и са подали заявление, е направено предложение въз основа на фиксирана сума, което може да бъде прието, с което въпросът се урежда изцяло и окончателно, или да бъде отхвърлено;като има предвид, че въз основа на иск на двама производители, Първоинстанционният съд, в своето решение от 9 декември 1997 г. по обединените дела Т-195/94 и Т-202/94, нареди на Общността да обезщети вредите, претърпени от тези производители, доколкото законодателството на Общността, установяващо схема на допълнителни такси, не съдържа разпоредби за разпределението на индивидуално референтно количество по отношение на стопанствата, обект на ангажимент в изпълнение на Регламент (ЕИО) No 1078/77, и доколкото последващите изменения на законодателството изключиха разпределението на специални референтни количества на производители, на които е прехвърлена премия, отпусната в съответствие с Регламент (ЕИО) No 1078/77, и които са били получили референтно количество по силата на член 2 и/или член 6 от Регламент (ЕИО) No 857/84;като има предвид, че съществуват значителен брой други производители, обстоятелствата, свързани с които отговарят на условията, установени в съдебното решение, по отношение на отговорността на Общността и които или вече са започнали съдебни процедури срещу Съвета и Комисията или са подали към институциите на Общността молби за обезщетения; като има предвид, че заинтересованите производители са по същество тези, които са имали право да кандидатстват за специално референтно количество в съответствие с Регламент (ЕИО) No 2055/93 [9]; като има предвид, че следователно е уместно да се създаде подходящ механизъм за уреждане на тези молби;като има предвид, че от гледна точка на броя на производителите, които потенциално отговарят на условията, не би било възможно да се оцени заявлението на всеки производител на индивидуална основа; като има предвид, че следователно е необходимо да се използва подход за определяне на фиксирана сума; като има предвид, че е уместно да се следват, доколкото е възможно, механизмите, установени с Регламент (ЕИО) No 2187/93;като има предвид, че следва да бъде установена пряка връзка между признаването на правото на специално референтно количество в съответствие с Регламент (ЕИО) No 2055/93 и съществуването на вреда, състояща се в ограничаването на производството на мляко въпреки желанието на засегнатия производител; като има предвид, че за да се гарантира, че даден производител не може да се възползва от получаването на специално референтно количество с единствената цел да спекулира с предполагаемата стойност на разпределеното референтно количество, следва да се отчитат последващите действия на този производител по време на ограничения период, установен в Регламент (ЕИО) No 2055/93;като има предвид, че в случай на прехвърляне на част от стопанство, което е обект на ангажимент, поет в изпълнение на Регламент (ЕИО) No 1078/77, е необходимо да се определи базата, въз основа на която следва да се изчисли годишното количество; като има предвид, че годишното количество най-общо ще бъде определено в зависимост от площта на прехвърлената земя като съотношение към общата площ на първоначалното стопанство; като има предвид, че в резултат на решението на Съда на Европейските общности от 16 октомври 1997 г. по дело С-165/95, в случаите, когато първоначалното стопанство е смесено стопанство, и когато съществуват необходимите доказателства, определянето трябва да е съответно на