случаите, когато лице, различно от притежателя, носи отговорност за морскоправна претенция, свързана с този кораб.
 5.
 Изразът „морскоправна претенция“ означава вземане, което произтича от едно или повече от следните събития:
 а)
 вреди, причинени на кораб при сблъскване или по друг начин;
 б)
 смърт или телесна повреда, причинени от кораб или настъпили във връзка с експлоатацията на кораб;
 в)
 спасяване;
 г)
 споразумение, свързано с използуването или наемането на кораб чрез договор за наем или по друг начин;
 д)
 споразумение, свързано с превоза на стоки в кораб чрез договор за наем или по друг начин;
 е)
 погиване или увреждане на стоките, пренасяни в кораб, включително на багажа;
 ж)
 обща авария;
 з)
 договор за заем, обезпечен чрез ипотека върху кораба или товара;
 и)
 влачене;
 й)
 пилотаж;
 к)
 стоки или материали, доставени на кораба за неговата експлоатация или поддръжка;
 л)
 изграждане, поправка или оборудване на кораб, или пристанищни такси;
 м)
 възнаграждения на капитана, командния състав или корабната команда;
 н)
 плащания на капитана, включително плащания, извършени от изпращачи, наематели или агенти от името на кораба или неговия притежател;
 о)
 спорове относно титула или правото на собственост върху кораб;
 п)
 спорове между съпритежатели на кораб относно правото на собственост, владението или доходите от този кораб;
 р)
 ипотека или залог на кораб.
 6.
 В Дания изразът „задържане“ при морскоправните претенции по точка 5, букви о) и п) от настоящия член включва „forbud“, когато това е единствената процедура, допустима по такава претенция според члeнове 646—653 от Закона за гражданското съдопроизводство („lov om rettens pleje“).
 ДЯЛ VI
 ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 37
 Генералният секретар на Съвета на Европейските общности предава заверено копие от Конвенцията от 1968 г. и от Протокола от 1972 г. на немски, нидерландски, италиански и френски език на правителствата на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
 Текстовете на Конвенцията от 1968 г. и Протокола от 1971 г., съставени на английски, датски и ирландски език, се прилагат към настоящата конвенция (2). Текстовете, съставени на английски, датски и ирландски език са автентични въз основа на същите условия, каквито важат и за оригиналните текстове на Конвенцията от 1968 г. и Протокола от 1971 г.
 Член 38
 Настоящата конвенция се ратифицира от подписалите я държави. Документите за ратификацията се депозират при генералния секретар на Съвета на Европейските общности.
 Член 39
 Настоящата конвенция влиза в сила между държавите, които са я ратифицирали, на първо число от третия месец след депозирането на последния инструмент за ратификация от страна на първоначалните държави-членки на Общността и една нова държава-членка.
 Тя влиза в сила във всяка нова държава-членка, която впоследствие я ратифицира, като това става на първо число от третия месец след депозирането на инструмента ѝ за ратификация.
 Член 40
 Генералният секретар на Съвета на Европейските общности нотифицира държавите, подписали Конвенцията относно:
 a)
 депозирането на всеки инструмент за ратификация,
 б)
 датите, на които настоящата конвенция влиза в сила по отношение на договарящите се държави.
 Член 41
 Настоящата конвенция, съставена в единствен екземпляр на английски, датски, ирландски, италиански, немски, нидерландски и френски език, като всички текстове имат еднаква сила, се депозира в архивите