оттеглянето на съдействието на един от износителите, който първоначално се е съгласил да съдейства, Комисията реши да включи друг износител в извадката. Въпреки това скоро след като дружеството беше информирано за включването му в извадката, то уведоми Комисията, че вече не възнамерява да сътрудничи в разследването. Следователно Комисията беше принудена да ограничи извадката до двамата оставащи износители, първоначално включени в нея, които не са оттеглили сътрудничеството си, за да избегне допълнително забавяне, които би застрашило бързото приключване на разследването в рамките на предвидените по закон срокове. Комисията отбелязва, че този неуспешен опит, изложен на риск единствено от поведението на износителя, показва, че твърдението на ПКНР не е достоверно, тъй като не засяга проблема с дружества, които поначало отказват да участват в извадката или се оттеглят, ако бъдат избрани.
 (442)
 По отношение на използването на наличните факти ПКНР посочва член 12.7 от Споразумението за СИМ и се позова на юриспруденцията на СТО, според която наличните по случая факти могат единствено да бъдат използвани да заместят липсваща информация, а неоказването на съдействие не обосновава констатациите, които не са подкрепени с факти. Комисията не разбира логиката на това твърдение, като се вземе предвид, че в нейната констатация тя е използвала фактите по случая, съгласно предвиденото в разпоредбите на СТО и основния регламент и в пълно съответствие със съответната юриспруденция на СТО. Както ПКНР също признава, констатациите по процедурата относно фина хартия с покритие и в различните решения на Департамента на търговията в САЩ съставляват най-достоверните факти, налични за Комисията и са използвани именно, за да заменят липсваща информация поради неоказването на съдействие от ПКНР.
 ПКНР също оспорва използването на тези факти, тъй като те не отразяват настоящото субсидиране и не са свързани по конкретен начин със съответните продукти. Комисията отбелязва в това отношение, че по-голямата част от тези програми за субсидиране се отнасят до еднократни субсидии (например безвъзмездни средства, данъчни преференции, свързани с инвестициите в активи), които обикновено се амортизират в продължение на няколко години и следователно ползите от тях продължават в бъдещето, съответно след ПР в този случай. Когато става въпрос за повтарящи се субсидии, няма доказателства, че тези програми са се променили от началото на въпросното разследване. Колкото до връзката между тези програми и разглеждания продукт, Комисията припомня, че всички тези програми обхващат стоманодобивния сектор (не са свързани с конкретен продукт) или се прилагат в регион, където са разположени заводите на износителите на стоманени продукти с органично покритие. В отсъствието на доказателства за противното по случая, Комисията реши, че е разумно да заключи, че ползите по тези програми все още представляват най-добрата алтернатива за сравнение с настоящото субсидиране за производители на разглеждания продукт. Подчертава се, че ПКНР разполага с големи възможности да предостави доказателства за противното относно всички тези програми, но умишлено е решило да не ги предостави, в резултат на което Комисията трябва да прибегне до използването на наличните по случая факти, както се предвижда от основния регламент и Споразумението за СИМ.
 3.4.1.7.
 Капиталови програми
 (443)
 ПКНР твърди, че всички тези програми (неизплатени дивиденти, замени на дълг срещу капитал и