оповестяването на окончателните заключения, без обаче да се представят нови доказателства.
 (52)
 Комисията отхвърли горното твърдение по следните причини. На първо място, през РП производителят износител също е изнасял пряко за Съюза, макар и в малки количества, а не само чрез свързаните с него дружества. Освен това при разследването се установи, че производителят износител е направил и в Индия разходи, свързани с експортните продажби в Съюза (например за персонал, отговарящ специално за експортните продажби в Съюза и други ПОАР). Това показва, че експортната дейност и свързаните с нея разходи на дружеството са поделени между дружеството майка и неговите свързани дружества в Съюза. След оповестяването на окончателните заключения дружеството заяви, че основните функции по маркетинга са изпълнявани от свързаните дружества в Съюза и поради това свързаните разходи се правят от тях. Това обаче не противоречи на оценката на Комисията, тъй като дружеството призна, че някои разходи, свързани с експортните продажби в Съюза, са направени от дружеството майка. Поради това доводът, че свързаните дружества в Съюза са маркетингови отдели на дружеството майка, се отхвърля.
 (53)
 На второ място, маркетингът, рекламата и другите дейности по намиране на клиенти в Съюза се извършват обикновено от вносителя и свързаните с тях разходи обичайно се правят от последния. По-специално тези разходи са част от разходите, свързани с продажбите на даден продукт. Освен това определените от дружеството разходи за дейността по износа нямаше да бъдат направени, ако разглежданият продукт не е бил внасян в Съюза. Поради това разграничението между дейностите по вноса и по износа, направено от производителя износител, не е обосновано и също следва да бъде отхвърлено. Въпреки това разходите, направени от свързаните дружества в Съюза във връзка с износа на разглеждания продукт или други продукти за трети държави, вече бяха приспаднати от ПОАР на дружествата.
 (54)
 Поради липсата на други коментари Комисията потвърди изложеното в съображения 33 — 48 от регламента за временните мерки.
 2.3. Сравнение
 (55)
 След оповестяването на временните заключения ECL заяви, че разходите за кредититиране по вътрешнофирмените заеми, тоест по заемите между дружеството майка в Индия и свързаните с него дружества в Съюза, не е следвало да се приспадат съгласно член 2, параграф 10, буква ж) от основния регламент, тъй като Комисията не е приела трансферната цена между производителя износител и свързаните с него дружества в ЕС. Също така Комисията вече е приспаднала разходите за кредитиране на свързаните дружества в Съюза във връзка с техните продажби за независими клиенти, когато е установявала експортната цена съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент. Това твърдение се приема.
 (56)
 Същият производител износител заяви, че сума, равна на тази по схемата за възстановяване на мита и по схемата за фокусиране върху продукта, следва да се приспадне от нормалната стойност съгласно член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент, за да се гарантира обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена.
 (57)
 Комисията отхвърли горното твърдение по следните причини. На първо място, както е посочено в съображение 53 от регламента за временните мерки, не бе направена корекция за възстановяването на мита, тъй като производителите износители