копия от планове, информация за банки, оценки на банките при отпускането на заеми на оказалите съдействие производители износители, ценообразуването за правата за ползване на земя). При тези обстоятелства Комисията беше принудена да приложи разпоредбите на член 28 от основния регламент относно наличните факти, за да стигне до представителна констатация. Трябва да се подчертае, че това не беше извършено чрез използване на „санкциониращи“ заключения по отношение на ПКНР. Като пример трябва да се отбележи, че Комисията не отхвърли информацията относно правата за ползване на земя; по-скоро ПКНР не представи цялата поискана информация за ценообразуването за тези права. По същия начин Комисията не използва неблагоприятни изводи спрямо ПКНР във връзка с преференциалното кредитиране на сектора за производство на хартия с покритие, а трябваше да попълни липсващата информация по отношение на плановете, ролята и кредитните политики на банките по отношение на оказалите съдействие производители износители, тъй като тази информация просто не беше представена от ПКНР. Ето защо Комисията използва всички данни, изпратени от ПКНР. Ако представената информация не беше достатъчна или не беше достатъчно убедителна, Комисията трябваше да я допълни с други релевантни данни, за да направи констатациите си. В някои случаи не може да бъде изключено, че резултатът е бил по-малко благоприятен за ПКНР, отколкото ако беше напълно съдействало, но това не се дължи на действията на Комисията.
 (277)
 Подходът на Комисията в този случай може да бъде сравнен с начина, по който понятието „неблагоприятни изводи“ по параграф 7 от приложение V към Споразумението СИМ е било прилагано от специалните групи на СТО. Например на два пъти специалната група ЕО — Aircraft приложи неблагоприятните изводи във връзка с програмата „PROFIT“ за научноизследователска и развойна дейност на Испания, когато са били представени недостатъчни данни от ЕС. Във връзка с размера на финансирането и въпроса за фактическата специфичност специалната група не взе предвид доказателствата, представени от ЕС, и за заключенията си използва решението, предложено от жалбоподателя (САЩ) (11). Това не важи за настоящото разследване, тъй като Комисията не пренебрегна данни, които са представени от ПКНР, и не просто замени решението, предложено от жалбоподателя, а по-скоро използва цялата налична информация, за да направи заключението си. Предвид на гореизложеното се заключава, че тези твърдения трябва да бъдат отхвърлени.
 (278)
 Тъй като Комисията не използва неблагоприятни изводи във връзка с ПКНР или с който и да е износител, твърдението, че прилагането на неблагоприятни изводи към държава е нарушение на разпоредбите на СТО, е лишено от всякакво основание.
 (279)
 Това твърдение трябваше да бъде отхвърлено, тъй като не беше подкрепено с действителни факти. Комисията информира ПКНР за разпоредбите на член 28 и за случаите, в които могат да се прилагат, в първото писмо до ПКНР при започването на процедурата и в последното писмо до ПКНР преди проверката на място. Наред с това ПКНР беше уведомено за последствията от неоказването на съдействие, както е разяснено в съображение 59 по-горе.
 (280)
 Също така ПКНР заяви, че Комисията никога не е изисквала от него да организира срещи с държавните банки.
 (281)
 Това твърдение трябваше да бъде отхвърлено. В тази връзка трябва