text:
Sag 142/2014
 Taewoong Inc.
 Voldgiftskendelse om fortolkning af en distributionsaftale blev ikke tilsidesat som ugyldig
 Ved en voldgiftskendelse var Taewoong Inc. blevet dømt til at betale AH Industries A/S en erstatning på 20 mio. kr. for misligholdelse af visse forpligtelser i henhold til en distributionsaftale mellem parterne. For Højesteret angik sagen, om voldgiftskendelsen skulle tilsidesættes som ugyldig.
 Som begrundelse for, at voldgiftskendelsen skulle tilsidesættes, havde Taewoong Inc. for Højesteret blandt andet gjort gældende, at Taewoong Inc. under voldgiftsrettens behandling af sagen var blevet afskåret fra at fremføre synspunkter om afgørende forhold i sagen, hvilket var i strid med fundamentale retsplejeprincipper om bl.a. kontradiktion. I forlængelse heraf havde Taewoong Inc. gjort gældende, at voldgiftsretten i strid med reglerne i voldgiftslovens § 28, stk. 3 havde truffet afgørelse på grundlag af en billighedsvurdering uden parternes samtykke hertil. Taewoong Inc. havde endelig gjort gældende, at voldgiftskendelsen var i strid med ordre public. Begrundelsen var, at voldgiftskendelsen håndhævede distributionsaftalen, der ifølge Taewoong Inc. var i strid med EU-konkurrenceretten (TEUF artikel 101). Hermed var voldgiftskendelsen ifølge Taewoong Inc. også i strid med EU-konkurrenceretten og med ordre public.
 Efter voldgiftslovens § 37, stk. 2, nr. 1, litra b, kan en voldgiftskendelse tilsidesættes af de almindelige domstole, hvis voldgiftsretten har behandlet sagen på en sådan måde, at en part har været ude af stand til at fremføre sin sag – herunder, ifølge forarbejderne til reglen, hvis der er sket tilsidesættelse af fundamentale retsplejeprincipper om bl.a. kontradiktion. Efter lovens § 37, stk. 2, nr. 1, litra d, kan en voldgiftskendelse også tilsidesættes, hvis voldgiftssagens behandling ikke var i overensstemmelse med aftalen eller voldgiftsloven. Endelig kan en voldgiftskendelse tilsidesættes som stridende mod ordre public, hvis der foreligger så overordentligt graverende fejl, at kendelsen er åbenbart uforenelig med landets retsorden, jf. voldgiftslovens § 37, stk. 2, nr. 2, litra b.
 Højesteret fandt det ikke godtgjort, at voldgiftsrettens fortolkning af distributionsaftalen lå uden for rammerne af de påstande og anbringender, som AH Industries A/S havde fremført. Højesteret tiltrådte derfor, at Taewoong Inc. ikke havde været ude af stand til at fremføre sin sag, og at voldgiftsretten ikke havde tilsidesat fundamentale retsplejeprincipper. Højesteret fandt det heller ikke godtgjort, at voldgiftsrettens skønsmæssige fastsættelse af erstatningen til 20 mio. kr. var resultatet af en billighedsvurdering i strid med voldgiftslovens § 28, stk. 3, hvorfor voldgiftsretten ikke havde tilsidesat aftalen eller voldgiftslovens bestemmelser om sagens behandling. Højesteret fastslog på dette grundlag, at voldgiftskendelsen ikke kunne tilsidesættes i medfør af § 37, stk. 2, nr. 1, litra b og d.
 Højesteret fandt heller ikke grundlag for at fastslå, at voldgiftskendelsen var åbenbart uforenelig med landets retsorden (ordre public). Højesteret tiltrådte herefter, at betingelserne for at tilsidesætte voldgiftskendelsen som ugyldig efter voldgiftslovens § 37, stk. 2, nr. 2, litra b, ikke var opfyldt.


text:
Kritiske Bankkunder - Bankkundernes Interesseorganisation : Kritiske Bankkunder
 Kritiske Bankkunder Bankkundernes Interesseorganisation
 Vores bankpakke
 Henvendelse til Folketinget og Højesteret
 Banker er SÆLGERE af finansielle produkter, ikke "rådgivere". Juridisk trylleri med de økonomiske begreber koster bankkunderne milliarder
 Domstolene er bankernes fordelingspolitiske instrumenter
 HELkunder er retsløse, allerede fordi de ikke kan låne penge til at sagsøge deres juridiske modpart
 I modsætning til retspraksis formodninger, sagsøger HELkunder ikke deres HOVEDkreditor for at "få ret", men for at opnå en økonomisk fordel
 Kritiske Bankkunder kræver, at bankkunderne skal have to pladser i bankernes bestyrelser
 Bøder for bankers lovbrud skal være væsentligt større end bankejernes kapitalgevinster ved at bankerne bryder loven
 HOVEDkreditorers processuelle og økonomiske privilegier er en økonomisk kolos på juridiske lerfødder. Privilegierne forsvinder, såfremt Højesteret barsler med en snes - i økonomisk forstand - rationelle sætninger
 Domstolenes praksis - f.s.v. angår bankernes adfærd - strider imod Folketingets overordnede ønsker
 Det er realistisk at tage kampen op mod bankernes juridiske og dermed økonomiske privilegier
 HOVEDkreditorer er ikke "grådige gebyrgribbe", "kleptomaner" og lignende, men processuelt privilegerede monopolister overfor deres HELkunder
 Domstolenes irrationelle formodninger (der kommer til udtryk i bevisbyrdefordelingen) skaber økonomiske incitamenter til korruption og lovbrud
 Banker betragter jura som økonomiske værktøjer, der kan til- og fravælges, afhængig af værktøjernes relative produktivitet
 Såfremt værdien af at få medhold ikke er åbenlyst større end HELkundens samlede udgifter til at vinde sagen, vil HELkunden ikke sagsøge HOVEDkreditoren for rets- og aftalebrud
 Banker har økonomiske incitamenter til at bryde aftaler og love. Retspraksis irrationelle formodninger skaber økonomiske incitamenter til korruption. De medfører også drifts- og samfundsøkonomiske fejlallokeringer
 Banker prioriterer til enhver tid og på enhver måde egne interesser frem for deres kunders. Det er en følge af, at de er sælgere af finansielle produkter og tjenesteydelser, ikke "rådgivere"
 Der er formodning for, at HOVEDkreditorer udnytter alle de processuelle fordele, der følger af, at de har adgang til deres HELkunders pengebeholdning og pengestrøm
 En lille eller stor virksomhed, der udnytter sin kredit iht. til kredittens formål, kan ikke skifte bankforbindelse med kort varsel. - Allerede dette giver banken en monopolstilling
 En HOVEDkreditor, der burde tabe en retssag mod en virksomhed og/eller dens ejer, der begge er HELkunder, kan undgå at blive sagsøgt ved at ruinere HELkunderne og dermed fratage dem deres proceshabilitet, dvs. mulighed for at varetage deres interesser
 Ingen ønsker og købe alle varer i ét supermarked i årevis, tilsvarende vil ingen være én kreditors HELkunde
 Domstolene mangler juridisk grundlag for at se bort fra, at banker prioriterer egne økonomiske interesser højere end kundernes ditto
 Domstolenes abstraktioner omfordeler milliarder - uden om Folketinget - fra husholdningerne og virksomhederne til bankerne
 Bankernes kunder burde have ret til at vælge to medlemmer til deres banks bestyrelse
 Domstolene fører fordelingspolitik udenom Folketinget
 Såfremt et højt forrentet udlån er betinget af rentefrit indlån, er rentesatsen af NETTOmellemværendet (POOLINGrenten) vilkårlig høj
 Kritiske Bankkunder arbejder på, at bankforretninger skal baseres på autoriserede standardkontrakter
 Banker opfører sig IKKE som "rådgivere". - Domstolene skal ikke blande sig i fordelingspolitik ved at bøje de økonomiske begreber
 HOVEDkreditorer

type: other


text:
ER processuelt privilegerede MONOPOLISTER. - De behandler deres HELkunder, som sådanne
 Nej, nej, nej .... og atter NEJ. Banker er ikke "rådgivere", men sælgere af generiske finansielle produkter og tjenesteydelser
 Du ville nok skifte supermarked, hvis dets priser steg med 97%, men hvad gør du, hvis din banks gebyrer stiger tilsvarende....?!!
 Det har ikke megen mening at læse en lånekontrakt igennem, hvis man ikke kan ændre noget i den
 Kritiske Bankkunder opforder til stop for gebyrstigninger indtil forholdet mellem HOVEDkreditorer og HELkunder er kortlangt
 Såfremt HELkunder både låner penge til og fra én bank, har denne incitamenter til at øge forrentningen af sine NETTOmellemværender ved at indskrænke HELkundernes kreditter
 Domstolene - med Højesteret i toppen - mangler viden om HOVEDkreditorers økonomiske adfærd overfor deres dybt afhængige HELkunder. Det koster milliarder for husholdningerne og de andre bankkunder
 Domstolene tager med rette konsekvensen af, at de ikke kan matematik, fysik, kemi etc. etc., samtidigt med, at deres gætværk, om bankers økonomiske adfærd, koster milliarder for bankernes kunder
 Retspraksis bør respektere, at aftaler om at sælgeren skal have adgang til køberens pengebeholdning og pengestrøm er, som hovedregel, ugyldige. Det samme gælder aftaler om, at køberen kun må handle med én sælger
 HOVEDkreditorer, med adgang til deres HELkunders pengebeholdning og likvider, agerer - hvis HELkunden ikke kan udskifte sin HOVEDkreditor, når det er økonomisk rationelt - som processuelt privilegerede MONOPOLISTER
 Der mangler økonomisk, juridisk og politisk grundlag for at tildele HOVEDkreditorer, med adgang til deres HELkunders pengestrøm, privilegier, der ikke tilkommer monopolister
 HOVEDkreditorers agressivitet overfor deres HELkunder skyldes, at de har en monopolstilling, såfremt HELkunden ikke kan skifte bankforbindelse, når dét er økonomisk rationelt
 For at optimere deres kapitalafkast, konkurrerer bankerne indbyrdes om at være den bedste til at udnytte de processuelle fordele, der følger af, at de har adgang til HELkundernes likvider
 Det mangler økonomisk, juridisk og politisk grundlag for at abstrahere fra formodningen om, at banker udnytter deres bedre kendskab til egne produkter til egen fordel
 Retspraksis burde respektere, at begrebet "rådgivning" er meningsløst i et forretningforhold. Dette gælder særligt, når sælgerne (rådgiverne) og køberne har modsatrettede interesser
 Formodningen om, at banker agerer som rådgivere, er ligeså uvidenskabelig, som at Jorden er flad og universets midtpunkt
 Der er uoverensstemmelse mellem økonomers viden om bankers økonomiske adfærd og Højesterets økonomiske fantasifostre
 Domstolenes formodninger - om bankers økonomiske adfærd - mangler faglig legitimitet, og er dermed politiske. Domstolene bør ikke drive fordelingspolitik til fordel for bankerne
 Domstolene mangler parlamentarisk grundlag for at føre fordelingspolitik til skade for husholdningerne og virksomhederne. Foruden at skade banksektorens kunder, skader de også beskæftigelsen og eksporten
 Sara og Per skal ikke bevise, at bankens rådgivning var dårlig. Det er banken, der skal afkræfte formodningen om, at den bruger sit kendskab til egne produkter til egen fordel
 Banker bør bevise (bør have bevisbyrden for) at de ikke udnytter aftalte og ikke-aftalte processuelle privilegier til egen fordel
 Det burde skærpe sælgernes ansvar, såfremt de vildleder køberne ved at kalde sig selv for "rådgivere"
 Tvungne modlånsforretninger - hvor højforrentede udlån er betinget


