е белязан от различни нарушения.
 (80)
 Първо, китайската финансова система се характеризира със силна позиция на държавните банки (70), които вземат предвид критерии, различни от икономическата жизнеспособност на даден проект, при предоставянето на достъп до финансиране. Подобно на нефинансовите ДП банките остават свързани с държавата не само чрез дялово участие, но и посредством лични отношения (висшите ръководители на големите държавни финансови институции се назначават от ККП) (71) и също като тях редовно изпълняват обществени политики, разработени от правителството. По този начин банките спазват изричното правно задължение да извършват дейността си в съответствие с нуждите на националното икономическо и социално развитие, ръководени от промишлената политика на държавата (72). Тази ситуация допълнително се задълбочава от други съществуващи правила, които насочват финанси към отрасли, определени от правителството като „насърчавани“ или важни в друго отношение (73).
 (81)
 Макар да се признава, че редица правни разпоредби отчитат необходимостта от спазване на банково поведение и пруденциални изисквания, считани за нормални, като например необходимостта от проверка на кредитоспособността на кредитополучателя, съществуват многобройни доказателства, в това число констатации, направени в разследванията за търговска защита, че тези разпоредби играят второстепенна роля при прилагането на различните правни инструменти.
 (82)
 Освен това кредитните рейтинги на акции и облигации често са предмет на нарушения поради различни причини, включително поради факта, че оценката на риска се влияе както от стратегическото значение на дружеството за китайското правителство, така и от тежестта на предоставяните от него имплицитни гаранции. Оценките недвусмислено показват, че китайските кредитни рейтинги системно намират израз в по-ниски международни рейтинги.
 (83)
 Тази ситуация допълнително се задълбочава от други съществуващи правила, които насочват финанси към отрасли, определени от правителството като „насърчавани“ или важни в друго отношение (74). Това води до склонност към кредитиране на ДП, на големи и влиятелни частни предприятия, както и на предприятия в ключови отрасли, което от своя страна означава, че не всички участници на пазара са равнопоставени по отношение на достъпа до капитал и неговата цена.
 (84)
 Второ, разходите по заеми се поддържат изкуствено ниски, за да се стимулира растежът на инвестициите. Това води до прекомерно ползване на капиталови инвестиции с все по-ниска възвръщаемост. Доказателство за това е неотдавнашното нарастване на корпоративното кредитиране в държавния сектор въпреки рязкото намаляване на рентабилността, което показва, че механизмите в банковата система не следват обичайните търговски принципи.
 (85)
 На трето място, въпреки че през октомври 2015 г. беше постигнато либерализиране на номиналния лихвен процент, ценовите сигнали все още не са резултат от свободни пазарни сили, а са повлияни от нарушения, предизвикани от правителството. Делът на кредитите със или под референтния лихвен процент все още е 45 % от общото кредитиране, а прибягването до целеви кредити изглежда се е засилило, тъй като този дял се е увеличил значително след 2015 г. въпреки влошаването на икономическите условия. Изкуствено ниските лихвени проценти водят до подбиване на цените, а оттам и до прекомерно ползване на капитал.
 (86)
 Общият растеж на кредитите в Китай показва влошаване на ефективността на разпределянето на капитал, като няма никакви признаци за ограничаване на отпускането на кредити, както би се очаквало в пазарна среда