независими доставчици, не отразява търсенето и предлагането при нормални пазарни условия без намеса от страна на правителството. Всъщност Pertamina, независимо от това дали получава ползи или не, не желае да заплаща биодизела на референтната цена, а само на по-ниска цена. Тази констатация беше потвърдена и от ПИ по време на контролното посещение, когато обясни, че Pertamina ще реализира загуби, ако закупи биодизел на референтната цена за биодизел. Това твърдение доказва, че при неизкривени пазарни условия, пазарната цена за биодизел ще бъде значително по-ниска от референтната цена за биодизела, определена понастоящем от ПИ.
 (68)
 От твърдението на ПИ Комисията стигна до заключението, че никой купувач — точно както Pertamina — няма да бъде в състояние да извършва печеливша дейност, ако цената на биодизела е референтната цена, определена от ПИ. Вследствие на това или няма да се продава биодизел в Индонезия и следователно няма да има приходи за производителите на биодизел, или цените на биодизела биха били по-ниски от равнището, определено от ПИ. Тъй като ПИ създава и прилага задължение за смесване в Индонезия (вж. съображения 49 и 50 от Регламента за временните мерки), първият сценарий е много малко вероятно да се случи. Поради това Комисията счита, че без наличието на анализираната схема най-вероятният съпоставителен сценарий би представлявал по-ниски цени на биодизела.
 (69)
 По-специално, Комисията отбеляза, че референтните цени, използвани от ПИ за определяне на размера на отпуснатите от OPPF безвъзмездни средства, не са показателни за пазарна цена, тъй като формулата за тяхното изчисляване не се основава на неизкривена пазарна реалност. Това е така, защото от една страна целият пазар, нагоре и надолу по веригата, е изкривен и следователно не може да бъде представителен за нормални, конкурентни пазарни условия. От друга страна, Комисията прецени, че размерът на разходите за преработка, изчислен от ПИ като част от формулата, използвана за изчисляване на референтната цена за биодизел (средната цена на СПМ на вътрешния пазар, към която се добавя такса за преработка от 100 щатски долара/тон), е прекомерно голям. Комисията провери действителните разходи за преработка на някои от производителите износители и отбеляза, че изчислението на ПИ преувеличава тези разходи. Действителните разходи за преработка възлизат средно на стойност от 60 до 80 щатски долара/тон през разследвания период (10).
 (70)
 Следователно, дори и да приеме твърдението, че комбинираните плащания на операторите, които се занимават със смесването на биодизел и OPPF представляват плащане на цената за биодизел, quod non, Комисията във всички случаи ще трябва да заключи, че „цената“, платена на доставчиците на биодизел е прекалено голяма.
 (71)
 В резултат Комисията заключи, че съществуването на програмата поставя производителите на биодизел в по-благоприятно положение, отколкото биха били в противен случай и следователно им предоставя полза.
 (72)
 ПИ и всички производители износители също така заявиха, че дори и да има полза, тя ще бъде изцяло прехвърлена на операторите, които се занимават със смесването на биодизел (Pertamina и AKR). Това се дължи на факта, че както се твърди, производителите на биодизел получават пазарната цена за биодизел, докато операторите, които се занимават със смесването на биодизел се ползват от закупуването му на