и в регламента за временните мерки. Поради това тези заключения са фактологически погрешни и следователно неуместни.
 (90)
 На второ място, както е обяснено в съображение 89 от регламента за временните мерки, практиката на Комисията е да се прави оценка на макроикономическите фактори с цел указване на понесената вреда на равнище промишленост на Съюза като цяло. При настоящото разследване промишлеността на Съюза беше определена на равнището на производителите от Съюза, представляващи общия обем на производството на Съюза (съображение 77 от регламента за временните мерки), независимо от това дали производителите подкрепят жалбата или дали са оказали съдействие на разследването. Предвид това широко определение твърдението на производителя износител, че промишлеността на Съюза не е била „коректно“ определена се отхвърля.
 (91)
 Микроикономическите фактори се анализират на равнището на представителните производители от Съюза, независимо от това дали те подкрепят жалбата. Представителните производители са обхващали 58 % от производството на Съюза. Никой от другите производители от Съюза не изрази твърдението, че заключенията на Комисията по отношение на микроикономическите фактори са ненадеждни и необосновани. Поради това няма причини да се поставят под въпрос констатациите, направени единствено въз основа на предоставената от представителните за Съюза производители информация.
 (92)
 Бяха получени допълнителни коментари относно равнището на съдействие от страна на един от представителните производители от Съюза.
 (93)
 Беше изразено твърдението, че един от представителните производители от Съюза е оказал само частично съдействие, тъй като се твърдеше, че е бил свързан с друг производител, който не е оказал съдействие при разследването. За дружествата се твърдеше, че са свързани по силата на преходни договорености, постигнати по времето на придобиване от оказалия съдействие производител от Съюза на ФХП бизнеса на другия производител. Твърдеше се също, че оказалият съдействие производител от Съюза контролира чрез тези преходни договорености някои от предприятията, които са останали собственост на частично придобития производител. В подкрепа на това твърдение производителят износител се позова на решението на Комисията (5), в което към момента на придобиването се разглеждаше въпросът дали операцията следва да се счита за придобиване по смисъла на Регламент (ЕО) No 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (6).
 (94)
 Това твърдение вече е разгледано в съображение 91 от регламента за временните мерки. Припомня се, че посочените преходни договорености не показаха наличието на връзка между дружествата, която да предполага по-близки отношения от обичайните бизнес отношения между купувач и продавач. По-специално с условията на преходните договорености се цели да се регламентират продажбите на хартия с покритие през преходния период и съгласно тези условия през този период производителят от Съюза разполага само с функции, сравними с тези на търговски посредник. Освен това в своята консолидирана преминала през одит счетоводна документация и в отговора си на въпросника той е отчел получени комисиони по времето, когато е действал като търговски посредник за въпросните предприятия; на производителя от Съюза не е призната собственост, а поради това не са признати и разходи за тези предприятия.
 (95)
 Съгласно посоченото по-горе решение на Комисията операцията между дружествата беше счетена за придобиване от страна на производителя