необходимо за процедурата на изпитване от точка 2.2.1., като то трябва да покаже, че изпарителната система ограничава налягането във вътрешния съд на резервоара под максимално допустимото работно налягане.
 1.2.2.2.
 Утечки
 1.2.2.2.1.
 След изпитването за изпаряването от точка 2.2.1., системата се поддържа с налягане, равно на изпарителното налягане, като степента на изпускане вследствие на утечка се измерва съгласно процедурата на изпитване от точка 2.2.2. Максимално допустимото изпускане от системата за съхранение на водород е R*150 Nml/min, където R = (Vwidth+1)*(Vheight+0,5)*(Vlength + 1)/30,4, а Vwidth, Vheight, Vlength са съответно широчината, височината, дължината (m) на превозното средство.
 1.2.2.3.
 Загуба на вакуум.
 1.2.2.3.1.
 Изпитването за загуба на вакуум се извършва върху система за съхранение на втечнен водород, оборудвана с всички компоненти, както е показано на фигура 1 по-горе. Изпитването се извършва върху система, напълнена с втечнен водород, както се изисква от процедурата на изпитване в точка 2.2.3., като то трябва да покаже, че както първичните, така и вторичните предпазни устройства за освобождаване на налягането ограничават налягането до стойностите, дадени в точка 2.2.3., в случай на загуба на вакуум.
 1.2.3.
 Проверка на условията за прекратяване на работата:
 1.2.3.1.
 Изпитване на огън
 1.2.3.1.1.
 Функционирането на предпазните устройства за освобождаване на налягането и липсата на разкъсване при следните условия за прекратяване на работата се демонстрира в съответствие с процедурите на изпитване, предвидени в точка 2.3.
 1.2.3.1.2.
 Системата за съхранение на втечнен водород се пълни до половината и се излага на огън в съответствие с процедурата на изпитване от точка 2.3. Предпазното(ите) устройство(а) за освобождаване на налягането трябва да освободи(ят) съдържащия се газ контролирано, без да има разкъсване.
 1.2.3.1.3.
 За стоманените резервоари изпитването е успешно, когато са изпълнени изискванията, свързани с пределните стойности на налягането за предпазните устройства за освобождаване на налягането, както са описани в точка 2.3. За другите материали на резервоара трябва да се докаже, че притежават еквивалентно ниво на безопасност.
 1.2.3.2.
 Изисквания към предпазното устройство за освобождаване на налягането и запорното устройство.
 1.2.3.2.1.
 Предпазното устройство за освобождаване на налягането и запорното устройство, както са показани на фигура 1, трябва да отговарят на едно от следните изисквания:
 а)типът на устройствата трябва да е одобрен в съответствие с точка 1 от настоящия раздел и те да са произведени съгласно одобрения тип; или
 б)производителят на системата за съхранение на втечнен водород гарантира, че устройствата отговарят на изискванията на точка 1 от настоящия раздел.
 1.2.4.
 Етикетиране:
 Върху всеки резервоар се поставя постоянен етикет, съдържащ най-малко следната информация: Наименование на производителя, сериен номер, дата на производство, МДРН, тип гориво (т.е. „CHG“ за сгъстен газообразен водород или „LH2“ за втечнен водород).
 2.
 Процедури на изпитване за ССВВ.
 2.1.
 Изпитвания за проверка на базовите стойности на параметрите.
 2.1.1.
 Изпитване за максимално безопасно налягане.
 2.1.1.1.
 Вътрешният съд на резервоара и тръбопроводите, разположени между вътрешния съд и външния кожух на резервоара, трябва да издържат изпитването за вътрешното налягане при стайна температура в съответствие със следните изисквания.
 2.1.1.2.
 Изпитвателното налягане ptest се определя от производителя и трябва да отговаря на следните изисквания:
 ptest ≥ 1,3 (МДРН ± 0,1 MPa)
 а)за метални резервоари ptest трябва да