придобило.
 (13)
 Комисията направи оценка и прие, че данните относно продажните цени попадат в тези категории. Във всеки случай жалбоподателите предоставиха съдържателно резюме на информацията, съдържаща се в приложенията към жалбата, които са с ограничен достъп, така че за заинтересованите страни да е възможно „разбирането на смисъла на предоставената при поверителност информация“, както е посочено в член 19, параграф 2 от основния регламент. Жалбоподателите обобщиха по подходящ начин информацията относно продажните цени, без да разгласяват, наред с другото, чувствителните специфични за конкретни дружества данни в приложения 44б и 67 към жалбата.
 (14)
 CCCME също така изтъкна, че от жалбата не е видно да е нанесена вреда, тъй като промишлеността на Съюза е увеличила производството си, а лекият спад в производствения капацитет, произтичащ от неспособността на промишлеността на Съюза да отговори на нововъзникналите потребности в Европа, сам по себе си не е показател за съществена вреда. Обемът на продажбите също се е увеличил, като в същото време промишлеността на Съюза запазва пазарен дял от почти 80 %, а тенденцията по отношение на рентабилността е неясна и не показва вреда. Във връзка с това жалбоподателят отговори, че увеличението на потреблението в Съюза е от полза за китайския внос, че оставащият пазарен дял не е от значение за оценката на вредата и че последиците от спечелените от китайски производители тръжни процедури ще се проявят с известно закъснение. CCCME отговори, че данните за потреблението, производството и производствения капацитет показват, че промишлеността на Съюза е била в състояние да задоволи нарастването на потреблението в ЕС в по-голямата му част, като същевременно е разширила дейността си.
 (15)
 Освен това CCCME твърди, че в жалбата не се съдържат доказателства за причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос и вредата. На първо място, CCCME твърди, че няма взаимовръзка между вноса от Китай и развитието на промишлеността на Съюза. Като пример CCCME изтъква, че по време на най-голямото увеличение на обема на вноса от Китай в периода 2017—2018 г. промишлеността на Съюза е отбелязала най-значително увеличение на рентабилността. На второ място, в периода между 2018 г. и 2019 г. вносът от трети държави се е увеличил за разлика от вноса от Китай, поради което ефектът от него не може да бъде отдаван на Китай, и ако е налице вреда, това е самопричинена вреда в резултат на бавната реакция на промишлеността на Съюза спрямо промените на пазара. Жалбоподателят отговори на твърдението на CCCME, като заяви, че установяването на причинно-следствена връзка е възможно, тъй като вредата е настъпила едновременно с увеличаването на вноса от Китай и че вносът от трети държави не е бил разгледан, тъй като или е бил de minimis, или не са били налице доказателства за вредоносен дъмпинг. CCCME отговори, като припомни, че по време на най-голямото увеличение на обема на вноса от Китай в периода 2017—2018 г. промишлеността на Съюза е отбелязала най-значителен ръст на рентабилността и че не е имало взаимовръзка между нарастването на вноса от Китай и намаляващите обеми на продажбите на промишлеността на Съюза. Вместо това по отношение на вноса от трети държави CCCME отбеляза, че