text:
af rentefrie indlån - burde være ugyldige. Dette gælder særligt, hvis rentesatsen på NETTOmellemværendet (POOLINGrenten) ikke er oplyst
 For i videst mulig omfang, at nivellere den forskel på viden, der er mellem sælgere (i juridisk forstand "rådgivere") og deres HELkunder, bør sidstnævnte have adgang til deres egne journaler, dvs. ALLE oplysninger, som bankerne indsamler om dem
 Retspraksis bør ikke tilkende HOVEDkreditorer privilegier, der ikke tilkommer andre sælgere af generiske produkter
 Vi varetager DINE økonomiske, juridiske og POLITISKE interesser
 Tjek din afhængighed
 af din eneste bankforbindelse
 Få hjælp til at reducere dine renter og gebyrer: kritiske@bankkunder.dk
 Jeg vil gerne være GRATIS medlem af Kritiske Bankkunder
 Til dommerne i Højesteret
 Kopi til resten af landets dommerstand plus udvalgte politikere i Folketinget m.fl.
 Bankkunders manglende retssikkerhed. – Domstolenes uvidenskabelige og parlamentarisk dækningsløse fordelingspolitik til fordel for bankerne
 Kritiske Bankkunder minder venligst Højesteret om, at domstolenes fordeling af bevisbyrden mellem HOVEDkreditorer og disses (typisk) økonomisk og socialt afhængige HELkunder – udover at virke normativt på HELkundernes retssikkerhed – også har en løbende fordelingspolitisk effekt.
 Hertil kommer, at bevisbyrdens fordeling har også betydning for, hvilke sager, der forelægges for domstolene.
 Det er på denne baggrund – i sager, hvis udfald er afhængige af præjudiciel viden om bankers formodede økonomiske og dermed juridiske adfærd – vigtigt, at dommerne holder sig til dét, som de kan: Jura.
 Kritiske Bankkunder anerkender, at domstolene har trukket en tillidsvækkende grænse mellem juraen og den præjudicielle faglige viden vedrørende (eksempelvis) naturvidenskaberne. Til eksempel vil næppe nogen domstol afsige kendelser vedrørende kemiske processer uden at indhente responsa fra kemikere.
 I modsætning hertil baserer domstolene deres afgørelser – i sager, der vedrører HOVEDkreditorers økonomiske og dermed juridiske adfærd overfor deres HELkunder – på abstraktioner.
 Der abstraheres fra formodningen om, at banker, der er “de jure” og/eller “de facto” HOVEDkreditorer for HELkunder, baserer deres forretning og indtægter på en kombination af de økonomiske og processuelle fordele, der er knyttet til den under litra (a) til (f) beskrevet markedsform.
 Det præciseres i denne forbindelse à priori, at domstolene mangler fagligt og parlamentarisk grundlag for at formode, at retssubjekter har en økonomisk og juridisk interesser i at være HELkunder i årevis hos samme HOVEDkreditor. Dette gælder à fortiori, når HELkundeforholdet omfatter flere retssubjekter, så som én eller flere virksomhed(er) samt dennes/disses ejer(e).
 HOVEDkreditoren har en monopolstilling overfor sine HELkunder i et løbende forretningsforhold, såfremt sidstnævnte udnytter deres kreditter iht. kreditternes formål, og derfor typisk ikke kan skifte HOVEDkreditor med det, af den aktuelle HOVEDkreditor, fastlagte korte varsel på (typisk) 14 dage
 HOVEDkreditoren har – med de deraf følgende, typisk ikke-aftalte, processuelle fordele – til enhver tid, adgang til sine HELkunders vilkårligt store pengebeholdning og pengestrøm
 Bankkunder kan ikke sagsøge deres bank, allerede fordi bankerne ikke servicerer – endsige finansierer – sager for modparter, der skader deres og/eller banksektorens økonomiske interesse
 HOVEDkreditoren, der ikke har kontraheringspligt, har et økonomisk incitament til, hvis en HELkunde insisterer på sin ret under de, jf. litra a, b og c nævnte forudsætninger, at true med at fremkalde, eller faktisk at fremkalde


text:
et vilkårligt stort økonomisk og socialt tab hos sidstnævnte.
 HOVEDkreditoren har incitament til, hvis dét er økonomisk fordelagtig qua en provokeret konkurs, at tilintetgøre HELkundens retssikkerhed med tilbagevirkende kraft.
 HOVEDkreditoren har økonomisk incitament til at tage sine HELkunder som økonomiske og sociale gidsler med henblik på at omgå en række love, der bl. a. skal beskytte tredjemænd, der er, eller ikke er, kunder hos HOVEDkreditor
 Kritiske Bankkunder kan acceptere, at Højesteret, med henvisning til diverse formaliteter kan vælge at ignorere, at vi – eksempelvis – gør Dem opmærksom på følgende:
 at alle formodninger om bankers adfærd (bevisbyrdefordelingen) bør baseres på, at aftalte – og, à fortiori, ikke-aftalte – krav om eksklusivitet vedrørende leverancer af finansielle produkter og tjenesteydelser samt à fortiori alle HELkundeforhold, er ugyldige
 at der mangler juridisk grundlag for at antage, at banker, i modsætning til andre retssubjekter, undlader at bruge aftalte og ikke-aftalte processuelle værktøjer til at varetage deres egne interesser
 at domstolenes fejlagtige formodninger om, at bankers økonomiske og dermed juridiske adfærd (der kommer til udtryk i bevisbyrdefordelingen) medfører, at sager, om bankers aftale- og lovbrud, der burde afgøres af domstolene, ikke kan forelægges for domstolene
 at domstolenes formodninger om HOVEDkreditorers adfærd overfor deres HELkunder, medfører, at banker, der burde tabe en retssag, kan ruinere deres HELkunder og ødelægge disses retssikkerhed med tilbagevirkende kraft
 at HOVEDkreditorer kan, såfremt det er økonomisk rationelt, true med at tage, eller faktisk tage, deres HELkunder som økonomiske og sociale gidsler m.h.p. at lægge økonomisk og socialt pres på tredjemænd
 at domstolene, i.h.t. den hidtil opbyggede juridiske tradition, prioriterer fakta frem for formaliteter. Det afgørende er ikke, om en bank kalder sig selv for en “rådgiver”, men at dens eksistens, og økonomiske planlægning, er baseret på, at den kan omgå aftaler og love
 Derimod mener Kritiske Bankkunder, at befolkningen og dens repræsentanter i Folketinget har krav på, at Højesteret belyser, hvor grænsen (iht. HR’s egen mening) går mellem, på den ene side, den rene og skære – økonomisk upartiske – jura, og på den anden side økonomi og dermed fordelingspolitik. En fordelingspolitik, der er baseret på, at dommere, der ikke kan økonomi, abstraherer fra – eller holder sig forsætligt uvidende om – de økonomiske mekanismer, og/eller (inspireret af bankernes stjernejurister) strækker og bøjer de økonomiske begreber.
 Kritiske Bankkunder opfordrer Højesteret, der har ansvaret for udfyldning og fortolkning af love – og herunder også, retspraksis bevisbyrdefordeling – til at tage klart stilling til følgende enkle økonomiske teser
 Der er formodning for, at en aktuel HOVEDkreditor, der véd, at dens HELkunde ikke kan skifte til en ny HOVEDkreditor, vil agere, som monopolist, eller – vel mere præcist, jf. næste afsnit – som HYPERmonopolist, overfor HELkunden
 HOVEDkreditorer har, i modsætning konventionelle monopolister, adgang til deres HELkunders pengebeholdning og pengestrøm. De kan, i modsætning til konventionelle monopolister, lægge pres på HELkundens interessegrupper, for at også de skal være HELkunder
 Der er jf. økonomisk empiri og teori (inklusive økonomiens paradigme, d.v.s. grundlaget for den økonomiske videnskab) formodning for, at bankernes økonomiske beslutningstagere bruger jura (inklusive procesret)


text:
som økonomiske værktøjer. Værktøjer, som de kan til- og fravælge, alt afhængig af værktøjets produktivitet
 Retssubjekter anlægger ikke sager “for at få medhold”, men for at opnå en økonomisk fordel. HELkunder sagsøger med andre ord ikke deres HOVEDkreditor, hvis de forventede – d.v.s. de samlede – omkostninger, ved at føre sagen, er større end den økonomiske fordel ved at få medhold
 Bevisbyrdefordelingen har en omkostningspolitisk, samt en fordelingspolitisk effekt. Hertil kommer, at en, i økonomisk forstand irrationel bevisbyrdefordeling, fører til løbende økonomiske fejlallokeringer, der belaster husholdningerne og de produktive erhverv
 Formodningen er for, at banker – professionelt, og for egen vindings skyld – prioriterer egne interesser frem for deres kunders ditto. I fortsættelse heraf udnytter bankerne (jf. økonomiens paradigme) deres større viden om markedet, og om egne produkter, til egen fordel
 I økonomisk forstand mangler der grundlag for at kalde banker for “rådgivere”. De er sælgere af generiske financielle produkter og tjenesteydelser. Dette er særligt tydeligt, når bankerne og deres kunder har modsatrettede interesser
 Kritiske Bankkunder – se http://bankkunder.dk om vores CVR.nr., formål etc. – imødeser Højesterets kommentarer, til den del af foreningens mail, der vedrører domstolenes overskridelse af deres faglige kompetencer.
 Højesterets svar vil blive offentliggjort på Kritiske Bankkunders hjemmeside, samt videresendt til Folketinget og medierne.
 Tak for Deres øvrige indsats for vores retssikkerhed. De har krav på fuld respekt, når De holder Dem til Deres eget fagområde.
 Test din afhængighed af din eneste bankforbindelse
 Reducer din rentebyrde
 Beregn rentesatsen, når du både låner til og fra din bank
 © 2018 Copyright: Peter Kovács – Alle rettigheder forbeholdes


text:
Højesteret afviser søgsmål mod Beskæftigelsesministeriet og Dansk Arbejdsgiverforening
 HK Danmark ønskede at få prøvet, om beskæftigelsesministeren havde opfyldt pligten i ligelønsdirektivets artikel 6 til at drage omsorg for, at der findes effektive midler til at påse, om ligelønsprincippet bliver overholdt.
 Anledningen var, at det ud fra et generelt statistisk materiale kunne dokumenteres, at der var en uforklarlig lønforskel mellem mænd og kvinder. Uden kønsopdelte lønstatistikker fra den enkelte arbejdsgiver, var det imidlertid ikke muligt at gribe ind overfor den ulige aflønning. Sådanne statistiske oplysninger var således efter HK Danmarks opfattelse en nødvendig foranstaltning for at sikre håndhævelse af ligelønsprincippet.
 Over for Dansk Arbejdsgiverforening anførte HK Danmark, at Dansk Arbejdsgiverforening var sædvanemæssigt forpligtet til at deltage i implementering af direktiver via overenskomster. Denne forpligtelse gjaldt også sikringen af effektiviteten i håndhævelsen af ligelønsprincippet ved fremskaffelse af nødvendige kønsopdelte lønstatistikker.
 Under sagen for Højesteret gennemførte beskæftigelsesministeren en ændring af ligelønsloven, der indebar, at arbejdsgivere i et vist begrænset omfang blev pålagt at udarbejde kønsopdelte lønstatistikker.
 I dommen gengiver Højesteret den ny lovgivning.
 I præmisserne udtaler Højesteret, at ligelønsdirektivet ikke stiller krav om lønstatistikker. Højesteret tilføjer, at hvis en sådan pligt kan udledes af kravet om, at der skal være effektive midler til at påse overholdelsen af ligelønsprincippet, kan der ikke være tale om en pligt, som påhviler alle virksomheder uanset størrelse, overenskomstforhold m.v.
 Herefter finder Højesteret ikke, at det under en retssag er muligt at tilvejebringe et fyldestgørende grundlag for at tage stilling til HK’s søgsmål.
 Højesterets præmisser må forstås således, at Højesteret ikke alene ud fra akterne i en retssag kan udtale sig om, hvordan og hvornår retsregler til effektiv håndhævelse af ligelønsprincippet skal udformes.
 En medvirkende årsag til resultatet kan være, at Højesteret ikke har ønsket på forhånd at bedømme tilstrækkeligheden af den ny lovgivning om lønstatistik.
 Hverken Østre Landsret eller Højesteret anfægtede, at HK Danmark har betydelige interesser indenfor ligelønsområdet, og derfor som organisation er søgsmålsberettiget i sager af den omhandlede karakter.
 Spørgsmål til sagen kan rettes til advokat Karen-Margrethe Schebye, der førte sagen for HK Danmark eller advokat Bo Lauritzen
 Højesterets dom er afsagt den 13. oktober 2006 og kan rekvireres hos advokatsekretær Anja Vilstrup


text:
Skat.dk: Hotel- og restaurationsvirksomhed - reguleringer af momstilsvar og diverse afgiftstilsvar
 09 Aug 2018 15:16
 04 Jul 2018 10:50
 SKM2018.410.VLR
 B-2195-13 og B-2196-13
 virksomhedsoverdragelse, forudbetaling, fast ejendom, afregning, bevisførelse, syn, skøn, fejltyper,
 Landsretten stadfæstede byrettens domme (SKM2013.830.BR og SKM2013.838.BR) og til- trådte dermed de forhøjelser og reguleringer af virksomhedens moms- og diverse afgiftstilsvar, der fulgte af SKATs afgørelse med nogle nærmere af SKAT anerkendte korrektioner.
 De i landsrettens dom nævnte tidligere domme afsagt af landsretten og Højesteret vedrørende samme virksomhed og samme momstilsvar er offentliggjort som SKM2007.263.VLR og SKM2010.450.HR.
 Mineralolieafgiftsloven § 11, stk. 2
 Elafgiftsloven § 11, stk. 1
 Den juridiske vejledning 2018-2 D.A.6.1
 Den juridiske vejledning 2018-2 E.A.1
 Tidligere instans: SKM2013.830.BR
 Tidligere instans: SKM2013.838.BR
 Tidligere instans: Landsskatterettens afgørelse af 22. december 2009, j.nr. 05-01459 og 05-04394
 (V/advokat Erik Høimark)
 Linda Hangaard, Bjerg Hansen og Kristina Skovbo Hauerslev (kst.)
 Retten i Aalborg har den 30. august 2013 afsagt domme i 1. instans (rettens nr. BS 3625/2010 (SKM2013.830.BR) og BS 3-629/2010 (SKM2013.838.BR)).
 I ankesagen B-2195-13 (byrettens j.nr. 3-625/2010) har appellanten, H1 ved A, som påstand 1 nedlagt påstand om, at appellantens afgiftskrav skal nedsættes til 0 kr. eller et andet beløb efter landsrettens skøn. Subsidiært har H1 ved A nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til fornyet behandling hos skattemyndighederne.
 H1 ved A har endvidere som påstand 2 nedlagt påstand om, at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at indbetaling til SKAT af for meget opkrævet moms kan undlades, forudsat at det dokumenteres, at beløbet er udbetalt til køberen.
 H1 ved A har i relation til påstand 2 henvist til momslovens § 52, stk. 4 in fine.
 Skatteministeriet har påstået stadfæstelse af byrettens afgørelse om frifindelse i forhold til H1 ved As påstand 1 om nedsættelse af momstilsvaret eller hjemvisning.
 Skatteministeriet har i forhold til H1 ved As påstand 2 påstået stadfæstelse af byrettens afgørelse om afvisning, subsidiært frifindelse.
 I ankesagen B-2196-13 (byrettens j.nr. 3-629/2010) har H1 ved A nedlagt påstand om, at Skatteministeriet skal anerkende, at appellanten har et tilbagebetalingskrav vedrørende fejltyperne 1.5-7.3 på 3.030.617 kr., subsidiært et mindre beløb, og mere subsidiært at sagen hjemvises til fornyet behandling hos skattemyndighederne.
 Skatteministeriet har i denne sag nedlagt påstand om stadfæstelse.
 De to ankesager har været forhandlet i forbindelse med hinanden, jf. retsplejelovens § 254, stk. 1.
 Der har for landsretten været gennemført syn og skøn. Som skønsmand har været udpeget statsaut. revisor JS, der i en skønserklæring dateret den 20. marts 2017 har besvaret 2 spørgsmål med relation til sagen B-2195-13 og 7 spørgsmål med relation til sagen B-2196-13.
 Skønserklæringen er sålydende:
 Syns- og skønsrapport i sag B-2195-13 og B-2196-13 A H1, Y1 mod Skatteministeriet, København K
 Grundlag for besvarelse af syn- og skønstemaerne
 De stillede spørgsmål i de modtagne (reducerede) syn- og skønstemaer i begge sager er dateret den 28. november 2016.
 Som grundlag for vores besvarelse, har vi modtaget et udpluk af bilag fra byretsekstrakterne samt LA og As regnskab for 1994 og 1996. Der henvises til bilagsoversigten i mail modtaget den 6. februar 2017 fra Erik Høimarks advokatsekretær.
 Herudover


