3.2.1.2. Значителни нарушения, засягащи цените и разходите на вътрешния пазар в КНР
 (66)
 Китайската икономическа система се основава на концепцията за „социалистическа пазарна икономика“. Тази концепция е залегнала в Китайската конституция и определя икономическото управление на КНР. Основният принцип е „социалистическата обществена собственост върху средствата за производство, а именно собственост на целия народ и колективна собственост на трудещите се“. Държавната икономика е „водеща сила на националната икономика“, а държавата е призвана „да гарантира нейната консолидация и растеж“ (12). Следователно цялостното устройство на китайската икономика не само дава възможност за значителна държавна намеса в икономиката, но и изрично повелява държавата да я оказва. Схващането, че обществената собственост превъзхожда частната, прониква в цялата правна система и се изтъква като общ принцип във всички основни законодателни актове. Китайският закон за собствеността е отличен пример: той се позовава на началния етап на социализма и възлага на държавата поддържането на основната икономическа система, при която обществената собственост играе доминираща роля. Други форми на собственост се толерират, като законът им позволява да се развиват рамо до рамо с държавната собственост (13).
 (67)
 Освен това според китайското законодателство социалистическата пазарна икономика се развива под ръководството на Китайската комунистическа партия (ККП). Структурите на китайската държава и на ККП са преплетени на всички равнища (правно, институционално, лично), образувайки една сложна структура, в която не може да се направи разлика между ролята на ККП и тази на държавата. След изменението на Китайската конституция през март 2018 г. водещата роля на ККП се засилва още повече, като се утвърждава в текста на член 1 от Конституцията. След вече съществуващото първо изречение от разпоредбата — „(с)оциалистическата система е основната система на Китайската народна република“ — е добавено ново, второ изречение, което гласи: „[o]пределящата черта на социализма с китайски характеристики е ръководството на Комунистическата партия на Китай“ (14). Това показва безспорния и нарастващ контрол на ККП върху икономическата система на КНР. Това лидерство и този контрол са присъщи на китайската система и се простират отвъд обичайните граници в други държави, където правителствата упражняват общ макроикономически контрол, в чиито рамки се проявяват силите, действащи на свободния пазар.
 (68)
 Китайската държава провежда интервенционистка икономическа политика в изпълнение на цели, съобразени с политическия дневен ред, определен от ККП, а не с преобладаващите икономически условия на свободния пазар (15). Икономическите инструменти за намеса, използвани от китайските органи, са многобройни и включват системата на промишлено планиране, финансовата система, както и инструменти на нивото на регулаторната среда.
 (69)
 Първо, на ниво цялостен административен контрол китайската икономика е направлявана чрез сложна система за промишлено планиране, която засяга всички икономически дейности в държавата. В своята цялост тези планове обхващат обширна и сложна матрица от сектори и междусекторни политики, която съществува на всички равнища на управлението. Плановете на провинциално равнище са подробни, докато в националните планове се определят по-широки цели. В плановете се посочват също така средствата за подкрепа на съответните отрасли/сектори, както и сроковете, в които трябва да бъдат постигнати целите. Въпреки че някои планове все още съдържат изрични производствени цели, това е характеристика най-вече на предходните цикли на планиране. В