на CПМ и нейните дериватни продукти, да влязат в общия държавен бюджет и да се използват за други цели, които ПИ сметне за уместни. Освен това няма индикации, че OPPF има отделни сметки за събиране на таксите върху износа, получени от биодизел и други продукти (включително CПМ). Това означава, че средствата, с които разполага Агенцията за управление, не зависят от производителите износители на биодизел, които първо плащат таксата, тъй като ПИ може вече да е събрало публичните приходи чрез налагането на такси върху износа на други продукти. Затова, поради липса на други доказателства, които да доказват обратното, Комисията потвърди констатациите, направени в съображение 64 от Регламента за временните мерки.
 (33)
 Освен това Комисията отбеляза, че нито ПИ, нито производителите износители оспорват определянето на OPPF като публичен орган. Поради това и като се има предвид, че ПИ не успя да представи убедителни доказателства за обратното, средствата, с които разполага OPPF, се считат за публични и следователно се черпят от държавните ресурси (например задължителната такса върху износа).
 (34)
 ПИ и всички производители износители твърдят още, че Комисията е допуснала грешка като е анализирала отделно плащанията на OPPF, а не като част от плащането, извършено от ПИ при закупуването на биодизел. ПИ и всички производители износители твърдят също така, че Комисията неправилно квалифицира схемата като безвъзмездна помощ, а тя следва да се счита най-много за покупка на стоки от страна на правителството срещу по-високо от адекватното възнаграждение.
 (35)
 Поради изложените по-долу причини Комисията отхвърли твърдението, че е разгледала отделно плащанията, извършени от OPPF и че програмата следва да се разглежда като покупка на стоки (биодизел) от ПИ.
 (36)
 Комисията отбеляза, че ПИ не закупува биодизела, който вместо това се закупува от подбраните оператори, които се занимават със смесването на биодизел (Pertamina и AKR). ПИ, чрез OPPF, няма договорни отношения за покупка с производителите на биодизел и не получава нищо в замяна на средствата, които изплаща на производителите на биодизел. Освен това никоя от заинтересованите страни по време на разследването не твърди, че ПИ има договорни отношения с производителите на биодизел.
 (37)
 Приложимото законодателство налага на доставчиците на биодизел, които желаят да участват в тази програма, да доставят палмовия метилов естер (ПМЕ) на лицата за петролни горива (вж. съображения 45 и 46 от Регламента за временните мерки), Pertamina или AKR, които след това ще го смесят с минерално дизелово гориво, за да се получи дизел B20. Приложимото законодателство дава на производителите на биодизел, участващи в тази програма, правото да получат а) плащането за биодизела от операторите, които се занимават със смесването на биодизел; и б) допълнителните средства от OPPF. Производителите на биодизел нямат договорни задължения нито към ПИ, нито към OPPF, освен да изпълняват наложените им задължения съгласно съответните правила, за което получават компенсация. Следователно, поради липсата на взаимно договорно задължение средствата, отпуснати от OPPF, не са част от възмезден договор (например закупуване на биодизел от правителството в замяна на цена). Накратко казано, ПИ задължава всеки производител на биодизел, който участва в програмата, да продава конкретни количества биодизел на Pertamina или AKR на определена