text:
har vi som grundlag for vores besvarelser haft adgang til As regnskabssystem C 5. A har i forbindelse med vort besøg den 15. marts 2017, på forretningsadressen Y2 i Y1, assisteret med opslag i regnskabssystemet.
 I syn og skønstemaet i sag V.L. nr. B-2196-13 er følgende supplerende oplyst om grundlaget for vores besvarelse af spørgsmålene:
 ”Skønsmanden skal ikke forholde sig til juraen i sagen, eller øvrige bilag i ekstrakten udover de konkrete der er omtalt i nedenstående spørgsmål, hvorfor fornyet gennemlæsning af ekstrakten eller repetition af sagsfremstillingen er ufornødent”.
 Ovenstående har vi endvidere lagt til grund for besvarelsen af spørgsmålene i sag nr. B-2195-13, da vi endvidere ikke har modtaget byretsekstrakterne i denne sag.
 Det har ikke været muligt, at få adgang til As regnskabssystem/bogføring forud for 1996. Som følge heraf har det ikke været muligt, at besvare spørgsmål 7.2 i sag B-2196-13, jf. vores senere omtale heraf.
 I relation til besvarelsen af de stillede momsspørgsmål, er disse primært besvaret af momskonsulent PC, og efterfølgende gennemgået af momschef KS.
 JS har deltaget i hele processen og efterfølgende endelig godkendt besvarelserne.
 Syns- og skønstemaer
 I Sag V.L. nr. B-2195/2013, er vi anmodet om besvarelse af nedenstående spørgsmål 1 og 2.
 Ved gennemgang af mellemregningskonto 7580 mellem A og G1 ApS, jf. vedlagte bilag VIII, opslag i As regnskabssystem C5 samt i regnskabsmaterialet fra G1 ApS, bedes skønsmanden oplyse, om det kan be- eller afkræftes, at der via H1 (A), jf. mellemregningskontoen, er afregnet kr. 2.668.200 i købsmoms (og at momsafregningen dermed er nedbragt med samme beløb).
 Opsummering af modtaget bilagsmateriale:
 Mellemreningskonto 7580 (bilag VIII) i H1 v/A
 Sum moms posteringer på mellemregningskonto (bilag VIII)
 Momsangivelse G1 ApS (ekstraktens side 214
 Forskel i momsafregning
 Udvalgte poster i H1 til kontrol af postering på konto 9230 (indgående afgift)
 31/3 1996
 30/6 1996
 Posteringen er gennemgået, og det er konstateret, at beløbet er debiteret på
 konto 9230 (indgående afgift)
 30/9 1996
 Posteringen er gennemgået og det er konstateret, at beløbet er debiteret på
 18/12 1996
 I alt 1996
 31/3 1997
 Posteringstekst: Annuller
 Der er tale om en manuel postering, og en fejlagtigt bogholderimæssig behandling.
 Det kan ikke dokumenteres yderligere hvad fejlen skyldes. Posteringen er krediteret på konto 9230 (Indgående afgift), hvilket vil sige, at købsmomsen er nedbragt med 150.000
 30/9 1997
 Beløbet kr. 394.700 er konteret på konto 9230 (Indgående afgift). Bilag 6993 debiteret med kr. 300.000,-
 Tilsvarende gør sig gældende for de 94.700,-
 Det var ikke muligt, at afklare differencen på kr. 7.200, i forhold til G1 ApS ́ momsafregning.
 16/12 1997
 /31/12 1997
 I alt 1997
 31/3 1998
 1.kvt.
 30/6 1998
 2.kvt.
 30/9 1998
 3.kvt.
 Posteringen er gennemgået, og det er konstateret, at beløbet er debiteret på konto 9230 (Indgående afgift). Bilag 7188 debiteret med
 kr. 400.000.
 7/12 1998
 I alt 1998
 858.750
 31/3 1999
 30/4 1999
 2.kvt. – 30/6
 31/8 1999
 18/11 1999
 Posteringen er gennemgået, og det er konstateret, at beløbet er debiteret på konto 9230 (Indgående afgift). Bilag 9706 debiteret med
 kr. 2.250.
 Beløbet ses ikke medtaget i momsafregningen


text:
for G1 ApS.
 4.kvt.
 Posteringen er gennemgået, og det er konstateret, at beløbet er krediteret på konto 9230 (Indgående afgift). Bilag 12341 krediteret med kr. 150.000
 Der er tale om en finanspostering – ingen kreditnota udstedt.
 I alt 1999
 727.250
 I alt 1996-1999
 2.668.200
 3.108.750
 440.550
 Posteringerne på mellemregningskontoen er overført omsætning fra H1 til G1 A/S.
 På baggrund af de udvalgte kontroller af posteringerne på mellemregningskontoen, kan det bekræftes, at der hos H1 er foretaget momsfradrag på kr. 2.668.200.
 Kan det be- eller afkræftes, at der i relation til G1 ApS er afregnet yderligere kr. 440.550 i moms overfor SKAT (dvs. at der i alt er afregnet kr. 3.108.750), jf. herved ekstraktens side 214?
 Det kan ud fra G1 ApS ́ momsangivelsesoplysninger, jf. ekstraktens side 3491 (uddrag fra SKAT) konstateres, at G1 ApS har afregnet kr. 3.108.750,- i salgsmoms, hvilket udgør kr. 440.550 mere end der er konteret på indgående købsmoms hos H1 (konto 9230).
 Kan det i bekræftende fald oplyses, hvilke konkrete indtægter denne yderligere momsbetaling refererer sig til? Er det indtægter, som figurerer på mellemregningskontoen, og i givet fald hvilke?
 Det er ikke muligt at konstatere, hvilke konkrete indtægter denne yderligere momsbetaling referere til, jf. vore bemærkninger til de ovenfor anførte differencebeløb.
 Indtægten figurerer ikke på mellemregningskontoen og vedrører derfor ikke omsætning overført fra H1.
 Ved gennemgang af bilag 114 (ekstraktens side 1725 ff.), og ved opslag i As regnskabssystem C5, bedes skønsmanden svare på, hvilket momsbeløb der netto er fratrukket vedrørende denne fejlkilde (relaterer sig til fejlkilde 1.2).
 Konto 1272 benævnt ”Regulering kursus” er en driftskonto.
 Ved gennemgang af regnskabssystemet er det konstateret, at der den 22/296 på konto 9221 (salgsmoms kursuslokaler) er en postering med teksten kasserapport 416. Der er i denne forbindelse debiteret (fratrukket) kr. 395.342,- på kontoen. Der henvises i øvrigt til ekstraktens side 1726.
 I sag V.L. nr. B-2196/2013, er vi anmodet om besvarelse af nedenstående spørgsmål 1-7.
 Det er oplyst i relation til spørgsmålene, at den sædvanlige fremgangsmåde, som blev benyttet af hotellerne, var, at kasseopgørelser (bl.a. fra G2) blev fremsendt til H1 (As personlige virksomhed), som på baggrund heraf afregnede moms overfor SKAT.
 Som tidligere oplyst har vi ikke forholdt os til juraen i sagen, eller øvrige bilag i ekstrakten udover de konkrete der er omtalt i nedenstående spørgsmål, hvorfor vi ikke har gennemlæst ekstrakten eller repeteret sagsfremstillingen.
 Ved gennemgang af ekstraktens side 507, sammenholdt med opslag i As regnskabssystem C5, bedes skønsmanden oplyse, hvad posteringen på kr. 500.000 relaterer sig til, herunder om der er tale om varesalg eller tjenesteydelse eller alene en intern postering.
 Konto 1292 er en indtægtskonto vedrørende LAs alkoholbevilling. Kontoen anvendes ved salg af alkohol, hvor H1 modtager betalingen for salget, hvorefter indtægten skal overføres til LA.
 Ved overførsel af indtægter til LA, vedrørende salg af alkohol, foretages kontering på mellemregningskonto 9915 (KOK mellemregning).
 Følgende posteringer vedrørende dette spørgsmål er konstateret ved opslag i H1s bogføring:
 Kredit konto 9230 (indgående afgift) kr. 100.000
 Kredit konto 1292 (Alc. Overf. LAs kro) kr. 400.000
 Debet konto 1292


text:
(Alc. Overf. LAs kro) kr. 500.000
 Der er tale om en intern postering, idet både kredit og debet posteringen konteres på samme konto. Herudover ses der ikke at være konteret på mellemregningskontoen med LA vedrørende disse posteringer.
 Skønsmanden anmodes specifikt om for dette spørgsmål at beskrive sin arbejdsmetode/-proces.
 Vi har ved interview af A fået oplyst den normale bogføringspraksis ved overførsel af indtægter til LA, hvilket foregik således:
 Vi har ved gennemgang af bogføringen af mellemregningen med LA (konto 9915) og konto 1292 efterkontrolleret de ovenfor nævnte posteringer.
 Ved gennemgang af ekstraktens side 507, sammenholdt med opslag i As regn-skabssystem C5, bedes skønsmanden oplyse, hvad posteringen på kr. 250.000 relaterer sig til, herunder om der er tale om varesalg eller tjenesteydelse eller alene en intern postering.
 Baggrunden for posteringen har været ifølge A, at øge henholdsvis indtægterne og udgifterne hos H1. Der kan ikke oplyses nærmere herom.
 Den 30/9-97 er følgende posteringer vedrørende dette spørgsmål gennemgået ved opslag i H1s bogføring:
 Konto navn
 Flytte til Landbrug
 Udgående afgift
 Der er (netto) tale om en intern postering i bogholderiet mellem henholdsvis en udgiftskonto og en indtægtskonto.
 Ved gennemgang af ekstraktens side 507, sammenholdt med opslag i As regn-skabssystem C5, bedes skønsmanden oplyse, hvad posteringen på kr. 44.223,29 relaterer sig til, herunder om der er tale om varesalg eller tjenesteydelse eller alene en intern postering.
 Baggrunden for posteringerne er, at der ved indkøb af afgrøder ved en fejl er konteret med en debetpost på salgskonto 1403 (markafgrøder), og momsbeløbet debiteret på konto for udgående afgift (konto 9220). Kreditering sker på konto 9502 (kreditorer).
 Fejlposteringen rettes ved at flytte posteringen fra salgskontoen (konto 1403) til udgiftskonto 2401 (Køb G3, G4), samt flytning af momsen ved kreditering på konto 9220 (udgående afgift).
 Der er foretaget følgende posteringer ved opslag i H1s bogføring:
 8.844,66
 Markafgrøder
 1403 (salgskonto)
 35.378,63
 Køb G3, G4
 44.223,29
 Kreditorer 30.06
 88.446,58
 Ved gennemgang af konto 9502 er konstateret, at ovennævnte postering krediteret den 30/6-97 er debiteret på samme konto den 25/7-97, og at modposten for denne debitering er konto 8025 (Sparekasse).
 Dette indikerer, at der er tale om et varekøb, hvor betaling er sket via banken.
 Gennemgangen af bogføringen viser, at posteringen ikke relaterer sig til hverken varesalg eller en tjenesteydelse, men en intern rettelsespostering.
 Umiddelbart fremstår posteringerne som et varekøb, uden at der er er afløftet indgående moms. Det har dog ikke været muligt at fremskaffe det underliggende bogføringsbilag 4728, hvorfor købet ikke kan verificeres.
 Ved gennemgang af ekstraktens side 508, sammenholdt med opslag i As regnskabssystem C5, bedes skønsmanden oplyse, hvad posteringen på kr. 64.275,62 relaterer sig til, herunder om der er tale om varesalg eller tjenesteydelse eller alene en intern postering.
 Følgende posteringer er gennemgået ved opslag i H1s bogføring:
 64.275,62
 Moms af kursuskøb
 10.262,49
 Kreditorer 31.03
 138.813,73
 Der kan ved gennemgangen af ovennævnte posteringer konstateres, at følgende posteringer står tilbage efter udligning:
 Gennemgangen af bogføringen viser, at posteringerne ikke relaterer sig til hverken varesalg eller en tjenesteydelse, men interne rettelsesposteringer.
 Umiddelbart fremstår posteringerne som et varekøb uden


