осигурява подкрепа за техния паричен оборот и оборотен капитал. От икономическа и финансова гледна точка използването на този инструмент дава възможност на издателя да плаща своите задължения, без да използва финансови ресурси на дружеството, и следователно представлява форма на финансиране на неговите икономически дейности. Обратно на твърдението на оказалите съдействие производители износители това финансиране не се предоставя от доставчика, а от банката. Както е обяснено в съображение 365, след като менителницата бъде акцептирана от банката и джиросана на поемателя (т.е. доставчика), платежното задължение на купувача (издателя) към доставчика (поемателя) престава да съществува. Действително, на поемателя (доставчика) се плаща с менителница с банков акцепт на предвидената в договора за продажба дата (т.е. падежа на плащането). Това бе допълнително потвърдено от ПК по време на контролното посещение, и по-точно че щом дружеството плати на доставчика с менителницата с банков акцепт, то вече няма задължение към доставчика, а към банката, тъй като този, който трябва да извърши пълното плащане към банката на падежа на менителницата, е поискалият издаването на тази менителница. Освен това в качеството ѝ на платежно средство менителницата с банков акцепт може да бъде използвана от доставчика, за да плати собствените си задължения към други страни. Поради това доставчикът не предоставя отлагане на падежа на плащането. Обратно на това, банката предоставя отлагане на реалното парично плащане по сделката, за която се отнася менителницата с банков акцепт, с 6 месеца или 1 година и по този начин дава възможност на издателя да избегне всякакви разходи за финансиране.
 (382)
 Комисията изрази несъгласие с коментара, че тъй като съгласно договора за продажба продавачът получава плащането едва след 6 месеца или 1 година, не е необходимо купувачът да използва собствения си оборотен капитал или да договаря краткосрочен заем, за да плати при поискване. Комисията изрази несъгласие и с твърдението, че начинът, по който включените в извадката производители износители осчетоводяват менителниците с банков акцепт в своите счетоводни регистри, не е от значение. Всъщност, както вече бе споменато по-горе, менителниците с банков акцепт са платежно средство, използвано от издателя за погасяване на задълженията си към поемателя. Твърдението, че продавачът получава плащането едва след 6 месеца или 1 година е фактически невярно, тъй като продавачът получава плащането с менителница с банков акцепт на предвидения в договора падеж на плащането. Както вече бе посочено в съображение 374, менителниците с банков акцепт са предвидени като платежно средство по търговски сделки вместо парично плащане, с което е съгласен както продавачът, така и купувачът. Паричното плащане на стоките и услугите обаче се отлага до падежа на менителницата с банков акцепт, а това отлагане се предоставя от банката. Както вече бе обяснено в съображение 365, когато на продавача бъде платени с менителница с банков акцепт, задължението на издателя към продавача престава да съществува и възникват две нови задължения — задължение на издателя към акцептиращата банка и задължение на акцептиращата банка към продавача (поемателя) или приносителя на менителницата с банков акцепт. Обратно на това, което се твърди, начинът, по който включените в извадката производители износители осчетоводяват менителниците с банков акцепт в своите счетоводни регистри,