да се прецени дали дадена експозиция отговаря на условията да бъде отнесена към „краткосрочни експозиции към институции и предприятия“, като едва след това същият процес се прилага за „експозициите към институции“ и „експозициите към предприятия“. Очевидно е, че в противен случай към класа експозиции, посочен в член 112, буква н) от РКИ, никога няма да бъде отнесена никаква експозиция. Представеният пример е сред най-очевидните, но не и единственият. Заслужава да се отбележи, че критериите, които се използват, за да се определят класовете експозиции съгласно стандартизирания подход, са различни (категоризация на институциите, срок на експозицията, статуса по отношение на просрочията и др.), което е основната причина да не се разделят класовете.
 62.
 За да се постигне еднородно и сравнимо отчитане, е необходимо да се укаже приоритизирането на критериите за оценка при отнасянето на първоначалните експозиции преди прилагането на конверсионния коефициент към класовете експозиции, без да се засяга специфичното третиране (рисковото тегло), което всяка конкретна експозиция ще получи в рамките на класа експозиции, към който е отнесена. Критериите за приоритизиране, представени по-долу чрез използване на схема с дърво на решенията, се основават на оценка на условията, изрично формулирани в РКИ, за да може дадена експозиция да е пригодна за определен клас експозиции и, ако това е така, на всяко решение от страна на отчитащата се институции или надзорния орган относно приложимостта на определени класове експозиции. Поради това резултатът от процеса на преразпределяне на експозициите за целите на отчитането би бил в съответствие с разпоредбите на РКИ. Това не изключва възможността институциите да прилагат други вътрешни процедури за оценка, които също могат да са в съответствие с всички относими разпоредби на РКИ и съответните му тълкувания, издадени от подходящите форуми.
 63.
 При класацията на оценките в дървото на решенията се дава предимство на даден клас експозиции спрямо други (т.е. първо се оценява дали дадена експозиция може да бъде отнесена към него, без да се засяга резултатът от тази оценка), ако в противен случай има вероятност към него да не бъдат отнесени експозиции. Такъв би бил случаят, когато при липса на критерии за приоритизиране един клас експозиции би бил подгрупа на други. Поради това би следвало критериите, представени графически в дървото на решенията по-долу, да се прилагат последователно.
 (64)
 Като се има предвид тази обща информация, класацията на оценките в дървото на решенията, посочена по-долу, би била в следната последователност:
 1.
 Секюритизиращи позиции;
 2.
 Високорискови експозиции;
 3.
 Експозиции в капиталови инструменти
 4.
 Експозиции в неизпълнение;
 5.
 Експозиции под формата на дялове или акции в предприятия за колективно инвестиране (ПКИ)/Експозиции под формата на покрити облигации (несвързани класове експозиции);
 6.
 Експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти;
 7.
 Други позиции;
 8.
 Експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка;
 9.
 Всички други класове експозиции (несвързани класове експозиции), които включват „Експозиции към централни правителства или централни банки“; „Експозиции към регионални правителства или местни органи на власт“; „Експозиции към субекти от публичния сектор“; „Експозиции към многостранни банки за развитие“; „Експозиции към международни организации“; „Експозиции към институции“; „Експозиции към предприятия“ и „Експозиции на дребно“.
 65.
 В случай на