text:
om ansøgninger, anmodninger, meddelelser og klager til offentlige myndigheder.
 Domstolene skal yde hjælp til dem, som ikke kan eller har svært ved at bruge domstolenes sagsportal. Hjælpen kan gives både telefonisk, ved digital kommunikation og ved personlig henvendelse i retten. Borgeren skal i retten have adgang til sagen på en computer og skal have mulighed for at få hjælp til at udfylde de nødvendige oplysninger og til at indlæse sine bilag på sagen. I Højesteret opstilles ikke computer og scanner til brugerne, men Højesteret vil fortsat vejlede de pågældende om anvendelse af sagsportalen.
 Det forventes, at alle professionelle repræsentanter og virksomheder vil være i stand til at anvende domstolenes sagsportal. Professionelle parter og aktører vil som udgangspunkt derfor ikke kunne fritages fra kravet om at anvende domstolenes sagsportal, medmindre de er hjemmehørende i udlandet, eller andre ganske særlige forhold gør sig gældende.
 En part, som har en partsrepræsentant, der er i stand til at behandle sagen digitalt, vil derfor ikke som udgangspunkt kunne fritages fra kravet om at anvende domstolenes sagsportal.
 Parter og andre, der er involveret i en retssag, som ikke ved rettens hjælp og vejledning vil kunne bringes i stand til at anvende domstolenes sagsportal, kan fritages fra pligten til at anvende sagsportalen. Det kan indgå i vurderingen af, om vedkommende kan fritages, om den pågældende kan lade sig repræsentere af nogen, som efter fuldmagt kan føre sagen for vedkommende. Det kan f.eks. være en professionel repræsentant eller et familiemedlem i henhold til reglerne herom i retsplejelovens § 260. Domstolene vejleder om muligheden for at lade sig repræsentere, men den pågældende kan ikke tilpligtes at lade sig repræsentere, ud over hvad retsplejelovens § 259, stk. 2, tilsiger.
 Retten skal foretage en vurdering af, om den pågældende vil være i stand til at anvende sagsportalen. Denne vurdering vil som regel skulle ske ud fra dennes egen beskrivelse af sit funktionsniveau. Der vil være situationer, hvor afgørelsen om fritagelse fra at anvende domstolenes sagsportal på baggrund af vurderingen af vedkommende kan træffes uden at høre denne eller uden at modtage anmodning fra pågældende om fritagelse, navnlig hvor vedkommende tidligere har været fritaget.
 Muligheden for at blive fritaget fra at anvende domstolenes sagsportal skal imødekomme borgere med særlige behov. Fritagelse fra at anvende sagsportalen skal ske, hvis en part mv. ikke kan forventes at være i stand til at føre sin sag på sagsportalen. Der kan for eksempel være tale om borgere med særlige handikap, såvel kognitiv som fysisk funktionsnedsættelse og demens. Særlige behov kan også foreligge hos borgere, der mangler digitale kompetencer, visse socialt udsatte borgere, borgere med psykiske lidelser, hjemløse, borgere med sprogvanskeligheder mv.
 Særlige forhold kan tillige foreligge, hvor den pågældende er afskåret fra adgang til en computer, eksempelvis på grund af fængsling eller institutionsanbringelse. Det vil derimod ikke være tilstrækkeligt, at vedkommende ikke har adgang til en computer på sin bopæl eller internetadgang. I sådanne tilfælde vil den pågældende normalt kunne få adgang til en computer i retten.
 Er en borger i forvejen undtaget fra kravet om


text:
digital post fra det offentlige, vil dette være en omstændighed, som kan være med til at sandsynliggøre, at borgeren ikke kan anvende domstolenes sagsportal. Det vil imidlertid fortsat være en konkret vurdering, om borgeren kan føre sin sag på sagsportalen, og betingelserne for fritagelse fra digital post er ikke sammenfaldende med vurderingen af, om borgeren kan føre sin sag digitalt.
 Det forhold, at en part optræder anstødeligt på domstolenes sagsportal, vil normalt ikke i sig selv kunne indebære, at parten fritages fra at anvende sagsportalen. Retten kan i stedet pålægge den pågældende at lade sagen føre ved en advokat efter retsplejelovens § 259, stk. 2. Denne bestemmelse blev ved lov nr. 737 af 25. juni 2014 om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love udvidet til de situationer, hvor det ikke er muligt at behandle sagen på en hensigtsmæssig måde, uden at parten har advokatbistand. Dette kriterium vil også fremover være dækkende.
 Brug af domstolenes sagsportal vil på nuværende tidspunkt forudsætte anvendelse af et personnummer og NemID. Forudsætningerne for at få udstedt NemID er, at borgeren er fyldt 15 år, at borgeren har et dansk personnummer, og at borgeren kan legitimere sig fyldestgørende. Hvis en borger ikke har mulighed for at få NemID, og vedkommende ikke kan eller bør lade sig repræsentere af en anden, bør vedkommende fritages fra at anvende sagsportalen. Hvis vedkommende derimod opfylder betingelserne for at få NemID, men bare aldrig har fået det, kan dette ikke i sig selv begrunde fritagelse. Retten skal i så fald vejlede borgeren om at anskaffe sig NemID.
 En beslutning efter denne bestemmelse har som udgangspunkt retsvirkning for behandlingen af hele sagen, men beslutningen kan omgøres efter retsplejelovens § 222, når omstændighederne taler for det, eksempelvis hvis beslutningen om ikke at anvende sagsportalen skyldes en hindring, som senere forsvinder. Afgørelsen har som udgangspunkt også retsvirkning under en eventuel appel, men kan også omgøres af appelinstansen, hvis der er grundlag for det. Omgøres beslutningen under appel, vil denne beslutning kun vedrøre sagens behandling ved appelinstansen.
 Omgør retten beslutningen, vil det indebære, at retten skal indlæse de pågældende dokumenter eller oplysninger, og at sagen herefter skal behandles på sagsportalen.
 En afgørelse om, at en part, skønsmand mv. kan fritages eller ikke kan fritages fra at anvende domstolenes sagsportal, skal efter forslaget undergives samme kærebegrænsning som afgørelser under hovedforhandlingens forberedelse efter retsplejelovens § 389 a, stk. 1.
 Beslutningen om at fritage eller ikke fritage den pågældende fra at anvende domstolenes sagsportal kan således ikke uden Procesbevillingsnævnets tilladelse indbringes for højere ret, jf. de generelle kærebegrænsninger, som blev indført ved lov nr. 737 af 25. juni 2014 om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love, og som med de fornødne tilpasninger finder anvendelse på de nævnte afgørelser. Det forudsættes således, at der udover en vurdering af afgørelsens karakter (dvs. dens betydning for sagens forløb eller for ansøgeren) navnlig foretages en vurdering af selve afgørelsen, herunder af resultatet. Vurderingen af betydningen for sagens forløb indebærer også en vurdering af det forløb, en sag må forventes at

type: other


text:
få, såfremt sagen endnu ikke er indgivet eller anlagt.
 Den foreslåede formulering af stk. 5 indebærer, at retten efter anmodning fra en af sagens parter eller af egen drift kan beslutte, at en konkret sag ikke skal anlægges eller behandles på domstolenes sagsportal. Denne del af bestemmelsen forudsættes anvendt i ganske ekstraordinære situationer, navnlig hvor hensynet til statens sikkerhed, eller til personers liv eller helbred tilsiger det, eller hvor domstolenes sagsportal i øvrigt ikke er egnet til at håndtere en bestemt situation.
 Forslaget indebærer endvidere, at retten undtagelsesvis kan bestemme, at et eller flere dokumenter ikke skal indlæses digitalt. Denne del af bestemmelsen forudsættes anvendt i de situationer, hvor domstolenes sagsportal ikke er egnet til at håndtere dokumenter af en bestemt type, f.eks. fordi de har et format, som ikke nemt lader sige overføre til sagsportalen. Denne del af bestemmelsen forudsættes endvidere anvendt, hvor arbejdet med at indscanne adskillige dokumenter, som ikke er tilgængelige i digital form, ikke står mål med gevinsten ved at kunne tilgå disse dokumenter digitalt, f.eks. i forbindelse med kære af sagsomkostningsafgørelser eller anmodninger om oprejsningsbevilling i sager, som ikke allerede behandles på sagsportalen. Sådanne beslutninger forventes navnlig at vedrøre den overgangsperiode, hvor ikke alle sager er overført til domstolenes sagsportal.
 Rettens beslutning om, at en sag ikke skal anlægges og behandles, eller et processkrift eller et andet dokument ikke skal fremsendes ved anvendelse af domstolenes sagsportal, har som udgangspunkt retsvirkning for hele sagens behandling ved domstolene, herunder også under en eventuel appel. Beslutningen kan, når omstændighederne tilsiger det, omgøres efter retsplejelovens § 222. Hvis beslutningen omgøres under appel, vil denne beslutning kun vedrøre sagens behandling ved appelinstansen.
 Hvis beslutningen omgøres, påhviler det den ret, som behandler sagen, at digitalisere sagen.
 Den foreslåede bestemmelse i stk. 6 giver retspræsidenten mulighed for at beslutte, at alle eller visse af embedets sager i en begrænset periode ikke skal behandles på domstolenes sagsportal. Bestemmelsen vedrører den situation, hvor embedets sager eller visse af disse som følge af helt særlige tekniske vanskeligheder, eksempelvis systemnedbrud, ikke kan behandles på domstolenes sagsportal.
 Retspræsidentens beslutning har alene retsvirkning for den pågældende ret.
 Når forhindringen for at behandle sagerne på sagsportalen ikke længere består, skal sagerne atter behandles på sagsportalen. Det påhviler da retten at digitalisere sagen.
 Forslaget til formulering af stk. 7 indebærer, at rettens beslutning efter stk. 5 om, at en sag ikke skal anlægges eller behandles på domstolenes sagsportal, eller at et eller flere dokumenter ikke skal indleveres på domstolenes sagsportal, samt retspræsidentens beslutning efter stk. 6 om, at embedets sager eller visse af disse i en begrænset periode ikke skal behandles på domstolenes sagsportal, ikke kan kæres. De omhandlede beslutninger forventes navnlig truffet i ganske særlige situationer, hvor det af uforudsete omstændigheder ikke praktisk kan lade sig gøre at behandle sagerne på sagsportalen.
 Forslaget til stk. 8 indeholder en bemyndigelsesbestemmelse, hvorefter justitsministeren kan fastsætte regler om, at betalingspåkrav, jf. kapitel 44 a, kære af afgørelser, som træffes af Tinglysningsretten og fogedretten, og kære af afgørelser, som træffes af skifteretten i


text:
andre sager end de, der efter dødsboskiftelovens § 98, ægtefælleskiftelovens § 2, stk. 4, og konkurslovens § 243 behandles efter den borgerlige retspleje, skal indleveres og behandles på domstolenes sagsportal, jf. stk. 1. Justitsministeren kan fastsætte regler samlet eller enkeltvis for disse områder.
 Bemyndigelsen forudsættes anvendt, når det tekniske og praktiske grundlag for at inddrage disse sager på domstolenes sagsportal er til stede.
 Bemyndigelsesbestemmelsen i forslaget til stk. 9 giver Domstolsstyrelsen bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om anvendelsen af domstolenes sagsportal. Bemyndigelsesbestemmelsen skal ses i sammenhæng med den bemyndigelse, som foreslås indført med forslagets § 1, nr. 15, 18, 27, 30 og 42, hvorefter Domstolsstyrelsen vil udstede en bekendtgørelse, hvori der fastsættes nærmere regler, som skal fastlægge sagsportalens anvendelse, herunder særligt i forhold til hvordan de oplysninger, som en part efter retsplejeloven skal indlevere, skal udfyldes på sagsportalen, og hvilke formater og standarder indleverede dokumenter og beviser kan have. Domstolsstyrelsen kan endvidere nærmere regulere, hvordan dokumenter og beviser, som ikke kan behandles på sagsportalen, skal indleveres og behandles.
 Til nr. 6 (§ 148 b, stk. 1 og 2)
 Det foreslås i stk. 1, at når en part mv. er fritaget fra at anvende domstolenes sagsportal, skal denne i stedet indlevere et processkrift til retten på papir, på e-mail eller på anden måde med de oplysninger, som retten skal have. Et sådant processkrift, herunder stævning og svarskrift, vil have samme indhold og form som de processkrifter, retten hidtil har modtaget, jf. dog retsplejelovens § 148 b, stk. 5, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 7, hvorefter der for parter, der er fritaget fra at anvende sagsportalen, kan indføres blankettvang.
 Processkrifter, som indleveres efter denne bestemmelse, skal leve op til de krav, som retsplejeloven stiller til stævning, svarskrift og andre processkrifter. Hvis parten ikke forsyner retten med de oplysninger, som parten har pligt til at forsyne retten med, vil de udeblivelses- og præklusionsvirkninger, som gælder efter de almindelige regler i retsplejeloven, derfor fortsat kunne indtræde.
 Parten mv. skal ligeledes indlevere sine bilag til retten på papir, e-mail eller tilsvarende måde, som retten har mulighed for at modtage.
 Når en part mv. efter forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 4, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5, er fritaget for at anvende domstolenes sagsportal, vil sagen alligevel findes på sagsportalen, hvor modparten og retten kan tilgå sagen. Det påhviler i så fald retten at gøre processkrifter og øvrige dokumenter tilgængelige på sagsportalen. Retten skal derfor indføre de oplysninger, som vedkommende har givet i sit processkrift, på sagsportalen og indlæse partens processkrifter og øvrige dokumenter.
 Forslaget til stk. 2 indebærer, at retten skal sikre, at den, som er fritaget for at anvende domstolenes sagsportal, modtager processkrifter, bilag og øvrig relevant korrespondance og meddelelser fra retten i papirform. Retten har derfor som udgangspunkt pligt til at sende sådanne meddelelser, processkrifter og dokumenter til den pågældende.
 Retten skal dog kunne pålægge parter at sende deres processkrifter og dokumenter i papirform til den, der er fritaget fra at anvende sagsportalen. Manglende efterkommelse af


