5 от основния регламент преди изменението му. Поради тази причина всички други невключени в извадката производители износители от КНР и Виетнам, както и техните вносители, ще бъдат третирани по същия начин на по-късен етап в съответствие с процедурата, установена в Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223. Само когато не са налице текущи национални процедури, няма да бъде извършвана оценка на искания за ТДПИ и ИТ, тъй като тя не би донесла никаква практическа полза.
 (85)
 Четвърто, Deichmann заяви, че би било дискриминиращо повторно да се наложи антидъмпингово мито на тримата производители износители, като се има предвид, че такова не е било повторно наложено след решенията по делата Brosmann и Aokang.
 (86)
 Това твърдение е необосновано. Вносителите, които са внасяли от Brosman и останалите четирима производители износители, засегнати от решението по дела C-247/10P и C-249/10P, са в различно правно и фактическо положение, тъй като техните производители износители са взели решение да обжалват оспорвания регламент и тъй като платените от тях мита са им били възстановени, така че те са защитени от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс на Общността. Други страни не са обжалвали и не са им възстановявани мита.
 (87)
 Пето, Deichmann твърди, че са налице редица нередности в процедурата, произтичащи от настоящото разследване. На първо място, от дружеството твърдят, че е възможно засегнатите производители износители вече да не са в състояние да предоставят съдържателни коментари или допълнителни доказателства в подкрепа на исканията за ТДПИ/ИТ, които са подали преди няколко години. Възможно е например дружествата вече да не съществуват или съответните документи да не са на разположение.
 (88)
 Освен това Deichmann заяви, че за разлика от първоначалното разследване, сега мерките на Комисията de facto и de jure биха засегнали само вносители, тъй като те няма как да предоставят каквато и да е съществена информация и не могат да изискват от доставчиците си да сътрудничат с Комисията.
 (89)
 Комисията отбелязва, че никоя разпоредба от основния регламент не я задължава да предостави на дружествата износители, подали искания за ТДПИ/ИТ, възможност да допълнят липсваща фактическа информация. Необходимо е да се припомни, че съгласно съдебната практика доказателствената тежест е за производителя, който желае да поиска ТДПИ/ИТ съгласно член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент. С оглед на това съгласно член 2, параграф 7, буква в), първа алинея подаденото от производителя искане трябва да съдържа достатъчни доказателства, че производителят действа в условията на пазарна икономика, в съответствие с определеното в същата разпоредба. Поради това, както е постановено в решенията на Съда по делата Brosmann и Aokang, институциите не са длъжни да доказват, че производителят не отговаря на условията, определени с оглед на предоставянето на посочения статут. За сметка на това Комисията трябва да прецени дали представените от засегнатия производител доказателства са достатъчни, за да се докаже, че установените в член 2, параграф 7, буква в), първа алинея от основния регламент критерии са изпълнени, за да му бъде предоставено ТДПИ/ИТ (вж. съображение 40 по-горе). Правото на изслушване се отнася за оценката на фактите, но не включва правото да се отстранят пропуски в предоставената информация.