изпълнение на съдебни решения и постановления по граждански и търговски дела, подписана в град Рим на 17 април 1959 г.;
 —
 Конвенцията между Обединеното кралство и Италианската република относно взаимното признаване и изпълнение на съдебни решения и постановления по граждански и търговски дела, подписана в град Бон на 14 юли 1960 г. (28),
 —
 Конвенцията между Кралство Белгия и Италианската република относно взаимното признаване и изпълнение на съдебни решения и постановления и други изпълними актове по граждански и търговски дела, подписана в град Рим на 6 април 1962 г.;
 —
 Конвенцията между Кралство Нидерландия и Федерална република Германия относно взаимното признаване и изпълнение на съдебни решения и постановления и други изпълними актове по граждански и търговски дела, подписана в град Хага на 30 август 1962 г.;
 —
 Конвенцията между Обединеното кралство и Италианската република относно взаимното признаване и изпълнение на съдебни решения и постановления по граждански и търговски дела, подписана в град Рим на 7 февруари 1964 г., с Протокол, с който в същата се внасят изменения и допълнения, подписана в град Рим на 14 юли 1970 г. (29),
 —
 Конвенцията между Обединеното кралство и Кралство Нидерландия за взаимното изпълнение на съдебни решения по граждански дела, подписана в град Хага на 17 ноември 1967 г. (29),
 както и, докато е в сила:
 —
 Договорът между Белгия, Нидерландия и Люксембург за компетентността, банкрутите и валидността, както и изпълнението на съдебни решения и постановления, постановления на арбитражни съдилища и автентични актове, подписана в град Брюксел на 24 ноември 1961 г.
 Член 56
 Договорът и конвенциите, посочени в член 55, запазват действието си по дела, по отношение на които настоящата конвенция не се прилага.
 Те запазват действието си по отношение на съдебни решения, които са постановени и документи, които са официално съставени или вписани като официални документи преди датата на влизане в сила на настоящата конвенция.
 Член 57 (30)
 Настоящата конвенция не засяга конвенции, по които договарящите се държави са или предстои да бъдат страни и по които, във връзка с конкретни дела, определят компетентността или признаването или изпълнението на съдебни решения (31).
 Настоящата конвенция не засяга прилагането на разпоредби които, по отношение на конкретни дела, се ръководят от компетентността или признаването или изпълнението на съдебни решения и които се съдържат или предстои да се съдържат в актовете на институциите на Европейските общности или в хармонизираното националното право при изпълнението на такива актове.
 Член 58
 Разпоредбите на настоящата конвенция не засягат правата на швейцарските граждани, признати от Конвенция между Франция и Конфедерация Швейцария относно компетентността и изпълнението на съдебните решения в областта на гражданското право, подписана в Париж на 15 юни 1869.
 Член 59
 Втората алинея е добавен в съответствие с член 26 от Конвенцията за присъединяването. Настоящата конвенция не е пречка за това една договаряща държава да поеме, чрез конвенция за признаването и изпълнението на съдебни решения, задължение към трета държава да не признава съдебните решения, постановени в други договарящи държави срещу ответници, които имат местоживеене или обичайно пребиваване в третата държава, ако в случаите по член 4 съдебното решение се основава