text:
rettens pålæg kan have den konsekvens, at den pågældende pålægges at lade sagen føre ved advokat, jf. retsplejelovens § 259, stk. 2.
 Bestemmelsen er ikke til hinder for, at retten anvender e-mail til fremsendelse til den, som måtte være fritaget for at anvende domstolenes sagsportal i overensstemmelse med lovforslagets § 1, nr. 9.
 Til nr. 7 (§ 148 b, stk. 4 og 5)
 Det følger af den foreslåede formulering af stk. 4, at sagens deltagere i de borgerlige sager, der ikke føres på domstolenes sagsportal, skal indlevere processkrifter og andre dokumenter til retten på papir, e-mail eller tilsvarende, og at retten skal sende kopi til modparten. Retten har også i forhold til disse sager mulighed for at pålægge vedkommende at sende kopi af egne processkrifter og dokumenter til andre.
 Denne bestemmelse omfatter både de borgerlige retssager, som efter forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 3, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5, ikke skal anlægges eller behandles på sagsportalen, og de sager eller dokumenter, som efter forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 5 og 6, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5, konkret besluttes undtaget fra sagsportalen. Bestemmelsen omfatter også de sager, som efter lovens ikrafttræden fortsat i en overgangsperiode anlægges og behandles på papir, indtil det nye digitale sagsbehandlingssystem anvendes ved alle landets domstole.
 Det følger af forslaget til stk. 5, at Domstolsstyrelsen bemyndiges til ved bekendtgørelse at bestemme, at et processkrift, som indleveres af en part mv., der er fritaget for at anvende domstolenes sagsportal, skal være udfærdiget på en særlig blanket. Det vil i det væsentlige være selvmødere, som fremover vil indlevere et sådant processkrift, der ikke kan forventes at have de nødvendige forudsætninger for at anvende sagsportalen. Det vil være en hjælp for disse, at de ved brug af en formular hjælpes til at udfylde de relevante oplysninger. Det vil også være en lettelse for rettens behandling af disse oplysninger, at de kan findes i bestemte felter i en blanket. Det forudsættes, at parten vil have mulighed for at vedlægge et bilag med yderligere sagsfremstilling og anbringender, når det er relevant. Domstolsstyrelsen kan endvidere nærmere regulere udformningen af en sådan blanket.
 Bemyndigelsen svarer i det væsentlige til den bemyndigelse, som Domstolsstyrelsen i medfør af den gældende formulering af retsplejelovens § 348, stk. 5, og § 351, stk. 6, har til at fastsætte regler om, at der skal anvendes særlige blanketter som forside på en stævning og et svarskrift.
 Til nr. 8 (§ 153, stk. 1 og 2)
 Den foreslåede bestemmelse i stk. 1 ophæver kravet om forkyndelse af processuelle meddelelser i de borgerlige sager, der behandles på domstolenes sagsportal. Dog fastholdes kravet om forkyndelse af stævning og ankestævning.
 Når en sag føres på domstolenes sagsportal, vil brugere få underretning om processkridt over sagsportalen, herunder om frister og berammelser. Alt, hvad der er foregået på sagsportalen, vil være synligt for brugeren, som tilgår sagsportalen. Herudover kan en bruger vælge, hvordan denne ønsker at modtage underretning om, hvad der er sket i sagen. Brugeren


text:
kan indsætte den e-mailadresse, som brugeren selv måtte foretrække. Hvis brugeren ikke selv indsætter en anden e-mailadresse, vil beskeder på sagsportalen altid blive meddelt til brugerens e-boks. Parten kan fravælge at modtage underretning om visse handlinger, men kan ikke fravælge at modtage underretning om processkridt, som kan indebære udeblivelsesvirkning eller præklusionsvirkning, herunder fastsatte frister og berammelser.
 Når parten, efter at have fået forkyndt stævning, er bekendt med, at der verserer en sag mod parten på domstolenes sagsportal, vil en underretning af parten på sagsportalen være tilstrækkelig til, at parten kan varetage sine interesser under sagen.
 Det følger af den foreslåede bestemmelse i stk. 2, at alle processuelle meddelelser skal forkyndes for den, der er fritaget for at anvende domstolenes sagsportal, og i de sager, der ikke behandles på domstolenes sagsportal, medmindre andet er bestemt ved lov. Der tiltænkes således ikke nogen ændring af den nuværende retstilstand.
 Til nr. 9 (§ 154 a, stk. 1, nr. 1 og 2)
 Domstolene kommunikerer allerede nu i en vis udstrækning digitalt med brugerne, og henvendelser til domstolene sker ofte digitalt. Med virkning pr. 1. januar 2015 er retsplejelovens § 148 b trådt i kraft, hvormed underskriftskravet er ophævet.
 Det foreslås på den baggrund i forslaget til § 154 a, stk. 1, nr. 1, at retten kan kommunikere digitalt i de sager, der føres på domstolenes sagsportal, jf. dog forslaget til retsplejelovens § 148 b, stk. 2, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 6.
 Meddelelser fra retten til en bruger vil i de sager, der behandles på domstolenes sagsportal, forventes hovedsagligt at foregå på sagsportalen, men retten vil også have mulighed for at sende meddelelser direkte til vedkommendes e-boks eller til en anden e-mailadresse eller pr. sms, når det er hensigtsmæssigt, særligt i situationer hvor modtageren foretrækker det. Det er en forudsætning, at denne selv har oplyst denne adresse til retten, f.eks. på sagsportalen.
 Retten er forpligtet til at overholde persondatalovgivningen. Hvis retten sender digital kommunikation til en anden digital adresse end e-boks, er det en forudsætning, at kommunikationen ikke indeholder persondata, som er beskyttet efter persondatalovgivningen, medmindre der anvendes en sikker e-mailadresse.
 Efter forslaget til § 154 a, stk. 1, nr. 2, foreslås det, at domstolene får mulighed for i alle sager at kommunikere digitalt med såvel fysiske personer som juridiske enheder, som ikke er fritaget fra Offentlig Digital Post, jf. § 5 i lov nr. 528 af 11. juni 2012 om Offentlig Digital Post. Kommunikationen skal i så fald ske via e-boks eller anden digital postløsning, som fastsættes i medfør af lov om Offentlig Digital Post.
 Lov nr. 528 af 11. juni 2012 om Offentlig Digital Post, som for så vidt angår juridiske enheder trådte i kraft den 1. november 2013, og for så vidt angår fysiske personer den 1. november 2014, omfatter ikke kommunikation fra domstolene. Domstolene har derfor hidtil ikke haft adgang til at sende meddelelser til borgere eller virksomheder via e-boks, medmindre den pågældende forudgående har samtykket i at modtage meddelelser på denne måde. Adgangen til at sende meddelelser


text:
til e-boks vil give parten mulighed for hurtigt og direkte at modtage rettens dom eller retsbog uden at skulle afvente at modtage den med almindelig post, og den vil lette rettens sagsbehandling i forbindelse med forsendelsen. Modtageren vil få hurtigere adgang til meddelelser fra retten, ligesom retten i visse tilfælde kan forvente hurtigere svar på meddelelser, som er sendt, navnlig når modtageren er en virksomhed eller professionel partsrepræsentant.
 Bestemmelsen giver også mulighed for, at retten i straffesager kan sende tilsigelser til retsmøder i bødesager til e-boks, jf. retsplejelovens § 896, stk. 4.
 Digital post kan imidlertid ikke træde i stedet for forkyndelse, og de retsvirkninger, som er betinget af forkyndelse, vil fortsat være betinget heraf, jf. dog forslaget til retsplejelovens § 153, stk. 1 og 2, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 8.
 Det er teknisk muligt for domstolene at registrere, om borgeren eller virksomheden er fritaget fra Offentlig Digital Post, og det vil derfor også være muligt for domstolene kun at sende meddelelser til dem, som ikke er fritaget.
 Der kan opstå situationer, hvor en part mv. ikke kan anvende domstolenes sagsportal, men godt kan modtage digital post. Retten vil i så fald også kunne kommunikere digitalt med vedkommende til den pågældendes e-boks, den digitale adresse, som vedkommende selv har skrevet til retten fra, eller på den e-mailadresse, som vedkommende på anden måde har angivet at kunne modtage beskeder på.
 En part, som er fritaget for at anvende sagsportalen, og som ikke har e-boks eller oplyst en anden e-mailadresse, kan ikke modtage digital besked, og retten skal i disse situationer derfor sende meddelelser med almindelig post.
 Til nr. 10 (§ 197, stk. 1, 1. og 2. pkt)
 Efter forslaget konsekvensændres retsplejelovens § 197, stk. 1, 1. pkt., som følge af, at den part, der har begæret syn og skøn i de sager, som behandles på domstolenes sagsportal, fremover skal indlevere sine spørgsmål på portalen. Herefter kan modparten tilgå spørgsmålene på portalen. Spørgsmålene skal derfor ikke længere sendes til modparten.
 Det foreslås endvidere, at retsplejelovens § 197, stk. 1, 2. pkt., konsekvensændres, således at pligten til at sende eventuelle bemærkninger og supplerende spørgsmål til modparten ophæves. Modparten skal således fremover indlæse sine eventuelle bemærkninger og supplerende spørgsmål på sagsportalen. Spørgsmål mv. skal derfor ikke længere sendes til modparten.
 I de tilfælde, hvor en part mv. er fritaget fra at anvende domstolenes sagsportal, foreslås det, at retten indleverer partens spørgsmål til portalen og sender modpartens eventuelle bemærkninger og spørgsmål til den, der er fritaget for at anvende portalen. Retten kan i overensstemmelse med forslaget til retsplejelovens § 148 b, stk. 2, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 6, pålægge en part at sende sine dokumenter, herunder spørgsmål til skønsmanden, til den, som er fritaget for at anvende portalen, med almindelig post.
 Skønsmanden vil på tilsvarende vis tilgå sagen på sagsportalen. Retten vil derfor fremover kunne give adgang til, at skønsmanden kan tilgå bl.a. anmodningen om syn og skøn samt skønstemaet på sagsportalen, hvor skønsmanden også skal indlevere sit overslag


text:
over vederlag og tidspunkt for skønserklæringen. Det forudsættes fastsat ved bekendtgørelse, at skønsmanden skal indlevere sin skønserklæring mv. på sagsportalen, jf. retsplejelovens § 204, stk. 3.
 Der kan være tilfælde, hvor en skønsmand ikke kan tilgå sagen på domstolenes sagsportal, for eksempel udenlandske skønsmænd eller skønsmænd, som af andre grunde undtagelsesvis opfylder betingelserne for at blive fritaget for kravet om digitalisering efter forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 4, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5. I sådanne tilfælde foreslås det, at retten tilsender skønsmanden de relevante dokumenter eller pålægger rekvirenten at gøre dette i overensstemmelse med forslaget til retsplejelovens § 148 b, stk. 2, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 6.
 Til nr. 11 (§ 219, stk. 6)
 Efter den foreslåede bestemmelse skal retten ikke længere sende parterne udskrift af domme eller kendelser. Domme og kendelser vil i stedet blive gjort tilgængelige på domstolenes sagsportal. Det er i forslaget til § 1, nr. 6, reguleret, hvordan retten skal forholde sig i forhold til sager, som ikke behandles på domstolenes sagsportal, og over for den, der er fritaget for at anvende sagsportalen.
 Til nr. 12 (§ 255 a, stk. 1)
 Efter forslaget ændres bestemmelsen, så en part har krav på at få adgang til sagens dokumenter på sagsportalen. Det er i lovforslagets § 1, nr. 6, reguleret, hvordan retten skal forhol?de sig over for den, der er fritaget for at anvende sagsportalen.
 Til nr. 13 (§ 348, stk. 2, nr. 3)
 Den foreslåede ændring betyder, at der stilles yderligere krav til de oplysninger, som sagsøgeren skal give i forbindelse med indlevering af en stævning.
 Sagsøgeren skal udfylde oplysning om sagens værdi, som danner grundlag for beregning af retsafgiftens størrelse. I sager, der anlægges på domstolenes sagsportal, vil beregningen af retsafgift således kunne ske automatisk ud fra de udfyldte oplysninger. Der er ikke tilsigtet nogen ændring i, hvordan sagens værdi opgøres.
 Det vil være en forudsætning for sagens anlæg, at sagsøgeren vælger, hvilken sagstype der er tale om. Valget træffes i de sager, som anlægges på domstolenes sagsportal, ud fra en liste over tilgængelige sagstyper, eksempelvis almindelig civil sag, boligretssag, forældreansvarssag mv. Valget af sagstype er bestemmende for de muligheder, sagsøgeren i øvrigt vil blive præsenteret for i forbindelse med sagens anlæg, og for beregning af retsafgift og vejledning.
 Det foreslås, at sagsøgeren fremover i alle sager, der anlægges efter retsplejelovens § 348, udarbejder en kort beskrivelse af sagen. Beskrivelsen vil i de sager, hvor der ikke forventes indsigelse, i det væsentlige svare til den korte fremstilling af de faktiske og retlige omstændigheder, hvorpå påstanden støttes, og som sagsøgeren i dag anvender, og beskrivelsen træder i disse sager i stedet for denne korte fremstilling. I andre retssager vil kravet om en kortfattet fremstilling af sagen være nyt og tjene til at give en nem indføring i, hvad sagen drejer sig om. I disse sager vil den korte beskrivelse af sagen imidlertid svare til den kortfattede præsentation af sagen, som parterne ofte giver retten i deres processkrifter.
 Den korte


