са кодифицирани от Комисията по международно право (КМП) (разпоредби на КМП относно отговорността на държавата за действия, които са неправомерни в международен план) (29) в съответствие с нейния мандат съгласно член 13, параграф 1, буква а) от Хартата на ООН.
 (75)
 Правилата в разпоредбите на КМП също са „съответни норми“ по смисъла на член 31, параграф 3, буква в) от ВКПД, защото дават насоки за тълкуване на понятието „възникване на отговорност“, т.е. кога дадена държава носи отговорност за определени действия или бездействия, дори когато тези действия или бездействия не произтичат пряко от нея. В това отношение понятието „възникване на отговорност“ е от значение за тълкуването на формулировката „от страна на правителството“ в уводната част на член 1.1, буква а), подточка 1) от Споразумението за СИМ и по-специално за правилното определяне на отговорността за дадено действие по отношение на субсидиите в контекста на сътрудничество между две държави, както е в настоящия случай (30).
 (76)
 Следователно разпоредбите на КМП може да бъдат от полза при тълкуване на формулировката „от страна на правителството“ в уводната част на член 1.1, буква а), подточка 1) от Споразумението за СИМ, за да се определи отговорността на ПЕ за даденото действие (отпускане на субсидия), дори когато финансовото участие не е осигурено пряко от ПE.
 (77)
 Във връзка с това Комисията отбеляза, че в член 11 от разпоредбите на КМП се предвижда по-специално, че „действие, при което съгласно предходните членове не възниква отговорност за дадена държава, въпреки това се счита за действие на тази държава съгласно международното право, ако и доколкото държавата признава и приема въпросното действие като свое собствено“. В коментара на КМП към член 11 се пояснява, че „примери за прилагане на принципа [на възникване на отговорност за дадена държава вследствие признаване и приемане на конкретно действие] може да бъдат намерени в съдебни решения и в практиката на съответната държава“ (31). Както се припомня в съображение 6 от същия коментар, необходимо изискване е дадена държава „да припознае въпросната дейност като своя“.
 (78)
 Още от началото на проекта през 1997 г. египетското правителство приема финансирането на Jushi Egypt от страна на Китай като част от собствената си политика за зоната. По време на посещението си в Китай през август 2012 г. президентът Морси изразява публично задоволството си от китайските инвестиции и капитали, а през ноември 2013 г. египетското Министерство на планирането признава, че финансираната от Китай зона SETC ще играе голяма роля за обновяване на индустрията на Египет. По време на друго свое посещение в Китай през декември 2014 г. президентът Сиси „заявява, че предложението на председателя Си Дзинпин за съвместни дейности по инициативата „Един пояс, един път“ предоставя значителни възможности за възстановяването на Египет и египетската страна е готова да участва активно и да осигури подкрепа. Египетската страна желае да си сътрудничи с Китай в разработването на проекти за коридора на Суецкия канал, Суецката зона за икономическо и търговско сътрудничество и т.н., както и за привличане на инвестиции на китайски предприятия в Египет“ (32).
 (79)
 Характеристиките на китайската инициатива „Един пояс, един път“ са публично известни.