случая, и по-специално рамковия договор между производителя и свързания с него търговец. Комисията отбеляза, че в този рамков договор е установена комисиона, която трябва да бъде заплатена за продадени стоки, и отбеляза, че задължения, които обикновено се свързват с отдел по продажбите, са изпълнявани от производителя, докато задълженията на свързания търговец са съответствали на тези на агент, извършващ услуга във връзка с износа на производителя. Това е в синхрон и с относително по-високите разходи за продажби, направени от производителя износител. Не бе предоставена допълнителна информация относно договорните отношения между производителя и свързания търговец. Ето защо Комисията стигна до заключението, че рамковият договор съдържа клаузи, несъвместими с твърдението, че икономическата реалност на отношенията между свързания търговец и производителя отразява връзката между производител и вътрешен отдел по продажбите. По-скоро лично производителят се е занимавал продажбите, а свързаният търговец е извършвал свързани с износ дейности от негово име и срещу комисиона. Заедно с констатациите на етапа на временните мерки, че производителят също е осъществил преки продажби, Комисията стигна до заключението, че твърдението за единен стопански субект трябва да бъде отхвърлено. Поради това Комисията потвърди предварителните си констатации, изложени в съображения 54—55 от регламента за временните мерки.
 (80)
 Във връзка с уместността на преките продажби за износ, след окончателното разгласяване производителят износител повтори като цяло аргументите, изложени в коментарите му относно разгласяването на предварителните заключения, които бяха разгледани в съображение 54 от регламента за временните мерки и в съображение 79 по-горе.
 (81)
 Производителят износител посочи също така, че повечето от тези експортни продажби не са представлявали реални експортни продажби, а са били предназначени за местни купувачи, при специални правни или митнически режими. Комисията отбеляза, че правният режим, при който са извършени експортните продажби, не е определящ за преценката дали те са експортни, както и че фактът, че са извършени такива преки продажби в допълнение към продажбите на вътрешния пазар, е доказателство, че производителят е изпълнявал функции си по продажбите.
 (82)
 Освен това производителят износител твърдеше, че фактът, че общият обем на продажбите на вътрешния пазар е извършен пряко от производителя, без участието на свързания търговец, не е от значение за определянето на съществуването на единен стопански субект по отношение на експортните продажби. Комисията отбеляза, че този факт показва, че производителят разполага с действащ вътрешен отдел по продажбите, което е фактор от значение, признат като такъв от Общия съд (8).
 (83)
 Производителят износител изтъкна няколко аргумента по отношение на рамковото споразумение, което е сключил със свързания си търговец. Той заяви, че причината, поради която съществува такъв договор между производителя износител и свързания търговец, е „да има документални доказателства в случай на държавни/данъчни одити и правила за трансферно ценообразуване“. В това отношение Комисията отбеляза, че макар споразумението между производителя износител и свързания с него търговец да е от значение и поради данъчни съображения, това не омаловажава факта, че в споразумението ясно се предвижда, че свързаният търговец извършва експортни услуги срещу заплащане на комисиона въз основа на извършените продажби. Производителят износител потвърди също така, че в споразумението ясно се посочва, че производителят износител (производителят) отговаря за привличането