text:
beskrivelse af sagen vil både lette rettens umiddelbare tilgang til den digitale sag og kan blive genanvendt og indflettet i rettens produkter, f.eks. i forbindelse med udeblivelsesdom, erkendelsesdom, proceduredom og retslister. Den korte beskrivelse af sagen vil også blive anvendt i forbindelse med overførelse af domme til domsdatabasen.
 Sagens parter vil fremover i rettens sagsbehandlingssystem være entydigt identificeret på baggrund af deres person- eller CVR-nummer, hvis de har et sådant. Det er også en forudsætning for anvendelse af sagsportalen, at brugeren har NemID (eller en tilsvarende løsning), som er knyttet til et person- eller CVR-nummer. Udlændinge og andre, som ikke har et sådant nummer, vil normalt ikke kunne anvende sagsportalen. I den situation, hvor en udlænding er repræsenteret af en person eller f.eks. et inkassoselskab med et person- eller CVR-nummer, skal sagen behandles på sagsportalen.
 Indtastede oplysninger om et personnummer skal behandles fortroligt og vil kun være tilgængelige for retten og ikke for sagens andre deltagere.
 Til nr. 14 (§ 348, stk. 3, 2. pkt., og stk. 4, 1. og 2. pkt.)
 Efter forslaget ophæves § 348, stk. 3, 2. pkt., idet kravet om en kort fremstilling af de faktiske og retlige omstændigheder, hvorpå påstanden støttes, er indeholdt i det krav om en kort beskrivelse af sagen, som indgår i den foreslåede formulering af retsplejelovens § 348, stk. 2, nr. 3, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 13.
 Efter forslaget konsekvensændres § 348, stk. 4, 1. pkt., såle?des, at ordene ”kopier af denne” udgår, idet stævningen fremover skal indleveres på domstolenes sagsportal, ligesom sagsøgeren skal indlæse sine bilag som digitale kopier på domstolenes sagsportal. Den sagsøger, som er fritaget for at anvende domstolenes sagsportal, vil tilsvarende kun skulle indlevere et eksemplar af sin stævning og et eksemplar af de dokumenter, som sagsøgeren påberåber sig. Den indleverede stævning og de indleverede bilag vil herefter blive indscannet af retten, som gør dem tilgængelige for sagsøgte på sagsportalen. Er modparten også fritaget for at anvende sagsportalen, sender retten dokumenterne med almindelig post til modparten.
 Til nr. 15 (§ 348, stk. 5)
 Det foreslås, at der gives Domstolsstyrelsen en bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om proceduren for sagens anlæggelse og indlevering af kopier af dokumenter.
 En række af de oplysninger, som parten skal udfylde, skal indføres i bestemte felter og på en bestemt måde. I visse situationer skal parterne indføre oplysninger på baggrund af en række på forhånd definerede valgmuligheder. I andre situationer skal parterne anføre en flerhed af oplysninger. Dette gælder eksempelvis, når parten indlæser dokumenter, som skal forsynes med oplysninger om dokumenttype, dokumentdato og titel. Det er ikke hensigtsmæssigt i loven at detailregulere, hvordan data skal indføres på sagsportalen, og lovforslaget indeholder derfor bemyndigelse til, at Domstolsstyrelsen kan fastsætte nærmere regler herom.
 Brugen af sagsportalen stiller endvidere en række tekniske krav til de data, som brugerne ønsker at indføre, herunder at data skal være i et bestemt format og højst af en bestemt størrelse. Det forudsættes, at sagsportalen vil understøtte de mest almindelige tekstbehandlingsprogrammer og kan omdanne dokumenter i overensstemmelse


text:
med retningslinjer fra Digitaliseringsstyrelsen. Der kan imidlertid være begrænsninger i forhold til særlige former for filer eller formater, ligesom der kan være begrænsninger i, hvor store filer det vil være muligt at håndtere.
 Efter forslaget gives Domstolsstyrelsen derfor bemyndigelse i § 348, stk. 5, til nærmere at regulere, hvordan oplysningerne skal udfyldes på domstolenes sagsportal, og til at stille tekniske krav til de data, som skal indleveres på domstolenes sagsportal. Bemyndigelsesbestemmelsen skal ses i sammenhæng med den bemyndigelse, der foreslås indført i forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 9, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5, og lovforslagets § 1, nr. 18, 27, 30 og 42. Der henvises til bemærkningerne til § 1, nr. 5.
 Der indføres endvidere bemyndigelse til, at Domstolsstyrelsen kan fastsætte regler om, at parterne skal anføre ændrin?ger af påstande og andre sagsoplysninger på domstolenes sagsportal. Det er tanken, at Domstolsstyrelsen udnytter denne bemyndigelse til at fastsætte regler om, at en part ikke gyldigt kan ændre sin påstand ved kun at anføre denne i sit processkrift. Parten skal i stedet i forbindelse med indlevering af sit processkrift ændre påstanden i det felt på domstolenes sagsportal, hvor påstanden skal udfyldes. Når parten gemmer den ændrede påstand, vil modparten og retten automatisk modtage meddelelse om, at parten har ændret sin påstand. Ved at indføre en pligt til, at parterne både skal udfylde deres oprindelige påstande og ændringer af påstandene på domstolenes sagsportal, sikres det, at de påstande, som er indtastet på sagsportalen, altid vil være de retvisende, og at disse påstande kan overføres uændret til udeblivelsesdomme, erkendelsesdomme og proceduredomme. Ved uoverensstemmelse mellem en påstand, som er indtastet på domstolenes sagsportal, og en påstand, som er anført i et processkrift, vil det derfor være påstanden på sagsportalen, som gælder.
 Bestemmelsen i 4. pkt. om rettens vejledningspligt er i forslaget konsekvensændret, således at retten skal vejlede om, hvordan en sag anlægges, navnlig for så vidt angår anvendelse af domstolenes sagsportal.
 Det foreslås, at borgerne ligesom i dag kan henvende sig og få hjælp og vejledning hos domstolene. Borgerne skal kunne ringe eller møde op i åbningstiden for at få hjælp og vejledning til korrekt udfyldelse og anvendelse af domstolenes sagsportal.
 I forhold til rettens vejledningspligt er der i øvrigt tale om en videreførelse af gældende ret.
 Det er forudsat, at retten ikke forud for et sagsanlæg yder materiel retshjælp i form af rådgivning om retsstillingen, men i givet fald vejleder mundtligt om de foreliggende retshjælpsmuligheder i øvrigt. Retten kan i den forbindelse også vejlede om de grundlæggende betingelser for retshjælpsforsikringsdækning og om, at parten bør kontakte sit retshjælpsforsikringsselskab for at få afklaret, om der kan ydes dækning i den konkrete sag.
 Der henvises til afsnit 4.2.1 i lovforslagets almindelige bemærkninger.
 Til nr. 16 (§ 349, stk. 1, 1. og 2. pkt.)
 Bestemmelsen konsekvensændres som følge af, at retsplejelovens § 348, stk. 3, 2. pkt., efter forslaget til § 1, nr. 14, ophæves.
 Det foreslås, at når en sag, som efter forslagets § 1, nr. 5, skal anlægges på domstolenes


text:
sagsportal, ikke anlægges på sagsportalen, afviser retten sagen, jf. dog forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 4-6, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5. Retten har imidlertid efter retsplejelovens § 349, stk. 2, mulighed for at indrømme sagsøgeren en frist til at anlægge sagen på sagsportalen. Hvis sagsøgeren inden denne frist, som normalt vil være 14 dage, anlægger sagen på domstolenes sagsportal, vil sagen i alle henseender, herunder i relation til forældelse, rente og søgmålsfrist, skulle anses som anlagt på det tidspunkt, hvor retten modtog den oprindelige stævning. Hvis den oprindelige stævning derimod ikke inden fristens udløb efterfølges af et søgsmål på sagsportalen, vil sagen blive afvist.
 Muligheden for at give en sagsøger frist til at anlægge sagen forudsættes anvendt over for de borgere, som er selvmødere, og som kan have vanskeligt ved at anvende domstolenes sagsportal eller ved at gennemskue reglerne for at anlægge sag. Ved at give sådanne borgere en frist til at anlægge sagen på sagsportalen, undgås det, at de lider retstab på grund af forældelses- eller søgsmålsfrister, som måtte indtræde mellem det tidspunkt, hvor retten modtog den oprindelige stævning, og det tidspunkt, hvor sagen efterfølgende anlægges på sagsportalen.
 Hvis den pågældende sagsøger samtidig med stævningen har indleveret en ansøgning om fritagelse fra at anvende domstolenes sagsportal, bør retten først behandle fritagelsesansøgningen. Hvis fritagelsesansøgningen imødekommes, vil det påhvile retten at oprette sagen og digitalisere sagsøgerens stævning, bilag og øvrige dokumenter, jf. § 148 b, stk. 1, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 6. Hvis en fritagelsesansøgning fra en borger derimod ikke imødekommes, bør retten herefter give borgeren frist til at anlægge sagen på domstolenes sagsportal.
 Hvis den pågældende sagsøger ikke samtidig med stævningen har indleveret en ansøgning om fritagelse, skal retten i forbindelse med fastsættelse af frist for at anlægge sag på sagsportalen vejlede den pågældende om muligheden for at søge om fritagelse. Såfremt retten modtager en ansøgning om fritagelse, inden fristen for at anlægge sagen på sagsportalen udløber, bør retten forlænge denne frist, således at den pågældende stadig har tid til at anlægge sagen, selv om retten måtte afslå anmodningen om fritagelse.
 Indleverer en virksomhed eller en sagsøger, som er repræsenteret af en professionel partsrepræsentant, en stævning uden om domstolenes sagsportal, bør dette normalt ikke føre til, at retten giver frist til at anlægge sagen på sagsportalen. Retten bør i stedet med det samme afvise sagen, medmindre den pågældende sagsøger eller partsrepræsentant af ganske særlige grunde er fritaget fra at anvende sagsportalen, f.eks. hvis der er tale om en udenlandsk sagsøger. Såvel virksomheder som professionelle partsrepræsentanter bør være bekendt med forældelse og søgsmålsfrister såvel som pligten til at anvende domstolenes sagsportal.
 Muligheden for at give en sagsøger frist til at anlægge sagen på domstolenes sagsportal kan dog også anvendes, hvis en sagsøger på grund af særlige tekniske vanskeligheder, som ikke kan tilskrives den pågældende, er afskåret fra at anlægge sagen på sagsportalen. Der tænkes herved navnlig på den situation, hvor sagsanlæg ikke kan gennemføres som følge af midlertidige tekniske vanskeligheder på domstolenes sagsportal