text:
at der er er afløftet indgående moms. Det har dog ikke været muligt at fremskaffe det underliggende bogføringsbilag 2100, hvorfor købet ikke kan verificeres.
 Ved gennemgang af ekstraktens side 561 og opslag i As regnskabssystem C5 bedes skønsmanden oplyse, om det kan be- eller afkræftes, at de på side 561 anførte posteringer er debiteret og krediteret med den virkning, at dispositionerne samlet set skulle være neutrale i forhold til momsafregning, samt om det kan be- eller afkræftes, at der som følge af dispositionerne netto er overført kr. 6.184,33 til momsafregningskontoen og beløbet afregnet overfor SKAT.
 Der er tale om interne posteringer for at fordele indtægter mellem virksomhedens forskellige afdelinger.
 Konti indenfor nr.1130-1139 anvendes til at flytte omsætningen mellem afdelingerne.
 Ved flytning af omsætningen udarbejdes en faktura med moms, hvor momsbeløbet konteres på konto 9220 (udgående afgift). Ved modposteringen på den anden konto inden for kontonummerrækken (1130-1139) bogføres købet uden momsberegning, da kontoen er opsat som momsfri i kontoplanen.
 Følgende eksempel er valgt for at illustrere konteringerne:
 Salg til hotel
 Køb G1 af vin
 På konto 751 (debitorkonto) er der beregnet moms på kr. 2.070. Momsbeløbet har vi konstateret, for krediteret på konto 9220 (udgående afgift). Posteringerne på hhv. konto 1132 og 1139 er momsfri konti.
 Tilsvarende har været gældende for de øvrige posteringer.
 Eksemplet ovenfor viser, at bruttoposteringerne samlet set er neutrale, men ikke i forhold til momsafregningen. Dispositionerne har medført, at der netto er overført kr. 6.184,33 til momsafregningskontoen 9220 (udgående afgift), og det nævnte momsbeløb ses at være indeholdt i momsafregningen for den pågældende afgiftsperiode.
 Ved gennemgang af ekstraktens side 564 og opslag i As regnskabssystem C5 bedes skønsmanden oplyse, om det kan be- eller afkræftes, at de på side 564 anførte posteringer, for så vidt angår de 3 sidste poster, er debiteret og krediteret med den virkning, at dispositionerne samlet set skulle være neutrale i forhold til momsafregning, samt om det kan be- eller afkræftes, at der som følge af de nævnte dispositioner netto er overført kr. 3.574,60 til momsafregningskontoen og beløbet afregnet overfor SKAT.
 Der er tale om flytning af en indtægt fra konto 1101 (Salg forhandlere) til konto 1200 (G5 Individuel). Det er oplyst, at flytningen vedrører tidligere salg på konto 1101, som er solgt med moms.
 Følgende posteringer er gennemgået vedrørende dette spørgsmål:
 G5 individuel
 14.298,40
 Salg forhandlere
 17.873,00
 Det er stikprøvevis kontrolleret, at konto 1101 automatisk beregner moms på salget.
 Ved flytning af indtægten fra konto 1101 til konto 1200, er konto 1101 debiteret og konto 1200 krediteret. Ved debiteringen kan det ud fra bogføringen konstateres, at der ikke beregnes moms heraf.
 Derimod beregnes moms af krediteringen på konto 1200.
 Posteringerne samlet set er ikke neutrale i forhold til momsafregningen. Det kan bekræftes, at dispositionerne har medført, at der netto er overført kr. 3.574,60 til momsafregningskontoen (9220) og det nævnte momsbeløb ses at være indeholdt i momsafregningen for den pågældende afgiftsperiode.
 Spørgsmål 7 (fejltype 5.2.3)
 Syns- og skønsmanden anmodes om, efter en gennemgang af henholdsvis LA og As regnskaber for 1994–1996, jf. vedlagte


text:
bilag XI, samt af bilagene 10/31, 11/32 og 35 (ekstraktens side 792 ff.), at besvare følgende spørgsmål:
 7.1 Figurerede køb af materielle aktiver, relaterende sig til G6, i LAs regnskaber (1994-1996), og i givet fald i hvilke(t) regnskab(er)?
 Følgende fremgår af driftsmiddelnoten i LA og As årsregnskaber for 1994-1996:
 3.283.442
 4.676.693
 4.536.392
 Yderligere afskrevet 1993
 -165.040
 Mindre afskrevet 1994
 Reduktion tilgang 1994
 Afgang, overført til G1 A/S
 -1.966.000
 Tilgang driftsmidler G1
 Diverse anskaffelser
 1.196.022
 Afskrivning 12%
 -637.731
 Afskrivning 30%
 -140.301
 -1.034.410
 2.413.625
 Som det fremgår af aftale om overdragelse af aktierne i G1 A/S, køber LA og A alle materielle aktiver, herunder varelagre, i selskaberne G7 A/S og G6 A/S.
 Købesummen for samtlige materielle aktiver i G7 A/S, herunder indretning, inventar, varelager, markedsføringsmaterialer, kundekartoteker, telefoner mv. andrager pr. overtagelsesdagen 1. maj 1994 i alt kr. 375.000,-, som betales af køber A.
 Købesummen for samtlige materielle aktiver i G6 A/S, herunder indretning, inventar, varelager, markedsføringsmaterialer, ordrebøger, telefoner mv. andrager pr. overtagelsesdagen 1. maj 1994 i alt kr. 625.000,-, som betales af køber LA.
 Det samlede køb for samtlige materielle aktiver fra begge ovennævnte selskaber udgør således i alt kr. 1.000.000. Beløbet ses ført som samlet tilgang på driftsmidler i LA og As fælles årsregnskab for 1994, jf. den ovenfor specificerede driftsmiddelnote i årsregnskabet for 1994.
 Der figurer således køb af materielle aktiver for kr. 1.000.000, relaterende sig til G1, i LAs (og i As) regnskab for 1994. Heraf udgør materielle aktiver vedrørende G6 A/S, kr. 625.000.
 Det har ikke været muligt at foretage opslag i bogføringen for perioden før 1/1 1996.
 7.2 I bekræftende fald anmodes det oplyst, om effekterne, jf. de regnskabsmæssige oplysninger, efter LAs køb blev videreoverdraget af denne til A, inden der skete overdragelse til G1 ApS pr. 2.1.2006, jf. bilag 11/32? Dvs. fremgår det af transaktionssporet, at aktiverne mod vederlag er overdraget til A?
 Der ønskes ikke en bevisvurdering, men alene oplysning om konstaterbare faktuelle forhold.
 Det fremgår af aftale om overdragelse af aktierne i G1 A/S, at LA betalte kr. 625.000 for materielle aktiver i G6 A/S. Overtagelsesdagen som nævnt var den 1. maj 1994.
 Den 2. januar 1996, jf. bilag 11, overdrager A ”forretning med inventar erhvervet den 1. maj 1994 af G6 A/S ved MH til G1 A/S for kr. 4.820.000. Inventaret overtages som det forefindes i hotel og restaurantvirksomheden på Y3, og omfatter udskiftninger og omforandringer af lokaler til dato”.
 Konteringen er forgået i august måned 1996 i H1 således:
 1940 Salg til G1 A/S
 Bilag 5762: Arbejde på bygning
 9915 KOK mellemregning
 Bilag 5762: Salg mv. sop
 7580 mellemregning G1
 Der henvises i øvrigt til SKATs oplysninger om beløbsopgørelse vedrørende fejltype 5.2.3. vedrørende konto 1940 og konto 9915.
 Som nævnt indledningsvis, har det ikke været muligt, at få adgang til As regnskabssystem/bogføring forud for 1996. Som følge heraf har det ikke været muligt at følge et transaktionsspor, og dermed besvare spørgsmålet.
 A har afgivet supplerende forklaring for landsretten. Der er endvidere afgivet forklaring af NR og af skønsmanden, statsaut. revisor JS.
 NR


text:
har forklaret, at hun arbejdede på G8 fra omkring 2002 til nok 2012. Forud herfor var hun i praktik på G8 i en længere periode. I dag arbejder hun med udlejning af sommerhuse.
 Kunderne bestilte ofte et lokale i meget god tid, f.eks. ved konfirmationer og bryllupper. Kunden betalte i forbindelse med reservationen af lokalet et depositum. Kunden modtog en reservationsbekræftelse. Omkring 3 måneder før festen blev de nærmere detaljer om festen, f.eks. i relation til mad, aftalt. Ofte var der tale om, at selskabet fandt sted i flere lokaler, f.eks. et lokale til at spise i og et andet lokale til at drikke kaffe og/eller danse i.
 Foreholdt en faktura til G9 (ekstrakten for byretten, side 880) har vidnet forklaret, at G9 lejede et lokale i en hel uge udelukkende til møbeludstilling. G9 lejede i flere år et lokale en gang om året. I lokalet stod der kaffe, men gæsterne kom over i restauranten for at spise.
 I fakturaerne var det anført, hvilket lokale den pågældende kunde havde haft.
 A har haft nogle bemærkninger til gengivelsen af sin forklaring i byrettens dom i sagen B-2195-13. Han har bl.a. bemærket, at han ikke har drevet ”bygninger” og restauranter. Han har anskaffet og udlejet ”bygningerne”, som blev drevet som hotel/restaurant dels af hans kone, dels i form af selskaber. Han har videre bemærket, at fakturadelen på de 5 hoteller ikke er en del af hans regnskab i H1. Det er kun de beløb, der indsættes i banken, der indgår i hans regnskab.
 A har afgivet forklaring om talrækkerne i ekstrakten for byretten side 217 ff. Han har forklaret, at talrækkerne viser den betalte salgsmoms i regnskabet. Som eksempel har A forklaret om et beløb i ekstrakten for byretten side 344, bilagsnummer 5185 dieu, hvor der som angivet er betalt et andet beløb end 338,60 kr., nemlig 4.461,03 kr.
 Vedrørende sagen B-2196-13 har A om fejltype 1.6 supplerende forklaret, at der vedrørende til KK ikke er fratrukket moms på noget tidspunkt. Fordringen er uerholdelig, og det blev også konstateret i fogedretten i 2004.
 Vedrørende fejltype 2.8 har A supplerende forklaret, at lejerne købte olie af ham, fordi de kunne få det billigere. Der var tale om et videresalg til lejerne, og derfor var der pålagt moms.
 Vedrørende fejltype 5.1 har A forklaret, at der er tale om en ren bogføringsfejl, hvor kontingentet blev konteret to gange. Medlemmerne blev aldrig opkrævet kontingent, og derfor foreligger der ingen bogføringsbilag. Der kan ikke tages moms af fakturaen, hvis man ikke tager moms af kreditnotaen. Kunden har således hverken set fakturaen eller kreditnotaen.
 Vedrørende fejltype 5.2.3 har A supplerende forklaret, at overdragelsen til en pris på 4.820.000 kr. omfattede hans og hans kones samlede forretning på G1. Det var den forretning, der var på G1, der blev solgt. Der var ikke tale om arbejde på en bygning. Når der står ”Salg renovering” i hans regnskab, skal det ikke forstås som salg af en renoveringsydelse. Når det på H1s konto nr. 1940, der hedder ”Salg til G1


text:
a/s”, er anført ”arbejde på bygning” er der ligeledes tale om en del af det foretagne salg og ikke salg af en tjenesteydelse.
 Skønsmanden JS har under hovedforhandlingen uddybet sin skønserklæring. Han har i relation til svaret på spørgsmål 1 i skønserklæringen vedrørende sagen B2195-13 bl.a. forklaret, at spørgsmålet vedrører en mellemregningskonto mellem A og G1 A/S. Det ser ud, som om der er afregnet 440.550 kr. for meget via G1, som vedrører H1. Kontoen er ikke gået i nul hos H1. Han kan ikke sige, om der er tale om en posteringsfejl. Man kan ikke se, hvad de momspligtige indtægter i G1 ApS vedrører. Der er således konteret mere i udgående moms i G1 ApS, end der er konteret i indgående moms i H1. Han kan ikke komme baggrunden herfor nærmere end anført i skønserklæringen.
 Skønsmanden har vedrørende svaret på spørgsmål 2 i skønserklæringen vedrørende B2195-13 bl.a. forklaret, at den eneste post, der har kunnet verificeres i posteringslisten fra H1 (ekstrakten for byretten, side 1725-1726), er beløbet på 395.342 kr. De øvrige beløb har ikke kunnet verificeres. Beløbet på 856.751 kr. fremstår som bogført som et almindeligt varesalg.
 I relation til sagen B-2196-13 har skønsmanden vedrørende svaret på spørgsmål 1 bl.a. forklaret, at der alene er tale om en intern postering, hvor momsen normalt ikke skal afregnes. Han kan ikke se, hvad der er sket forud for posteringen. Man kan konstatere, at der er tale om en intern rettelsespostering. Som posteringen umiddelbart fremstår, medfører den, at der afregnes 100.000 kr. i moms.
 Vedrørende besvarelsen af spørgsmål 2 i relation til B-2196-13 har skønsmanden bl.a. forklaret, at der er afregnet udgående afgift af de 50.000 kr. i den interne postering. Han kender ikke baggrunden for rettelsen. Der kan godt være afregnet 50.000 kr. tidligere. Det afhænger af de oprindelige posteringer.
 Vedrørende svaret på spørgsmålene 3 og 4 i relation til B-2196-13 har skønsmanden bl.a. forklaret, at det ser ud, som om der ikke er foretaget fradrag for indgående moms.
 Parterne har i begge sager i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i overensstemmelse hermed. Begge parter har også for landsretten indleveret påstandsdokumenter.
 H1 ved A har vedrørende ”forhandlingsmaksimen og retskraft” i sagen B-2195-13 gjort gældende, at denne sag alene drejer sig om den faktuelle opgørelse. Højesteret har i dommen af 11. maj 2010 i overensstemmelse med de påstande, som var nedlagt, alene taget stilling til, om det rejste krav var ugyldigt eller forældet, og om opspaltningen i de enkelte dele hvilede på forkerte principper. Højesteret har således ikke taget stilling til rigtigheden af de enkelte fakturaer, men kun til nogle overordnede principper, hvorfor der i relation til appellantens påstande ikke er noget retskraftsproblem. Appellanten har anerkendt, at der ikke er opkrævet og afregnet moms i det fulde omfang, men der ligger ikke heri nogen erkendelse af, hvad der så skulle efterbetales.
 Skatteministeriet har i sagen B-2196-13 i relation til de spørgsmål, som skønsmanden har besvaret bl.a. gjort gældende, at H1 ved A ikke ved skønsmandens besvarelse


