по които договарящите държави са или ще бъдат страни и които, в специфични области, уреждат компетентността, признаването или изпълнението на решенията.
 Настоящата конвенция не пречи на прилагането на разпоредбите които, в специфични области, уреждат компетентността, признаването и изпълнението на решенията и които се или ще се съдържат в актовете на институциите на Европейските общности или в хармонизираните в изпълнение на тези актове национални законодателства.“
 2. С оглед еднаквото тълкуване, параграф 1 от член 57 се прилага по следния начин:
 a)
 Конвенцията от 1968 г., както е изменена, не препятства съд от договаряща се държава, която е страна по дадена конвенция относно конкретен въпрос, да има компетентност в съответствие с тази конвенция, дори и в случаите, в които ответната страна е с местоживеене в друга договаряща държава, която не е страна по тази конвенция. При всички случаи съдът прилага член 20 от Конвенцията от 1968 г., както е изменена;
 б)
 съдебно решение, постановено в договаряща държава при упражняване на компетентност, предвидена в конвенция относно конкретен въпрос, се признава и изпълнява в останалите договарящи държави в съответствие с Конвенцията от 1968 г., както е изменена.
 Когато конвенция по конкретен въпрос и, по която, както държавата по произход, така и държавата, до която е отправена молбата са страни, формулира условия за признаването и изпълнението на съдебни решения, тогава тези условия се прилагат. Във всички случаи могат да се прилагат разпоредбите от Конвенцията от 1968 г., както е изменена, които засягат процедурата за признаване и изпълнение на съдебни решения.
 Член 26
 Към член 59 от Конвенцията от 1968 г. се добавя следната алинея:
 „Въпреки това, една договаряща държава не може да поеме задължение към трета държава да не признава съдебно решение, постановено в друга договаряща държава от съд, чиято компетентност се определя от съществуването в тази държава на имот, който принадлежи на ответника, или от задържането от ищеца на имот, който се намира там:
 1.
 ако предявеният иск е за установяване или прогласяване на права на собственост или владение спрямо този имот, насочен е към получаване на право на разпореждане с него или произтича от друг спор, свързан с този имот, или
 2.
 ако имотът съставлява обезпечение за задължение, което е предмет на спора.“
 Член 27
 Следният текст заменя член 60 от Конвенцията от 1968 г.:
 „Член 60
 Настоящата конвенция се прилага на европейските територии на договарящите се държави, включително Гренландия, Френските отвъдморски департаменти и територии, както и Майот.
 Кралство Нидерландия може да обяви по време на подписването или ратифицирането на настоящата конвенция или по всяко време по-късно, като нотифицира Генералния секретар на Съвета на Европейските общности, че настоящата конвенция е приложима по отношение на Нидерландските Антили. Ако няма такава декларация, производствата, протичащи на европейската територия на Кралство Нидерландия в резултат от касационно обжалване на съдебното решение на съд в Нидерландските Антили, ще се считат за производства, които протичат в този съд.
 Независимо от първата алинея, настоящата конвенция не се прилага по отношение на:
 1.
 Фарьорските острови, освен ако Кралство Дания не излезе с декларация в обратен смисъл,
 2.
 всяка европейска територия, разположена извън