text:
eller ved det fællesoffentlige log-in. Hvis der er tale om mere vedvarende tekniske vanskeligheder, kan retten i stedet beslutte, at sagen ikke skal behandles på sagsportalen.
 Bestemmelsen finder ikke anvendelse på anke af sager, som ikke behandles på domstolenes sagsportal. For så vidt angår anke af disse sager henvises til forslaget til retsplejelovens § 148 b, stk. 1 og 4, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 6 og 7.
 Rettens beslutning om at indrømme eller ikke indrømme en sagsøger, som anlægger en sag uden om domstolenes sagsportal, en frist til at anlægge sagen på sagsportalen, kan ikke uden Procesbevillingsnævnets tilladelse indbringes for højere ret, jf. retsplejelovens § 389 a, stk. 1.
 Til nr. 17 (§ 351, stk. 2)
 Den foreslåede ændring betyder, at sagsøgte fremover skal udfylde oplysninger om værdien af sine eventuelle modkrav i forbindelse med indlevering af et svarskrift.
 Der henvises i øvrigt til bemærkningerne til § 1, nr. 13.
 Til nr. 18 (§ 351, stk. 5, 2. og 3. pkt., og stk. 6, 1. og 2. pkt.)
 Det følger af retsplejelovens § 351, stk. 5, at sagsøgte med svarskriftet skal indlevere kopier af de dokumenter, som sagsøgte vil påberåbe sig, for så vidt de er i sagsøgtes besiddelse. Domstolsstyrelsen kan fastsætte regler om kopier. Samtidig med indleveringen til retten skal sagsøgte sende en kopi af svarskriftet og dokumenterne til sagsøger. Efter stk. 6, 1. pkt., kan Domstolsstyrelsen fastsætte regler om, at der skal anvendes særlige blanketter som forside på et svarskrift.
 Efter forslaget ophæves § 351, stk. 5, 3. pkt., som konsekvens af, at den sagsøgte skal indlæse sit svarskrift på domstolenes sagsportal, og at sagsøgte derfor ikke længere skal sende en kopi af svarskriftet til sagsøgeren. Det er i lovforslagets § 1, nr. 6, reguleret, hvad der gælder i forhold til en sagsøgt, der ikke har pligt til at anvende sagsportalen.
 Bemyndigelserne efter § 351, stk. 5, 2. pkt., og stk. 6, 1. pkt., foreslås ophævet og erstattet af en samlet bemyndigelse til, at Domstolsstyrelsen kan fastsætte nærmere regler om proceduren for indlevering af svarskrift og indlevering af kopier af dokumenter. Denne bemyndigelse svarer til den, der fremgår af den foreslåede formulering af retsplejelovens § 348, stk. 5, 1. pkt., som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 15, og der henvises til bemærkningerne til denne bestemmelse og til bemærkninger til forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 9, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5.
 Til nr. 19 (§ 351, stk. 6, 3. pkt.)
 Bestemmelsen om rettens vejledningspligt er i lovforslaget konsekvensændret, således at retten fremover skal vejlede om at indlevere svarskrift og kopier af dokumenter frem for som nu at vejlede om udfyldning af blanketter.
 Der henvises i øvrigt til bemærkningerne til lovforslagets § 1, nr. 15.
 Til nr. 20 (§ 353, stk. 3, 1. pkt.)
 Bestemmelsen konsekvensændres som følge af, at dokumenter, som agtes påberåbt under sagen, fremover skal indleveres på domstolenes sagsportal. Dokumenterne skal derfor ikke længere sendes til modparten i original eller kopi.
 Til nr. 21 (§ 355, stk. 2,


text:
3. pkt., og § 357, stk. 1, 3. pkt., og stk. 2, 2. pkt.)
 Der foreslås en række konsekvensændringer som følge af, at processkrift, påstandsdokument og sammenfattende processkrift efter forslaget fremover skal indleveres på domstolenes sagsportal. Dokumenterne skal derfor ikke længere sendes til modparten i kopi.
 Til nr. 22 (§ 357, stk. 3)
 Den nuværende forpligtelse til at sende retten kopier af egne processkrifter og bilag vil fremover være uden praktisk relevans. Bestemmelsen foreslås derfor ændret således, at parterne fremover i alle sager, der behandles med flere dommere eller under medvirken af sagkyndige, skal samle deres bilag i en ekstrakt, som skal sendes til retten i digitalt format på domstolenes sagsportal. Denne forpligtelse til at udarbejde en ekstrakt svarer til, hvad parterne gør i dag. Forpligtelsen til at sende ekstrakten til retten påhviler fremover sagsøgeren. Dette svarer til, at pligten til at sende ekstrakten i ankesager efter retsplejelovens § 385, stk. 1, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 33, påhviler appellanten.
 Forslagets stk. 3, 2. pkt., viderefører den adgang, der efter den gældende retsplejelovs § 357, stk. 4, 1. pkt., består, hvorefter det også i sager, der behandles af én dommer, kan bestemmes, at parterne skal udarbejde en ekstrakt.
 Ekstrakterne er et vigtigt arbejdsredskab for retterne, hvor parterne har mulighed for at fremhæve de dele af sagens dokumenter, som efter parternes opfattelse er af særlig betydning for sagen. Ekstrakten er derfor vigtig for rettens mulighed for at få overblik over sagen og for at kunne forberede sig bedst muligt inden hovedforhandlingen, og ekstrakten udgør under hovedforhandlingen en fælles referenceramme for parternes gennemgang af sagen. Dette behov vil fortsat bestå, uagtet at det i domstolenes sagsbehandlingssystem vil være muligt at få overblik over sagen ved at filtrere og sortere i de indlæste dokumenter. Det forventes derfor, at eks?trakten vedbliver med at være et helt centralt arbejdsredskab for retten og parterne. Det forventes dog ikke, at der i flere sager end i dag vil være behov for at bede om en ekstrakt.
 Det forventes endvidere, at det vil lette parternes arbejde med at udfærdige ekstrakt, at processkrifter og andre dokumenter er digitalt tilgængelige på domstolenes sagsportal.
 Til nr. 23 (§ 357, stk. 4, 1. pkt., og stk. 5)
 Det foreslås at flytte bestemmelsen i retsplejelovens § 357 om udfærdigelse af ekstrakter fra stk. 4 til stk. 3, jf. også lovforslagets § 1, nr. 22, hvortil der henvises.
 Landsretspræsidenternes og præsidenten for Sø- og Handelsrettens adgang til at fastsætte regler om udformning af ekstrakter foreslås således bibeholdt. De nuværende fastsatte regler forudsættes videreført med de eventuelle ændringer, som er en følge af sagernes behandling i digitalt format.
 Det påhviler i dag parterne at udarbejde ekstrakter i papirudgave, og det kan erfaringsmæssigt være vanskeligt at tilgå komplicerede og ofte omfangsrige sager på en computerskærm, hvor der heller ikke vil være samme mulighed for at gøre notater i dokumenterne. De sager, hvor der i dag udarbejdes ekstrakt, er for det meste så omfangsrige, at det vil være vanskeligt at behandle sagen uden at have


text:
en ekstrakt i papirudgave, og det er ikke givet, at retterne er i stand til at stille sådanne tekniske løsninger til rådighed, at det kan lade sig gøre at gennemføre hovedforhandlingen uden at have ekstrakten tilgængelig i papirudgave.
 De samme forhold, som gør sig gældende for retten, må også antages at gøre sig gældende for advokaterne, som under sagens hovedforhandling forelægger sagen på baggrund af ekstrakten, og som anvender ekstrakten i forbindelse med vidneafhøring. Det må derfor også forventes, at advokaterne fremover vil have behov for papirudgaver af ekstrakten eller sagens bilag.
 Det er væsentligt også af hensyn til parterne, at domstolene efter sagernes digitalisering fortsat har de bedste muligheder for at behandle sagerne og træffe rigtige afgørelser.
 Det foreslås derfor, at retterne efter forslagets stk. 5 gives mulighed for at bestemme, at der som hidtil skal indlevere et antal kopier af ekstrakten på papir.
 Der findes ikke at være grundlag for at lade udgiften og arbejdet med at printe og indbinde påhvile domstolene, da der er tale om udgifter, som parterne også hidtil har afholdt, og da de fleste advokater allerede har udstyr tilgængeligt til at trykke og indbinde ekstrakter.
 Til nr. 24 (§ 360, stk. 6)
 Det foreslås, at der ikke længere skal indleveres kopier af partens bilag, men at sagsøgeren indleverer en ekstrakt. Udeblivelsesvirkning kan både indtræde, hvis ekstrakten ikke indleveres på domstolenes sagsportal, og hvis ekstrakten ikke indleveres i papirudgave.
 Til nr. 25 (§ 372, stk. 2, 1. pkt.)
 Forslaget indebærer, at anke i almindelige borgerlige sager ikke længere sker til ankeinstansen, men til den ret, hvis dom indankes.
 Denne retstilstand gælder allerede for så vidt angår anke af domme, som afsiges i de sager, som fremgår af retsplejelovens kapitel 39-44, og for så vidt angår kære.
 Anke vil for de sager, der behandles på domstolenes sagsportal, skulle ske på sagsportalen. Når en sag ankes, vil sagen imidlertid teknisk set på sagsportalen fortsat versere hos den instans, som har afsagt dommen, og som derfor vil modtage anken og overføre sagen til appelinstansen. Det har også den fordel, at førsteinstansen i forhold til de borgere, som ikke skal anvende sagsportalen, fortsat har ansvaret for at hjælpe og vejlede og sørge for indscanning af processkrifter og dokumenter.
 Efter forslaget gives den ret, der har afsagt dommen, en frist på 1 uge til at overføre sagen til appelinstansen. Denne frist svarer til, hvad der efter retsplejelovens § 396, stk. 1, i dag gælder for kære. Appelinstansen vil efter overførslen have ansvaret for at hjælpe og vejlede borgerne.
 Hvis appellanten ikke har betalt ankeafgift samtidig med anken, skal den ret, der har afsagt dommen, fastsætte en frist for betaling, samtidig med at sagen overføres. Det er imidlertid fortsat ankeinstansen, som skal behandle anken, herunder tage stilling til beregning af retsafgift, om der er grundlag for at afvise anken, eller om der skal meddeles oprejsningsbevilling. Ud over de tilfælde, hvor oprejsningsbevilling i dag gives, vil oprejsningsbevilling også kunne gives, hvis appellanten kan sandsynliggøre, at manglende overholdelse af ankefristen skyldes tekniske vanskeligheder,


text:
som ikke kan tilskrives appellanten.
 Til nr. 26 (§ 372, stk. 2, 2. pkt.)
 Forslaget er af formuleringsmæssig karakter som konsekvens af ændringen i § 1, nr. 25, således at ordet ”indlevering” ændres til ”anke”, da anke vil skulle ske på sagsportalen. Forslaget vil således gøre bestemmelsen mere præcis i forhold til den foreslåede sagsgang.
 Til nr. 27 (§ 373, stk. 2 og 3)
 Den foreslåede ændring af stk. 2 er en konsekvens af, at der ikke længere skal indleveres en udskrift eller genparter i forbindelse med anke, idet sagen findes digitalt på domstolenes sagsportal. Hvis der er tale om en sag, der føres på sagsportalen, vil pligten til at indlevere kopi af dokumenterne allerede være opfyldt ved, at de er tilgængelige på sagsportalen. Hvis appellanten derimod ønsker at påberåbe sig yderligere dokumenter, må vedkommende indlæse disse på sagsportalen i forbindelse med anken.
 Er der tale om en sag, som ikke føres på domstolenes sagsportal, vil der være behov for, at appellanten sammen med sin ankestævning indleverer kopier af de dokumenter, som vedkommende påberåber sig.
 Det foreslåede stk. 3 indeholder en bemyndigelse til, at Domstolsstyrelsen kan fastsætte nærmere regler om ankestævningen og indlevering af kopier. Bestemmelsen svarer til den bemyndigelse, som for førsteinstanssager foreslås indført i retsplejelovens § 348, stk. 5, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 15. Domstolsstyrelsen forventes herunder at fastsætte regler om, hvordan de oplysninger, som fremgår af retsplejelovens § 373, stk. 1, skal udfyldes på domstolenes sagsportal. Der henvises endvidere til bemærkningerne til forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 9, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5.
 Til nr. 28 (§ 374, 3. pkt.)
 Forslaget er en konsekvensændring som følge af, at der ikke længere efter lovforslagets § 1, nr. 27, skal indleveres udskrift af dommen og genparter. Ordet ”udskrift” skal derfor ikke længere fremgå af bestemmelsen.
 Til nr. 29 (§ 375, 2. pkt.)
 Forslaget indebærer, at et ankesvarskrift fremover skal indleveres til retten på domstolenes sagsportal. Et ankesvarskrift kan således ikke længere indleveres ved fremlæggelse i et retsmøde.
 Til nr. 30 (§ 376, stk. 4)
 Den foreslåede bestemmelse giver Domstolsstyrelsen bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om svarskrift og indlevering af ledsagende dokumenter. Denne bemyndigelse svarer til den bemyndigelse, som for førsteinstanssager foreslås i lovforslagets § 1, nr. 18. Domstolsstyrelsen forventes herunder at fastsætte regler om, hvordan de oplysninger, som fremgår af retsplejelovens § 376, stk. 1, skal udfyldes på domstolenes sagsportal. Der henvises endvidere til bemærkningerne til forslaget til retsplejelovens § 148 a, stk. 9, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5.
 Til nr. 31 (§ 378, stk. 1, 2. pkt.)
 Forslaget er en konsekvensændring som følge af den foreslåede ændring i § 1, nr. 30. Der skal således ikke længere henvises til retsplejelovens § 376, stk. 4, som foreslås at få et nyt indhold.
 Til nr. 32 (§ 380, stk. 1, 1. og 2. pkt.)
 Forslaget er en konsekvensændring som følge af, at parten ikke længere skal sende genparter af dokumenter til retten, og at parten ikke skal sende