text:
af spørgsmålene 1, 2 og 7 har påvist eller sandsynliggjort, at der er grundlag for at korrigere kravet. For så vidt angår besvarelsen af spørgsmålene 3-6 har appellanten enten korrigeret momsen manuelt eller er blevet krediteret momsen af SKAT.
 Ankesagen B-2195-13
 Højesteret har ved dommen af 11. maj 2010 ikke givet H1 ved A medhold. Hans påstand for Højesteret indebar bl.a., at Skatteministeriet skulle anerkende, at opspaltningen i fejltyperne 1.1-1.4 hvilede på forkerte principper. Højesteret udtalte i sine præmisser bl.a., at fejltyperne 1.1-1.4 alle er udtryk for en tilsidesættelse af momslovgivningen, således som både Landsskatteretten og landsretten havde redegjort for, ligesom Højesteret udtalte, at retten ikke fandt grundlag for at anse opspaltningen i de 4 fejltyper for at hvile på forkerte principper. Højesteret udtalte endelig, at retten ikke tog stilling til rettelse af eventuelle fejl ved den momsmæssige behandling af de enkelte poster. Som anført af byretten er det denne sidste bemærkning, der er rammen for prøvelsen i denne sag.
 Af landsrettens dom af 19. marts 2007 fremgår det, at H1 ved A nedlagde en påstand 2 om, at Skatteministeriet skulle anerkende, at der ikke var opkrævet og afregnet for lidt i salgsmoms. Landsretten redegjorde i præmisserne for de 4 fejltyper, som denne sag vedrører, og landsretten konkluderede, at der ikke vedrørende fejltyperne 1.1-1.4 var grundlag for at tilsidesætte forvaltningens afgørelse. Af Højesterets dom af 11. maj 2010 fremgår det, at denne påstand ikke blev gentaget for landsretten.
 I forbindelse med sagens behandling i Landsskatteretten skete der som anført i byrettens dom en nedsættelse af den oprindelige opgørelse, således som det fremgår af Landsskatterettens kendelse af 22. december 2009. På grundlag af H1 ved As synspunkter fandt der endvidere i forbindelse med behandlingen af sagen i byretten på ny en gennemgang sted af de enkelte poster, som førte til en mindre, yderligere nedsættelse.
 Heller ikke efter bevisførelsen for landsretten har H1 ved A inden for de rammer, som prøvelsen under denne sag omfatter, påvist eller sandsynliggjort, at der er fejl ved den momsmæssige behandling, der giver grundlag for yderligere rettelser af enkelte poster. Der er således ikke grundlag for yderligere nedsættelse af momstilsvaret eller for at hjemvise hele sagen til fortsat behandling ved skattemyndighederne. Det bemærkes i denne forbindelse, at der heller ikke efter oplysningerne i skønserklæringen er påvist eller sandsynliggjort sådanne fejl.
 Det tiltrædes derfor, at appellantens påstand 1 ikke er taget til følge.
 Af de grunde, som byretten har anført, tiltrædes det, at den påstand 2, som H1 ved A har nedlagt, er afvist.
 Landsretten stadfæster derfor i det hele byrettens dom i sagen B-2195-13.
 Ankesagen B-2196-13
 H1 ved A har hverken efter oplysningerne i skønserklæringen eller efter bevisførelsen for landsretten i øvrigt påvist eller sandsynliggjort, at der er holdepunkter for i videre omfang end sket under sagens behandling i Landsskatteretten og byretten at foretage korrektioner i de opgørelser, som er foretaget af SKAT i relation til H1 ved As momstilsvar og tilsvar af energiafgifter.
 Det bemærkes i den forbindelse, at skønsmanden i besvarelsen af spørgsmål 7, der


text:
relaterer sig til fejltype 5.2.3 om salg til G1 A/S, har oplyst, at det ikke har været muligt at følge et transaktionsspor og dermed besvare spørgsmålet om, hvorvidt effekterne efter LAs køb blev videreoverdraget til A, inden der skete videreoverdragelse til G1 A/S. Skønsmanden har besvaret 6 andre spørgsmål, hvor det for 4 af spørgsmålenes vedkommende er oplyst, at momsen er korrigeret eller krediteret.
 Herefter og under henvisning til byrettens begrundelse, til bevisførelsen for landsretten og til Landsskatterettens gennemgang af og begrundelse vedrørende de enkelte fejltyper tiltrædes det, at der ikke er grundlag for at tage nogen del af appellantens krav til følge eller for at hjemvise sagen til skattemyndighederne.
 Landsretten stadfæster derfor byrettens dom i sagen B-2196-13.
 Sagsomkostningerne
 Sagsomkostningsbeløbet for de to ankesager fastsættes som et samlet beløb, da sagerne har været behandlet i forbindelse med hinanden med de samme parter og advokater.
 Efter udfaldet af sagerne sammenholdt med parternes påstande skal H1 ved A betale sagsomkostninger til Skatteministeriet med 300.000 kr. til dækning af ministeriets udgifter til advokatbistand. Beløbet er inkl. moms, da ministeriet ikke er momsregistreret. Landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på ankesagernes økonomiske værdi og deres omfang og forløb, herunder at der har været syn og skøn.
 I sagsomkostninger for landsretten skal H1 ved A betale 300.000 kr. til Skatteministeriet.


text:
Skat.dk: Ejendomsavance - parcelhusreglen - beboelse i ejerperiode - kursfastsættelse - gældsbrev - forbedringsudgifter
 SKM2011.454.HR
 2. afdeling, 466/2007
 Parcelhusreglen, bolig, proforma, anfordring, kursværdi
 Appellanten, der ejede en ejendom i ...1 fra maj 1996 til december 1999, gjorde gældende, at ejendommen havde tjent til bolig for hende i januar og februar 1997, hvor hun arbejdede i ...2. Højesteret henviste til, at appellanten i denne periode havde sin bolig og folkeregisteradresse i ...3, og at hendes revisor overfor skattemyndighederne havde oplyst, at hun ikke havde bolig i ...1 i 1997, og at hun ønskede at gøre brug af kapitalafkastordningen. Under disse omstændigheder og i øvrigt af de grunde, der var anført af Landsskatteretten, tiltrådte Højesteret, at appellanten ikke havde godtgjort, at ejendommen havde tjent til bolig for hende i en del af hendes ejertid.
 Købesummen ved salget af ejendommen blev bl.a. berigtiget ved udstedelse af et gældsbrev til appellanten. Ved syn og skøn for Højesteret ansatte skønsmanden kursværdien til et niveau mellem 22 og 28. Højesteret fandt ikke grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens ansættelse af værdien af gældsbrevet til kurs 100. Højesteret henviste til, at gældsbrevet ikke var beregnet til omsætning, at vilkårene for gældsbrevet var så usædvanlige, at en værdiansættelse af gældsbrevet, baseret på værdien af dette i handel og vandel ved salg til en afhængig køber, ikke kunne lægges til grund, og at skønsmanden ved sin udtalelse om kursværdien ikke havde taget hensyn til, at gældsbrevet var et anfordringsgældsbrev.
 Appellanten gjorde endvidere gældende, at der ved avanceopgørelsen skulle tages hensyn til nogle ombygningsudgifter, som køberselskabet havde afholdt på appellantens vegne. Allerede fordi det ikke var godtgjort, at appellanten som led i handelen var forpligtet til at afholde udgifter til istandsættelse af ejendommen, fandt Højesteret, at udgifterne hertil ikke kunne indgå i avanceopgørelsen.
 Ligningsvejledningen 2011-1 E.J.1.1
 Ligningsvejledningen 2011-1 E.J.2.2.1
 Poul Søgaard, Marianne Højgaard Pedersen, Vibeke Rønne, Henrik Waaben og Hanne Schmidt.
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 10. afdeling den 1. november 2007.
 Appellanten, A, har nedlagt påstand om, at hendes skattepligtige indkomst for indkomståret 1999 nedsættes med 1.851.102,63 kr., subsidiært at sagen hjemvises til SKAT vedrørende opgørelse af ejendomsavance i indkomståret 1999 med henblik på kursfastsættelse af gældsbrev norninelt 2.207.887,43 kr. udstedt af G1x S.A. til hende den 3. januar 2000 og med henblik på nedsættelse af ejendomsavance med de af hende afholdte forbedringsudgifter.
 A har til støtte for sin principale påstand anført, at hun bl.a. ved de afgivne vidneforklaringer har løftet bevisbyrden for, at hun trods manglende folkeregistertilmelding har haft bopæl på ...1, i perioden fra 1996 til 1999. Efter forarbejderne til ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, kræves kun en kortvarig beboelsesperiode på ejendommen for at opnå skattefrihed for avancen. Hendes manglende folkeregistertilmelding på adressen kan ikke tages som udtryk for, at hun ikke har boet der. Hun undlod således også at afmelde sin folkeregisteradresse, da hun fra juli til december 1997 var på praktikophold på et hotel i England. Det beror desuden på en misforståelse, da revisor IJ i 1999 oplyste over for ...3s Skatteforvaltning,


text:
at hun ikke havde beboet ejendommen i 1997. Endvidere blev hun i 1996 beskattet af værdi af fri bolig for ejendommen, hvilket må anses for en bekræftelse fra skattemyndighederne af; at hun havde bopæl på ejendommen i 1996.
 Hun opfylder også betingelserne for skattefrit salg efter Skatteministeriets praksis om supplerende boliger. Denne praksis indebærer, at en supplerende ejendom vil kunne sælges skattefrit efter parcelhusreglen, hvis ejendommen har været anvendt af ejeren af arbejdsmæssige årsager i et sådant omfang, at ejendommen må anses at have tjent som bolig for ejeren. Hun benyttede således bl.a. ejendommen til overnatninger, da hun i perioden fra den 2. januar 1997 til den 1. marts 1997 arbejdede på G2, og hun opholdt sig tillige på ejendommen i julen 1996. Hun har således haft bopæl på ejendommen i en sammenhængende periode på mere end to måneder i slutningen af 1996 og begyndelsen af 1997 af arbejdsmæssige årsager. Hun har herudover opholdt sig regelmæssigt på ejendommen i ferieperioder og weekender.
 Til støtte for den subsidiære påstand om hjemvisning har A anført, at anfordringsgældsbrevet på 2.207.887,43 kr., der blev udstedt i januar 2000 efter salget af ejendommen i 1999, skal omregnes til kontantværdi, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 4, stk. 4. Dette skete også i ...3s Skatteforvaltning, men Skatteankenævnet ændrede kursen på gældsbrevet til pari. Gældsbrevet bør imidlertid kursværdiansættes efter de retningslinjer, som fremgår af skønserklæringen fra LN, og sagen bør hjemvises med henblik herpå. Samtidig må de ombygningsudgifter på i alt 1.349.069 kr., som køberselskabet G1x S.A. har afholdt på vegne af A som sælger, fragå i hendes avanceopgørelse som afholdte forbedringer af ejendommen, jf. ejendomsavancebeskatningsloven § 5, stk. 2. I modsat fald får hverken køber eller sælger fradrag for forbedringerne.
 Skatteministeriet har anført, at A ikke har løftet bevisbyrden for, at ejendommen ...1, reelt bar tjent som bolig for hende. Der henvises herved til omstændighederne ved As erhvervelse af ejendommen, der ifølge aftalen mellem hende og hendes far skete proforma, således at A kunne udnytte de skattefradrag, som ejerskabet medførte. Endvidere henvises til hendes oplysninger til skattemyndighederne, herunder bl.a. om, at ejendommen skulle beskattes under kapitalafkastordningen, og hendes revisors oplysning om, at hun ikke havde beboet ejendommen i 1997. Herudover har A i hele ejerperioden været tilmeldt folkeregisteret på andre adresser, bortset fra perioden fra den 27. juli 1999 til den 20. november 1999, hvor hun ifølge sin egen forklaring ikke boede på ejendommen. Heller ikke vidneforklaringerne fra As familie og venner, der ikke harmonerer med forklaringen afgivet af TO, udgør bevis for, at hun skulle have benyttet ejendommen som sin bolig.
 Selv om A måtte have opholdt sig på ejendommen i perioden fra den 2. januar 1997 til den 1. marts 1997, hvor hun var i praktik på G2, er dette ikke tilstrækkeligt til at statuere beboelse med skattefrihed til følge. Skattefrit salg efter ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, og praksis om en supplerende ejendom forudsætter således et længerevarende eller regelmæssigt tilbagevendende ophold. Det er der ikke tale om her, hvor praktikopholdet kun varede 2 måneder, og hvor


