производител износител не се е възползвал от схемата, Комисията не продължи с по-нататъшен анализ на тази схема.
 3.5.2. Субсидии за изграждане на промишлени зони
 (247)
 Жалбоподателят твърди, че ПИ субсидира индонезийските производители на биодизел чрез различни стимули по схемата за изграждане на промишлени зони. По-конкретно в жалбата се твърди, че ПИ е създало т.нар. „субсидии за изграждане на промишлени зони“ съгласно Постановление на Министерския съвет No 142/2015. Съгласно тази схема на всяко „промишлено дружество“, което се намира в „промишлена зона“, се предоставят данъчни стимули и може да му се предоставят допълнителни регионални стимули.
 (248)
 Според жалбата тази програма осигурява финансово участие за индонезийските производители на биодизел под формата на приходи, от които ПИ се е отказало, и осигурява полза за индонезийските износители на биодизел, която се равнява на спестения данък. Освен това в жалбата се твърди, че тази схема е специфична, тъй като само определени предприятия в рамките на дадена промишлена зона могат да се ползват от програмата при условията, определени в постановлението.
 (249)
 Разследването показа, че тази схема е създадена от ПИ в подкрепа на промишлената дейност, установена в конкретни географски райони и определена в член 1, алинея 4 от Постановление на Министерския съвет No 142/2015 като централна зона за промишлена дейност, оборудвана с поддържаща инфраструктура, която е изградена и управлявана от дружеството за изграждане на промишлени зони (Industrial Estate Company).
 (250)
 Разследването също така показа, че тази схема може да предостави полза за получателите, тъй като Постановление на Министерския съвет No 105/2016 предвижда определени режими на корпоративно данъчно облагане, както и освобождавания от ДДС и от мита върху вноса.
 (251)
 Разследването обаче показа, че нито един производител износител не е използвал тази схема и следователно Комисията не я анализира допълнително.
 3.5.3. Данъчни облекчения за високотехнологична промишленост
 (252)
 В жалбата се твърди, че в рамките на програмата за данъчни облекчения за високотехнологична промишленост ПИ предоставя редица данъчни стимули за увеличаване на преките инвестиции в т.нар. „високотехнологична промишленост“. По-конкретно в жалбата се твърди, че тази схема е създадена през 2011 г. с Наредба на министъра на финансите No 130/2011. След това тя е преработвана няколко пъти. Тази програма наскоро е била преработена на 29 март 2018 г. с Наредба на министъра на финансите No 35/2018.
 (253)
 Според жалбата тази схема осигурява финансово участие за бенефициерите под формата на приходи, от които ПИ се е отказало, както и полза за последните по отношение на спестения данък.
 (254)
 Разследването показа, че по същество схемата основно се състои от корпоративно данъчно облекчение за предприятията, които осъществяват определени стопански дейности (т.нар. „високотехнологична промишленост“), изброени в Наредба на министъра на финансите No 159/2015, изменена с Наредба на министъра на финансите No 103/206. Разследването показа и че в допълнение към това да бъдат активни във „високотехнологичната промишленост“, определена от министъра на финансите, за да отговарят на условията за тази схема, предприятията трябва да инвестират 1 000 000 000 000,00 IDR (един трилион рупии) общо за всички сектори на високотехнологичната промишленост, с изключение на сектора на информационните и комуникационните технологии (ИКТ), който въвежда високи технологии. Предприятията в