по отношение на технологията търгове, дори и след прилагане на МВЦ, с която просто се възстановяват еднаквите условия на конкуренция.
 (312)
 На последно място, Комисията откри още доказателства, че е възможно в близко бъдеще правителствата да предприемат допълнителни действия за контрол на внедряването на слънчевата енергия, например въвеждането тарифи за използване на мрежата за соларните инсталации, които са в по-голяма степен съобразени с разходите. BNEF приема, че: много европейски регулаторни органи ще реагират на намаляващите разходи за слънчева енергия от 2018 г. натам, като накарат ползвателите на соларни панели да плащат фиксирани такси, за да бъдат свързани към мрежата, вследствие на което те ще могат да спестят единствено от променливата част от цената на електроенергията от соларни модули. За основа на тези разчети използвахме структурата на разходите за мрежата на всяка държава. В повечето държави от ЕС това води до намаляване на сметките за електричество, които могат да бъдат избегнати, с около 30 % от цената на електроенергията. Ако това не се случи, ще има ръст при изграждането, но мрежовите разходи са необосновани (91).
 (313)
 Поради това тези твърдения бяха отхвърлени и Комисията продължава да счита, че мерките имат много ограничено въздействие върху търсенето на слънчева енергия в Европа.
 5.4. Други аргументи
 (314)
 Повечето от страните, които се противопоставят на мерките, заявиха, че мерките оказват отрицателно въздействие върху постигането на целите във връзка с изменението на климата. Това твърдение беше подкрепено и от пет неправителствени организации в областта на околната среда. Тези страни отново изтъкнаха, че Съюзът и държавите членки са поели ангажимент посредством няколко решения и споразумения, последно в Споразумението от Париж, за намаляване на емисиите на парникови газове и за предотвратяване на изменението на климата. Съюзът си е поставил правно обвързваща цел енергията от възобновяеми източници да достигне 20 % от общото енергопотребление (92). Комисията също така определи стратегическата рамка за постигането целта от 27 % до 2030 г. Тази нова амбициозна цел беше приета през 2014 г. след налагането на окончателните мерки. През октомври 2016 г. Европейският съюз ратифицира Парижкото споразумение по РКООНИК относно борбата с изменението на климата, първото по рода си всеобщо, правно обвързващо глобално споразумение по въпросите на климата, след като Европейският парламент го подкрепи с огромно мнозинство. Преминаването към нисковъглеродни енергийни доставки е основен елемент от тези усилия и слънчевата електроенергия остава един от най-обещаващите енергийни източници за постигане на целите във връзка с климата.
 (315)
 Страните, които се противопоставят на мерките, заявиха, че мерките затрудняват постигането на целите във връзка с климата, тъй като забавят въвеждането на слънчевата енергия. Те твърдят, че възстановяването на цените на световния пазар на слънчева енергия ще позволи на Съюза по-бързо да декарбонизира производството си на електроенергия. Те също така посочват, че съществува несъответствие между провежданите от Съюза политика в областта на климата и търговската политика. Докато първата насърчава и субсидира възобновяемите енергийни източници, втората увеличава тяхната цената и се отразява на наличността им.
 (316)
 Комисията се съгласи, че ратификацията на Парижкото споразумение по РКООНИК относно борбата с изменението на климата е важен крайъгълен камък за активизирането