text:
genparter af dokumenter til den modpart, som tilgår sagen på domstolenes sagsportal.
 For så vidt angår den modpart, som er fritaget for at anvende domstolenes sagsportal, henvises til bemærkningerne til § 1, nr. 6.
 Til nr. 33 (§ 385, stk. 1, 1. pkt.)
 Når dokumenterne er tilgængelige digitalt på domstolenes sagsportal, vil det ikke være relevant at indsende kopier heraf. Den foreslåede ændring indebærer, at der for såvel landsretterne som for Højesteret i alle sager skal indleveres ekstrakt. Ekstrakten skal indleveres af appellanten. Bestemmelsen i retsplejelovens § 385, stk. 1, om, at hver part skal indlevere kopier af egne processkrifter og andre dokumenter foreslås således ophævet. Der henvises til bemærkningerne til den foreslåede ændrede formulering af § 357, stk. 3 og 4, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 22 og 23.
 Ekstrakten skal indleveres digitalt på domstolenes sagsport?al.
 Der indføres imidlertid bemyndigelse til, at retten i den enkelte sag eller retspræsidenten for alle embedets sager kan bestemme, at der tillige skal indleveres en ekstrakt i papirform i et bestemt antal. Hvis ikke der indleveres ekstrakt i det fornødne antal, kan det føre til, at retten afviser anken. Der henvises i den forbindelse til bemærkningerne til den foreslåede nye formulering af retsplejelovens § 357, stk. 3 og 4, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 22 og 23.
 Til nr. 34 (§ 385, stk. 2)
 Der er ikke længere grundlag for at have forskellige regler om udarbejdelse og indsendelse af ekstrakter til brug for landsretterne og Højesteret, da reglerne er de samme, og den nugældende formulering af stk. 2 foreslås derfor ophævet. I stedet foreslås indført en bemyndigelse, som gælder både for Højesteret og for landsretterne, til, at retspræsidenten efter forhandling med Advokatrådet kan fastsætte regler om udformning af ekstrakter. Denne bemyndigelse svarer til den, som hidtil har været gældende for Højesteret. Det forventes, at de regler, som i dag er fastsat for Højesteret, videreføres, og at de regler, som i dag er fastsat for landsretterne i medfør af den gældende bestemmelse i retsplejelovens § 385, stk. 1, i det væsentlige videreføres uændret med hjemmel i den foreslåede bemyndigelsesbestemmelse i § 385, stk. 2.
 Til nr. 35 (§ 386, stk. 1, 2. og 3. pkt., og stk. 2, 2. pkt)
 Bestemmelsen foreslås konsekvensændret som følge af de foreslåede ændringer af retsplejelovens § 385, stk. 1 og 2, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 33 og 34, idet reglerne om udeblivelsesvirkning ved manglende indsendelse af ekstrakt for landsretterne og Højesteret bliver ens.
 Udeblivelsesvirkning kan både indtræde, hvis appellanten ikke indleverer ekstrakt på domstolenes sagsportal, og hvis appellanten ikke indleverer ekstrakten i papirudgave i det fastsatte antal.
 Til nr. 36 (§ 388, stk. 2, og § 393, stk. 3, 3. pkt.)
 Det foreslås, at retsplejelovens § 388, stk. 2, og § 393, stk. 3, 3. pkt., ophæves. Forslaget er for så vidt angår retsplejelovens § 388, stk. 2, en konsekvensændring som følge af, at der ikke længere skal vedlægges en udskrift af hjemvisningsdommen, og for så vidt angår retsplejelovens § 393,


text:
stk. 3, 3. pkt., en konsekvensændring som følge af, at der ikke længere skal sendes genpart af et kæreskrift til modparten.
 Til nr. 37 (§ 396, stk. 1, nr. 1 og 2, § 410, stk. 2, 4. pkt., § 456 n, stk. 1, 2. pkt., og § 456 o, stk. 1, 3. pkt.)
 Forslaget er en konsekvensændring som følge af, at ordet udskrift ikke er dækkende for den fremtidige behandling af sagerne på domstolenes sagsportal. Det foreslås derfor, at der henvises til en kopi, som også dækker en digital kopi.
 Til nr. 38 (§ 400, stk. 3)
 Det følger af retsplejelovens § 400, stk. 3, at reglerne i retsplejelovens kapitel 39 om behandling af sager om mindre krav (småsagsprocessen) ikke gælder for de i kapitel 23 a, 42, 42 a, 43, 43a, 43 b, 44 og 88 omhandlede sager.
 Ved lov nr. 1387 af 23. december 2012 om ændring af retsplejeloven, lov om retsafgifter, designloven, varemærkeloven, markedsføringsloven og lov om forbud til beskyttelse af forbrugerens interesser (Midlertidige afgørelser om forbud og påbud) blev reglerne om midlertidige afgørelser om forbud og påbud flyttet til et nyt kapitel 40 i retsplejelovens tredje bog, andet afsnit, og dermed samlet med de øvrige kapitler om rettergangsmåden på særområder, der behandles af retsafdelingen (dvs. kapitel 39, 42, 42 a, 43, 43 a, 43 b og 44).
 Ved loven blev de hidtil gældende regler om fogedforbud, som blev behandlet af fogedretten, revideret. Det var bl.a. formålet med flytningen af reglerne om midlertidige afgørelser om forbud og påbud til kapitel 40, at sagerne fremo?ver skulle behandles af retsafdelingen. I den forbindelse blev det ikke præciseret i retsplejelovens § 400, stk. 3, at reglerne i retsplejelovens kapitel 39 ikke skal finde anvendelse på sager, som behandles efter de særlige regler i retsplejelovens kapitel 40.
 Det foreslås på den baggrund, at det præciseres, at reglerne i retsplejelovens kapitel 39 ikke gælder for sager om midlertidige afgørelser om forbud og påbud efter retsplejelovens kapitel 40.
 Til nr. 39 (§ 404, stk. 4)
 Der er tale om en konsekvensændring som følge af den nyaffattelse af retsplejelovens kapitel 19 om syn og skøn, som skete ved lov nr. 737 af 26. juni 2014 om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love (Revision af reglerne om behandling af civile sager og syn og skøn, forhøjelse af beløbsgrænse for anke, indførelse af deltidsordning for dommere m.v., medieannoncering af tvangsauktioner, tvangsfuldbyrdelse af digitale lånedokumenter, skriftlig behandling af anke i straffesager med samstemmende påstand m.v.).
 Ved nyaffattelsen blev flere af de dagældende regler om syn og skøn med en sproglig modernisering bibeholdt, men blev flyttet til andre bestemmelser, herunder dagældende § 197, stk. 1, § 200 (med undtagelse af stk. 1, 3 pkt., og stk. 2, 3. pkt.), § 204, stk. 3, § 209 og § 211, som blev videreført i henholdsvis § 199, § 198, stk. 3 og 4, § 206, stk. 3, § 207 og § 208, stk. 1, 1. pkt. Herudover blev bl.a. dagældende § 197, stk. 2, og § 199, stk. 1,


text:
ikke videreført, idet bestemmelserne ikke længere havde praktisk betydning.
 Efter retsplejelovens § 404, stk. 4, finder visse regler om syn og skøn tilsvarende anvendelse i forbindelse med sagkyndig oplysning i sager, der behandles efter retsplejelovens kapitel 39 om behandling af sager om mindre krav (småsagsprocessen). Det drejer sig om reglerne om habilitetskrav (den dagældende § 197), om fortrinsret for særligt beskikkede (den dagældende § 199, stk. 1), om parternes forslag til og indsigelser mod valg af sagkyndig (den dagældende § 200), om anvendelse af vidnereglerne på afhøring af sagkyndige (den dagældende § 204, stk. 3, og § 209) og om vederlag til sagkyndige (den dagældende § 211). Der henvises til pkt. 8.2.4 (afsnit III) i de almindelige bemærkninger og de specielle bemærkninger til lovforslag nr. L 168 af 1. marts 2006 om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love (Politi- og domstolsreform).
 Henvisningerne i retsplejelovens § 404, stk. 4, er ved en fejl ikke blevet ændret i forbindelse med nyaffattelsen af retsplejelovens kapitel 19 om syn og skøn, og det foreslås derfor, at der foretages en konsekvensændring, således at henvisningerne ændres.
 Til nr. 40 (§ 406, stk. 5, 1. pkt.)
 Efter forslaget udgår ordene ”og sender fortegnelsen til parterne”, idet parterne får adgang til fortegnelsen på domstolenes sagsportal. For så vidt angår parter, der er fritaget for at anvende sagsportalen, og sager, der ikke føres på sagsportalen, henvises til bemærkningerne til de foreslåede ændringer af retsplejelovens § 148 b, stk. 1, 2 og 4, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 6 og 7.
 Til nr. 41 (§ 410, stk. 2, 3. pkt.)
 Forslaget er en konsekvensændring som følge af, at der ikke fremover skal indleveres kopi af ankestævningen, idet anke også i sager efter retsplejelovens kapitel 39 (Behandling af sager om mindre krav) skal foregå på domstolenes sagsport?al.
 Til nr. 42 (§ 410, stk. 7)
 Forslaget giver Domstolsstyrelsen bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om anke og indlevering af kopier i sager efter retsplejelovens kapitel 39. Bestemmelsen svarer til den bemyndigelse, som for anke i almindelige civile sager foreslås indført i retsplejelovens § 373, stk. 3, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 27. Domstolsstyrelsen forventes at fastsætte regler om, hvordan de oplysninger, som fremgår af retsplejelovens § 410, stk. 2, skal udfyldes på domstolenes sagsportal. Der henvises endvidere til bemærkningerne til den foreslåede formulering af retsplejelovens § 148 a, stk. 9, som affattet ved lovforslagets § 1, nr. 5.
 Til nr. 43 (§ 454, stk. 2, 2. pkt.)
 Efter forslaget ændres bestemmelsen for at fastslå, at det ikke er muligt at fremlægge et processkrift eller indlevere det til rettens kontor. Processkrifter skal derimod indleveres på domstolenes sagsportal.
 Til nr. 44 (§ 871, stk. 2, nr. 3)
 Der er tale om en konsekvensændring som følge af, at retsplejelovens kapitel 19 om syn og skøn blev nyaffattet ved lov nr. 737 af 26. juni 2014 om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love (Revision af reglerne om behandling af civile sager og syn og skøn, forhøjelse af beløbsgrænse for anke,


text:
indførelse af deltidsordning for dommere m.v., medieannoncering af tvangsauktioner, tvangsfuldbyrdelse af digitale lånedokumenter, skriftlig behandling af anke i straffesager med samstemmende påstand m.v.).
 Ved nyaffattelsen blev dagældende § 209 i retsplejeloven sprogligt moderniseret og flyttet til retsplejelovens § 207. På den baggrund foreslås det, at henvisningen i bestemmelsen ændres.
 Bestemmelsens stk. 1 etablerer retsgrundlaget for oprettelse og drift af en domsdatabase i Domstolsstyrelsens regi.
 Formålet med domsdatabasen er at tilgodese det grundlæggende princip om offentlighed i retsplejen ved at gøre domme offentligt tilgængelige for enhver i en digital database. Der etableres med domsdatabasen en gratis adgang for såvel private som erhvervsdrivende og offentlige myndigheder til domme fra Danmarks Domstole med henblik på såvel privat som kommerciel og forskningsmæssig brug af de offentliggjorte domme.
 Domsdatabasen forudsættes etableret inden for rammerne af persondataloven samt forvaltningslovens og straffelovens regler om tavshedspligt.
 Det følger på den baggrund af bestemmelsen i stk. 1, at Domstolsstyrelsen efter forslaget skal være den ansvarlige myndighed, herunder i forhold til persondatalovgivningen. Domstolsstyrelsen skal således være dataansvarlig i persondatalovens forstand for den behandling af personoplysninger, som finder sted i forbindelse med driften af domsdatabasen, jf. dog nedenfor om de enkelte domstoles videregivelse af oplysninger til brug for driften af domsdatabasen. Domstolsstyrelsen vil som dataansvarlig skulle indhente en udtalelse fra Datatilsynet inden førelsen af domsdatabasen, og behandlingen af oplysninger vil skulle ske på de vilkår, som måtte blive meddelt af Datatilsynet, og i øvrigt efter reglerne i persondataloven. Det indebærer bl.a., at der i en række sager skal ske anonymisering af fortrolige oplysninger eller oplysninger om rent private forhold mv.
 Mens Domstolsstyrelsen bliver dataansvarlig for domsdatabasen, er det forventningen, at opgaverne forbundet med at anonymisere og indlægge domme i domsdatabasen vil blive varetaget af medarbejdere i en behandlingsenhed, der placeres ved en byret. Det er Domstolsstyrelsens forventning, at behandlingsenheden indtil videre vil blive placeret ved Retten på Bornholm.
 Behandlingsenheden vil kunne tilgå dommene og tilknyttede oplysninger om sagen og foretage anonymisering og anden bearbejdning af de domme, der skal offentliggøres. De offentliggjorte domme bliver digitalt tilgængelige for enhver i den offentlige domsdatabase via en portalløsning.
 Datatilsynet har i 2001 i medfør af persondatalovens § 9, stk. 3, fastsat standardvilkår for retsinformationssystemer og har herunder fastsat vilkår for anonymisering ved offentliggørelse af domme i retsinformationssystemer, som vil finde anvendelse ved behandlingen af domme med henblik på offentliggørelse i domsdatabasen.
 Det fremgår af standardvilkårene, at en eventuel anonymisering består i udeladelse af personnavne, præcise adressean?givelser samt eventuelt andre identifikationsoplysninger vedrørende personer. I stedet for de udeladte oplysninger kan der indsættes neutrale betegnelser. Personnumres løbenummer udelades.
 Det forudsættes, at anonymisering og udeladelse af oplysninger sker efter et forsigtighedsprincip, således at Domstolsstyrelsen kan indlægge en vis sikkerhedsmargin, og at der i tvivlstilfælde sker anonymisering eller udeladelse af oplysninger. I det fåtal af sager, hvor der ikke blot skal anonymiseres, men også udelades fortrolige oplysninger, vil denne opgave skulle varetages i et samarbejde mellem behandlingsenheden og den ret, som har afsagt dommen. I disse tilfælde kan der være behov for, at behandlingsenheden og domstolene korresponderer om


