използването на капацитета и ефикасността на разходите. Общият капацитет за производство на необработена стомана обаче неочаквано е продължил да се увеличава след 2011 г., което е довело до натрупване на допълнителен световен свръхкапацитет, както е потвърдено от Комисията в нейното съобщение „Стоманодобив: запазване на устойчивите работни места и растежа в Европа“ (20). Като се има предвид моментът във времето на описаните по-горе събития и по-конкретно фактът, че свръхкапацитетът за производство се е увеличил в момент, когато икономическата логика е предполагала спад, се стига до заключението, че свръхкапацитетът за производство на стомана следва да се разглежда като непредвидено развитие на обстоятелствата.
 (53)
 По отношение на причинно-следствената връзка, установена при предишни разследвания във връзка с нелоялни търговски практики, се цитира горепосоченото съобщение, което предвижда, че тези разследвания се считат за „мерки, предназначени да смекчат последиците от свръхкапацитета“. Въз основа на това става ясно, че по своята същност свръхкапацитетът е тясно свързан с дъмпинговия и субсидирания внос. Въпреки това в рамките на антидъмпинговите и антисубсидийните разследвания свръхкапацитетът в стоманодобивния сектор не се разглежда като непредвидено развитие на обстоятелствата, тъй като това изискване не е включено в оценката, въз основа на която се налагат тези инструменти за преодоляване на проблемите в търговията.
 (54)
 Що се отнася до връзката между непредвиденото развитие на свръхкапацитета за производство на стомана и увеличаването на вноса, е ясно, че производителите износители имат интерес да увеличат максимално използването на капацитета си. В ситуации, в които след снабдяването на вътрешния пазар остава наличен свободен капацитет, те ще търсят други възможности за стопанска дейност на експортните пазари и по този начин ще генерират увеличение на обема на вноса на тези пазари. Въз основа на това гореизложените твърдения трябва да бъдат отхвърлени.
 (55)
 Що се отнася до засиленото приемане на ограничаващи търговията мерки, няколко страни заявиха, че те не могат да бъдат признати за непредвидено развитие на обстоятелствата, тъй като представляват признати изключения от общите правила на СТО, както и че броят на мерките за търговска защита, наложени през 2017 г., е намалял. Те твърдят също, че връзката между увеличението на вноса и непредвиденото разгръщане на ограничаващи търговията мерки не е била установена.
 (56)
 Комисията не е съгласна с тези твърдения, тъй като фактът, че ограничаващите търговията действия се предприемат в рамките на правилата на СТО, не означава, че те не могат да бъдат считани за непредвидено развитие на обстоятелствата. Комисията не оспорва правото на държавите да предприемат антидъмпингови или антисубсидийни мерки съгласно съответните правила на СТО. Разглежданият въпрос обаче е безпрецедентният и повишен брой такива мерки, предприети от трети държави, които са породили отклоняване на търговията, довело до увеличаване на вноса в ЕС. Припомня се, че в съображение 34 от регламента за временните мерки Комисията отбеляза, че въз основа на статистическите данни на СТО, докато през периода 2011—2013 г. годишно са започвали средно 77 свързани със стоманата разследвания, през периода 2015—2016 г. този среден брой се е увеличил до 117. Нито една от страните не е поставила под въпрос тези цифри, които показват непредвидено развитие на обстоятелствата, водещо до установеното по-горе увеличение