на засегнатите производители износители няма значителна намеса на държавата. По отношение на критерий 3, като се позовават на решението на Съда по дело T-586/14 Xinyi OV/Комисия, тези страни твърдят, че данъчното стимулиране или преференциалните данъчни режими не са показател за нарушаването на пазарните принципи или за поведение като непазарна икономика.
 (141)
 Въз основа на това страните заявиха, че Комисията е допуснала явна грешка при прилагането на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и също така не е предоставила достатъчно мотиви за отхвърлянето на исканията за ТДПИ на производителите износители.
 (142)
 По отношение на липсващата информация, засягаща критерий 1, се прави позоваване на съображение 135, според което в основния регламент не съществува разпоредба, която задължава Комисията да предостави на дружествата износители, подали искания за ТДПИ, възможността да допълнят липсваща фактическа информация, а доказателствената тежест е всъщност за производителя износител, който желае да поиска ТДПИ.
 (143)
 По отношение на критерий 3 се уточнява, че данъчното стимулиране и преференциалните данъчни режими (ако има такива) не бяха счетени като причина за отхвърляне на ТДПИ.
 ii) Оценка за предоставяне на ИТ
 (144)
 Като се позоваха на критерий 2, същите горепосочени страни заявиха, че Комисията не е доказала, че експортните продажби не са били свободно определени и че е зависело от Комисията да провери дали и по какъв начин експортните цени са били засегнати вследствие на държавна намеса.
 (145)
 Освен това беше заявено, че констатацията, че експортните продажби не са свободно определени, противоречи на констатациите, направени по време на първоначалното разследване във връзка с продажбите на ПОО, при които се установи, че вносители като Puma извършват собствена научноизследователска и развойна дейност и снабдяване със суровини, като купуват от китайски доставчици (38). На тази основа беше посочено, че Puma и Timberland са имали значителен контрол върху производствения процес и спецификациите и поради това не е имало възможност за държавна намеса.
 (146)
 Както вече бе посочено в съображение 42 по-горе, доказателствената тежест е за производителя, който желае да поиска ИТ. Както също е обяснено в съображение 47 по-горе, производителите износители не успяха да докажат, че стопанските решения са вземани без намесата на държавата. Освен това следва да се отбележи, че критерий 2 не се отнася само до експортните цени, а като цяло до експортните продажби, включващи експортни цени и количества, както и други условия и условия на продажба, които следва да се определят свободно, без намесата на държавата.
 (147)
 В подкрепа на довода си, че експортните цени са определени свободно, засегнатите заинтересованите страни се позоваха на съображение 269 от Регламент (ЕО) No 553/2006 на Комисията (регламента за временните мерки). В посоченото съображение обаче са разгледани цените при препродажба на вносителите в Съюза и поради това не може да се счита за подходяща основа за установяване на надеждността на експортните цени на производителите износители. Също така позоваването на съображение 132 от регламента за временните мерки и съображение 135 от Регламент (ЕО) No 1472/2006 (39) (оспорвания регламент) се отнася до корекциите на нормалната стойност в сравнение с експортната цена и не позволява да се направят заключения дали