че твърдението, че производителите на биодизел са внесли в OPPF повече средства, отколкото са получили, при всички случаи е фактически невярно. Всъщност това твърдение се основава на общата сума на таксата върху износа, платена на ниво група и за всички подлежащи на нея продукти. Въпреки това, като се вземе предвид само таксата за биодизел, платена от производителите износители (поотделно, а не от тяхната група), внесените в OPPF суми са по-ниски от тези, получени при плащания на безвъзмездни средства от OPPF.
 (64)
 ПИ и производителите износители Wilmar, Permata Group и PT Ciliandra Perkasa твърдят още, че Комисията е допуснала грешка с констатацията, че програмата предоставя полза за производителите на биодизел. Това е така, защото ако не съществуват плащанията от OPPF, операторите, които се занимават със смесването на биодизел, ще бъдат принудени да закупуват биодизела на референтната цена за биодизел. Поради това производителите на биодизел биха получили същата сума, която получават сега и следователно не са в „по-добро положение“, отколкото биха били в противен случай.
 (65)
 Комисията отхвърли това твърдение. Комисията стигна до заключението, че правилният съпоставителен сценарий не е този, при който ако OPPF не съществува, операторите, които се занимават със смесването на биодизел, биха платили референтната цена на биодизел. Една от целите на политиката на OPPF и същинската цел на задълженията за смесване е да се насърчи използването на биодизел в Индонезия (вместо използването на минерално дизелово гориво). Тъй като цената на минералното дизелово гориво обичайно е по-ниска от цената на биодизела, ПИ се намесва, за да се улесни продажбата на биодизел от производителите на биодизел. В същото време тези плащания допринасят за изпълнението на изискванията за задължително смесване. Самото съществуване на програмата на OPPF показва, че нормалните пазарни условия не биха подкрепили референтната цена за биодизел, която се използва за допълване на сделките между Pertamina/AKR и производителите на биодизел. Поради това, без задължението за смесване операторите, които се занимават със смесването на биодизел изобщо не биха имали стимул да купуват биодизел. На вътрешния пазар не би имало продажби на биодизел, ако не съществуваше OPPF и неговите плащания. Производителите на биодизел ще трябва да се конкурират с производителите на минерално дизелово гориво. Но без OPPF и програмата, създадена от ПИ, производителите на биодизел не биха получили допълнителните средства до равнището на определената от ПИ референтна цена за биодизела.
 (66)
 Според Комисията, при правилния съпоставителен сценарий, производителите на биодизел ще бъдат в по-лошо положение, отколкото по време на и след разследвания период. За производителите на биодизел задължението за смесване на практика означава, че те имат предсказуем и надежден източник на приходи чрез гарантирани продажби. Освен това общите приходи от продажби на вътрешния пазар, т.е. сумата, заплатена от операторите, които се занимават със смесването на биодизел плюс безвъзмездните средства, отпуснати от OPPF, се определят ex ante от ПИ, което на практика предпазва доставчиците на биодизел от нормалните колебания на цените, с които те иначе биха се сблъскали на свободния пазар, ако допуснем, че има такъв.
 (67)
 В тази връзка Комисията също така счете, че изчисляването на референтната цена за биодизел, заплатена на