да приключи, преди да направи оценка на всичкия дивеч, убит по време на даден лов, или на тези части от животните, за които има съмнения, че показват едни и същи аномалии;
 д)
 преглед за признаци, според които месото носи риск за здравето на хората и които включват:
 i)
 неестествено поведение или нарушаване на общото състояние на живото животно, докладвани от ловеца;
 ii)
 повсеместно наличие на тумори или абсцеси, засягащи различни вътрешни органи или мускули;
 iii)
 артрит, орхит, патологични изменения в черния дроб или слезката, възпаление на червата или на пъпната област;
 iv)
 наличието на чужди тела, които не са резултат от ловния процес, в телесните кухини, стомаха, червата или урината, когато плеврата или перитонеума са обезцветени (при наличие на съответните вътрешности);
 v)
 наличието на паразити;
 vi)
 образуването на значително количество газове в стомашно-чревния тракт с обезцветяване на вътрешните органи (при наличие на съответните вътрешности);
 vii)
 значителни аномалии в цвета, консистенцията или миризмата на мускулните тъкани или органите;
 viii)
 стари, открити фрактури;
 ix)
 измършавяване и/или общ или локализиран оток;
 x)
 пресни плеврални или перитонеални сраствания;
 xi)
 други видими екстензивни изменения, като например загниване.
 3. При искане от страна на официалния ветеринарен лекар гръбначният стълб и главата се разделят по дължина.
 4. За дребен дивеч, който не е изкормен веднага след отстрелването, официалният ветеринарен лекар извършва следкланичен преглед върху представителна проба животни от същия източник. Когато при инспекцията се установи заболяване, което се предава на хората, или някоя от характеристиките, изброени в параграф 2, буква д), официалният ветеринарен лекар извършва още прегледи на цялата партида, за да определи дали тя да бъде обявена за негодна за консумация от човека, или всеки кланичен труп да бъде проверен отделно.
 5. Официалният ветеринарен лекар може да извърши допълнителни разрези и инспекции на съответните части от животните, ако това е необходимо, за да постави окончателна диагноза. Ако не е възможно да се направи оценка въз основа на практическите условия по параграф 2, се извършват допълнителни изследвания в лаборатория.
 6. Освен в случаите, предвидени в член 45, месото, което при следкланичния преглед показва някоя от характеристиките, изброени в параграф 2, буква д), се обявява за негодно за консумация от човека.
 Раздел 4:
 Официален контрол за специфични опасности и лабораторни изследвания
 Член 29
 Практически условия за официалния контрол за трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ)
 1. В допълнение към изискванията на Регламент (ЕО) No 999/2001 относно официалния контрол, който да се извършва във връзка с ТСЕ, официалният ветеринарен лекар проверява отстраняването, отделянето, а когато е подходящо — и маркирането на специфичен рисков материал в съответствие с правилата, установени в член 8, параграф 1 от същия регламент и в член 12 от Регламент (ЕО) No 1069/2009 за страничните животински продукти.
 2. Официалният ветеринарен лекар извършва необходимото, за да гарантира, че стопанският субект в областта на храните предприема всички необходими мерки, за да се избегне замърсяването на месото със специфичен рисков материал по време на клане (включително зашеметяването). Това включва отстраняването на специфичния рисков материал.
 Член 30
 Практически условия за официалния контрол за цистицеркоза по време на следкланичния преглед при домашни говеда