажните цени, Комисията счете, че във версията на жалбата, достъпна за разглеждане от заинтересованите страни, се съдържат всички основни доказателства и неповерителни обобщения на данните, предоставени на поверителна основа, за да могат заинтересованите страни да упражнят правото си на защита по време на цялата процедура.
 (12)
 В член 19 от основния регламент и член 6, параграф 5 от АДС се предвижда възможност за защита на поверителна информация в случаите, когато нейното разгласяване би дало значително конкурентно предимство на конкурент или би имало значителен неблагоприятен ефект върху лицето, което предоставя информацията, или върху лицето, от което лицето, предоставило информацията, я е