text:
omfanget af fortrolige oplysninger med henblik på at identificere de passager i domme, som skal undlades offentliggjort.
 Bestemmelsen i stk. 1 fastsætter alene, at Domstolsstyrelsen skal forestå offentliggørelse af domme i domsdatabasen. Der er ikke herved taget stilling til, hvilke domme der skal offentliggøres, og den foreslåede bestemmelse indebærer således ikke en forpligtelse for Domstolsstyrelsen til at offentliggøre alle domme eller bestemte (typer af) domme i domsdatabasen. Domstolsstyrelsen vil kunne fastsætte nærmere regler herom i medfør af den foreslåede bestemmelse i stk. 4.
 Den foreslåede bestemmelse i stk. 2 skal ses i lyset af, at domsdatabasen forudsættes etableret ved en løbende systematisk og automatiseret overførsel af domme og en række sagsbehandlingsdata, som stammer fra domstolene. Bestemmelsen har til formål at tilvejebringe den fornødne lovhjemmel for at kunne foretage en systematisk videregivelse af alle domme til behandlingsenheden inden for rammerne af persondataloven.
 Det forudsættes således, at overførslen primært vil ske fra retternes sagsbehandlingssystemer til et rålager, som kan tilgås af den behandlingsenhed under Domstolsstyrelsen, der skal forestå driften af domsdatabasen. Herfra sker der en udvælgelse af afgørelser til offentliggørelse i domsdatabasen, ligesom der foretages fornøden anonymisering og, hvor dette er påkrævet, udelades fortrolige oplysninger. Dommene gøres offentligt tilgængelige på internettet via en portalløsning. Selve afgørelsen er hovedproduktet for domsdatabasen, men de såkaldte metadata, som skabes på sagen fra den anlægges eller modtages og til den afsluttes, er afgørende for, at søgning, filtrering og analyse bliver mulig i domsdatabasen.
 De enkelte domstole anses for dataansvarlige for den videregivelse af domme og andre sagsbehandlingsdata, som finder sted i forbindelse med driften af domsdatabasen. Domstolenes videregivelse af oplysninger vurderes at kunne ske inden for persondatalovens rammer, herunder lovens § 9 om retsinformationssystemer.
 I stk. 3 foreslås en række begrænsninger i retten til aktindsigt i de domme og andre sagsbehandlingsdata, som domstolene stiller til rådighed til brug for domsdatabasen. Bestemmelsen fraviger i den forbindelse reglerne om aktindsigt, herunder reglerne om ret til sammenstilling af oplysninger i en database (dataudtræk), i offentlighedsloven for så vidt angår disse domme og sagsbehandlingsdata. Det overordnede formål med disse begrænsninger er at indkapsle de meget store mængder følsomme personoplysninger og andre fortrolige oplysninger, som vil blive overført til domsdatabasens rålager i kraft af den overførsel af oplysninger fra domstolene, som skal finde sted. Rålageret vil således med tiden komme til at indeholde meget store mængder personoplysninger, herunder oplysninger om enkeltpersoners rent private forhold, samt andre fortrolige oplysninger. Bestemmelserne ændrer ikke retsgrundlaget for Domstolsstyrelsens øvrige sagsbehandling i forbindelse med driften af domsdatabasen, og databasen vil således blive omfattet af offentlighedsloven på linje med Domstolsstyrelsens øvrige virksomhed.
 I stk. 3, 1. pkt., foreslås det på den baggrund, at retten til aktindsigt efter offentlighedsloven ikke skal omfatte de domme og andre sagsbehandlingsdata, der som nævnt i udkastets § 9 a, stk. 2, overføres fra domstolene til domsdatabasens rålager. Domme og andre dokumenter hos domstolene er ikke i dag omfattet af reglerne om aktindsigt i offentlighedsloven, men derimod af de særlige regler om aktindsigt i retssager, jf. retsplejelovens kapitel 3 a. Ved overførslen til


text:
rålageret vil dommene mv. imidlertid komme til at indgå i den offentlige forvaltning og dermed som udgangspunkt blive omfattet af offentlighedsloven og reglerne heri om aktindsigt. Formålet med at etablere domsdatabasen er ikke at etablere en ekstra adgang til aktindsigt ved siden af den særlige regulering af aktindsigt i domstolenes afgørelser og sager, der ud fra nøje afvejede hensyn er fastsat i retsplejelovens kapitel 3 a. For at undgå at domsdatabasens rålager ved etablering af domsdatabasen bliver omfattet af offentlighedslovens regler om aktindsigt, herunder reglerne om ret til sammenstilling af oplysninger i en database (dataudtræk), foreslås det på den baggrund, at retten til aktindsigt efter offentlighedsloven ikke skal omfatte de domme og sagsbehandlingsdata, som overføres fra domstolene til Domstolsstyrelsen.
 Der kan i visse sager være et behov for korrespondance mellem den enkelte ret og Domstolsstyrelsen om undladelse af at offentliggøre visse oplysninger i sager, hvor særlige fortrolighedshensyn foreligger. Der kan også tænkes at være andre forhold, som det af hensyn til at sikre korrekte oplysninger i domsdatabasen konkret kan være nødvendigt at korrespondere om, herunder f.eks. oplysninger om anke, berigtigelser eller lignende. For at sikre at der ikke gennem ret til aktindsigt efter offentlighedslovens regler i denne korrespondance skabes adgang til oplysninger om de konkrete sager, foreslås det i stk. 3, 2. pkt., at de oplysninger, som udveksles mellem domstolene og Domstolsstyrelsen om domme og andre sagsbehandlingsdata heller ikke omfattes af offentlighedslovens regler om aktindsigt.
 Den, der ønsker aktindsigt i en dom i videre omfang end, hvad der offentliggøres i domsdatabasen, må således – på samme måde som efter gældende ret – ansøge herom i overensstemmelse med reglerne i retsplejelovens kapitel 3 a. Adgangen til at søge aktindsigt efter disse regler vil fortsat være gældende efter etableringen af domsdatabasen. Det følger af retsplejelovens § 41 e, stk. 2, at anmodninger om aktindsigt i domme i borgerlige sager skal indgives til den ret, som har afsagt dommen, mens anmodning om aktindsigt i straffesager indgives til politidirektøren.
 For så vidt angår pligten efter forvaltningslovens § 31 til at videregive oplysninger til andre forvaltningsmyndigheder bemærkes, at det følger af persondatalovens § 9, stk. 2, at oplysninger, som alene behandles med henblik på at føre et retsinformationssystem, ikke senere må behandles i andet øjemed. Domstolsstyrelsen vil derfor ikke være berettiget – og således heller ikke forpligtet efter forvaltningslovens § 31 – til at udlevere oplysninger fra domsdatabasen til brug for andre forvaltningsmyndigheders sagsbehandling mv.
 Det foreslås endelig i stk. 4, at Domstolsstyrelsen i loven får en bemyndigelse til at fastsætte nærmere regler om domsdatabasen og driften heraf.
 Baggrunden herfor er, at der vil være et behov for regulering af en række tekniske og praktiske forhold, som mest hensigtsmæssigt kan ske administrativt, bl.a. fordi de kan være afhængige af den tekniske udformning af domsdatabasen. Den nærmere tekniske udformning vil først kunne fastlægges, når den endelige udformning af domstolenes digitale sagsbehandlingssystemer er på plads, og der er foretaget en nærmere projektering af selve domsdatabasen. Reglerne kan bl.a. knytte sig til etableringen, idriftsættelsen, den nærmere indretning, adgangsforhold,


text:
herunder for kommercielle leverandører, der ønsker masseudtræk fra databasen, sikkerhedsforanstaltninger og persondatabeskyttelse.
 Særligt for så vidt angår idriftsættelsen bemærkes, at Domstolsstyrelsen ved bestemmelsen bemyndiges til at fastsætte regler om domsdatabasens indhold og dermed om, hvilke domme der skal indhentes fra retterne til databasens rålager. Det forudsættes, at Domstolsstyrelsen kan bestemme, at domsdatabasen etableres gradvist og successivt, herunder eventuelt forsøgsvist, efterhånden som domstolene overgår til de nye digitale sagsbehandlingssystemer. Der vil derfor være behov for regler om, at idriftsættelsen kan foretages på en fleksibel måde.
 Forslaget om gradvis udbygning af domsdatabasen skyldes bl.a., at domsdatabasen forudsættes at basere sig på den gradvise digitalisering af domstolenes sagsbehandlingssystemer. Det betyder bl.a., at domsdatabasen i de første år som udgangspunkt kun vil indeholde borgerlige domme, da det er sagsbehandlingssystemerne i borgerlige sager, som først digitaliseres.
 Endvidere foreslås visse begrænsninger i, hvilke borgerlige domme der i første omgang skal offentliggøres i domsdatabasen. De domme, der tænkes indlagt i den første version af domsdatabasen, er alle borgerlige domme fra Højesteret, Østre og Vestre Landsret samt Sø- og Handelsretten, uanset sagstypen, inklusiv underliggende byretsdomme. Desuden offentliggøres byretsdomme i borgerlige sager, hvor der ikke ankes, hvilket vil sige almindelige borgerlige sager, som kan ankes uden tilladelse fra Procesbevillingsnævnet, småsager, hvori der har medvirket lægdommere, småsager, hvor påstanden er en anerkendelsespåstand, sager om administrativt bestemt frihedsberøvelse og sager om dødsformodningsdom.
 Ud over de nævnte borgerlige sager forventes det, at alle straffedomme fra Højesteret og de straffedomme, hvori byretterne og landsretterne udsender et domsresumé eller en pressemeddelelse, fordi sagen har særlig offentlig interesse, indlægges i domsdatabasen allerede i den første version.
 Selvom retternes sagsbehandlingssystemer til brug for straffesager først forventes digitaliseret noget efter sagsbehandlingssystemerne til borgerlige sager, forventes der således etableret en særlig forhåndsindlæggelse af udvalgte straffedomme allerede i den første version af domsdatabasen.
 Da domstolenes sagsbehandlingssystem i straffesager endnu ikke er digitaliseret, vil dette i første række skulle ske manuelt, hvorfor der kun indlægges straffedomme af særlig interesse for offentligheden og alle straffedomme fra Højesteret. I forbindelse med at straffesagssystemet på et tidspunkt forventes digitaliseret, forudsættes det, at domsdatabasen også gradvist bliver udbygget til at omfatte straffedomme generelt på samme måde som domme i borgerlige sager.
 En sådan udbygning af domsdatabasen forudsættes drøftet med en bredt sammensat gruppe af brugerrepræsentanter og må i øvrigt afhænge af, om der tilvejebringes bevilling til en yderligere udbygning.
 Der vil endvidere i medfør af stk. 4 kunne fastsættes regler om etablering af mulighed for statistikudtræk på baggrund af indholdet af domsdatabasen eller dennes rålager. Dette vil i givet fald navnlig være af forskningsmæssig interesse og vil også kunne sikre offentligheden en vis indsigt i de byretsdomme, som ikke offentliggøres i den første version af domsdatabasen.
 Det foreslås, at der indføres en udtrykkelig bestemmelse om, at brugernes opslag i og udskrifter fra domsdatabasen er afgiftsfri. Udskrifter, som en bruger måtte ønske, at retten skal foretage, er derimod ikke undtaget, og der skal i så fald betales sædvanlig afgift efter hovedreglen i retsafgiftslovens § 48, stk. 1, 1. pkt.
 Med lovforslaget foreslås en nyaffattelse af


