животните и минимум 10 животни от пратките животни, предназначени за разплод или отглеждане, като животните трябва да бъдат подбрани така, че да са представителни за цялата пратка. Ако пратката съдържа по-малко от 10 животни, проверките се извършват на всяко животно в пратката.
 3.
 Пратките животни, предназначени за клане, подлежат на клиничен преглед на най-малко 5 % от животните и минимум 5 животни, които трябва да бъдат подбрани така, че да са представителни за цялата пратка. Ако пратката съдържа по-малко от пет животни, проверките се извършват върху всички животни от пратката.
 4.
 Ако първоначално извършените проверки не са били задоволителни, броят на проверяваните животни съгласно точки 2 и 3 се увеличава и може да достигне до общия брой животни в съответната пратка.
 5.
 На индивидуален клиничен преглед не подлежат следните животни:
 —
 домашни птици,
 —
 птици,
 —
 аквакултурни животни и всички живи риби,
 —
 гризачи,
 —
 лагоморфни,
 —
 пчели и други насекоми,
 —
 влечуги и земноводни,
 —
 други безгръбначни,
 —
 някои животни за зоологически градини и циркове, включително копитни животни, считани за опасни,
 —
 животни с ценна кожа.
 6.
 Клиничният преглед на изброени в параграф 5 животни се състои от наблюдение на здравословното състояние и поведението на цялата група или на представителен брой животни. Ако при горепосочения клиничен преглед се констатира аномалия, се извършва по-щателен клиничен преглед, включително вземане на проби, където е приложимо.
 7.
 В случай на живи риби, ракообразни и мекотели и животни, които са предназначени за научноизследователски центрове и имат сертифициран специфичен здравен статус, транспортирани в пломбирани контейнери при контролирани условия на околната среда, се извършва клиничен преглед и вземане на проби само когато се счита, че е възможно да съществува конкретен риск поради включените видове или техния произход или ако са налице други нередности.
 III. Процедура за вземане на проби от копитни животни
 1.
 Пробите от пратки копитни животни с цел проверка на спазването на здравните изисквания, определени в придружаващите официални сертификати или документи или електронните им еквиваленти, се вземат, както следва:
 а)
 най-малко 3 % от пратките, които пристигат всеки месец на граничния контролен пункт, се подлагат на вземане на серологични проби, с изключение на регистрирани коне съгласно определението в член 2, буква в) от Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/659 на Комисията (2), и трябва да бъдат придружени от индивидуален здравен сертификат, удостоверяващ съответствието с изискванията за здравето на животните, определени в същия регламент за изпълнение. Вземат се проби от най-малко 10 % и минимум четири животни от всяка пратка. Ако компетентният орган има основания да се съмнява, че резултатите от пробата не са убедителни, този процент трябва да бъде увеличен и може да достигне общия брой на животните в съответната пратка.
 б)
 След оценка на риска от страна на официалния ветеринарен лекар или в случаите, когато това е предвидено в законодателството на Съюза, необходимите проби могат да бъдат взети от което и да е животно от пратката, представена за официален контрол
 в)
 Необходимите лабораторни изследвания с цел проверка на съответствието с изискванията за здравето на животните или, когато е уместно, за наличието на остатъчни вещества