приетите от местната власт нормативни актове само определен брой големи предприятия могат да бъдат спасени чрез държавна помощ за промишлеността. На последно място, в него се подчертава и влиянието на провежданата от финансовите институции дискриминация при кредитирането, която има последици за създаването на предприятия зомби. След 2008 г. коефициентът на печалба на държавните предприятия наистина намалява, а коефициентът на задлъжнялост ежегодно се увеличава. Обратно, при частните предприятия коефициентът на задлъжнялост намалява, макар че коефициентът на печалба не се променя. Това означава, че държавните предприятия са можели да получават заеми по-лесно, отколкото частните дружества.
 (264)
 Накратко, целта на тази политика е с всевъзможни мерки да се предоставя финансова подкрепа за „добрите“ дружества, а именно ключовите предприятия, или т.нар. национални първенци, докато „лошите“ не изчезнат, като изобщо не им се предоставят заеми. Освен това предприятията първенци се насърчават да премахнат по-малките си конкуренти чрез сливания и придобивания, за които получават подкрепа от държавата. Икономическата полза от тази политика за някои големи държавни предприятия в затруднено финансово положение може на практика да представлява негласна фактическа гаранция.
 (265)
 Комисията обаче на успя да установи по-конкретни критерии за общото и бъдещото прилагане на такава неписана мярка в рамките на отделна програма. Вместо това тя заключи, че след като разглежда преференциалните заеми, отпуснати на конкретни големи държавни предприятия в затруднено финансово положение, като безвъзмездни средства, а не като заеми, не е необходимо да разследва по-подробно този въпрос.
 (266)
 При оповестяването жалбоподателят оспори това заключение и заяви, че „по-широката мярка е в изпълнение на държавния план за субсидиране на производството на стомана“, който се „осъществява посредством писмени разпоредби, като например закони и правила, както и посредством постановления, административни насоки или препоръки“. В подкрепа на становището си, че изискванията за представяне на доказателства са били изпълнени, жалбоподателят цитира, inter alia, решението на Апелативния орган на СТО по случая САЩ — Zeroing, при което доказателствата са обхващали много повече от просто поредица от случаи или повтарящи се действия (38). Комисията не се съгласи с този анализ. В делото САЩ — Zeroing е била разгледана системната практика на Министерството на търговията на САЩ да прилага определена методология за несправедливо изчисляване по антидъмпинговите дела. Това е бил много специфичен начин на действие, основан на вътрешните предпочитания на един държавен орган, който е изрично упълномощен от федералното правителство да разглежда дела за търговска защита. Той не може да се сравнява с предприемането на „по-широка мярка“, която би включвала бъдещите действия на потенциално хиляди правителствени участници на местно, регионално или централно равнище, изпълняващи един-единствен план. Поради това Комисията отхвърли това твърдение. Поради това Комисията отхвърли това твърдение.
 3.6. Държавни доставки на стоки на занижени цени
 (267)
 Както се посочва в раздел 3.2 по-горе, тъй като не бяха получени отговори на въпросника от производители на желязна руда, кокс и коксови въглища, Комисията уведоми правителството на КНР, че може да се наложи да използва за основа на констатациите си най-добрите налични данни в съответствие с член 28, параграф 1 от основния регламент по отношение на информацията във връзка с тези доставчици. Комисията проучи дали включените