text:
det ikke er godtgjort, at der har foreligget en sammenhængende arbejdsmæssig benyttelse af ejendommen i denne periode.
 Over for den subsidiære påstand har Skatteministeriet anført, at det ikke er godtgjort, at Landsskatterettens skøn ved ansættelsen af kursen på gældsbrevet er sket på et forkert grundlag eller har ført til et åbenbart urimeligt resultat. Der er tale om et gældsbrev, der ikke var bestemt til eller egnet til omsætning på det almindelige kapitalmarked, og skønsmandens værdiansættelse har derfor begrænset betydning. Dette fremgår også af, at G1x S.A. i september 1999 blev stiftet af As far og søster, der tegnede aktier i selskabet, og at salget til G1x S.A. skete for en købesum, der lå 15 % under den offentlige vurdering. Endvidere fremgår det af gældsbrevet, at det kan opsiges af långiver uden varsel. Der er således tale om et anfordringstilgodehavende, der i det foreliggende tilfælde må ansættes til kurs pari. Det kan heller ikke anses for dokumenteret, at der er afholdt renoveringsudgifter, der skal indgå i avanceopgørelsen.
 LN, der er uddannet ejendomsmægler og valuar, og som har oplyst, at han har beskæftiget sig med pantebrevshandel, har i en skønserklæring af 22. april 2010 besvaret spørgsmål 1-4 således:
 Syns- og skønsmanden bedes fastsætte kursværdien af gældsbrevet i handel og vandel til en uafhængig køber på udstedelsestidspunktet den 3. januar 2000 for en uafhængig køber under hensyntagen til gældsbrevets indhold.
 Syns- og skønsmanden bedes ved besvarelsen angive, hvilke forhold der er tillagt betydning ved besvarelsen.
 Skønsmanden:
 Jeg vil vurdere, at kursen ville have ligget på et niveau mellem 22 og 28, svarende til en effektiv rente på 20-25 % p.a.
 Kursniveauet er givet under hensyntagen til at:
 1. gældsbrevet forrentes med 4 % (lav rente = lav kurs), og er ydet uden sikkerhed i fast ejendom
 2. debitor er et udenlandsk selskab uden personlig hæftelse
 3. løbetiden er på 34 år
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse, om kursværdien på gældsbrevet havde været anderledes, hvis det var udstedt samtidig med ejendomskøbet den 11. december 1999.
 Nej - det drejer sig om en forskel på 3 uger og der har ikke været ændringer i pantebrevskurserne i den mellemliggende periode.
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse, i hvilket omfang (angivet ved en eventuel kursforskel) det ved besvarelsen af spørgsmål 1 og 2 måtte være af betydning, om G1x S.A. måtte være stiftet og ejet af rekvirentens far og søster.
 Umiddelbart har det ingen betydning, idet debitor er samme selskab uden yderligere kaution af hovedaktionærerne.
 Syns- og skønsmanden bedes oplyse, om der findes et marked for omsætning af gældsbreve som det i sagen omhandlede.
 I 2000 ville gældsbrevet kunne have været omsat til kursniveauet i spørgsmål 1, men det ville ikke have været et let omsætteligt gældsbrev, på grund af størrelsen og de øvrige omstændigheder i sagen. Investorerne var dog lidt mere risikovillige i 2000 end i dag, så hvis kreditor ville have kunnet acceptere kursen, så kunne det også have været omsat.
 Til brug for Højesteret er der afgivet forklaring af KM, ST, BA og TO. Der


text:
er endvidere afgivet supplerende forklaring af A og VN.
 KM har forklaret bl.a. at han har kendt A siden 1994, hvor de begge arbejdede på G3 i ...2. Han kender ejendommen i ...1 og har været på ejendommen. I 1996 efter sommeren startede A på G6 i ...3. A havde boet i ejendommen i ...1 i sommeren 1996. As far, BA, havde et kontor i huset. A havde køkkenet mv. og opholdsrummet/stuen. A havde ganske kort orienteret ham om, at hun havde købt huset, men de talte ikke om detaljer i forbindelse med huskøbet. Han hjalp A med at flytte til ...3. Hun boede i ...4 på et delvist møbleret værelse på 1. sal af et parcelhus, så det eneste, hun flyttede, var en lille kommode og ellers hendes personlige ejendele såsom tøj m.v. A var i huset i ...1 stort set hver weekend og i ferier, og de var meget sammen i ...1. Hele As netværk var i ...2/...1-området. Han har i forbindelse med fester overnattet i villaen i ...1. A var i praktik på G2 i en periode fra januar til marts 1997. Han har kørt A både til og fra G2. Han husker ikke, at A i den periode var i ...3. A var i ...2/...1 i hele perioden. Efter praktikopholdet tog A tilbage til ...4. A kom fortsat i huset i ...1 i weekenderne og i ferierne. I juli 1997 fik A en praktikplads på et hotel i England, og hun var i England indtil slutningen af 1997. I den periode så han mindre til A. A kom tilbage til Danmark i december måned 1997, og hun flyttede fra værelset i ...4 til en lejlighed i ...5 i ...3. Han har besøgt A en enkelt gang, mens hun boede i ...6. A havde personlige ting i ...6, men samtidig havde hun også personlige ting på ...1 i ...1. TO boede ikke på ...1, mens han besøgte A på ...1.
 ST, hoteldirektør, har forklaret bl.a., at A var praktikant på G2. Han har kendt A fra ...1 på "goddag-niveau" fra før, han ansatte A som praktikant. Han har tit kørt personalet hjem, og han har også kørt A hjem nogle gange, bl.a. efter nogle sene vagter. Han har sat A af ved ...1 i ...1. Han boede selv ca. 500 meter længere nordpå. Han har under hele praktikforløbet haft en klar opfattelse af, at A boede på ...1 i ...1.
 BA, som er As far, har forklaret bl.a., at han rejste til England ultimo 1994 og siden har boet i England. Han havde et lille kontor med et skrivebord og en fax på ...1. Det var G4, som betalte en symbolsk husleje til A for leje af kontoret, efter at hun havde overtaget huset. A boede i huset på ...1 i august 1996, når hun ikke var på skolen i ...3. Det er hans indtryk, at A tog til huset i ...1, når hun havde mulighed for det. Han besøgte regelmæssigt huset, når han var i Danmark.


text:
I 1998 fik A job på G5 i ...3. A holdt sommerferie i 1998 i huset i ...1 gennem 2-3 måneder, før hun tiltrådte jobbet i ...3. Han så A i weekenderne i huset i ...1. I efteråret 1998 flyttede A i en møbleret lejlighed i ...3 hos sin daværende kæreste.
 Han hjalp til med finansiering af taget, og der kom også forsikringspenge til udbetaling. Han kontaktede arkitekt VN efter aftale med A, og han har talt med VN. Det var en stor byggesag at få tag på huset, og han og A talte om at sælge huset. I august 1999 fandt han en investeringsgruppe, som var interesseret i at overtage huset. Investeringsgruppen bestod af bl.a. VO og dr. KM, og det resulterede i, at investeringsselskabet G1x S.A. blev dannet og blev registreret som selskab i Luxemburg af KMs finansrådgiver IN. G1x S.A, købte huset. Huset skulle købes på tillid, idet det på grund af problemerne med taget ville være meget svært at få udarbejdet en tilfredsstillende tilstandsrapport. Repræsentanterne for G1x S.A. - både VO og KM - besigtigede huset i ...1 før købet. Der var møde mellem A og ham og deres advokat, advokat LS. Der var ikke nogen egentlig advokat for G1x S.A., og advokat LS påtog sig også at være advokat for G1x S.A., således at han på sin vis repræsenterede både køber og sælger. De blev enige om at aftale en pris for huset på ca. 3,3 mio. kroner. Det gik nok lidt for hurtigt med at få skrevet skødet. Det var advokat LS, der skrev skødet. For eksempel var der en passus i skødet om, at der ikke havde været råd og svamp i huset, hvilket jo var helt forkert. I forbindelse med huskøbet skulle der findes en finansiering af bl.a. ubetalte regninger som følge af tagrenoveringen, og der skulle også betales fremtidige regninger for at få færdiggjort restaureringen. Som et led i handlen blev der udarbejdet et gældsbrev og en erklæring, som var en bekræftelse af parternes mundtlige aftale om, at de verserende og navnlig fremtidige håndværkerregninger skulle betales af A som sælger af huset på den måde, at beløbene blev modregnet i hendes tilgodehavende mod G1x S.A. ifølge gældsbrevet. Den indvendige afslutning af arbejdet blev da også meget omfattende på ca. 1,3 mio. kroner, som blev modregnet. Advokat LS var bekendt med parternes aftaler, men de blev aldrig skrevet ned. Han vil betegne LSs arbejde som kritisabelt og mangelfuldt, hvilket også fremgår af skødets formuleringer. Når det var aftalt, at G1x S.A. kunne modregne arbejdet i As tilgodehavende, skyldtes dette, at han havde stor tillid til både VO og til KM. Han ville gerne selv have købt ejendommen, men havde ikke økonomisk mulighed herfor. Han ville gerne have haft indflydelse i form af indflydelse i G1x S.A., men han havde ikke tilstrækkelig økonomi til at indgå i et samarbejde med G1x S.A., idet KM som betingelse for hans indtræden i G1x S.A. stillede, at han også skulle gå ind i et andet projekt,


text:
og det havde han ikke økonomi til. Gennem sin advokat, advokat PS, har han fået indsigt i G1x S.A.'s regnskab. G1x S.A. har nu skiftet navn til G1 S.A. At selskabets regnskab fremgår også regnskabet for ejendommen ...1. Man kan genfinde det beløb på 1.349.069 kr., som G1x S.A. modregnede i G1's regnskab.
 Efter at A havde købt ejendommen, flyttede hun ind i den, og der boede ikke andre i hovedejendommen. Hans tidligere samleverske TO boede ikke på ejendommen, men hun har måske været der, fordi hun var tilknyttet G4, der jo havde et kontor i ejendommen. TO havde selv en ejerlejlighed i ...7. Det var muligt for A at købe ejendommen, idet der var lejeindtægter fra anneksdelen, hvor der var udlejet tre værelser. Herudover havde A indtægter fra sit job på G3 i ...2, og endvidere havde han lånt hende nogle penge. A blev boende på ...1, mens hun gik på G6 i ...3. Han er ikke blevet involveret i As transportudgifter.
 For så vidt angår renoveringen at huset og salget i 1999 har han forklaret, at det var svært at få udarbejdet en tilstandsrapport på grund at husets tilstand. Han har ikke været direktør i G1x S.A. og har ikke haft nogen bestemmende indflydelse i G1x S.A. Det var KM, som havde alle aktierne. Han havde ikke selv personligt midlerne til at købe ...1 af A. Renoveringen blev afsluttet, efter at G1x S.A. havde købt ejendommen og også brugte ejendommen. G1x S.A.'s repræsentanter havde nøgler til ejendommen.
 Den ret til modregning, som G1x S.A. havde for så vidt angår renoveringsudgifterne. er nok blevet formuleret lidt for hurtigt, men der var ikke, som det umiddelbart fremgår, tale om en ubegrænset modregningsret, idet der allerede var estimeret priser, og efter hans opfattelse var der lavet notater herom. Når salgssaftalen med G1x S.A. blev udformet, som den blev, hang det sammen med risikoen for, at råd og svampeangrebet kunne udvikle sig. Regningerne for arbejdet er blevet godkendt, før tegningerne blev sendt til G1x S.A., som betalte regningerne. Han tog kopi af regningerne, men har dem ikke længere, idet han har afleveret alt materiale til G1x S.A.
 I selskabets opgørelse af ejendomsavancen er de forbedringer, som sælger har refunderet, angivet til 1.349.069 kr., som svarer til det beløb, som advokat LS angav i sin afregning til A, og han kan ikke forklare, hvorfor selskabet har anført forbedringsudgiften til et beløb, der er 39.180 kr. lavere.
 TO har forklaret bl.a., at det godt kan passe, at hun flyttede fra ejendommen ...1 den 10. december 1999. Hun flyttede derefter til ...7 i ...2. Det var en ejerlejlighed, som hendes forældre ejede. De havde købt den, da hun skulle i lære omkring 1995. Hun boede også tidligere i ...7. Det var fra 1995 til 1997. I løbet af denne periode var hun også udstationeret i Tyskland i en periode på 3 til 4 måneder umiddelbart før den 7. juli 1997, hvor hun flyttede til ...4.
 VK boede i lejligheden i ...7, mens hun boede på


