да е сигурно, че е извършвана оценка на кредитния им риск.
 (298)
 По отношение на правата за ползване на земя беше изтъкнато, че Комисията е трябвала да използва информацията, представена от ПКНР, която според него е доказвала съществуването на функциониращ пазар. Беше заявено, че данните, изискани от Комисията по отношение на минималните цени на правата за ползване на земя, са били много обемни и те не са били изискани нито във въпросника, нито преди проверката.
 (299)
 Този аргумент трябваше да бъде отхвърлен. В тази връзка се припомня, че без информация за ценообразуването за правата за ползване на земя не е възможно да се достигне до каквото и да е заключение за съществуването на функциониращ пазар на земята в Китай, който да отразява предлагането и търсенето. Отбелязва се също така, че Комисията е предоставила достатъчно време на ПКНР, за да изпрати тази информация за зоните, където са установени оказалите съдействие производители износители, но ПКНР не е представило дори и малка част от нея. При всяко положение Комисията обаче следва разпоредбите на приложение VI от Споразумението СИМ, в което са установени правилата за проверките на място, които наред с другото дават възможност за формулиране на искания на място за допълнителни детайли с оглед на получената информация.
 4.3.6. ТВЪРДЕНИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА ПУБЛИЧНИТЕ СУБЕКТИ
 (300)
 ПКНР изтъкна, че държавната собственост не е достатъчно основание за определяне на една банка или предприятие за комунални услуги като публичен субект и за такъв анализ Комисията е трябвало да използва правилата на ЕС за държавните помощи. Също така ПКНР изтъкна, че въз основа на констатациите на Апелативния орган на СТО по случай DS379 САЩ — КНР във връзка с определението на публичен субект, настоящата процедура е трябвало да бъде прекратена.
 (301)
 Този аргумент трябваше да бъде отхвърлен. В тази връзка се отбелязва, че Комисията разясни в съображение 90 по-горе определението за публичен субект. Това определение отговаря на съответната съдебна практика на СТО по антисубсидийните процедури, включително горепосочения доклад на Апелативния орган. Ето защо не е необходимо да не се следва това, което е прието като цяло, и да се използва друга референция (т.е. правилата на ЕС за държавните помощи), която се прилага в много различен клон на правото. Трябва да се отбележи, че правните норми в областта на държавните помощи са в напълно различен контекст, т.е. не за да регулират международната търговия на стоки, а те са за улеснение на функционирането на общия пазар. На последно място няма правна или фактическа база, за да се твърди, че настоящата процедура следва да бъде прекратена.
 4.3.7. ПРЕФЕРЕНЦИАЛНО КРЕДИТИРАНЕ ЗА СЕКТОРА ЗА ПРОИЗВОДСТВО НА ХАРТИЯ С ПОКРИТИЕ
 (302)
 Във връзка с преференциалното кредитиране за сектора за производство на хартия с покритие ПКНР изтъкна, че Комисията не е представила достатъчно доказателства за специфична субсидия, както се изисква съгласно член 2, параграф 1, буква а) от Споразумението СИМ и съгласно член 4, параграф 2, буква а) от основния регламент. Беше изтъкнато, че при анализа на Комисията не е изпълнена задачата да се установи de jure специфичността на субсидията, за която