е сирене от сурово краве мляко, като сиренината е пресована и не е изпичана, с ниска цилиндрична форма с диаметър от 30 до 40 cm и височина от 5 до 8 cm, тегло от 5 до 8 kg, с плоски горна и долна страна и леко изпъкнала странична стена.
 По средата сиренето е с една черна хоризонтална ивица, която е плътна и продължава през цялата пита.
 Коричката му е естествена, търкана, еднакво изглеждаща навсякъде, влажна, със следи от плетката на калъпа. Цветът ѝ е бежов до оранжев с нюанси на оранжевокафяво, оранжевочервено и оранжеворозово. Вътрешността е еднородна, с цвят на слонова кост до бледожълта, като често има няколко разпръснати шупли с големината на червен касис или като малки сплескани мехурчета. Тя е мека на пипане, мазна и се топи и не залепва много в устата, като текстурата е гладка и фина. Вкусът е изразен, с нюанси на мляко, карамел, ванилия, плодове. Със стареенето палитрата на ароматите се обогатява с нюанси на старост, на подправки и на растения. Ароматите са балансирани. Съдържанието на мазнини в сиренето е най-малко 45 грама на 100 грама, измерено след пълно изсушаване. Съдържанието на влага в обезмасленото сирене трябва да бъде между 58 % и 67 %. Зреенето на сиренето се извършва в продължение най-малко на 45 дни, считано от датата на производство, без цикълът да се прекъсва.
 3.3. Суровини (само за преработените продукти)
 Млякото, използвано за производството на „Morbier“, трябва да произхожда единствено от млечно стадо крави от породата Montbéliarde тип 46 или от породата „Френски Симентал“ тип 35, или от кръстоски от тези две породи със сертифициран произход.
 3.4. Фураж (само за продукти от животински произход)
 Основната дажба на млечните крави се състои от тревна паша през целия период на растеж на растителността, а през зимния сезон — от сено или сено от втора коситба, които също произлизат от географския район.
 За да се осигури тясна връзка между региона и продукта чрез един характерен за географския район хранителен режим, допълнителният фураж е ограничен на 1 800 kg годишно на млечна крава. Действително използваната в стопанството пасищна площ трябва да бъде равна най-малко на един хектар на млечна крава.
 За да се съхрани традиционната практика на паша, производствените системи, при които храненето се извършва единствено на ясла, са забранени. Млечните крави пасат след стопяването на снеговете и веднага щом носещата способност на почвите го позволява. В периода на паша кравите, участващи в производството, използват най-малко 2 дка ливади на млечна крава. Тези ограничения означават, че най-малко 70 % от храната на животните произлиза от географския район.
 Ферментиралите храни, под формата на силажни продукти или други, са забранени в храненето на млечното стадо през цялата година поради технологични рискове при производството и зреенето на сиренето, свързани с тези практики.
 За да се запази традиционният характер на храненето, за млечното стадо са разрешени само изходни суровини и допълващи фуражи, произлизащи от продукти, които не са генетично модифицирани.
 3.5. Специфични етапи на производството, които трябва да бъдат извършени в определения географски район
 Производството на млякото, производството и зреенето