и частни дружества за минен добив на желязна руда в Индия да изпълняват задачи, свързани с предоставяне на желязна руда срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, като част от стратегия за подпомагане на черната металургия.
 3.2.4.2. Анализ.
 (134)
 За да се установи наличието на подлежаща на изравняване субсидия, трябва да са налице три елемента: а) финансово участие, б) полза и в) специфичност (член 3 от основния регламент).
 а)
 Финансово участие
 (135)
 В член 3, параграф 1, буква а), подточка iv), второ тире от основния регламент се посочва, че финансово участие е налице, когато правителството: „упълномощава или възлага на частeн орган да изпълнява една или повече от функциите, изброени в подточки i), ii) и iii), които обикновено се упражняват от правителството, като практиката в действителност не се отличава от практиките, които обичайно се следват от правителствата;“. Функциите, описани в член 3, параграф 1, буква а), подточка iii) са налице, когато „правителството предоставя стоки или услуги, които не са част от общата инфраструктура, или купува стоки...“ Тези разпоредби отразяват член 1.1, буква а), параграф 1, подточки iii) и iv) от Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки (Споразумението за СИМ) и следва да се тълкуват и прилагат предвид съответната съдебна практика на СТО.
 (136)
 В делото пред СТО относно ограниченията на износа ЕС, като трета страна, е предложил на групата на съдебните заседатели своето първоначално тълкуване на тези разпоредби, които дотогава не са били предмет на тълкуване (15). След оповестяването на заключенията няколко страни се позоваха на тези предложения.
 (137)
 Групата на съдебните заседатели е постановила, че обикновеното значение на двете думи „упълномощава“ и „възлага“ в член 1.1, буква а), параграф 1, подточка iv) от Споразумението за СИМ изисква действието на правителството да съдържа понятието за делегиране (в случай на упълномощаване) или за нареждане (в случай на възлагане) (16). Тя е отхвърлила „причинно-следствения довод“ на САЩ и е поискала да има изрично и потвърдително действие на делегиране или нареждане (17).
 (138)
 В последващо дело обаче Апелативният орган поддържа становището, че замяната на думите „упълномощава“ и „възлага“ с „делегиране“ и „нареждане“ е твърде строго като критерий (18). Според Апелативния орган „упълномощаване“ е налице, когато дадено правителство възлага отговорност на частен орган, а „възлагане“ препраща към ситуациите, в които правителството упражнява своята власт над частен орган (19). И в двата случая правителството използва частен орган като пълномощник за предоставяне на финансова помощ (финансово участие) и „в повечето случаи би могло да се очаква упълномощаването или възлагането на частен орган да включва някаква форма на заплаха или подтикване“ (20). В същото време подточка iv) не позволява на членовете да налагат изравнителни мерки по отношение на продукти, „когато правителството само упражнява своите общи регулаторни правомощия“ (21) или когато правителствена намеса „може да доведе или да не доведе до конкретен резултат само на основата на дадените фактически обстоятелства и на упражняването на свободен избор от страна на участниците на пазара“ (22). Упълномощаването и възлагането по-скоро предполагат „по-активна роля на правителството, а не просто действия за насърчаване“ (23).
 (139)
 От това следва, че степента на доказване, установена от