седалище на територията на КНР. От тези 36 финансови институции 29 са държавни банки (59). Останалите финансови институции са или частни (четири институции), или Комисията не бе в състояние да определи дали те са държавни или частни (три институции). Обаче въпреки отправеното искане към ПК, което се отнасяше за всички финансови институции, отпускали заеми на включените в извадката дружества, само една държавна банка попълни специалния въпросник.
 (223)
 EXIM предоставя обвързани с осъществяването на износ заеми при преференциални лихвени проценти на китайски дружества, произвеждащи нови и високотехнологични продукти, както и продукти с притежавани национални права на интелектуална собственост, притежаващи собствени търговски марки или произвеждащи регистрирани от властите продукти с висока добавена стойност и софтуерни продукти за промишлеността и търговията (60). Според информацията, с която разполага Комисията, китайските производители на ТСВ отговарят на условията за получаване на ориентирани към осъществяване на износ заеми, тъй като произвеждат нови и високотехнологични продукти и/или тъй като притежават собствени търговски марки, като се има предвид, че няколко производители са признати за „национални високотехнологични предприятия“ или са били отличени като притежатели на известна марка, водеща марка и т.н.
 (224)
 Освен това EXIM подпомага и износителите чрез отпускане на кредити за купувачи на експортни стоки. Кредитите за купувачи на експортни стоки се предоставят на чуждестранни дружества с цел финансиране на вноса им на китайски продукти, технологии и услуги (61).
 3.4.1.1. Държавни банки, действащи като публични органи
 (225)
 Комисията провери дали държавните банки са действали като публични органи по смисъла на член 3 и член 2, буква б) от основния регламент. В това отношение приложимият анализ, за да се установи, че дадено държавно предприятие е публичен орган, е следният (62): „Това, което има значение, е дали субектът разполага с власт да упражнява държавни функции, а не толкова как е постигнато това. Съществуват много различни начини, по които държавата в тесния смисъл може да предостави власт на субектите. Следователно различните видове доказателства могат да бъдат от значение, за да покажат, че тази власт е била предоставена на конкретен субект. Доказателство, че действително субект упражнява държавни функции, може да е това, че притежава или му е поверена държавна власт, особено когато доказателството говори за трайна и системна практика. По наше мнение следва, че доказателството, че правителството упражнява значителен контрол над даден субект и неговата дейност, може при някои обстоятелства да служи като доказателство, че съответният субект притежава държавна власт и упражнява тази власт при изпълнение на държавни функции. Обръщаме внимание обаче, че с изключение на изрично делегиране на власт чрез правен инструмент, наличието на чисто формални връзки между субекта и държавата в тесния смисъл на думата е малко вероятно да е достатъчно, за да се установи притежаването на необходимата държавна власт. Поради това например само по себе си обстоятелството, че държавата е мажоритарен акционер на даден субект, не доказва, че държавата упражнява значителен контрол върху поведението на този субект, а още по-малко, че държавата му е предоставила държавна власт. Въпреки това в някои случаи, когато доказателствата показват наличието на различни формални признаци на държавен контрол, а същевременно са налице и доказателства,