за агресия, която се възприема широко като кодификация на международното обичайно право. Съгласно член 3, буква е) от посочената резолюция агресия на една държава срещу друга държава се определя не само като преки нападения чрез собствените органи на държавата, но и като действие на държава, с което тя позволява територията ѝ, която е предоставила на разположение на друга държава, да бъде използвана от тази друга държава за извършване на акт на агресия срещу трета държава. Ясно е, че ако през 1962 г. Куба бе позволила на Съветския съюз да атакува САЩ с руски ракети от кубинска територия, това щеше да породи възникването на международната отговорност на Куба за актове на агресия срещу Съединените щати. Международното право съответно признава възможността действие на поканената държава да бъде приписано на приемащата държава и дори предвижда санкции за приемащата държава за това, ако действието на поканената държава вреди на трета държава.
 (715)
 Второ, ПЕ и ПК заявиха, че съгласно основния регламент на ЕС не съществува възможност дейност на китайското правителство да бъде приписана на Египет. Определението за „правителство“ съгласно член 2, буква б) от основния регламент е изрично свързано с територията на предоставящия орган. Изразът „на територията“, съдържащ се в посочената разпоредба, има за цел да осигури правна сигурност и не може да бъде пренебрегнат при тълкуването предвид правото на СТО или международното право.
 (716)
 В член 2, буква б) от основния регламент се предвижда: „правителство“ означава държавен или публичен орган на територията на държавата на произход или износ. Комисията се съгласи с ПЕ, че тази разпоредба обхваща действията на правителството, от чиято територия субсидираните продукти се изнасят за Европейския съюз. Случаят е точно такъв. Разглежданият продукт се произвежда в Египет и се изнася от Египет за Европейския съюз. Правителството на Египет е разположено на територията на Египет. Член 2, буква б) от основния регламент обаче не засяга отделния въпрос кое действие правителството може да разреши на своята територия и да признае като свое. Също като понятието „публичен орган“ понятието „правителство“ подлежи на тълкуване предвид контекста, предмета и целта му. В съответствие с това действията, които може да бъдат приписани на правителството на държавата на произход или износ, може да са не само действия, които пряко произтичат от това правителство, но и действия, които може да бъдат отнесени към него. Това се потвърждава и от формулировката на член 3, параграф 1, буква а) от основния регламент, в който за финансовото участие се посочва, че е „от страна на“ правителството. По същите причини аргументите на ПЕ, позоваващи се на няколко разпоредби от Споразумението за СИМ (напр. член 1, параграф 1.1, буква а), точка 1), член 13, член 18, параграф 18.1, буква а) и бележка под линия 63), са безпредметни. Макар да е вярно, че разпоредбите на основния регламент трябва да се тълкуват, доколкото е възможно, с оглед на съответните разпоредби от Споразумението за СИМ (172), тези разпоредби не противоречат на тезата, че дадено финансово участие, което правителството на територията на използването му признава и приема като свое, може да бъде предоставено от друга държава.
 (717)
