бяха представени само на китайски език (Проектът за интегриране, Единадесетият петгодишен план, Циркулярът относно изпълнението на единадесетия петгодишен план, Планът за хартиената промишленост за 2007 г.), придружени от съдържание на английски език. ПКНР заяви, че исканията на Комисията създават прекомерна тежест, че то разполага с ограничени ресурси и следователно не би могло да осигури превод на текстовете.
 (66)
 Във връзка с гореизложеното се отбелязва, че Комисията поиска информацията, която беше счетена за необходима за целите на разследването, тъй като горепосочените документи бяха упоменати в жалбата. Освен това Комисията многократно наблегна върху необходимостта поисканите документи да бъдат предоставени на английски език. Това е необходимо за този тип значими документи поради факта, че въз основа само на съдържанието не е възможно да се определи коя част от документа е от значение за разследването. Освен това плановете, предоставени на китайски, не бяха обемни и екземпляри от документите от значение на английски език изглежда съществуват – както от независими източници (юридически кантори, специализиращи в китайското право) или от антисубсидийни разследвания, проведени в Китай от Съединените американски щати (САЩ).
 (67)
 Като следствие, Комисията разполагаше с възможността да провери само следните документи: Решение No 40, Азбучния каталог и Плана за хартиената промишленост за 2007 г., чиято версия на английски език беше приложена към жалбата и също беше представена от един производител износител.
 (68)
 С цел да бъде проучена степента на държавна намеса на китайските финансови пазари и да бъде направен необходимият преглед на финансовия сектор в КНР, Комисията поиска информация относно дела на държавно участие във финансовите институции и относно отчетите за размера/процентния дял на заемите, отпуснати от държавни банки. ПКНР заяви, че не разполага с никакви отчети относно акционерното участие в банката, въпреки че в член 61 от Закона за търговските банки [2003 г.] No 13 се предвижда, че банките представят отчети с тези данни „на банковия регулаторен орган на Държавния съвет и на Народната банка на Китай“. Що се отнася до размера/процентния дял на заемите, отпуснати от държавни банки, ПКНР потвърди, че въпреки че значимите данни се съхраняват, то не може да ги предостави. Комисията допълнително подпомогна работата на ПКНР, като ограничи обхвата на исканата информация относно процентния дял на държавно участие само до тези финансови институции, за които е установено, че са предоставили заеми на оказалите съдействие производители износители. Въпреки това ПКНР не предостави данните от значение дори и за този ограничен сегмент действащи на територията на Китай финансови институции.
 (69)
 С цел да се проучи политиките на кредитиране на китайските банки (например методите, използвани при определянето на лихвите по заемите, оценката на заеми и т.н.), от ПКНР беше поискано да предостави информация относно политиките, които съответните държавни органи следват, и по-специално Народната банка на Китай (по-нататък наричана „НБК“) и от Банковата регулаторна комисия. ПКНР не предостави никаква значима информация относно политиките на отпускане на заеми. Не беше представен никакъв документ, нормативен акт или ръководни насоки, адресирани от НБК към банковата система, чрез които да бъде конкретизирана ролята на НБК при определянето на лихвите, нито нейната връзка с банковата система. Освен това не