на зоотехнически сертификати за еднокопитни животни, вписани в родословни книги, създадени от развъдни сдружения, признати в държави членки, различни от държавата членка на раждане, е представлявало особено сложен проблем.
 (8)За да бъде системата за идентификация на еднокопитни животни практична, като същевременно се спазват изискванията на член 110, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2016/429, в настоящия регламент следва да се предвиди издаването на идентификационни документи за регистрирани еднокопитни животни от развъдните сдружения и организациите и сдруженията, работещи с коне за състезания и надбягвания, дори ако тези структури не са органи с делегирани правомощия. В този случай издаването на идентификационния документ ще бъде ограничено до попълването му с необходимата информация, отпечатването и подвързването и въвеждането на данните в бази данни, докато документът ще бъде предоставян на заявителя от компетентния орган или органа с делегирани правомощия. Съществуващите оперативни системи за издаване и предоставяне на уникални доживотни идентификационни документи от органи с делегирани правомощия в тясно сътрудничество с развъдни сдружения и организации и сдружения, работещи с коне за състезания и надбягвания, не следва да бъдат засегнати от тези разпоредби.
 (9)Уникални доживотни идентификационни документи не следва да се издават, освен ако не са надлежно попълнени с необходимите идентификационни данни, съдържащи информацията, изисквана съгласно правото на Съюза, които също следва да бъдат въведени в компютърната база данни в съответствие с настоящия регламент.
 (10)Компютърната база данни, създадена в съответствие с член 109, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/429 и съхраняваща информацията в съответствие с член 64 от Делегиран регламент (ЕС) 2019/2035 на Комисията, следва да бъде достъпна на различни равнища на сигурност за операторите, за отговорните ветеринарни лекари, както и за компетентните органи или органите с делегирани правомощия в други държави членки. Освен това обменът на електронни данни между държавите членки следва да се насърчава, за да се улесни проследимостта на еднокопитните животни и контролът на целостта на хранителната верига. Поради това е необходимо да се предвидят минимални изисквания за такъв обмен на данни, като се вземат предвид изискванията на член 108, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) 2016/429 и съответните стандарти, посочени в член 37 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1715 на Комисията
 10
 .
 (11)Въпреки че значителен брой държави членки предпочитат опростен формат за уникалния доживотен идентификационен документ, в който се определят само данните, изисквани в съответствие с член 65 от Делегиран регламент (ЕС) 2019/2035 и член 1 от Делегиран регламент (ЕС ) 2021/577, този опростен формат не би бил достатъчен, за да се използва уникалният доживотен идентификационен документ като многофункционален документ, придружаващ еднокопитните животни за развъдни или спортни цели. Поради това е оправдано да се предвиди формат на уникалния доживотен идентификационен документ, който да позволява издаването му в съответствие с минималните изисквания за здравето на животните и общественото здраве, както и в разширен формат, подходящ и за целите на развъждането, състезанията и надбягванията.
 (12)Неотдавнашните проучвания, проведени в държавите членки, показаха, че обикновеното маркиране на еднокопитни животни чрез инжектируем транспондер може да не е достатъчно, за да се гарантира идентификацията на еднокопитните животни, и по-специално за целите на опазването на общественото здраве.