Chongqing, са считани за най-важните провинции от гледна точка на производствената промишленост в КНР. Въпреки че БВП на глава от населението на Тайван и китайските провинции, както и град Chongqing, не е еднакъв, този на китайските провинции и град Chongqing нараства бързо през последните години, т.е. достига понастоящем този на Тайван.
 Освен това данните от последно време показват, че КНР като цяло, двете провинции и град Chongqing имат много по-висок темп на нарастването на БВП от Тайван (103), т.е. те се изравняват много бързо. Важно е да се отбележи обаче, че точното сравнение между БВП на държава с непазарна икономика (КНР) и БВП на държава с добре функционираща пазарна икономика (Тайван) не е факт от решаващо значение, тъй като е нормално за държавата с непазарна икономика да изостава спрямо тази с пазарна икономика от гледна точка на БВП. Освен това много други фактори, например правилата в областта на планирането, екологичната политика, могат да окажат въздействие върху предлагането и търсенето на терени за промишлени цели. Действителният въпрос е какви биха били „преобладаващите пазарни условия“ във връзка с правата за ползване на земя, ако КНР беше функционираща пазарна икономика; на базата на всички доказателства те биха били много сходни с тези в Тайван.
 (437)
 ПКНР твърди също, че в изчисленията си Комисията е използвала срок на амортизация от 50 години, докато не всички свързани със случая договори за право на използване на земя са сключени за период от 50 години. Това твърдение е неправилно. Всички договори за правото на ползване на земя, предоставянето на които подлежи на изравнителни мерки в настоящото разследване, са сключени за период от 50 години.
 3.4.1.5.
 Програма, включваща електроснабдяване на занижени цени
 (438)
 ПКНР твърди, че заключението относно специфичността е „изцяло изкуствено достигнато“ въз основа на това, че икономическата дейност, при която се плаща редовната цена, обхваща по-голямата част от китайската икономика. ПКНР също оспори констатацията на Комисията относно „регионалната“ специфичност и по-специално заключението, че тази субсидия се отпуска само в географските райони, където е установен производителят износител. Според ПКНР санкцията се прилага общо за всички географски райони, където има производители износители и следователно няма регионална специфичност. Това твърдение трябваше да бъде отхвърлено. Комисията отбеляза, че ПКНР изглежда основава коментарите си изключително и само на диференцираното ценообразуване за категориите „насърчавани“, „ограничавани“, „забранени“ и „разрешени“ предприятия, посочени в Решение No 40. Въпреки това Комисията основа констатациите си на специалната система за ценообразуване на електроенергията, която се прилага в община Chongqing, където един от включените в извадката съдействащи износители разполага с производствено предприятие. Този износител се ползва от по-ниска цена на електричеството, която се прилага само към подгрупа дружества в определени сектори (по-специално производители на електропещи за феросплави и производители на торове) в рамките на същата категория големи промишлени ползватели. Следователно Комисията заключи, че по-ниската цена на електроенергията, която се прилага само за тази ограничена подгрупа от дружества в тези специфични допустими сектори, е де юре специфична.
 По отношение на „регионалната“ специфичност, в съображение 149 не се посочва система за санкции, както твърди ПКНР в коментарите си. Настоящото съображение пояснява,