text:
...1. Der boede også en person mere, OM. Hun boede i hovedbygningen på ...1. A kom på adressen, mens hun boede der. Det skete ca. 1-2 gange om måneden. Hun husker ikke, om A opholdt sig på ...1 i sommeren 1998. Hun mener ikke, at A havde personlige ting eller møbler på adressen i den periode, hvor hun boede der. A disponerede ikke over nogle rum på ejendommen.
 Hun mødte BA i begyndelsen af 1996 i forbindelse med, at hun stod i lære. Derefter begyndte hun at komme på ejendommen. Hun mener, at hun var på ejendommen både i weekender og på hverdage. Hun husker ikke, om hun nogle gange mødte A, når hun kom på ejendommen. Hun flyttede ind på ejendommen et års tid efter, at hun havde lært BA at kende. Hun har ikke været tilknyttet G4. Hun kan ikke nærmere præcisere, hvornår hun mødte BA. Hun kan ikke huske, hvornår og ved hvilken lejlighed hun mødte A første gang. Hun mener, at A boede i ...2, da hun lærte hende at kende, og at hun arbejdede på G2.
 På ejendommen ...1 var de to værelser til højre henholdsvis børneværelse og soveværelse. Det store værelse til højre var spisestue. De to værelser til venstre blev brugt henholdsvis til kontor og børneværelse. Dette var før ombygningen.
 Hun var udstationeret i Tyskland i en del af sin læretid, hvorfor hun boede i Tyskland fra marts til juni 1997. Hun kom hjem samme weekend, som hun blev udlært. Mens hun var udstationeret stod lejligheden i ...7 til rådighed for hende. Hun fik derefter arbejde i ...8 hos G7. Hun flyttede derfor til ...4. Hun havde lejet ejendommen efter A. Det var et parcelhus. Hun boede på 1. salen i villaen. Hun boede der fra juli til november 1997. Hendes møbler blev flyttet til ...4. Da hun fraflyttede ...4, blev nogle af møblerne flyttet hjem til hendes forældre, og resten blev flyttet til ...1. Lejligheden i ...7 var i den periode lejet ud.
 Hun ved ikke, hvor A boede i den periode, hvor A arbejdede på G2. Hun boede i samme periode ikke på ejendommen, ...1.
 A har supplerende forklaret, at hun købte ejendommen ...1, fordi hendes far ikke kunne have ejendommen. Det var en familieejendom, som betød meget for familien, og hun blev derfor tilbudt at købe ejendommen. Hun havde lyst til at beholde huset. Hendes far opholdt sig meget i England. Hun havde råd til ejendommen, idet der var tre udlejningsværelser i annekset. Derudover fik hun også økonomisk hjælp fra sine forældre.
 I 1996 arbejdede hun på G3 i ...2 om natten. I 1995-1996 overnattede hun i ...6 i ...2. Det var en 1-værelses lejlighed, som lå ca. 5 minutters gang fra G3. Hvis hun skulle til ...1, var der ca. 4 km, og hun skulle bl.a. gennem en skov. Det var hun ikke så glad for midt om natten. I august 1996 blev hun optaget på G6 i ...3. Hun snakkede med en veninde fra ...3, som skaffede hende


text:
et sted at bo i ...4, mens hun gik på skole. Ejendommen, ...4, var ejet af et ældre ægtepar. Hun skulle bo på overetagen, hvor der var et værelse, stue, køkken og bad. Værelserne var møbleret. Der var fælles indgang.
 I sommeren 1996 opholdt hun sig primært på ...1. Det var på ...1 hun havde sine ting og sit tøj. Hun tilbragte tid der sammen med venner og kollegaer. KM er også en af hendes kollegaer. Ham tilbragte hun meget tid sammen med. Han overnattede nogle gange på ejendommen, men de var ikke kærester.
 Hun var på skolen i ...3 fra mandag til fredag. Så vidt det var muligt, tog hun til ...1 i weekender og i ferier. Hun kendte ikke rigtig nogen i ...3. Hendes plan var at vende tilbage til ...2 efter uddannelsen. Hun var på skole i 2 år, hvoraf hun var 6 måneder i praktik i England og 2 måneder i praktik på G2. Hun var derfor ikke meget i ...3. I julen 1996 var hun på ...1. Der holdt hun altid ferie. Hun var ikke i ...3 inden praktikperioden på G2 startede den 2. januar 1997. I den periode boede der nogen i annekserne på ...1. Værelserne var i hele perioden udlejet. Hendes møbler stod på ...1.
 På ...1 havde hun soveværelse i det første værelse til venstre for opholdsstuen. I værelset ved siden af var nogle af CA og DAs ting opbevaret. Enkelte af CAs ting var også på det værelse, som hun anvendte som soveværelse, men det var ikke indrettet som børneværelse. Hendes far kom på ejendommen ca. 1 uge om måneden. Når han var hjemme, boede han i værelset yderst til højre for opholdsstuen. Han brugte det store værelse til højre som kontor. Det sidste værelse til højre for opholdsstuen blev mest brugt til kontor, men havde tidligere været børneværelse, da DA var lille. Hun brugte primært den venstre del af huset og opholdsstuen.
 Hun kan ikke huske, hvornår hun første gang mødte TO. Efter praktikopholdet på G2 i marts måned 1997 kom hun tilbage på skolen indtil sommerferien. I juli 1997 tog hun påny på praktikophold i England. Hun kom hjem i december lige inden jul. Hun var ikke hjemme på ferie, mens hun var i praktik i England. Inden hun tog til England, var hun også på ejendommen på ...1, men hun var meget hængt op, så det var ca. hver anden weekend. Da hun tog til England, flyttede hun adresse fra ...4, som TO derefter overtog. Det kommer bag på hende, at TO havde folkeregisteradresse på ...1. TO boede der ikke i den periode, hvor hun ejede ejendommen. TO var der ikke, når hun var der i weekender, og når hendes far ikke var i landet. Der er ikke lavet om på indretningen i samme periode. I hendes uddannelsesperiode mødtes hun ikke meget med TO i ...2. Der kunne gå lang tid imellem, at de sås, og det var i forbindelse med, at hendes far var hjemme fra udlandet.


text:
Julen 1997 holdt hun hjemme hos sin mor, men hun overnattede på ...1. Hun boede på ...1 i hele juleferien. TO havde sine personlige ting og sit tøj på ejendommen, når hun var der. TO havde ingen møbler på ejendommen.
 Det sidste semester på skolen i ...3 var i 1998. Hun havde adresse hos sin tidligere kæreste på ...5. Hun lånte hans lejlighed i eksamenstiden, mens han var på højskole. De var kærester fra før hun tog til England, men de gjorde det forbi, mens hun var i England. I sommeren 1998 var hun udlært og søgte job i ...2 og ...3. I den periode boede hun på ...1. I samme periode var der ved at blive lagt nyt tag på huset. Hun mindes, at hendes far og TO var på en rejse i sommeren 1998. Hun var selv på ...1 sammen med håndværkerne. Der havde været en svampeskade på ejendommen, og det var baggrunden for, at der skulle lægges nyt tag.
 Da hendes tidligere kæreste vendte hjem fra Højskole, overnattede hun hos MS i hendes lejlighed på ...9. Det var for at have et sted at overnatte, indtil hun var helt færdig med studiet. Hun fik hurtigt et arbejde hos G5. Efter nogen tid fandt hun ud af; at det var i ...3; hun havde sin fremtid. Derfor søgte hun noget at bo i i ...3. Hun har kun flyttet adresse af postmæssige årsager. Mens hun var på G2, fik hun omdirigeret sin post. Hun tænkte ikke over folkeregisteradressen, men flyttede sin adresse efter, hvor hun skulle have post i hverdagen. Hun er bekendt med, at TO havde en lejlighed i ...7. Hun har ikke besøgt TO i ...7 og var ikke bekendt med, at den var lejet ud i en periode.
 I ...6 betalte hun måske 2.000-2.200 kr. om måneden i husleje. Det var i hvert fald en meget lav leje. Hendes far havde på et tidspunkt et tøjfirma, som gik konkurs. Derefter havde han ikke mulighed for at eje noget. Da han gik fra EA, kom det på tale, at hun skulle købe ejendommen på ...1. Hun fik økonomisk hjælp fra både sin mor og far. Hun tjente også selv en god løn på G3, ofte mellem 28.000 og 30.000 kr. før skat. Hun var provisionslønnet.
 Den 1. februar 1999 flyttede hun til en ejerlejlighed i ...10, ...3. Hun købte lejligheden, da hun fik stillingen ved G5. Hun købte lejligheden i januar 1999. Hendes far hjalp hende med at få solgt ...1.
 Hun har mødt TO på ...1 og ved ikke, hvorfor det er angivet i hendes forklaring for landsretten, at hun ikke havde mødt TO på ejendommen. TO hjalp hendes far arbejdsmæssigt, hvorfor TO havde en nøgle til huset. TO kom også på ejendommen, fordi hun havde et forhold til hendes far.
 Hun disponerede selv over hele huset. Hun brugte dog primært den venstre del af huset samt opholdsstuen. Hun havde et køkkenbord og fire stole. I opholdsstuen havde hun et skrivebord og to sofaer, som


text:
hun havde overtaget fra sine forældre. Opholdsstuen var nærmest delt i to. På det værelse, hvor hun overnattede, havde hun en sovesofa stående. Der var også et skab på dette værelse, hvor CA havde nogle af sine legesager. CA og DA var på ejendommen, når hendes far var i Danmark, men der var ikke nogen bestemt rytme i, hvornår børnene var der. Det var primært, når hun ikke var på ejendommen. Hun har dog mødt børnene få gange på ejendommen i den periode, hvor hun ejede den. Hun kan ikke huske, om hun så CA og DA i den periode, hvor hun var i praktik på G2. Børnene var mest hos deres mor. EA har ikke været på ejendommen i hendes ejerperiode, når hun har været der.
 TO og hendes fars forhold er ikke særlig godt efter at de gik fra hinanden. De er ikke længere på talefod.
 Hun flyttede sin folkeregisteradresse til ...1 som følge af; at advokat LS bad hende om det i efteråret 1999. Hun boede ikke på adressen i den periode. Hun synes, at det var underligt, at hun skulle flytte sin folkeregisteradresse, men advokat LS forklarede hende, at det så pænest ud på papiret, at hun havde adresse der, når ejendommen skulle sælges.
 Arkitekt VN vedstod sin forklaring for landsretten og forklarede supplerende, at han i starten af 1998 blev kontaktet af BA, som ringede til ham og sagde, at han var i England, og at A havde problemer med vandindtrængning fra taget Han var ude at se på taget, som var et fladt tag. Det var et underligt tag. Der var en stern på op til 1 meters højde, som skjulte, at den underliggende tagkonstruktion var i forskellige niveauer og formentlig lavet på forskellige tidspunkter. Taget var utæt. Der var mange hældninger og fald på taget, og han foreslog at åbne taget for at få tørret tagkonstruktionen, og at der blev lavet et tag med høj rejsning. Han lavede et skitseforslag, men ikke mere. Han var jobkonsulent ansat ved ...2 Kommune på fuldtidsbasis, og han kunne derfor ikke påtage sig at tegne en ansvarsforsikring som arkitekt. Han foreslog, at ingeniør RM skulle stå for detailprojekteringen. Efter hans opfattelse var det gamle tag værdiløst, og der var råd og svamp i tagkonstruktionen, men kun i tagkonstruktionen. Taget blev skiftet ud efter ingeniørens anvisninger.
 Det er A, som han har drøftet projektet med. Da han kendte A, mødtes han med hende uden for sin arbejdstid på kommunen, og det var således primært i weekenderne, han mødtes med hende. De mødtes på ejendommen, og det så ud, som om A boede i huset. Der var møbler i huset. Der var gulvbelægning i trappetårnet, men der var ikke belægning ud til siderne, og loftrummet var derfor ikke indrettet. Bortset fra loftrummet var huset fuldt ud færdigt og fuldt ud beboeligt.
 Han kender A, fordi hans hustru var barndomsveninde med As mor. I løbet af 1998 indtil efteråret, hvor byggeriet var afsluttet, var han på ejendommen mange gange, hvor


text:
han talte med A om projektet. Han så ikke andre i hovedhuset end A.
 A har forklaret, at hun anvendte ejendommen i ...1 som bolig i januar-februar 1997, hvor hun var i praktik på G2. Hun bevarede i denne periode sin bolig og sin folkeregisteradresse i ...3, hvor hun fortsat var under uddannelse. Hertil kommer, at hendes revisor over for skattemyndighederne har oplyst at hun ikke havde bolig på ejendommen i ...1 i 1997, og at hun ønskede at gøre brug af kapitalafkastordningen.
 Under disse omstændigheder og i øvrigt af de grunde, der er anført af Landsskatteretten, tiltræder Højesteret, at A ikke har godtgjort, at ejendommen ...1, har tjent som bolig for hende i en del af hendes ejertid, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1.
 Købesummen ved salget af ejendommen blev bl.a. berigtiget ved købers udstedelse af et gældsbrev til A på 2.207.887,43 kr. uden sikkerhedsstillelse. Gældsbrevet kunne ifølge sin ordlyd til enhver tid uden varsel opsiges af långiver til hel eller delvis indfrielse.
 Det kan ikke antages, at gældsbrevet var beregnet til omsætning, og Højesteret finder, at vilkårene for gældsbrevet var så usædvanlige, at en værdiansættelse af gældsbrevet baseret på værdien af dette i handel og vandel ved salg til en uafhængig køber ikke kan lægges til grund. Det bemærkes herved også, at skønsmanden ved sin udtalelse om kursværdien ikke har taget hensyn til, at gældsbrevet var et anfordringsgældsbrev. Højesteret finder herefter ikke grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens ansættelse af værdien af gældsbrevet til kurs 100.
 Allerede fordi det ikke er godtgjort, at A som et led i handlen var forpligtet til at afholde udgifter til istandsættelse af ejendommen, finder Højesteret, at udgifter hertil ikke kan indgå ved opgørelsen af As fortjeneste ved salget af ejendommen.
 Højesteret finder herefter ikke grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens opgørelse af den skattepligtige avance ved As salg af ejendommen, og der er derfor heller ikke grundlag for tage hendes subsidiære påstand om hjemvisning til følge.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal A betale 85.000 kr. til Skatteministeriet.


