че тази благоприятна цена на електроенергията, която се прилага за ограничената подгрупа дружества, включително производителя на въпросния продукт, е част от определен географски район (т.е. община Chongqing), който е част от китайския Западен регион, насърчаван съгласно закона, цитиран в същото съображение и допълнително разяснен в съображение 233 по-горе. Както се посочва в съображение 149,този закон определя ценообразуването на електроенергията като един от инструментите, с които се постигат основните цели на политиката за насърчаване на развитието на този регион. Констатацията на Комисията, че тази субсидия също е регионално специфична, беше съответно потвърдена.
 (439)
 ПКНР оспори заключенията в съображение 146 по-горе, които се отнасят до специфичността на основата на диференцирано ценообразуване между категориите „насърчавани“, „ограничени“, „забранени“ и “разрешени“ предприятия. ПКНР отново обяснява, че разликата в цените на електроенергията, платени от специфично „ненасърчаваните“ проекти и всички останали, функционира като санкция или допълнителна такса, чрез която да бъдат ограничавани конкретни проекти, отколкото като „отстъпка“ за насърчаваните проекти. ПКНР заключава, че Комисията трябва да констатира какви цени биха били счетени за адекватни и в този случай Комисията предполага, че завишената цена би била определена за адекватна. Това твърдение трябваше да бъде отхвърлено. Както е обяснено подробно по-горе, констатацията на Комисията относно финансовото участие се отнася до по-ниската цена на електроенергията, на която има право това дружество като част от ограничената подгрупа от дружества в рамките на категорията големи промишлени ползватели. Аргументите на ПКНР следователно нямат отношение към констатациите от страна на Комисията.
 3.4.1.6.
 Други програми за облагане на доходите и други данъци, които не се използват от включените в извадката производители, подлежащи на изравнителни мерки, с оглед на остатъчното мито
 (440)
 ПКНР твърди, че Комисията не прилага последователно съответните правила на СТО относно изготвянето на извадка, които се съдържат в Антидъмпинговото споразумение на СТО (т.е. членове 6.10, 9.2 и 9.3), защото целта на извадката е да се ограничи обхвата на разследването. Този аргумент е свързан с член 19.4 от Споразумението за СИМ, чрез който се ограничава размера на изравнителното мито спрямо размера на „констатираната“ субсидия. ПКНР заключава, че ако Комисията не е взела предвид обхвата на субсидиране в достатъчна степен въз основа на подбраната извадка, решението би било да бъдат включени още дружества в извадката. На първо място, Комисията отбелязва, че аналогията между изготвянето на извадката в антидъмпингови и антисубсидийни разследвания има някои ограничения, защото за разлика от антидъмпинговите разследвания, в антисубсидийните разследвания няма общо правило, че всеки износител получава отделно мито, а така наречените случаи на общо обмитяване са изрично разрешени. Освен това, за разлика от антидъмпинговите случаи, правителството е задължителен участник и респондент в процедура за изравнителни мита, при което правителството поначало е включено в обхвата на всяка извадка за целите на изготвянето на констатация относно изравнителните мита. С други думи, действията на правителството като орган, който отпуска предполагаемото субсидиране винаги попада в категорията на антисубсидийното разследване, независимо от използването на извадка от производители износители.
 (441)
 По отношение на ПКНР и коментара му, че прибягването до включване на още дружества в извадката, Комисията отбелязва, че в случая тя е направила именно това. След