text:
retsplejelovens § 148 a, jf. lovforslagets § 1, nr. 5. I § 1, nr. 3, i lov nr. 447 af 9. juni 2004 om ændring af retsplejeloven, konkursloven, lov om skifte af dødsboer og lov om skifte af fællesbo m.v. (Digital kommunikation i retsplejen, kendelser med begrænset sagsfremstilling, regler om vidneforvarede m.v.) er vedtaget en ændring af retsplejelovens § 148 a, stk. 1-4, som endnu ikke er trådt i kraft.
 Det foreslås derfor som en konsekvens af lovforslaget, at den ikke ikrafttrådte bestemmelse i § 1, nr. 3, i lov nr. 447 af 9. juni 2004 ophæves.
 Loven finder efter forslagets stk. 2 anvendelse på alle borgerlige retssager og sager om optagelse af bevis om borgerlige krav, som indbringes, anlægges, appelleres eller henvises efter lovens ikrafttræden. Dette indebærer, at de sager, som allerede er anlagt ved lovens ikrafttræden, som udgangspunkt fortsat behandles efter de hidtil gældende regler. Sådanne sager behandles derfor på papir uden om domstolenes sagsportal, mens nye sager skal anlægges på domstolenes sagsportal. Hvis en sag, som er anlagt før lovens ikrafttræden, ankes, kæres eller henvises efter lovens ikrafttræden, bliver sagen omfattet af reglerne i denne lov. Sagen vil derfor blive behandlet på domstolenes sagsportal.
 Bestemmelsen tjener det formål, at flest mulige sager hurtigt overgår til digital behandling. Det vil på den måde samtidig være muligt hurtigere at overføre domme til domsdatabasen, og det vil være muligt hurtigere at udfase domstolenes eksisterende sagsbehandlingssystemer. Et alternativ, hvorefter sager, der eksisterer på papir, også skal appelleres på papir, ville indebære, at det ville vare længe, før alle sager ville kunne behandles digitalt ved appelinstanserne.
 Det foreslås i stk. 3, at lovforslagets § 1, nr. 2, 38, 39 og 44, uanset forslagets stk. 2 skal finde anvendelse på sager, der er anlagt, appelleret eller henvist før lovens ikrafttræden. Ved § 1, nr. 2, foreslås det således, at der på ny indsættes en adgang til, at der under landsrettens behandling af kæresager om midlertidige afgørelser om forbud eller påbud, der er afgjort ved byretten eller Sø- og Handelsretten i 1. instans under medvirken af sagkyndige, kan medvirke sagkyndige, efter at adgangen ved en lovteknisk fejl blev ophævet. For så vidt angår § 1, nr. 38, 39 og 44, er der tale om konsekvensændringer i retsplejeloven, som Justitsministeriet er blevet opmærksom på ikke er blevet gennemført i forbindelse med tidligere lovforslag. Der henvises til bemærkningerne til lovforslaget § 1, nr. 2, 38, 39 og 44.
 Der gives i stk. 4 Domstolsstyrelsen bemyndigelse til ved bekendtgørelse at bestemme, at sager i bestemte retskredse og retsinstanser i en nærmere fastsat periode efter lovens ikrafttræden ikke skal anlægges eller behandles på domstolenes sagsportal, men behandles efter de hidtil gældende regler. Domstolsstyrelsen kan herunder bestemme, om alle eller visse sager ved den enkelte ret skal anlægges eller behandles på sagsportalen.
 Domstolenes sagsportal tages i brug successivt af landets domstole. I en pilotperiode, som løber fra primo 2016, vil sagsbehandlingssystemet alene være i brug ved Retten i Horsens og Vestre Landsret. Efter denne pilotperiode vil sagsbehandlingssystemet forventeligt i


text:
løbet af nogle måneder blive udbredt til landets øvrige domstole. Det forventes, at alle landets domstole vil være i stand til at behandle sager digitalt fra omkring den 1. januar 2017. Dette indebærer, at det indtil da kun vil være muligt på domstolenes sagsportal at anlægge og behandle sager ved de retter, der har taget det digitale sagsbehandlingssystem i brug.
 For appelinstanserne gør sig yderligere det forhold gældende, at de på grund af tekniske forhold formentlig kun vil være i stand til at behandle de ankesager digitalt, som kommer fra en ret, der har taget domstolenes digitale sagsbehandlingssystem i brug.
 Det kan ikke udelukkes, at der i forløbet fra pilotperiodens begyndelse til den fulde udbredelse af sagsportalen i landet kan opstå visse tekniske udfordringer, som skal løses. Det kan derfor blive nødvendigt løbende at ændre på tempi i forhold til udbredelsen af sagsportalen for at sikre, at brugerne af retterne oplever mindst mulige gener i overgangsperioden.
 De sager, som er anlagt eller appelleret efter lovens ikrafttræden, men som efter Domstolsstyrelsens bestemmelse i en periode ikke skal behandles på domstolenes sagsportal, vil ikke automatisk overgå til behandling på sagsportalen efter denne periodes ophør. Sagerne vil kun overgå til behandling på sagsportalen, såfremt retten beslutter det, jf. stk. 6, eller såfremt Domstolsstyrelsen ved bekendtgørelse bestemmer det, jf. stk. 7.
 For de sager, som i overgangsperioden ikke skal behandles på domstolenes sagsportal, finder de hidtil gældende regler anvendelse.
 Der vil i overgangsperioden være et stort behov for, at domstolene informerer om, hvordan sager skal anlægges og behandles.
 Efter forslagets stk. 5 skal sager, som er anlagt før lovens ikrafttræden og appelleres efter lovens ikrafttræden, gøres tilgængelige på domstolenes sagsportal af den ret, hvis afgørelse appelleres. Dette indebærer, at anken eller kæren skal indleveres på papir eller e-mail til den ret, hvis afgørelse appelleres, og denne ret skal digitalisere sagen og gøre den tilgængelig på sagsportalen. Når sagen er digitaliseret, vil den ret, hvis afgørelse appelleres, overføre sagen til appelinstansen, således at både parterne og appelinstansen herefter kan tilgå den digitale sag på sagsportalen.
 Efter forslagets stk. 6 kan retten konkret beslutte, at en sag, som er anlagt før lovens ikrafttræden, eller som efter stk. 4, 2. pkt., behandles efter de hidtil gældende regler, skal behandles på domstolenes sagsportal. Det er en forudsætning, at retten først kan træffe en sådan beslutning, når den pågældende ret har taget domstolenes sagsportal i brug, og rettens borgerlige sager behandles på sagsportalen. Bestemmelsen tænkes navnlig anvendt, hvor en sag på grund af kæremål allerede er digitaliseret af retten og derfor er overført til domstolenes sagsportal, jf. stk. 2. Bestemmelsen kan endvidere anvendes, hvor parterne samtykker i, at sagen kan overgå til behandling på domstolenes sagsportal, eller hvor retten vurderer, at der i øvrigt vil være en ressourcemæssig gevinst forbundet med at lade sagen overgå til behandling på domstolenes sagsportal, f.eks. fordi sagen er anlagt kort forinden lovens ikrafttræden og må forventes at versere i længere tid ved retten. Træffer retten beslutning om at lade en sag overgå til


text:
behandling på domstolenes sagsportal, gør retten sagen tilgængelig på domstolenes sagsportal.
 Denne bestemmelse tjener ligesom stk. 2 til at sikre, at domstolenes sager hurtigst muligt kan overgå til digital behandling.
 Beslutningen om, at en sag, som er anlagt før lovens ikrafttræden eller behandles efter de hidtil gældende regler, skal behandles efter de foreslåede regler i lovforslaget, skal efter forslaget undergives samme kærebegrænsning som afgørelser under hovedforhandlingens forberedelse efter retsplejelovens § 389 a, stk. 1.
 Beslutningen kan således ikke uden Procesbevillingsnævnets tilladelse indbringes for højere ret, jf. de generelle kærebegrænsninger, som blev indført ved lov nr. 737 af 25. juni 2014 om ændring af retsplejeloven og forskellige andre love, og som med de fornødne tilpasninger finder anvendelse på de nævnte afgørelser. Det forudsættes således, at der udover en vurdering af afgørelsens karakter (dvs. dens betydning for sagens forløb eller for ansøgeren) navnlig foretages en vurdering af selve afgørelsen, herunder af resultatet.
 Der indføres i forslagets stk. 7 bemyndigelse til, at Domstolsstyrelsen kan bestemme, at alle verserende borgerlige sager fremover skal behandles på sagsportalen. Det forudsættes, at denne mulighed bliver udnyttet, når størstedelen af de sager, som er anlagt, anket eller henvist før lovens ikrafttræden, er afgjort, og der kun resterer et mindre antal sager, som ikke behandles digitalt. Det vil da påhvile retterne at digitalisere de resterende sager.
 Retsplejeloven gælder ikke for Færøerne og Grønland, der har egne retsplejelove, ligesom retsafgiftsloven ikke har en territorialbemyndigelse.
 Lovens § 2 (ændring af lov om Domstolsstyrelsen) kan sættes i kraft for Færøerne og Grønland med de ændringer, som de færøske og grønlandske forhold tilsiger. Det bemærkes, at lov om Domstolsstyrelsen ved kongelig anordning er blevet sat i kraft for Færøerne og Grønland.
 Formålet med lovforslaget er at effektivisere behandlingen af sager i den borgerlige retspleje ved at sikre en bedre ressourceudnyttelse samtidig med, at parterne og øvrige aktører i sagerne oplever en bedre service. Herudover skaber lovforslaget mere åbenhed og øget indsigt i domstolenes afgørelser.
 Med lovforslaget indføres for det første hjemmel til at stille krav om, at retten og parterne i borgerlige retssager gradvist fra begyndelsen af 2016 skal anvende et digitalt sagsbehandlingssystem (en sagsportal på internettet) ved anlæggelse og behandling af disse retssager. Forslaget indebærer, at papirbilag og brevpost i borgerlige retssager udfases fra 2016.
 Der skal tages hensyn til parter i borgerlige retssager, som for eksempel ikke har mulighed for at tilegne sig it-kompetencer, samt parter med særlige behov, herunder æld?re, udviklingshæmmede, demente og socialt udsatte samt udenlandske borgere og virksomheder i Danmark og personer og virksomheder med adresse i udlandet. Der skal endvidere tages hensyn til parter, der ikke kan anvende de digitale selvbetjeningsløsninger, eksempelvis fordi de ikke kan få en digital signatur.
 Det foreslås for det andet med lovforslaget, at der gennemføres de lovændringer, som er nødvendige for at oprette en digital domsdatabase med det formål at gøre domme offentligt tilgængelige og gratis for enhver.
 Vedrørende sagsbehandlingssystemet foreslås, at det tages i brug gradvist således, at der i en pilotperiode, som løber fra lovens ikrafttræden, alene vil blive stillet


text:
krav til brugerne om digital sagsbehandling ved Retten i Horsens og Vest?re Landsret. Efter denne pilotperiode vil sagsbehandlingssystemet i løbet af nogle måneder blive taget i brug ved landets øvrige domstole. Det forventes, at alle landets domstole omkring den 1. januar 2017 vil være i stand til digitalt at behandle de borgerlige sager, der er omfattet af lovforslaget.
 Emneord: tvangsdigitalisering åbenhed gennemsigtighed
 Lovforslaget, som vi behandler her i dag, skal først og fremmest sikre større gennemsigtighed i dansk retspleje. Med lovforslaget sikres grundlaget for at oprette en digital domstolsdatabase, som vil gøre domme offentligt tilgængelige. På den måde øges indsigten i domstolenes afgørelser for borgere og andre interessenter, eksempelvis for os her i Folketinget, for advokater og forskere.
 Må jeg ikke slå fast, at det her længe har været et ønske fra et bredt udsnit af Folketingets partier. Derfor er det også positivt, at der allerede i foråret blev taget de indledende skridt til at føre planerne om en åben domstolsdatabase ud i livet, og at vi på den baggrund her i dag er i stand til at vedtage det lovmæssige grundlag. I Socialdemokratiet glæder vi os over dette, og vi ser frem til oprettelsen af databasen.
 Lovforslaget skal også sikre mere effektiv behandling af sager i den borgerlige retspleje. Med forslaget sikres en bedre ressourceudnyttelse og en bedre service for de involverede aktører. Set med socialdemokratiske briller er det et forslag, som det er meget svært at være imod, og vi bemærker i øvrigt, at der i forbindelse med lovforslaget tages særligt hensyn til de borgere, der ikke har adgang til it, og som derfor har brug for alternative løsninger eller ekstra hjælp.
 Med de ord skal jeg meddele, at vi i Socialdemokratiet kan støtte forslaget her.
 Tak for det. Med en digital domsdatabase vil man kunne øge muligheden for, at folk kan følge lettere med i det arbejde, der foregår. Det er altså et rigtig positivt initiativ, som vi i Dansk Folkeparti gerne bakker op om. For Dansk Folkeparti er det afgørende, at sager, der drejer sig om digitalisering, tager hensyn til de borgergrupper, der kan have svært ved at bruge digitale løsninger. Derfor glæder jeg mig over, at der netop i den her sag tages hensyn.
 Det er klogt, at man starter processen i små bidder. Det er fornuftigt, at man starter med at afprøve systemet ved retten i Horsens og Vestre Landsret for på den måde at sikre kvaliteten, så det endelige resultat kan udrulles til hele landet med succes. Det er vigtigt, at man bruger de erfaringer, man gør sig i starten i retten ved Horsens og Vestre Landsret, til at øge brugervenligheden, der skal til, for at de grupper, der kan have svært ved det digitale, får en fair mulighed for at være med, og at man samtidig tager hensyn til de grupper, for hvem det ikke er muligt at kommunikere digitalt. Det vil vi selvfølgelig løbende følge op på, men jeg kan anbefale forslaget fra Dansk Folkepartis side.
 Næppe overraskende kan vi altså


