предвид други изисквания на клиента, дори ако такъв скрепителен елемент е напълно в съответствие с международните продуктови стандарти.
 (369)
 EFDA също така посочи разликата между „продуктови стандарти“ и „стандарти за контрол“, и между „основни“ продуктови стандарти и „специални“ продуктови стандарти. Тя заяви, че докато скрепителните елементи, отговарящи на основните продуктови стандарти, могат да се считат за стандартни скрепителни елементи, скрепителните елементи, които отговарят на стандартите за контрол и специалните продуктови стандарти, следва да се считат за нестандартни скрепителни елементи за целите на настоящото разследване, тъй като тези изисквания изпълняват същата роля като специфичните изисквания на клиента.
 (370)
 Освен това EFDA и CCCME подчертаха, че производството от промишлеността на Съюза на скрепителни елементи често се извършва със стандартните производствени съоръжения, като същевременно при тях има изисквания, надхвърлящи международно признатите стандарти. Тези скрепителни елементи следва да се считат за нестандартни.
 (371)
 Накрая, EFDA и CCCME споменаха специфичните изисквания за сертифициране в някои отрасли (главно автомобилната промишленост). Това са изисквания за съответствие за доставчиците на скрепителни елементи и включват например задължението за документиране на производствения процес на скрепителните елементи, записването на определени данни и стъпки при контрола на качеството (78). EFDA заяви, че инвестициите, необходими в производствения процес на доставчиците за спазване на тези изисквания, водят до по-високи разходи и цени, и поради това скрепителните елементи, произведени при такива условия, следва да се считат за нестандартни. CCCME заяви, че всички скрепителни елементи, използвани в автомобилната промишленост, следва да се считат за нестандартни.
 (372)
 Комисията отбеляза, че стандартните скрепителни елементи са описани подробно в промишлени стандарти, като например стандартите на Deutsches Institut für Normung (DIN), на Международната организация по стандартизация (ISO) или европейските стандарти (EN), изготвени и поддържани от Европейския комитет по стандартизация (CEN). От друга страна, нестандартните скрепителни елементи показват разлики с признатите в промишлеността стандарти и често отговарят на проекта и/или изискванията на конкретен ползвател. Следователно чертежите на клиента, които се отклоняват от признат международен стандарт, правят скрепителния елемент специален или нестандартен. По същия начин скрепителните елементи, които се произвеждат на стандартни производствени линии, се считат за специални скрепителни елементи, когато не отговарят напълно на конкретен международно признат промишлен стандарт.
 (373)
 Комисията отбеляза, че всички твърдения за това кои видове скрепителни елементи следва да се считат за нестандартни, с изключение на посочените в съображения 374 и 375, всъщност не са оспорени от промишлеността на Съюза и също така съответстват на разбирането, че щом даден стандартен скрепителен елемент не отговаря точно на промишлен продуктов стандарт, той следва да се счита за нестандартен/специален скрепителен елемент.
 (374)
 По отношение на специалните продуктови стандарти и стандартите за контрол, споменати в съображение 369, Комисията счете, че щом даден скрепителен елемент е произведен точно в съответствие с техническите спецификации на международно признат стандарт, той следва да се счита за стандартен, и поради това твърденията в това отношение бяха отхвърлени.
 (375)
 Изискванията за сертифициране, посочени в съображение 371, са специфични за клиента изисквания за съответствие, които може да нямат пряко въздействие върху техническите изисквания на самия скрепителен елемент, както са определени в международно признати стандарти. Поради тази причина изискванията