дори за да се прибегне до замяна на липсваща информация, не са били изпълнени в настоящия случай.
 (110)
 ПКНР заяви, че „съмнения“ относно точността на дадена информация, възникнали единствено поради факта, че предоставената информация не е могла да бъде проверена от Комисията „в достатъчно задоволителна“ за нея степен, не могат да водят до невземането под внимание на тази информация. Комисията не е съгласна с това твърдение, тъй като то не отразява действителността. Комисията не е пренебрегнала никаква информация единствено въз основа на това, че тя не е можела да бъде проверена по време на проверката на място. Тъй като обаче предоставената от ПКНР информация и даденото обяснение бяха счетени за противоречиви и/или непълни в сравнение с другата информация, с която Комисията разполагаше, а в същото време не беше възможно да бъдат проверени по време на проверката на място, Комисията не прие тази информация като такава. На информацията се придава дължимото значение в зависимост от степента на неоказване на съдействие от страна на ПКНР. Следва да се отбележи също, че Комисията не възрази срещу формата, в който информацията беше предоставена, както твърди ПКНР, а срещу нейната неточност и/или непълнота.
 (111)
 Също така ПКНР заяви, че предоставянето на част от информацията, поискана от Комисията, е представлявало такава тежест, че ПКНР не е имало практическата възможност да я предостави. В това отношение се отбелязва, че Комисията поиска само информация, необходима за проверката на твърденията на жалбоподателя (подкрепени от prima facie доказателства) и даде на ПКНР достатъчно време и възможности да представи такава информация. Освен това Комисията пределно ясно си дава сметка, че значителният брой подробни твърдения на жалбоподателя по този случай я принуди да поиска значителни количества информация от ПКНР. Както беше обяснено по-горе обаче (съображения 104 — 107), търсената информация не беше прекомерна и за предоставянето ѝ беше предвидено съответното време.
 (112)
 В допълнение ПКНР изтъкна, че има разлика между невземането предвид на предоставената информация и допълването на получената информация с налични в регистрите факти. Въпреки че Комисията е напълно наясно с тази разлика и действа в съответствие с приложимите разпоредби на член 28 от основния регламент, тя е длъжна да изтъкне, че когато предоставената информация е в противоречие с друга налична информация по същия въпрос, тази информация не може да бъде добавена. В такива случаи (напр. при представяне на информация относно собствеността на банки) Комисията трябва да реши коя информация е по-надеждна. По този начин Комисията гарантира, че използването на наличните факти не е дискриминационно и се основава на действително налични факти.
 (113)
 Също така ПКНР заяви, че Комисията не разполага с основания, на които да разглежда ПКНР като отказващо съдействие в настоящия случай, тъй като тя или не е запозната, или не е разбрала правилно задължението си да вземе предвид „практическата способност“ на ПКНР да отговори на нейното искане. Според ПКНР разследването като цяло е било неоправдано обременително, така че сътрудничеството е станало по принцип невъзможно, а Комисията като разследващ орган постоянно е отказвала да работи с ПКНР за ограничаването на тази тежест. Това твърдение очевидно представлява погрешно тълкуване на