използвани за арматура на бетон, и използвана в скорошна антидъмпингова процедура относно вноса на същия продукт с произход от Китай (8).
 (71)
 Жалбоподателят оспори използването на същата целева печалба като тази от разследването във връзка с прътовата арматурна стомана с ВСУУМ и изтъкна, че тези два продукта са различни, както и пазарите им. Жалбоподателят предложи да се използва целева печалба, която е дори по-висока от първоначално предложената в жалбата, 16 % или 17 %, която е била печалбата, постигната от производителите от Съюза през 2006 г. или счетена за „желателна в дългосрочен план за един стабилен сектор на стоманата“ (9).
 (72)
 В това отношение целевата печалба, използвана в тези процедури, която Комисията счете за най-удачна, се основава на процента, действително достигнат през 2012 г. (което е през разглеждания период) от производителите от Съюза на много подобен продукт, произвеждан да голяма степен, използвайки същото производствено оборудване като това за разглеждания продукт в настоящото разследване. Припомня се също така, че в жалбата EUROFER поиска целева печалба от 9,9 %, която е използвана в разследването за валцдрат — продукт, който е много по-различен от разглеждания продукт, отколкото е прътовата арматурна стомана с ВСУУМ. На последно място, целта на определянето на маржа на вредата е да се отстрани част от вредата, причинена от дъмпинговия внос, а не от други фактори, като икономическата криза например. Печалбата от 1,3 %, която беше единствената печалба, постигната от промишлеността на Съюза през разглеждания период (10), беше счетена за неудачна поради въздействието на схемата за измами с ДДС, като изглежда по-уместно да се използва марж на печалбата, който е постигнат от промишлеността през същия период и който е проверен и счетен за подходящ за много подобен продукт в антидъмпингова процедура, с до голяма степен припокриващи се периоди. Поради това твърдението на промишлеността на Съюза се отхвърля.
 1.2. Разходи след вноса
 (73)
 При изчислението на маржа на вредата на етапа на временните мерки беше използвана корекция от 2 % за разходите след вноса (11). След оповестяване на временните заключения беларуският производител износител изтъкна, че в този конкретен случай следва да се използва по-висока стойност, а именно 4 % — 6 %, тъй като нивото на корекцията би отразявало по-добре действителните разходи след вноса, които вносителите/ползвателите трябва да покрият.
 (74)
 Поради това твърдение Комисията разгледа по-подробно нивото и структурата на разходите при и след вноса, декларирани от оказалите съдействие вносител и ползватели, посочени в съображение 6.
 (75)
 Въз основа на констатациите от контролните посещения в тези дружества Комисията не откри основания да промени размера на корекцията. Действителните разходи след вноса за вносителя и един от ползвателите бяха под 2 % (средно за целия РП). Единствено за едно дружество (германския ползвател) разходите след вноса бяха по-високи от 2 % (в рамките на 4 %—6 %). Въпреки това въпросното дружество има необичайни операции след вноса във връзка с транспорта на разглеждания продукт от складовете си до производствените си обекти във вътрешността на страната. Това не са обичайни разходи след вноса, които се извършват от вносителите, а много специфични разходи за дейността на това