това становище. Както бе посочено по-рано, ПE и ПКНР са решили да си сътрудничат за създаването на зоната SETC, така че субсидиите от ПКНР може да бъдат отнесени към ПЕ. Освен това Комисията отбеляза, че ПE съвместно с ПКНР е създало механизъм за управление с три административни нива, предвиден в член 8 от Споразумението за Египетската суецка зона за икономическо и търговско сътрудничество от 2016 г., сключено между Министерството на търговията на КНР и Общия орган за икономическата зона на Суецкия канал. Тази разпоредба се отнася до задължението за сътрудничество по въпроси, свързани с функционирането на зоната (което може да обхваща ситуации, при които износът от тази зона може да е предмет на изравнителни мита от трети страни). Чрез този механизъм ПE е имал възможност да събере необходимата информация от ПКНР. Комисията счете също така, че в съответствие с международното право (член 27 от Виенската конвенция за правото на договорите от 1969 г.) от ПКНР се очаква добросъвестно да изпълни своите ангажименти по отношение на ПE, като отговори на искането на информация, изпратено от ПЕ.
 (116)
 Поради това Комисията счете, че ПE е било в състояние да получи необходимата информация от ПКНР, но не го е направило. Макар ПКНР да е било в състояние да предостави само част от поисканата информация, Комисията счете, че поради липсата на съдействие от страна на ПE и ПКНР в това отношение Комисията би могла да основе своите заключения относно този аспект на разследването единствено на наличната информация. Нито ПE, нито някоя от заинтересованите страни (включително ПКНР) оспори фактите, на които Комисията основа оценката си (а само правната квалификация на тези факти).
 (117)
 Поради липсата на такава информация Комисията счете, че не ѝ е била предоставена информация от основно значение за този аспект на разследването.
 3.3.1.2. Банките EXIM и CDB
 (118)
 С оглед на липсата на съдействие от страна на ПE и ПКНР, обяснена в раздел 3.2.1, Комисията прибягна до разпоредбите на член 28 от основния регламент, за да се оценят действията на банките EXIM и CDB като публични органи.
 (119)
 В такива случаи, за да се установи дали дадено държавно предприятие е публичен орган, се прилага следният анализ (43): „Това, което има значение, е дали субектът разполага с власт да упражнява държавни функции, а не толкова как е постигнато това. Съществуват много различни начини, по които държавата в тесния смисъл може да предостави власт на субектите. Следователно различни видове доказателства може да бъдат от значение, за да се покаже чрез тях, че тази власт е била предоставена на конкретен субект. Доказателство, че действително даден субект упражнява държавни функции, може да е това че притежава или му е поверена държавна власт, особено когато доказателството говори за трайна и системна практика. По наше мнение следва, че доказателството, че правителството упражнява значителен контрол над даден субект и неговата дейност, може при някои обстоятелства да служи като доказателство, че съответният субект притежава държавна власт и упражнява тази власт при изпълнение на държавни функции. Обръщаме внимание обаче, че с изключение на изрично делегиране на власт чрез правен инструмент, наличието