начисления ДДС върху машини. Това обаче не важи за суровините, така че освобождаванията от ДДС върху суровините не представляват субсидия.
 (887)
 На последно място, тъй като Комисията правилно е приела, че не е трябвало да се плащат вносни мита по отношение на материалите за влагане за изнасяните продукти, Комисията е следвало да приложи същата логика по отношение на ДДС върху материалите за влагане за изнасяните продукти. От това следва, че за да изчисли ползата, Комисията трябва да разпредели размера на дължимия ДДС по време на разследвания период върху количествата материали, използвани за производство на продаваните на вътрешния пазар стоки.
 (888)
 В отговор на тези твърдения Комисията би искала да поясни, че нейната цел не е да санкционира ПЕ за липсата на ресурси или да критикува системата на ДДС в Египет като такава. В същото време Комисията отбеляза, че член 27 от Споразумението за СИМ не играе роля в твърдението на ПЕ в тази връзка. Най-подходящата разпоредба, приложима във връзка с процедурите за изравнителни мита, е член 27, параграф 10, който разглежда само някои прагове de minimis, докато другите разпоредби на член 27 се отнасят главно до експортните субсидии на развиващите се държави. В този случай ПЕ се позовава на член 27, за да обоснове липсата на възстановяване на кредити по ДДС на данъчнозадължени лица, за което не се отнася тази разпоредба.
 (889)
 Що се отнася до твърдението относно исканията за информация във връзка със системата на ДДС, Комисията поиска информация за функционирането на системата на ДДС в Египет от началото на разследването чрез въпросника и по време на етапа за предоставяне на допълнителни данни. Освен това по време на контролното посещение бяха повдигнати общи въпроси относно размера на данъците, събрани от производителите износители. Поради това Комисията счете, че по време на разследването е получила достатъчно информация относно рамката на ДДС като такава.
 (890)
 Комисията обаче отбеляза, че третирането за целите на ДДС е различно за дружествата в зоната на Суецкия канал. В действителност дружествата в тази зона не трябва да плащат авансово ДДС („вариант 1“). Обратно, данъчнозадължените лица, намиращи се в сравнимо положение, а именно дружествата извън зоната на Суецкия канал, трябва да плащат авансово ДДС („вариант 2“). В този момент няма значение дали в крайна сметка този ДДС е дължим или подлежи на възстановяване. Важно е, че първоначално ПЕ няма да събира никакви приходи при вариант 1, докато приходите първоначално ще бъдат събирани от ПЕ във всички случаи при вариант 2.
 (891)
 Според съответната нормативна уредба в Египет на датата на уреждане на задължението окончателната сума ще се дължи от дружествата при вариант 1, докато част от приходите, събрани от ПЕ, ще бъдат върнати обратно на дружествата при вариант 2 (в случай че ДДС трябва да бъде възстановен). Ако този процес на уреждане е бърз и надежден, ползата от това, че не трябва да се плаща авансово при вариант 1, би била равна на предимството по отношение на паричния поток за цялото време, което би било необходимо за възстановяването. В това отношение Комисията отбеляза, че както вече беше посочено