биотехнологични изобретения, търговските марки, търговските наименования дотолкова, доколкото те са защитени с изключителни права върху интелектуалната собственост по силата на съответното вътрешно право, промишления дизайн, дизайна на разположението (топологиите) на интегрални схеми, географските означения, включително наименованията за произход, указанията за източника, растителните видове, закрилата на неразгласена информация, както и закрилата срещу нелоялна конкуренция, както е посочено в член 10, второ от Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост от 1967 г. (наричана по-нататък „Парижката конвенция“).
 Член 159
 Трансфер на технологии
 1. Страните се споразумяват да обменят становища и сведения относно националните и международните практики и политики, засягащи трансфера на технологии. Това по-специално включва мерки за улесняване на информационните потоци, деловите партньорства и лицензирането и сключването на договори с подизпълнители на доброволна основа. Нужно е да се обърне по-специално внимание на условията, необходими за създаване на подходяща среда, която дава възможност за трансфер на технологии в приемните държави, включително по въпроси като съответната правна уредба и развитието на човешкия капитал.
 2. Страните гарантират, че законните интереси на носителите на права върху интелектуална собственост са защитени.
 Член 160
 Изчерпване на правата
 Страните са свободни да създадат свой собствен режим за изчерпването на правата върху интелектуална собственост, при условие че са спазени разпоредбите на Споразумението ТРИПС.
 Раздел 2
 Стандарти относно правата върху интелектуална собственост
 Подраздел 1
 Авторско право и сродни права
 Член 161
 Предоставена закрила
 Страните се задължават да спазват:
 а)
 членове 1—22 от Международната конвенция за закрила на артистите-изпълнители, продуцентите на звукозаписи и излъчващите организации (1961 г.) (наричана по-нататък „Римската конвенция“);
 б)
 членове 1—18 от Бернската конвенция за закрила на литературните и художествените произведения (1886 г., последно изменена през 1979 г.) (наричана по-нататък „Бернската конвенция“);
 в)
 членове 1—14 от Договора за авторското право (1996 г.) (наричан по-нататък „ДАП“) на Световната организация за интелектуална собственост (наричана по-нататък „СОИС“); и
 г)
 членове 1—23 от Договора на СОИС за изпълненията и звукозаписите (1996 г.).
 Член 162
 Времетраене на авторските права
 1. Правата на автор на литературно или художествено произведение по смисъла на член 2 от Бернската конвенция текат приживе и 70 години след смъртта му, независимо от датата, на която произведението е законно предоставено на публиката.
 2. В случай на съавторство назованият в параграф 1 срок се изчислява от смъртта на последния преживял автор.
 3. В случай на анонимни произведения или произведения, публикувани под псевдоним, срокът на закрила тече 70 години след като произведението е законно предоставено на обществеността. Когато обаче възприетият псевдоним от автора не оставя съмнение за неговата идентичност или ако той разкрие идентичността си през периода, посочен в първото изречение, прилаганият срок на закрила е този, установен в параграф 1.
 4. Когато едно произведение е публикувано в томове, части, свитъци, броеве или епизоди и срокът на закрила тече от датата, на която произведението е законно предоставено на обществеността, срокът на закрила тече за всяка единица поотделно.
 5. В случай на произведения, за които срокът на закрила не се изчислява от смъртта на автора или авторите и които не са били законно предоставени на публиката в срок от 70 години от тяхното създаване,