кой счетоводен стандарт е използван за признаването на допустимо отношение на хеджиране, в т.ч. когато то засяга нетна позиция. Когато институция е избрала да продължи да прилага МСС 39 за отчитане на хеджиране (МСФО 9.7.2.21) препратките и наименованията на видовете хеджиране и отчетни портфейли се четат като съответните препратки и наименования в МСС 39, параграф 9; „Финансови активи, отчитани по справедлива стойност в друг всеобхватен доход“ препраща към „Активи на разположение за продажба“, а „Активи по амортизирана стойност“ обхваща „Държани до падеж“ и „Кредити и вземания“.
 126.
 Дериватите, включени в хибридни инструменти, които не са били отделени от основния договор, се докладват в образци 10 и 11 според естеството на деривата. Стойността на основния договор не се включва в тези образци. Въпреки това, ако хибридният инструмент се отчита по справедлива стойност в печалбата или загубата, договорът се докладва като цяло, а внедрените деривати не се докладват в образци 10 и 11.
 127.
 Задълженията, считани за деривати МСФО 9.2.3(б) и кредитните деривати, които не удовлетворяват определението за финансова гаранция в параграф 114 от настоящата част на настоящото приложение, се докладват в образци 10 и 11, като се следва същата разбивка, както при другите дериватни инструменти, но не се докладват в образец 9.
 128.
 Балансовата стойност на недериватните финансови активи или пасиви, признати за хеджиращи инструменти в приложение на МСФО или националните общоприети счетоводни принципи, основани на ДОБ, се докладват отделно в образец 11.3.
 10.1. Класифициране на дериватите по видове рискове
 129.
 Всички деривати се класифицират в някоя от следните категории рискове:
 а)
 лихвен процент: лихвените деривати са договори, свързани с лихвоносни финансови инструменти, чиито парични потоци се определят чрез референтни лихвени проценти или друг лихвен договор, например опция върху фючърсен договор за закупуване на съкровищен бон. Тази категория се ограничава до сделки, при които всички компоненти имат експозиции към лихвения процент само в една валута. По този начин тя изключва договори, включващи обмен на няколко валути, например валутни лихвени суапове и валутни опции, както и други договори, при които преобладаващата рискова характеристика е валутният риск, които се докладват като валутни договори. Единственото изключение е когато като част от хеджирането на портфейл срещу лихвен риск са използвани валутни лихвени суапове, които се докладват в предназначените редове за тези видове хеджиране. Лихвените договори включват споразумения за форуърдния лихвен процент, лихвени суапове в една валута, лихвени фючърси, лихвени опции (в това число лихвени тавани (caps), подове (floors), яки (collars) и коридори (corridors), лихвени суапове и лихвени варанти;
 б)
 собствен капитал: капиталовите деривати са договори, при които възвръщаемостта или част от нея е обвързана с цената на определен капиталов инструмент или с индекс на цените на капиталовите инструменти;
 в)
 чуждестранна валута и злато: тези деривати включват договори с размяна на валути на форуърдния пазар и експозиция към злато. Следователно те обхващат окончателни форуърдни споразумения, суапове в чужда валута, валутни суапове (в това число валутни лихвени суапове), валутни фючърси, валутни опции, валутни суапове и валутни варанти. Дериватите в чужда валута включват всички сделки с експозиция към няколко валути, независимо дали в лихвени проценти или във валутни