обратното, Комисията отчасти се базира на наличните факти за своите констатации във връзка с тези аспекти на разследването в съответствие с член 28 от основния регламент.
 3.3.3. Анализ
 (100)
 За да се установи наличието на подлежаща на изравняване субсидия, трябва да са налице три елемента: а) финансово участие или подпомагане на доходите/ценова подкрепа; б) полза и в) специфичност (член 3 от основния регламент) (15).
 (101)
 За първия елемент Комисията направи анализ дали наборът от мерки, приети от ПИ, води до финансово участие на правителството под формата на снабдяване на производителите износители на биодизел от Индонезия със СПМ срещу по-ниско от адекватното възнаграждение, съгласно член 3, параграф 1, буква а) от основния регламент, и/или дали наборът от мерки, приети от ПИ, попада в категорията „подпомагане на доходите/ценова подкрепа“ за промишлеността за производство на биодизел, съгласно член 3, параграф 1, буква б) от основния регламент.
 3.3.3.1. Финансово участие
 (102)
 Като начало Комисията констатира, че всички производители износители са купували СПМ на вътрешния пазар от свързани или несвързани дружества, за да го преработят в рафинирано, избелено, дезодоризирано палмово масло, а след това в биодизел.
 (103)
 В член 3, параграф 1, буква а), подточка iv), второ тире от основния регламент се посочва, че е налице финансово участие, когато правителството: „упълномощава или възлага на частен орган да изпълнява една или повече от функциите, изброени в подточки i), ii) и iii), които обикновено се упражняват от правителството, като практиката в действителност не се отличава от практиките, които обичайно се следват от правителствата“. Функциите, описани в член 3, параграф 1, буква а), подточка iii) от основния регламент, са налице, когато „правителството предоставя стоки или услуги, които не са част от общата инфраструктура, или купува стоки...“. Посочените разпоредби отразяват член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточки iii) и iv) от Споразумението за СИМ и следва да се тълкуват и прилагат предвид съответната съдебна практика на СТО.
 (104)
 Експертната група на СТО по делото „US – Export Restraints“ („САЩ — ограничения на износа“) (16) постанови, че обичайното значение на двете думи „упълномощава“ и „възлага“ в член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточка iv) от Споразумението за СИМ изисква действието на правителството да съдържа понятието за делегиране (в случай на упълномощаване) или за нареждане (в случай на възлагане). Тя отхвърли „причинно-следствения довод“ на САЩ и поиска наличието на изрично и утвърдително действие на делегиране или нареждане.
 (105)
 При следващо дело (17) обаче становището на Апелативния орган бе, че замяната на думите „упълномощава“ и „възлага“ с „делегиране“ и „нареждане“ е твърде строг критерий. Според Апелативния орган „упълномощаване“ е налице, когато дадено правителство възлага отговорност на частен орган, а „възлагане“ препраща към ситуациите, в които правителството упражнява своята власт над частен орган.
 (106)
 И в двата случая правителството използва частен орган като пълномощник за предоставяне на финансово участие и „в повечето случаи би могло да се очаква упълномощаването или възлагането на частен орган да включва някаква форма на заплаха или подтикване“. В същото време по силата на член 1, параграф 1, буква а), точка 1, подточка iv) от