text:
Lula kræver at Højesteret dømmer ham uskyldig | Arbejderen
 Lula da Silva var Brasiliens præsident fra 2002 til 2010, hvor han blev efterfulgt af partifællen Dilma Rousseff. Under de to præsidenter skete der en stor omfordeling til arbejdere og fattige. Lula da Silva stod til at genvinde præsidentposten i 2018, da højrekræfterne slog til med anklager om korruption.
 FOTO: Ricardo Stuckert/Wikimedia
 Brasiliens tidligere præsident Lula da Silva har nu siddet fængslet i 550 dage. I går, torsdag den 17. oktober, blev der indledt en appelsag ved Brasiliens føderale højesteret. Her skal dommerne afgøre, om Lula da Silva skal løslades, mens behandlingen af en appelsag kører.
 Lula da Silva har nu udsendt en hilsen til nationen, hvori han slår fast, at han ikke ønsker løsladelse for enhver pris.
 Men Lula har ved starten på sagen erklæret, at han ikke primært går efter en hurtig løsladelse. Han kræver derimod, at dommerne ved landets højesteret sætter sig grundigt ind i sagen og derefter afsiger en kendelse om tiltalefrafald. Lula gentager sine erklæringer fra byret og første appelret om, at han er uskyldig i anklagerne om korruption. Han afviser 100 procent at skulle have modtaget en ferielejlighed af et byggefirma til gengæld for at sikre firmaet statslige projekter.
 Torsdag var der en demonstration til støtte for Lula da Silva ved den føderale højesteret i regeringsbyen Brasilia. Den var indkaldt af den faglige landsorganisation CUT, af Lulas parti PT, af en række masseorganisationer og af den internationale komité "Lula Livre", som kræver ekspræsidenten løsladt.
 Kampagnen: Frihed til Lula
 Den internationale komité har iværksat en underskriftindsamling, som på tidspunktet for demonstration lå på knap 99.000.
 >> SKRIV UNDER HER: Frihed til Lula
 Der er to begrundelser for at kræve Lulas løsladelse. Den ene er ganske enkelt, at Lula er uskyldig, og at hans fængsling skyldes et politisk komplot mod ham, der skulle sikre, at han ikke kunne stille op ved sidste års præsidentvalg, som han ifølge meningsmålinger stod til at vinde.
 Påstanden om Lulas uskyld støttes af det faktum, at anklagerne ikke har kunnet fremlægge beviser for anklagerne ved byretten og senere en appelret. Tværtimod har forsvarer kunne fremlægge dokumenter, der viser, at den ferielejlighed, som en central anklage handler om, tilhører en helt anden person end Lula og hans hustru.
 Dommen bygger derfor på vidneudsagn og indicier, og i juni måned i år blev det afsløret af netmediet The Intercept, at dommeren Sergio Moro, der har dømt Lula skyldige og idømt ham over 12 års fængsel, under sagens behandling samarbejdede med anklagerne. Moros tætte forbindelser til Lulas fjender i højreoppositionen blev siden bekræftet, da Jair Bolsonaro efter at have vundet præsidentvalget udnævnte Moro til justitsminister i sin regering.
 >> LÆS OGSÅ: Lulas fængsling var justitsmord
 Den anden begrundelse for at kræve Lula løsladt bygger på en paragraf i grundloven, som understreger retsprincippet om, at en person er uskyldig, indtil det modsatte er bevist og stadfæstet med en dom. På den baggrund kræver advokater nu, at Lula sættes fri, mens appelsagen ved højesteret behandles. Hvis Højesteret


text:
giver sagsøgerne medhold, vil det medføre løsladelse af flere tusinde, som sidder i fængsel mens deres sager behandles ved en appeldomstol.
 En hilsen til nationen
 Men Lula da Silva har nu udsendt en hilsen til nationen, hvori han slår fast, at han ikke ønsker løsladelse for enhver pris. Han vil ikke kun løslades på basis af juridiske spilfægterier, men kræver, at dommerne ved højesteret sætter sig ind i sagen.
 – Jeg kræver min fulde frihed og et dokument på min uskyld, siger han ifølge netavisen UOL.
 I et håndskrevet brev stilet til det brasilianske folk – Ao Povo Brasileiro – fra 30. september skriver han blandt andet: "Jeg vil ikke sælge min værdighed for frihed. Jeg ønsker, I skal vide, at jeg ikke accepterer, at der indgås en studehandel om mine rettigheder og min frihed. Jeg har bevist, at anklagerne imod mig er falske. Det er dem, ikke mig, der er fanget i de løgne, som de har fortalt Brasilien og hele verden."
 Der er meget stor opmærksomhed om sagen mod Lula i lande i hele verden.
 Da Spaniens Kommunistiske Parti, PCE, holdt en stor fest i Madrid i slutningen af september, havde de inviteret Lulas efterfølger på præsidentposten, Dilma Rousseff, til at tale. Rousseff, som selv blev styrtet ved et såkaldt parlamentarisk kup i 2016, sagde i sin tale i Madrid, at "Lula repræsenterer kampen mod nyliberalismen og fascismen", skriver partiets avis Mundo Obrero.
 I Cuba har fagbevægelsen og studenterbevægelsen iværksat en national kampagne med indsamling af underskrifter på kravet om frihed til Lula da Silva.
 – Luiz Ignácio Lula da Silva kæmper fra fængslet for igen at kunne repræsentere Arbejderpartiet i Brasilien og føre en politik for opgør med sult og elendighed blandt tusinder af sydamerikanere samt en politik, der skal give de ejendomsløse lige muligheder, siger Yulián León, som er formand for Cubas faglige LO i byen Camagüey, ifølge Prensa Latina.
 19. okt. 2019 - 09:08 29. okt. 2019 - 14:47
 Økonomer: Stop sanktionerne mod Iran og Venezuela efter coronapandemiUSA strammer sanktionerne mod Iran trods coronapandemiIMF afviser lån til Venezuela til bekæmpelse af covid-19
 Kommunister på anklagebænken


text:
Højesteret har ved dom af 30. april 2019 fastslået, at Civilstyrelsen ikke havde hjemmel til at pålægge en fond at foretage ligelig uddeling til ligestillede uddelingsformål
 Civilstyrelsen havde truffet afgørelse over for en familiefond om, at fondens to aktuelle uddelingsformål - udbetaling af årlige ydelser til efterkommere efter fondens stifter og støtte til almennyttige formål - skulle anses for indbyrdes ligestillet, og at der over tid skulle ske ligelig uddeling til de to formål.
 Sagen angik i første række, om Civilstyrelsens afgørelse skulle annulleres, fordi der ikke er hjemmel i fondsloven til at stille krav om, at der over tid skal uddeles ligeligt til ligestillede uddelingsformål. I anden række angik sagen om en fortolkning af fondens fundats fører til, at slægtsformålet og det almennyttige formål skal tilgodeses ligeligt.
 Højesteret fandt, at der ikke er hjemmel til at pålægge en fond, hvis fundats ikke regulerer spørgsmålet, over tid at foretage uddeling med lige store beløb til fondens forskellige formål. Højesteret udtalte, at der ikke - medmindre fundatsen bestemmer andet - må ske en ensidig begunstigelse af et eller flere af en fonds formål frem for andre. Der ligger heri, at der som udgangspunkt skal være en vis rimelig balance i uddelingerne til de forskellige uddelingsformål over en årrække. Fondsbestyrelsen skal således sagligt og loyalt tilgodese de formål, der er opregnet i fundatsen, og en eventuel uddeling af forskellige beløb til disse formål set over en årrække - uden at der er fastsat en prioritering eller en fordelingsnøgle i fundatsen - skal være rimelig og sagligt begrundet.
 Højesteret fandt, at det ikke på baggrund af fundatsens ordlyd eller sammenhængen i de enkelte bestemmelser kunne udledes, at slægtsformålet var fortrinsberettiget frem for det almennyttige formål. Højesteret bemærkede, at det er et grundlæggende fondsretligt princip, at stifter uigenkaldeligt har udskilt fondens midler fra sin egen formue, hvilket indebærer, at fondsstifters ønsker med fonden må komme til udtryk i forbindelse med affattelsen af fundatsen eller dokumenter, der knytter sig hertil. Det kunne således bl.a. ikke tillægges nogen betydning, at fondens uddelinger i alt væsentligt var gået til slægtsformålet i den periode, hvor fondsstifteren var formand for fondens bestyrelse.
 Højesteret annullerede herefter Civilstyrelsens afgørelse. Højesteret kom dermed til samme resultat som landsretten, men med en anden begrundelse.
 Østre Landsrets dom kan læses her
 Civilstyrelsen har ændret sin praksis i relation til håndhævelsen af fondslovens § 29 i overensstemmelse med dommen.
 Ved fremtidige stikprøvekontroller af fondsregnskaber vil styrelen anmode bestyrelserne om at indsende en fortegnelse over legatmodtagernes navne med angivelse af de enkelte legaters størrelse, hvis dette ikke i forvejen fremgår af regnskabet. Fortegnelsen skal opdeles, således det fremgår, hvilket af fondens eventuelle flere formål den enkelte uddeling hører under.
 I de tilfælde, hvor en fond får tilladelse til opløsning, vil styrelsen oplyse bestyrelsen om, at der i tilfælde af, at fonden har flere formål ikke må ske en ensidig begunstigelse af et eller flere formål frem for andre, medmindre vedtægten bestemmer andet. Styrelsen vil videre oplyse, at der heri ligger, at der som udgangspunkt skal være


text: en vis rimelig balance i uddelingerne til de forskellige uddelingsformål over en årrække. Fondsbestyrelsen skal således sagligt og loyalt tilgodese de formål, der er opregnet i vedtægten, og en eventuel uddeling af forskellige beløb til disse formål set over en årrække - uden at der er fastsat en prioritering eller en fordelingsnøgle i vedtægten - skal være rimelig og sagligt begrundet. Endelig vil styrelsen tilkendegive, at beslutningen om at uddele forskellige beløb til ligestillede formål bør tilføres referatet fra det bestyrelsesmøde, hvor beslutningen er truffet.


text:
Skat.dk: Omgørelse - lagt klart frem
 26 Mar 2012 13:48
 20 Mar 2012 13:47
 SKM2012.209.HR
 1. afd, 194-2009
 Sagen drejede sig om, hvorvidt betingelserne for omgørelse i skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1, nr. 2 og nr. 3 var opfyldt. Sagen havde sammenhæng med Højesterets dom af 9. januar 2006 - SKM2006.38.HR - hvor Højesteret fandt, at en postering på selskabernes mellemregningskonto ikke var udtryk for reelle overførsler, men derimod udtryk for, at det posterede beløb måtte anses som udloddet på posteringsdatoen den 30. september 1993, hvilket ifølge den dagældende bestemmelse i selskabsskattelovens § 13, stk. 1, nr. 2, udløste udlodningsbeskatning. De sagsøgende selskaber anmodede under denne sag om omgørelse af udlodningen pr. 30. september 1993.
 Højesteret fandt, at betingelserne i skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1, nr. 2, var opfyldt, men fandt derimod ikke, at betingelsen om, at dispositionen, der ønskes omgjort, skal være lagt klart frem for myndighederne, jf. skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1, nr. 3, var opfyldt.
 Højesteret anførte, at den disposition, der søges omgjort, fra begyndelsen af skal have været lagt klart frem for den skatteansættende myndighed, således at der for myndighederne ikke har været tvivl om dispositionens eksistens og indhold, jf. SKM2011.769.HR.
 Højesteret henviste til, at det af det udbyttemodtagende selskabs selvangivelse fremgik, at selskabet havde modtaget et skattefrit udbytte på 37 mio. kr. fra det udloddende selskab. Imidlertid fremgik udbyttet ikke klart af det udbyttemodtagende selskabs årsregnskab for samme periode, der var vedlagt selvangivelsen. Af det udbytteudloddende selskabs årsregnskab fremgår, at der blev foreslået et udbytte på 37 mio. kr. for regnskabsåret. Der fremgik ikke noget om, at udbyttet skulle være udbetalt i regnskabsåret. Udbytteerklæringen, udbytteattesten og revisorerklæringen fra det udloddende selskab efterlod ligeledes indtryk af, at udbytte først var udbetalt efter en generalforsamling, dvs. i det andet ejerår og dermed ikke i det første ejerår, hvor en udlodning ville være skattepligtig.
 Højesteret fandt derfor, at udlodningen ikke havde været lagt klart frem for skattemyndighederne.
 Den juridiske vejledning 2012-1 A.A.14.1.2
 Per Walsøe, Jon Stokholm, Jens Peter Christensen, Hanne Schmidt og Jan Schans Christensen.
 I tidligere instans er afsagt dom af Vestre Landsrets 5. afdeling den 7. juli 2009.
 Appellanterne, H1 Holding ApS og H2 Holding ApS, har gentaget deres påstand.
 Efter skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1, nr. 2, er det en betingelse for omgørelse, at dispositionen utvivlsomt skal have haft utilsigtede skattemæssige virkninger, der er væsentlige. Parterne er enige om, at de skattemæssige virkninger af, at udbyttet på 37 mio. kr. er skattepligtigt, er væsentlige. Uenigheden vedrørende denne bestemmelse angår således spørgsmålet om, hvorvidt dispositionen utvivlsomt har haft utilsigtede skattemæssige virkninger.
 Af de grunde, landsretten har anført, tiltræder Højesteret, at dispositionen den 30. september 1993 under de foreliggende omstændigheder utvivlsomt har haft den utilsigtede og væsentlige virkning, at udlodningen blev skattepligtig, og at betingelsen for omgørelse i skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1, nr. 2, derfor er opfyldt. Det bemærkes, at det var i H2 Holding ApS, at der blev truffet generalforsamlingsbeslutning den 22. december 1993.
 Spørgsmålet er herefter, om betingelsen i skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1,