за която не е представено подходящо резюме от лицето, което предоставя информацията. Освен това по-голямата част от отговорите са непълни и много от тях не съдържат информация за рентабилността. Поради това Комисията не можа да направи заключение от тези отговори. Всъщност липсата на съдействие от страна на ПИ, както и от доставчиците на СПМ беше още едно доказателство, че доставчиците на СПМ действат, като следват нареждането на ПИ в подкрепа на производителите на биодизел.
 (144)
 По подобен начин твърдението на ПИ, че Комисията е пренебрегнала отговора на PTPN, е неоснователно. Както е обяснено по-горе, Комисията неколкократно е поискала съдействието на PTPN. Както е посочено в съображения 29 и 30 от Регламента за временните мерки, Комисията отбеляза, че PTPN, изцяло притежаван от ПИ, не е представил отговори на допълнение Б към въпросника на ПИ в указания срок. Поради това Комисията изпрати на ПИ писмото по член 28, ограничено до конкретната информация, която не е била предоставена. ПИ представи отговор на допълнение Б относно PTPN на 30 юни 2019 г., както е отбелязано в съображение 98 от Регламента за временните мерки. Това е направено много след крайния срок за подаване на тази информация (14 март 2019 г.) и след извършването на контролното посещение в сградата на ПИ. Следователно информацията е представена много след крайния срок и не подлежи на проверка и ПИ не е направило всичко по възможностите си в съответствие с член 28 от основния регламент. Във всеки случай Комисията използва всички доказателства, предоставени от PTPN, които могат да бъдат проверени. Следователно Комисията е направила правилна оценка на информацията, предоставена от PTPN, заедно с другите налични факти за пазара на СПМ в Индонезия.
 (145)
 След окончателното разгласяване ПИ, Permata Group и Wilmar заявиха, че Комисията е допуснала грешка, констатирайки упълномощаване или възлагане на доставчиците на СПМ, защото:
 а)
 ограниченията на износа не са предназначени да подкрепят промишлеността за производство на биодизел и евентуалното въздействие върху цените е просто страничен ефект от мерките;
 б)
 PTPN определя цените си чрез конкурентни тръжни процедури и е рентабилно;
 в)
 изравняването на цените на доставчиците на СПМ към PTPN не показва упълномощаване или възлагане;
 г)
 доставчиците на СПМ са рационални оператори на пазара, а Комисията не е извършила проверка на техните отговори; както и
 д)
 Комисията не доказа наличието на очевидна връзка между действията на ПИ, чрез PTPN, и действията на доставчиците на СПМ. Според ПИ ограниченият пазарен дял на PTPN не му позволява да определя пазарните цени.
 (146)
 На първо място Комисията отбеляза, че таксата върху износа е изрично предназначена да подкрепя OPPF и че OPPF е създаден, за да подкрепя промишлеността за производство на палмово масло като цяло, но, както е посочено в съображения 76 и 77 от Регламента за временните мерки, той de facto подкрепя само промишлеността за производство на биодизел. Освен това Комисията стигна до заключението, че подкрепата на ПИ за промишлеността за производство на биодизел се осъществява също така чрез осигуряването на СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение. Тази цел се постига чрез комбинирания ефект от различни мерки, включително таксата върху