сами потребностите си, което е довело до възникване на допълнителен свръхкапацитет на национално равнище;
 —
 съществуването на държавни предприятия, при които функционирането не се извършва в съответствие със съображения за печалба/загуба;
 —
 пакетът със стимули на ПКНР, с който големите стоманодобивни предприятия се насърчават да изграждат допълнителен капацитет, а малките и средни стоманодобивни предприятия — да станат отново рентабилни;
 —
 предоставянето на субсидирана енергия от страна на регионалните правителства (10).
 (56)
 Жалбоподателят също така заяви, че търсенето на вътрешния пазар в Китай не би могло да поддържа високи равнища на производство на стомана. Във връзка с това в жалбата се посочва Световната стоманодобивна асоциация, която отчита, че месечните обеми на производство в КНР са се увеличили с 9,1 % през октомври 2018 г. в сравнение с октомври 2017 г., като същевременно те са нараснали средно само с 5,8 % в 64-те държави, представящи доклади на Световната стоманодобивна асоциация.
 (57)
 В жалбата се съдържа информация, че увеличеното производство на стомана в КНР, в комбинация с намаляването на износа в резултат от наложените наскоро от Европейския съюз и Съединените щати средства за търговска защита, може да доведе до спад в цените на стоманата.
 (58)
 На последно място, в жалбата се посочват допълнителни практики, които оказват влияние върху цените на суровините:
 —
 разходите за суровини и енергия в КНР не се формират в резултат от силите, действащи на свободния пазар, тъй като са повлияни от съществена правителствена намеса;
 —
 китайският пазар на стомана все още в значителна степен се обслужва от предприятия, осъществяващи дейността си като субекти, които са собственост или се намират под контрола на ПКНР или политиката им е под надзора на ПКНР;
 —
 в КНР все още не е налице правилно прилагане на законодателството в областта на несъстоятелността, дружественото право или вещното право;
 —
 разходите за заплати са изкривени, тъй като не са резултат от действието на обичайните пазарни сили или от преговори между предприятията и работната сила.
 (59)
 Както е посочено съответно в съображения 26 и 27, ПКНР не представи коментари или доказателства, подкрепящи или опровергаващи съществуващите доказателства по досието, в това число доклада и допълнителните доказателства, предоставени от жалбоподателя, относно съществуването на значителни нарушения и/или целесъобразността на прилагането на член 2, параграф 6а от основния регламент в разглеждания случай.
 (60)
 В това отношение бяха получени коментари само от един от производителите износители, който заяви, че изчисляването на нормалната стойност в съответствие с член 2, параграф 6а от основния регламент е несъвместимо със споразуменията на СТО, включително с Протокола за присъединяването на Китай към СТО („Протокола“) и Антидъмпинговото споразумение (АДС).
 (61)
 Във връзка с това производителят износител заяви, че след изтичането на срока на действие на раздел 15 от Протокола ЕС не следва да се отклонява от стандартната методика за установяване на нормалната стойност, т.е. да използва само цените и разходите на вътрешния пазар на държавата на износа, освен ако в АДС е разрешено друго. С оглед на гореизложеното ЕС следва да прилага стандартната методика в съответствие с член 2 от АДС. Освен това заинтересованата страна заяви също така,