финансов сектор е значително и продължава, не е подкрепено с категорични доказателства. ПКНР оспори доказателствата, цитирани от Комисията и заяви, че докладът на МВФ от 2009 г., в който се подчертава липсата на либерализация на лихвените проценти, не е от значение, тъй като в Китай лихвените проценти са напълно либерализирани. Това не е вярно. Доказателствата по преписката потвърждават, че либерализацията на лихвените проценти в Китай не е завършена, а това бе потвърдено и от служители на НБК, присъствали по време на посещението за проверка. По отношение на доклада на МВФ за Китай от 2010 г., на който се позовава Комисията, ПКНР твърди, че Комисията напълно е пренебрегнала констатациите на МВФ относно либерализацията на финансовия сектор. Това не е вярно. Комисията не е пренебрегнала съответните констатации на МВФ в този доклад, които имат отношение към случая. Констатациите на МВФ, които ПКНР посочва в коментарите си, не противоречат на нито една от констатациите на Комисията относно участието на държавата в китайския финансов сектор и със сигурност не и по отношение на държавната собственост или политиката по отношение на лихвените проценти за заеми и депозити. Фактът, че в доклада се посочва, че е постигнат напредък през последните години в развитието на по-пазарно ориентирана финансова система в Китай не означава, че според доклада в Китай действително има пазарно ориентирана финансова система. По отношение на проучванията на ОИСР, цитирани от Комисията ПКНР твърди, че не може да се заключи, че в Китай банките не са независими въз основа „на едно изречение, което изключва значителния напредък по отношение на либерализирането на банковия сектор“. По отношение на това твърдение следва да се отбележи, че Комисията изобщо не е основала заключението си на „едно изречение“, а както се вижда в горепосочения текст, на няколко документа, събрани от независими международни организации.
 (423)
 ПКНР твърди, че анализът на Комисията във връзка с определянето на публичен орган е напълно погрешен, а заключението ѝ в съображение 168 по-горе не съответства на тълкуването на АО на СТО на понятието публичен орган в случая „Окончателни антидъмпингови и изравнителни мита върху някои продукти от Китай“. Един производител износител твърди също така, че логиката на разсъждение на Комисията относно определянето на публичен орган е „неправилна от правна гледна точка“. ПКНР твърди, че Комисията не е успяла да установи, че държавните търговски банки притежават, са оправомощени да прилагат и упражняват изпълнителна власт, както и не е установила i) че въпросните функции, за които се твърди, че се изпълняват от държавните търговски банки, са тези, изпълнявани от правителството като цяло, тоест са функции на правителството поначало, ii) общите характеристики между държавните търговски банки и правителството, освен акционерното участие, което също не е установено за всички държавни търговски банки; и iii) че всички държавни търговски банки разполагат с необходимата власт на ниво правителство, за да могат да я упражняват, или са им били дадени правомощия да изпълняват съответните правителствени функции. Тези твърдения трябваше да бъдат отхвърлени. Комисията се позовава на своя анализ на този въпрос в съображения 158 — 167. Кредитирането се споменава в определението за субсидия съгласно член