държавна намеса в икономиката като цяло, така и на конкретната пазарна ситуация в съответния сектор, в това число производството на продукта, предмет на прегледа.
 (48)
 Както е посочено в съображения 18—19, нито ПКНР, нито китайските производители са представили коментари или доказателства, подкрепящи или опровергаващи съществуващите доказателства по досието, в това число доклада и допълнителните доказателства, предоставени от заявителите, относно съществуването на значителни нарушения и/или целесъобразността на прилагането на член 2, параграф 6а от основния регламент в разглеждания случай.
 3.3.1.2. Значителни нарушения, засягащи цените и разходите на вътрешния пазар в КНР: общ икономически контекст
 (49)
 Китайската икономическа система се основава на концепцията за „социалистическа пазарна икономика“. Тази концепция е залегнала в Китайската конституция и определя икономическото управление на КНР. Основният принцип е „социалистическата обществена собственост върху средствата за производство, а именно собственост на целия народ и колективна собственост на трудещите се“. Държавната икономика се счита за „водеща сила на националната икономика“ и държавата е призвана „да гарантира нейната консолидация и растеж“ (9). Следователно цялостното устройство на китайската икономика не само дава възможност за значителна държавна намеса в икономиката, но и изрично повелява държавата да я оказва. Схващането, че обществената собственост превъзхожда частната, прониква в цялата правна система и се изтъква като общ принцип във всички основни законодателни актове. Китайският закон за собствеността е отличен пример: той се позовава на началния етап на социализма и възлага на държавата поддържането на основната икономическа система, при която обществената собственост играе доминираща роля. Други форми на собственост се толерират, като законът им позволява да се развиват рамо до рамо с държавната собственост (10).
 (50)
 Освен това според китайското законодателство социалистическата пазарна икономика се развива под ръководството на Китайската комунистическа партия (ККП). Структурите на китайската държава и на ККП са преплетени на всички равнища (правно, институционално, лично), образувайки една сложна структура, в която не може да се направи разлика между ролята на ККП и тази на държавата. След изменението на китайската конституция през март 2018 г. водещата роля на ККП се засилва още повече, като се утвърждава в текста на член 1 от Конституцията. След съществуващото първо изречение от документа — „[с]оциалистическата система е основната система на Китайската народна република“ — е вмъкнато ново, второ изречение, което гласи: „[о]пределящата черта на социализма с китайски характеристики е ръководството на Комунистическата партия на Китай.“ (11) Това показва контрола на ККП върху икономическата система на КНР. Този контрол е присъщ на китайската система и се простира отвъд обичайните граници в други държави, където правителствата упражняват широк макроикономически контрол, в чиито рамки действат свободните пазарни сили.
 (51)
 Китайската държава провежда интервенционистка икономическа политика в изпълнение на цели, съобразени с политическия дневен ред, определен от ККП, а не с преобладаващите икономически условия на свободния пазар (12). Икономическите инструменти, прилагани от китайските органи за упражняване на държавен контрол, са многобройни и включват системата на промишлено планиране, финансовата система, както и на равнището на регулаторната среда.
 (52)
 Първо, на ниво цялостен административен контрол китайската икономика е направлявана чрез сложна система за промишлено планиране, която засяга всички икономически дейности в държавата. В своята цялост