на износа на електромеханични и високотехнологични продукти. ... Ускоряване на навлизането в нововъзникващи пазари и избор на няколко нововъзникващи пазара за начално навлизане след обстоен анализ на икономическия мащаб, скоростта на растеж, обезпечеността на ресурси, степента на риск и други фактори. Разширяване на износа на авангардно техническо оборудване и насърчаване на износа на висококачествени и производства и продукти със сравнителни предимства“. Предвидените мерки за постигане на тези задачи включват „разработване на зони и различни паркове за икономическо и технологично развитие на държавно равнище“.
 (69)
 Както се посочва в един от разделите: „Под ръководството на държавните служби в рамките на инициативата „Един пояс, един път“ и във връзка със стратегията на страната домакин на най-високо равнище задграничните зони за сътрудничество са се превърнали в инструмент за изпълнение на инициативата „Един пояс, един път“ и за международно сътрудничество по отношение на производствения капацитет“ (24).
 (70)
 По този начин задграничните зони обслужват няколко стратегически цели на Китай. На първо място, чрез тях може да се допринесе за увеличаване на търсенето на машини и оборудване, произведени в Китай. На второ място, произвеждайки в чужбина и изнасяйки в Европа или в Северна Америка, китайските дружества могат да избегнат противоречията в търговската политика на отделните страни и наложените пречки върху износа от Китай. На трето място, чрез задграничните зони може да се подпомогнат усилията на Китай да стимулира преструктурирането у дома и да заеме по-високо място във веригата на стойността (25).
 (71)
 От гореизложеното следва, че египетското правителство е очаквало и е приело на драго сърце финансирането от страна на Китай за тясно сътрудничество в зоната SETC с цел да стимулира развитието на един от най-бедните региони на страната. Китайското правителство се е надявало, че китайските дружества биха могли да работят извън територията на Китай и да разширят своя износ в рамките на инициативата „Един пояс, един път“ (евентуално и да избегнат мерките за защита на търговията).
 (72)
 При тези обстоятелства Комисията счита, че определението „от страна на правителството“ в член 3, параграф 1, буква а) от основния регламент следва да включва не само мерки, които произтичат пряко от ПE, но също и мерки от страна на ПКНР, които може да бъдат отнесени към ПЕ въз основа на наличните доказателства.
 (73)
 Както постановява Апелативният орган („АО“) по делото „САЩ — Реформулиран бензин“ (26), правото на СТО не може да се тълкува напълно независимо от общото международно право. По-специално, общите принципи на международното право съставляват част от правния ред на СТО, който не съществува сам за себе си (27). Съгласно член 3.2 от Споразумението за уреждане на спорове в СТО и член 31, параграф 3, буква в) от Виенската конвенция за правото на договорите (ВКПД) при оценката на контекста на условията на даден договор трябва да се вземат предвид „всички съответни норми на международното право, прилагани в отношенията между страните“.
 (74)
 Тези „правила“ включват международното обичайно право (28), което по правило е задължително за всички членове на СТО, включително Египет, Китай и Европейския съюз. Важен клон на международното обичайно право са правилата относно отговорността на държавата, които