точки 1.2. и 1.3.
 1.5.
 Образци за задължителната табела на производителя
 1.5.1.
 Примери за различните възможни модели на задължителната табела на производителя са дадени в раздел Б.
 2.5.1.
 Данните, посочени в образците, са измислени.
 1.6.
 Изисквания за местоположение върху превозното средство
 1.6.1.
 Задължителната табела на производителя трябва да бъде здраво закрепена на видно и леснодостъпно място.
 1.6.2.
 Местоположението следва да бъде подбрано, така че частта, върху която е поставена табелата, да не подлежи на подмяна в процеса на експлоатацията.
 2.
 Идентификационен номер на превозно средство (VIN)
 2.1.
 VIN трябва да се състои от следните три секции и контролна цифра:
 а)световен код за идентифициране на производителя (WMI);
 б)секция за описание на превозното средство (VDS);
 в)секция, обозначаваща превозното средство (VIS).
 2.2.
 WMI се състои от код, присвоен на производителя на превозното средство, чрез който е възможно идентифицирането на този производител.
 2.2.1.
 Кодът се състои от три буквено-цифрови знака — главни латински букви или арабски цифри — и се присвоява от компетентния орган в държавата, в която се намира основното място на стопанска дейност на производителя.
 2.2.2.
 Компетентният орган действа в съответствие с международната организация, посочена в стандарт ISO 3780:2009 „Пътни превозни средства. Световен код за идентифициране на производителя (WMI)“.
 2.2.3.
 Ако общото производство на производителя е по-малко от 500 броя превозни средства годишно, третият знак е винаги цифрата 9. С цел идентифицирането на такива производители, компетентният орган, посочен в точка 2.2.2., присвоява третия, четвъртия и петия знак на VIS.
 2.3.
 VDS се състои от шест буквено-цифрови знака — главни латински букви или арабски цифри — и служи за обозначаване на главните характеристики на превозното средство. Ако производителят не е използвал един или повече от шестте знака, неизползваните позиции се попълват с буквено-цифрови знаци по усмотрение на производителя, така че общият брой знаци да бъде пет.
 2.4.
 Деветата позиция на VIN е контролна цифра, която е математически правилна в съответствие с формулата, дадена в раздел В.
 2.5.
 VIS се състои от осем буквено-цифрови знака — главни латински букви или арабски цифри, като последните четири знака са само цифри.
 Заедно с WMI и VDS, VIS служи за ясна идентификация на конкретното превозно средство. Всяко неизползвано място се попълва с цифрата „0“, така че общият брой знаци да бъде осем.
 2.6.
 Височината на знаците на отбелязания върху шасито VIN не трябва да е по-малка от 7 mm.
 2.7.
 Между отделните знаци не трябва да има шпации.
 2.8.
 Не се разрешава използването на буквите „I“, „O“ или „Q“.
 2.9.
 Началото и краят на VIN трябва да бъдат ограничени от един знак по избор на производителя. Този знак не трябва да бъде нито главна латинска буква, нито арабска цифра.
 2.9.1.
 Изискването от точка 2.2.9. може да не се прилага, когато VIN е маркиран на един ред.
 2.9.2.
 Когато VIN е маркиран на два реда, изискването от точка 2.2.9. се прилага към всеки ред.
 2.10.
 Изисквания за местоположението на VIN върху превозното средство
 2.10.1.
 VIN трябва да бъде маркиран на един ред.
 2.10.1.1.
 Ако поради технически причини, например недостиг на място, VIN не може да бъде маркиран на