растителност представлява основният естествен източник на храна за говедата.
 Характерно за използваната производствена система е, че животновъдите прилагат традиционни практики, търсещи съчетаване на нуждите на говедата с наличните природни ресурси на пасищата, без да се налага затварянето им в обори в нито един момент от годината. Животните не се нуждаят от подслон и са изложени на капризите на времето, също както каменният дъб. Отглеждането на животните е възможно най-близко до естественото — телетата се раждат на полето, без чужда помощ, и остават с майка си през първите пет до седем месеца, като през това време се хранят с майчино мляко и пасат.
 Говедата си съжителстват с коне, бикове за корида и иберийски свине, под зоркия поглед на животновъдите от провинция Саламанка, които, често пъти възседнали жребец, се грижат за всички тези животни и за оптималното използване на наличните природни ресурси. Уникалността и значимостта на тези своеобразни „каубои“ е увековечена със статуя на скулптора Венансио Бланко на един от централните площади в град Саламанка.
 В течение на векове на пасищата dehesa се е извършвал естествен подбор, в резултат на който са се получили говеда, пригодени да оцеляват в суровите природни условия и да усвояват ресурсите на своите пасища. Тези животни демонстрират силен майчински инстинкт, защитавайки потомството си от атаките на вълци и лисици, и закоравял характер, който позволява да бъдат отглеждани по този начин. Породата Morucha и нейните кръстоски притежават тези качества. Породата Morucha, от която се добива „Carne de Salamanca“, се е развила в Саламанка и нейните пасища dehesa, където в миналото тези животни са били използвани за работа в селското стопанство, както и в борбата с бикове, без да се подценяват качествата на тяхното месо. С течение на времето обаче, благодарение на силния си майчински инстинкт и грижа за потомството породата се е оказала изключително подходяща за производството на месо. В средата на миналия век бяха въведени нови породи като Charolaise и Limousine, които бяха отглеждани при същите условия и през годините животните от породата Morucha и кръстоските ѝ с Charolaise и Limousine се оказаха идеално приспособени към екосистемата на пасищата dehesa и способни да се възползват от растителните ресурси и да дават високо ценено месо.
 5.2. Специфична характеристика на продукта
 Кланичните трупове, използвани за „Carne de Salamanca“, се характеризират със слабо тлъстинно покритие от външната страна на трупа и в гръдния кош.
 Благодарение на фините си мускулни влакна месото „Carne de Salamanca“ не е много жилесто. Цветът му е наситен и бляскав и варира от розово до пурпурночервено. Междумускулната тлъстина е равномерно разпределена, без да се образуват натрупвания, цветът ѝ варира от бяло до жълто или кремаво и придава на месото характерен вкус и аромат.
 5.3. Причинно-следствена връзка между географския район и качеството или характеристиките на продукта (за ЗНП) или между географския район и специфичното качество, репутацията или друга характеристика на продукта (за ЗГУ)
 Най-важните фактори несъмнено са: традиционните методи на хранене — от майчиното мляко до естествените пасища, отглеждането на говедата в естествената среда на пасищата dehesa в Саламанка и основната порода на животните — Morucha. Всички