се извършват проверки на място, те са с цел да се потвърди определена предварителна оценка, направена от институциите и/или да се потвърди достоверността на информацията, предоставена от засегнатия производител износител. С други думи, ако представените от производителя износител доказателства ясно показват, че предоставянето на ТДПИ/ИТ не е обосновано, допълнителната и незадължителна процедура по проверка на място обикновено не се организира. Комисията е тази, която трябва да прецени целесъобразността на посещението за проверка (27). Тя е институцията, която разполага с правото да реши по какъв начин да бъде проверена информацията, предоставена във формуляра за искане за ТДПИ/ИТ. Ето защо когато, както в настоящия случай, въз основа на документален анализ Комисията реши, че разполага с достатъчно доказателства, за да се произнесе по дадено искане за ТДПИ/ИТ, извършването на посещение за проверка не е необходимо и не може да се изисква.
 (86)
 Що се отнася до твърдението, че правото на защита не е било зачетено подобаващо поради решението на Комисията да не се изпращат писма с искане за допълнителна информация, на първо място следва да се припомни, че правото на защита е индивидуално право и че FESI и Footwear Coalition не могат да се позовават на нарушаване на индивидуално право на други дружества. На второ място, Комисията оспорва твърдението, че е налице практика от нейна страна да осъществява значителен обмен на информация и подробен процес на допълване на информацията в случаите, в които се използва само документален анализ, за разлика от случаите, в които се използва документален анализ, съпътстван от проверка на място. В действителност FESI и Footwear Coalition не бяха в състояние да предоставят доказателства за обратното.
 (87)
 Коментарите на FESI и Footwear Coalition относно дискриминацията трябва също да бъдат отхвърлени като неоснователни. Припомня се, че принципът на равно третиране е нарушен тогава, когато институциите на Съюза третират сходни положения по различен начин, при което някои оператори се поставят в неблагоприятно положение спрямо други, без това разграничаване да е обосновано от наличието на съществени обективни различия (28). Комисията обаче прави точно обратното: като изисква от невключените в извадката китайски и виетнамски производители износители да подадат искания за ТДПИ/ИТ за повторна оценка, тя възнамерява да постави тези по-рано невключени в извадката производители износители наравно с тези, които са били включени в извадката при първоначалното разследване. Освен това, тъй като в основния регламент не се определя минимален срок в това отношение, то не е налице дискриминация, стига определеният за целта срок да е разумен и да осигурява на страните достатъчна възможност да окомплектоват (или повторно да окомплектоват) необходимата информация, като същевременно се гарантира правото им на защита.
 (88)
 Доколкото са засегнати доводите относно член 18, параграф 1 от основния регламент, Комисията би искала да отбележи, че в настоящия случай не е приложила член 18 от основния регламент. Всъщност тя е приела предоставената от засегнатите производители износители информация, не я е отхвърлила и е основала оценката си на нея.От това следва, че не е било необходимо да се следва процедурата по член 18, параграф 4 от основния регламент. Процедурата по член 18, параграф 4 от