text:
også fra Venstres side støtte forslaget. Forslaget er en ordning, der gør det muligt med digital kommunikation i civile sager. Det er altså kun civile sager, det her drejer sig om, og blandt de civile sager er heller ikke skiftesager, fogedsager, tinglysningssager omfattet, så det bliver en prøveperiode, som min kollega fra Dansk Folkeparti talte om, foreløbig ved retten i Horsens og en anden domstol. Så det er noget, vi ser frem til med rimelig spænding. Det er noget, der kan lette sagsbehandlingen for retterne, men også for rettens brugere.
 Der er en ting, vi skal være meget opmærksomme på i den her sammenhæng. Det er, at det altså nu bliver mere og mere enkelt at fremlægge dokumenter i retten, herunder at fremlægge bilag. Der er blevet en tendens i dansk retspleje til, at man overdynger domstolene, overdynger retssagerne med bilag. Den diskussion må vi prøve at tage en anden gang. Det er i hvert fald noget, som retssikkerhedsmæssigt kan nå det betænkelige i det omfang, hvor i hvert fald mindrebemidlede døjer med at være med, samtidig med at man overdænges med bilag. Det der overload af information bliver ikke mindre af, at det nu fremover bliver muligt at trykke på en knap, og så har retten endnu flere bilag tilsendt.
 Men det korte af det lange i denne forbindelse er, at selvfølgelig kan vi støtte forslaget på det her punkt.
 Den anden del af forslaget går på, at der skal oprettes en domsdatabase. Også det kan vi selvfølgelig støtte. Det har været fuldstændig tilfældigt, i hvilket omfang folk har kunnet få fat i utrykte domme til brug for retssager. Alle har kunnet slå op i Ugeskrift for Retsvæsen, Karnov, og hvor man ellers har kunnet finde dem, men nogle har det været forundt at sidde med en utrykt dom, hvad enten det måtte være en landsretsdom eller en byretsdom. Det har været mere eller mindre tilfældigt. Vi glæder os til, at der kommer system i det, således at alle har lige midler at spille med her. Også det vil kun være en forenkling og en billiggørelse af sagsbehandlingen.
 Venstre kan selvfølgelig støtte forslaget fuldt og helt.
 Der er allerede her fra talerstolen blevet redegjort for, hvad vi taler om. For at tage det bedste først, hvis man skal snakke om det, så er det selvfølgelig den her domsdatabase. Den har, som ordføreren for Socialdemokraterne også sagde, været rigtig længe undervejs. Det har været et ønske fra alle partier i Folketinget, tror jeg, at få oprettet domsdatabasen, og det er selvfølgelig ud fra en helt grundlæggende enighed om, at åbenhed i retsplejen er basal og uundværlig, også i et demokrati. Når vi har teknikken til at øge åbenheden via digitalisering og en database, skal vi selvfølgelig udnytte den, og det er jo bare dejligt, at det så egentlig sker nu.
 Man kan sige, at det i første omgang kun er de borgerlige sager, de civile sager, og nogle enkelte straffesager, der kommer med. Det er nok ikke dem, man kan


text:
sige at pressen allerhelst vil snage rundt i, men det er da i hvert fald en start. Og til sidst skal der nok blive åbenhed omkring det hele.
 Det er vigtigt, at vi får diskuteret anonymiseringen, og jeg synes, der er grund til, at vi i udvalgsbehandlingen også lige tager en diskussion af den her såkaldte pressebakke, der er blevet foreslået, bl.a. af Dansk Journalistorbund og Danske Medier, og som handler om at udnytte databasen til også at give journalisterne adgang til nogle af de mindre, anonymiserede domme, selvfølgelig under det ansvar, som de nu engang er pålagt i deres arbejde. Jeg skal ikke sige, at det nødvendigvis er det, vi skal gøre, men jeg synes dog, vi skal have diskussionen i udvalget, også for at få så meget åbenhed som overhovedet muligt, mens vi stadig væk behandler borgernes identitet og anonymitet ordentligt.
 Når det er sagt og fejret, kommer vi over til den del, der handler om digitaliseringen af sagsportalen. Det er jo et naturligt næste skridt, kan man sige, i den verden, vi lever i, at også de danske domstole bliver digitaliseret i deres sagsbehandling, og det kan vi kun støtte fra Enhedslistens side. Det er rigtig vigtigt, at udsatte borgere og borgere med fysisk eller psykisk funktionsnedsættelse også har muligheden for at følge med og ikke bliver udelukket fra systemet. Det betyder både, at borgerne skal have en mulighed for at blive undtaget fra at bruge den digitale løsning, men også, at den digitale løsning i sig selv skal være så let tilgængelig, at man ikke udelukker flere end – i gåseøjne – højst nødvendigt.
 Det er noget, der optager os, og vi kan også se i høringssvarene, at det er noget, der har optaget andre. Derfor synes jeg, det er en god måde, man med lovforslaget er kommet frem til løse det på, altså dels ved at sørge for, at borgerne kan blive undtaget ud fra en konkret vurdering, at der ikke er nogle sådan bestemte objektive kriterier, de skal opfylde, men at retterne selv kan vurdere, hvornår de borgere, de har med at gøre, har behov for at blive fritaget; dels ved at sørge for, at der både er computere og scannere til rådighed i retterne og vejledning tilgængelig fysisk der, hvis borgerne står i retterne og skal bruge systemet, og at de også kan få vejledning telefonisk.
 Så vi synes sådan set, at de problemer, der er ved digitalisering – og som der har været andre løsninger på, hvor man risikerer at tromle hen over grupper i vores samfund, som ikke har så nemt ved de nye udviklinger – er blevet løst på nogenlunde passende vis med det her forslag. Og særlig, når man så forsøger at rulle det ud med nogle prøveordninger først, ser det rigtig godt ud. Det vigtige, og det skal vi så holde øje med i Retsudvalget, er at sørge for, at den prøveperiode, der skal være i en byret og en landsret, så også bliver brugt til, at vi


text:
faktisk får kigget systemet efter for fejl, før vi udruller det i resten af landet.
 Tak. Da Liberal Alliances ordfører, Simon Emil Ammitzbøll, er forhindret i at være til stede i salen i dag, kan jeg i stedet meddele Folketinget, at Liberal Alliance er positivt indstillet over for det her forslag om at digitalisere retsprocessen i borgerlige sager.
 Liberal Alliance ser det sådan, at dette forslag har en naturlig sammenhæng med statens øvrige digitaliseringsstrategi, og vi bemærker også den brede opbakning, som forslaget har haft i høringsfasen. Set fra Liberal Alliances synspunkt er det ganske fornuftigt at digitalisere domstolenes sagsbehandling og dermed følge den generelle udvikling, vi ser overalt i vores samfund. Lovforslagets forslag om oprettelse af en digital domsdatabase er et væsentligt element i forslaget og en klar forbedring af retssikkerheden, og vi vurderer, at det vil øge tilgængeligheden, gennemsigtigheden og åbenheden. Vi hilser det derfor velkommen, at man med dette forslag vil sikre de nødvendige lovændringer, der skal til, for at oprette en sådan database, men håber samtidig, at man ved oprettelsen, herunder i pilotprojektet, vil drage lære af de mange erfaringer, det offentlige synes at have med offentlige digitaliseringsløsninger, således at vi tilsikrer, at den foreslåede database bliver en succes på dette meget vigtige område.
 Vi er naturligvis som øvrige partier optaget af, at digitaliseringstiltag ikke på den ene side styrker retssikkerheden for visse grupper, mens den reelt svækker retssikkerheden for andre på den anden side. Derfor er vi meget opmærksomme på anonymiseringsproblematikken ved offentliggørelse af domme.
 Vi er også opmærksomme på, om der er tiltag, der kan sikre de borgere, der ikke umiddelbart har nogen mulighed for at benytte eller drage fordel af digitaliseringen. Det bør derfor være muligt efter vores opfattelse i forlængelse af overgangen til digital post fra det offentlige at overføre de eventuelle fritagelsesordninger, man har i øvrige systemer, således at man undgår unødvendigt bureaukrati for de grupper, for hvem dette måtte være aktuelt, herunder dem, som måtte have til opgave at assistere de grupper. Dermed bør en fritagelse for at modtage digital post fra øvrige offentlige myndigheder kunne arves fra den ene offentlige myndighed til den anden. Vi ser med tilfredshed, at der i forslaget tages hensyn til de borgere, der kan have udfordringer med eller manglende mulighed for at betjene sig af offentlige digitale løsninger. Det være sig borgere med særlige behov, ældre, udviklingshæmmede, demente, socialt udsatte eller eksempelvis udenlandske borgere, herboende udlændinge eller virksomheder i Danmark.
 Vi ser frem til behandlingen i udvalget, og med disse ord skal jeg meddele, at Liberal Alliance kan tilslutte sig lovforslaget.
 Tak for det. Formålet med lovforslaget her er at effektivisere sagsbehandlingen for retten og parterne i borgerlige retssager gennem digitalisering og dermed gøre processen enklere og hurtigere og billigere. Det finder Alternativet selvfølgelig positivt. Vi ønsker at gøre vores retssystem så smidigt, brugervenligt og gennemsigtigt som muligt. Her er lovforslaget et skridt i den rigtige retning. Netop brugervenlighed er nøgleord i den her sammenhæng.
 For det er afgørende, at vi ikke afskærer dele


text:
af befolkningen fra adgang til domstolene. Det er dele af befolkningen, som måske ikke har de nødvendige digitale færdigheder eller på anden måde er forhindret i at benytte det nye system. Derfor synes vi også, at det er positivt, at lovforslaget lægger op til muligheder for både vejledning og fritagelse for anvendelse af sagsportalen. Alternativet lægger stor vægt på, at de grupper af eksempelvis ældre, som ikke har mulighed for at komme på nettet, eller andre med fysiske eller psykiske handicap, som ikke kan forventes at kunne anvende det nye system, enten har mulighed for at få en værge til at varetage deres sag eller helt at blive fritaget for digitaliseringen. Samtidig er det vigtigt, at domstolene yder en omfangsrig og forståelig vejledning for de borgere, der har brug for det, herunder for de grupper, som ikke kan blive fritaget for digitaliseringen.
 Ud over sagsportalen er digitaliseringen nødvendig for at oprette det, der fremgår af en anden del af lovforslaget, nemlig en domsdatabase. Databasen mener vi vil skabe mere åbenhed og større gennemsigtighed i domstolenes afgørelser, hvilket vi også støtter i Alternativet.
 Tak for det, formand. Også i Radikale Venstre kan vi støtte dette lovforslag. Det er et rigtig godt og, jeg er lige ved at sige, moderne initiativ herfra. Jeg er også meget glad for den øgede åbenhed, som følger af at få domsdatabasen. Jeg er glad for, at lovforslaget, om jeg så må sige, implementeres eller sættes i gang bid for bid, sådan at erfaringerne indhentes, inden der bliver en fuld udrulning. Det tror jeg vi har lært af en række andre projekter, og det er rigtig, rigtig godt at se.
 Men jeg glæder mig også som Enhedslistens ordfører til en fuld udrulning, så også domsdatabasen bliver tilgængelig på en række andre områder. Som øvrige ordførere glæder jeg mig over det, som vel bør være og efterhånden også er almen praksis, altså at der tages hensyn til de borgere, som ikke har de digitale muligheder. Det her med at udrulle bid for bid tror jeg også kommer til at betyde, at det letter det arbejde.
 Så fuld opbakning fra Radikale Venstre.
 En digitaliseret domsdatabase er en god idé i retsplejen. Det er positivt, at det bliver nemmere og mere overskueligt at tilgå retssystemet. Vi håber på, at det her lovforslag kan være et led i en proces for at skabe endnu større gennemsigtighed og åbenhed i det offentlige arbejde i retsplejen. Som Enhedslistens ordfører påpegede, mener jeg også, at vi i udvalgsarbejdet netop skal se på nogle af de forslag, der er fremkommet, bl.a. fra Dansk Journalistforbund, for at sikre mest mulig åbenhed og nemhed, for at journalisterne kan tilgå arbejdet, men selvfølgelig med respekt for borgernes datasikkerhed.
 Vi hæfter os også ved indfasningsperioden og brugervenligheden. Fritagelse for at kunne anvende digitalisering er nødvendig, da der stadig væk er grupper, for hvem det vil betyde store problemer, der vil svække deres retssikkerhed. Når det er sagt, vil jeg sige, at SF er meget begejstret for det her lovforslag