длъжна да разгледа исканията за третиране като дружество, работещо в условията на пазарна икономика („ТДПИ“) в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от основния регламент, подадени от търговци, които не са включени в извадката (точка 36 от решението по дело C-249/10 P и точки 29 и 32 от решението по дело C-247/10 P).
 (7)
 След това Съдът постанови решението си по този въпрос. Той постанови следното: „[...] Комисията е трябвало да разгледа мотивираните искания, подадени до нея от жалбоподателите на основание член 2, параграф 7, букви б) и в) от основния регламент, с оглед да се ползват от ТДПИ в рамките на антидъмпинговата процедура, предмет на оспорвания регламент. По-нататък следва да се констатира, че не е изключено подобна проверка да доведе до налагане на жалбоподателите на окончателно антидъмпингово мито, различно от приложимото спрямо тях на основание член 1, параграф 3 от оспорвания регламент мито от 16,5 %. Действително, от същата разпоредба следва, че окончателно антидъмпингово мито от 9,7 % е наложено на единствения включен в извадката китайски оператор, който е получил ТДПИ. Както обаче е видно от точка 38 от настоящото решение, в случай че изчисляването на индивидуален дъмпингов марж не беше възможно, ако Комисията беше констатирала, че условията на пазарна икономика преобладават и за жалбоподателите, спрямо тях също трябваше да се приложи последният процент“ (точка 42 от решението по дело C-249/10 P и точка 36 от решението по дело C-247/10 P).
 (8)
 Вследствие на това Съдът отмени оспорвания регламент в частта, която се отнася до засегнатите заявители.
 (9)
 С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз
 (7), през октомври 2013 г. Комисията обяви, че е взела решение да възобнови антидъмпинговата процедура от момента, в който е допусната констатираната незаконосъобразност, като проучи дали в периода от 1 април 2004 г. до 31 март 2005 г. заявителите са действали преобладаващо в условията на пазарна икономика, и прикани заинтересованите страни да се представят и да заявят интереса си.
 (10)
 С Решение за изпълнение 2014/149/ЕС (8) през март 2014 г. Съветът отхвърли предложението на Комисията да се приеме регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република, произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, и прекрати процедурата по отношение на тези производители. Съветът застъпи становището, че вносителите, които са купили обувки от тези производители износители и на които компетентните национални органи са възстановили съответните мита въз основа на член 236 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета (9) („Митническия кодекс на Общността“), са имали оправдани правни очаквания съгласно член 1, параграф 4 от оспорвания регламент, с който разпоредбите на Митническия кодекс на Общността (10), и по-специално член 221 от него, стават приложими за събирането на тези мита.
 (11)
 Трима вносители на разглеждания продукт — C&J Clark International Ltd („Clark“), Puma SE („Puma“) и