се изисква от съответните органи да попречат на финансовите институции да отпускат заеми; в тях също се разпорежда държавната служба, отговаряща за ценообразуването, да увеличи цената на електроенергията и да даде на дружествата, доставящи електроенергия, инструкции да прекратят доставките на електроенергия на подобни „ограничителни“ и „отхвърлени“ проекти. От гореизложеното ясно личи, че Решение No 40 съдържа правнообвързващи норми и инструкции за всички икономически институции и субекти под формата на директиви относно насърчаването и подпомагането на насърчаваните промишлености, сред които е и хартиената промишленост.
 (47)
 Комисията установи в настоящото разследване, че в известен брой политически документи хартиената промишленост се посочва изрично като „насърчаван сектор“. Това се отнася по-специално за 12-ия петгодишен план за хартиената промишленост. Този план се изпълнява с 12-та петгодишна програма за нововъведения в областта на промишлените технологии на Министерството на промишлеността и информационните технологии. В програмата също така се посочва насърчаването на „промишленото преструктуриране и модернизация (...) на хартиената промишленост и свързаните с нея сектори“. По подобен начин посоченото по-горе Решение No 40 показва подкрепа за развитието и модернизацията на хартиената промишленост. Следователно тези планове за политиките насочват субектите да се съобразяват с целта на публичната политика за подкрепа на развитието на сектора за производство на фина хартия с покритие, а не представляват просто общи изявления.
 (48)
 В допълнение политиката за развитие на хартиената промишленост за 2007 г. („Планът за хартиената промишленост за 2007 г.“) предвижда специфични условия, насоки и цели за хартиената промишленост. Както бе установено в първоначалното разследване, Планът за хартиената промишленост за 2007 г. съдържа описание на състоянието на хартиената промишленост в Китай (например брой на предприятията, продукция, потребление и износ, статистика относно вида на използваните суровини). В него се определят политиките и целите за хартиената промишленост по отношение на промишления дизайн, използването на суровини, използването на технологии и оборудване, продуктовата структура и организационната структура на производителите на хартия. В текста се определят също „критерии за допустимост“ за промишлеността, тъй като той съдържа специфични изисквания за съотношението между активи и пасиви за хартиената промишленост, определя специфичен кредитен рейтинг за хартиената промишленост и специфични цели по отношение на икономиите от мащаба, съотношенията на пазарните дялове, потреблението на електроенергия и вода, което следва да постигнат дружествата. В него също така се изисква от предприятията да формулират планове за развитие въз основа на Плана за хартиената промишленост за 2007 г. Той също така дава инструкции на местните провинции и региони да вземат участие в изпълнението на плана, като цяла една глава е посветена на „Инвестициите и финансирането“ в хартиената промишленост. В това отношение е наложително да се отбележи, че планът ясно посочва, че финансовите институции не следва да предоставят заеми за проекти, които не отговарят на съдържащите се в него правила. Накратко, Планът за хартиената промишленост за 2007 г. е специфичен държавен инструмент, с който се цели регулирането на хартиената промишленост в Китай и той може да се разглежда единствено като задължаващ инструмент на промишлената политика, който трябва да бъде конкретно приложен от съответните заинтересовани страни в Китай (държавни органи, финансови институции и производители). Тъй като хартиената промишленост