Footwear Coalition посочиха, че възобновяването на разследването и подлагането на оценка на исканията за ТДПИ/ИТ, подадени от засегнатите китайски и виетнамски производители износители по време на първоначалното разследване, са в нарушение на общия принцип за давностните и преклузивните срокове. Този принцип е заложен в Споразумението за СТО и в основния регламент, в който се определя 5-годишен срок на действие на мерките, както и в член 236, параграф 1 и член 221, параграф 3 от Митническия кодекс на Общността, където се определя 3-годишен срок, в който, от една страна, вносителите могат да поискат възстановяване на антидъмпинговите мита, а от друга страна, националните митнически органи могат да събират вносните мита и антидъмпинговите мита (28). В член 266 от ДФЕС не се допуска отклоняване от този принцип.
 (99)
 На последно място, заявено бе, че Комисията не е посочила никакви аргументи или предишна съдебна практика, които да подкрепят използването на член 266 от ДФЕС като правно основание за повторно откриване на процедурата.
 (100)
 Що се отнася до липсата на правно основание за повторно откриване на разследването, Комисията напомня съдебната практика, цитирана в съображение 15, съгласно която разследването може да се възобнови от момента на възникване на незаконосъобразността. Според съдебната практика законосъобразността на даден антидъмпингов регламент трябва да се преценява от гледна точка на обективните норми на правото на Съюза, а не на практиката при вземане на решения дори в случаите, когато такава практика съществува (което в конкретния случай не е така). Следователно предходната практика на Комисията, quod non, не може да породи оправдани правни очаквания: съгласно установената съдебна практика на Съда оправдани правни очаквания може да възникнат, когато институциите са дали конкретни уверения, които биха позволили на дадена заинтересована страна законно да си направи извода, че институциите на Съюза биха действали по определен начин (29). Нито FESI, нито Footwear Coalition се опитаха да докажат, че в настоящия случай са били дадени такива уверения. Това важи в още по-голяма степен, тъй като посочената предходна практика не отговаря на фактическото и правното положение в настоящия случай и тези различия може да се обяснят с фактически и правни различия в конкретния случай.
 (101)
 Разликите са, както следва: установената от Съда незаконосъобразност не се отнася за констатациите относно наличието на дъмпинг, вреда и интерес на Съюза, т.е. не касае принципа за налагането на митото, а само точния размер на ставката на митото. За сметка на това, при предходните случаи на отмяна, на които се позовават заинтересованите страни, се засягат констатациите относно наличието на дъмпинг, вреда и интерес на Съюза. Поради това институциите са в правото си да преизчислят точната митническа ставка за засегнатите производители износители.
 (102)
 По-специално, в конкретния случай не бе необходимо да се изисква допълнителна информация от заинтересованите страни. Вместо това Комисията трябваше да оцени информацията, която е била предоставена, но не е била подложена на оценка преди приемането на Регламент (ЕО) No 1472/2006. Във всеки случай, както е отбелязано в съображение 100 по-горе, предходната практика при други случаи не представлява точна и безусловна гаранция за настоящия случай.
 (103)
 На последно място, всички страни, срещу които