противоречива информация относно дела на стоманените плочи в разходите за производство на СВГК; в няколко части на жалбата се твърди, че стоманените плочи представляват повече от 40 % от разходите за производство, но при самото изчисляване на нормалната стойност жалбоподателят е достигнал стойност приблизително 60 % от разходите за производство;
 б)
 при формирането на нормалната стойност жалбоподателят е използвал разход за стоманените плочи, при който няма нарушения, в размер на 869 EUR/тон, въпреки че собствените му разходи за тази суровина са били средно само 625 EUR/тон;
 в)
 маржът на печалбата от 14 %, използван при формирането на нормалната стойност, не е осъществим на конкурентен пазар и вместо него е следвало да се използва разумна печалба от 6 %;
 г)
 единичните разходи за други суровини също следва да бъдат коригирани, тъй като в някои случаи те са до три пъти по-високи от разходите на жалбоподателя. По този въпрос CCCME не предостави подробна информация и не посочи кои суровини са били засегнати.
 (83)
 Освен това CCCME заяви, че предвид недостатъците при формирането на нормалната стойност, изброени в съображение 82, следва да се използва алтернативна методология за формиране на посочената стойност. CCCME заяви, че като основа следва да се използва целевата цена на промишлеността на Съюза. Разходите за труд, използвани за определяне на целевата цена, следва да бъдат заменени с разходите за труд в Турция, предложената от жалбоподателя представителна държава, които са над десет пъти по-ниски от разходите за труд на промишлеността на Съюза. За да се получи алтернативната нормална стойност, следва да се добави целева печалба от 10 %, както това е направено от жалбоподателя за определяне на целевата цена. CCCME изтъкна, че такава нормална стойност би довела до много по-нисък дъмпингов марж от средния марж от 55 %, който е изчислен от жалбоподателя, без той да представи действително изчисление.
 (84)
 CCCME повтори коментарите и твърденията, описани в съображения 82 и 83, също и по време на изслушването и при представянето на информацията след етапа на временните мерки.
 (85)
 По отношение на предполагаемите недостатъци, изброени в съображение 82, Комисията счете, че CCCME трябва да е разбрала погрешно данните, включени в жалбата, и използваната методология за определяне на нормалната стойност съгласно член 2, параграф 6а от основния регламент:
 а)
 когато жалбоподателят заявява, че стоманените плочи съставляват повече от 40 % от разходите за производство на СВГК, той се позовава на разходите за сглобени с всички вътрешни части СВГК. Според жалбата тези части представляват 17 % от разходите за производство на СВГК (47). Жалбоподателят обаче основава изчисляването на дъмпинговия марж на т.нар. „необорудвани“ кули, т.е. кули без вътрешни части, като по този начин изключва и разходите за труд при сглобяването. Поради това Комисията счете, че по-високият дял на стоманените плочи в разходите за производство при изчисляването на нормалната стойност би могъл да бъде разумно обяснен;
 б)
 разходите за суровини, направени от промишлеността на Съюза, сами по себе си не са определящи за формирането на нормалната стойност. В съответствие с практиката на Комисията от значение са разходите, направени от производителя износител, или — когато нормалната