е подкрепен от точни указания кои документи и лица вече не са на разположение и доколко значими са те за оценката на искането за ТДПИ/ИТ, той се отхвърля.
 (146)
 По отношение на твърдението, че даден вносител не би могъл да предостави каквато и да е съществена информация, Комисията отбелязва следното: първо, вносителите не се ползват от право на защита, тъй като антидъмпинговите мерки не са насочени срещу тях, а срещу производителите износители. Второ, вносителите вече имаха възможност да изразят становището си по този въпрос по време на административната процедура преди приемането на оспорвания регламент. Трето, ако вносителите са били на мнение, че е налице нередност в това отношение, е трябвало да осигурят необходимите договорни споразумения с доставчиците си, за да гарантират, че разполагат с необходимата документация. Поради това твърдението трябва да бъде отхвърлено.
 (147)
 Пето, Clarks et al заяви, че Комисията не е анализирала дали налагането на антидъмпинговите мита ще бъде в интерес на Съюза и изказа твърдение, че мерките ще бъдат в противоречие с интереса на Съюза, защото: i) вече са постигнали търсения резултат при първото им прилагане, ii) няма да имат допълнителен принос за промишлеността на Съюза, iii) няма да засегнат производителите износители и iv) ще доведат до значителни разходи за вносителите в Съюза.
 (148)
 Настоящият случай се отнася само за исканията за ТДПИ/ИТ, тъй като това е единственият въпрос, по който съдилищата на Съюза са установили правна грешка. Що се отнася до интереса на Съюза, оценката в Регламент (ЕО) No 1472/2006 остава изцяло в сила. Освен това настоящата мярка е обоснована с оглед на защитата на финансовите интереси на Съюза.
 (149)
 Шесто, Clarks et al заяви, че ако бъде повторно наложено, антидъмпинговото мито вече няма да може да бъде събрано, тъй като крайният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс на Общността (понастоящем член 103, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза), е изтекъл. Според Clarks et al това би представлявало злоупотреба с правомощия от страна на Комисията.
 (150)
 Комисията припомня, че съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс на Общността (член 103, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза) крайният срок не се прилага в случаите, когато в съответствие с член 243 от Митническия кодекс на Общността (член 44, параграф 2 от Митническия кодекс на Съюза) е подадена жалба, каквито са всички настоящи случаи, отнасящи се до жалби на основание член 236 от Митническия кодекс на Общността (член 119 от Митническия кодекс на Съюза). Жалба по смисъла на член 103, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, съгласно пояснението в член 44, параграф 2 от същия регламент, обхваща етапите от първоначалното обжалване на решението на националните митнически органи за налагане на митата до окончателното съдебно решение, произнесено от националния съдебен орган, включително, при необходимост, с препращане за преюдициално запитване. Следователно тригодишният период спира да тече от датата на подаване на жалбата.
 (151)
 На последно място, Clarks et al заяви, че вследствие изтичането на 11 декември 2016 г. на срока на действие на параграф 15, буква а), подточка ii) от Протокола за присъединяване