text:
Adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet - Ungarn
 Den ungarske forfatning 2011 indeholder en række miljømæssigt vigtige referencer. For det første omfatter alles ret til et sundt miljø samt en forpligtelse til at genoprette eller betale for genopretningen af skader på miljøet (artikel XXI). Det omfatter også en forpligtelse for staten og alle andre til at beskytte, bevare og beskyttelse af naturressourcer, især jord, skov, vand, biologisk mangfoldighed og kulturelle værdier, hvilket alt sammen udgør en fælles naturarv for nation (Artikel P). Også bæredygtig udvikling nævnes i forfatningstraktaten som et af formålene med Ungarn (artikel Q). Adgang til domstolene er reguleret på en generel måde, som sikrer retten til at påklage en retslig eller administrativ afgørelse, der påvirker en persons rettigheder eller legitime interesser (artikel XXVIII). Borgerne kan imidlertid ikke direkte påberåbe sig forfatningsmæssige rettigheder i administrative eller retslige procedurer, da det ifølge den fastlagte fortolkning af loven, forfatningsmæssige rettigheder skal specificeres i lavere beslutningsniveauer for at kunne anvendes som retsgrundlag for fordringer. Parter i en administrativ eller retslig procedure, direkte kan påberåbe sig internationale aftaler, i hvilke Ungarn er part, men der er ingen egentlig grund hertil, fordi, når Ungarn bliver bundet af en aftale, og denne er gjort til en del af den interne retsorden ved proklamationen gennem en ungarsk norm. Der er nogle få eksempler, hvor administrative organer og domstole anvender Århuskonventionen som en del af deres argumentation på en afgørelse, men offentlighedens kendskab administrative og retslige organer vedrørende Århuskonventionen er stadig ret lav.
 Retssystemet i Ungarn fungerer, baseret på magtens deling og er uafhængig af den lovgivende og den udøvende magt i regeringen. Der er fire niveauer af retsvæsenet; hierarkiet af retterne nedefra og op, er følgende: distriktsdomstolene (járásbíróság) (i Budapest disse Capitol distriktsdomstolene (kerületi bíróság), County Courts (Megyei Törvényszék) (dette er Capitol i Budapest (Fővárosi Törvényszék)), de regionale domstole (táblabíróság) og højesteret (Kúria). Fra den 1. januar 2013 uafhængig administrativ og arbejdsministeriet domstole (Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság) er blevet indført i Ungarn. Der er 111 byretter, 20 regionalretter og 5 regionale domstole og højesteret i Ungarn ud over 20 administrative og arbejdsretlige domstole. Domstole i Ungarn er en forfatningsmæssig pligt til at afgøre retstvister mellem private enheder (civilret, erhvervsret eller arbejdsretten tvister) eller mellem staten og private enheder (forvaltningsretten og strafferetten tvister). Retssystemet er en civilretlig baggrund, og de fleste af dem opererer på en inkvisitorisk fremgangsmåde med en stigende indflydelse fra det contradictorial elementer. Civilretlige tvister i første omgang vedtages som regel af Rodou bænke (egyesbíró) med undtagelse af nogle få tilfælde og arbejdsretten, hvis bænkesædet omfatter to møder (ülnök) ud over dommeren. Strafferetlige sager afgøres ved Rodou eller en dommer + 2 lægmænd bænke på grundlag af, hvor alvorlige overtrædelserne er. Højere domstole i anden instans er grupperet i tre dommere bænke eller i ganske særlige tilfælde, i fem dommere altid bænke. Dokumentation, der er sagsøger i civilretlige og forvaltningsretlige sager, mens der i straffesager er det statens pligt til anklager (ügyész) svarende til afgiften. Der er ingen særlige domstole, som skal


text:
træffe afgørelse på miljøområdet i Ungarn. Derfor miljøsager, enten er besluttet af administrative og arbejdsministeriet, domstole eller regelmæssige private domstole, afhængigt af karakteren af den omhandlede tvist. Forumshopping er mulig i det ungarske retssystem med visse begrænsninger. Mens ret at tilgang er fastsat ved lov i visse tilfælde kan sagsøger vælge, på hvilket sted han/hun ønsker at iværksætte proceduren (f.eks. i stedet for at henvende sig til retten på det sted, hvor sagsøgte, henvender han sig til retten på det sted, hvor skaden blev lidt i erstatningssager). I privatretlige forhold i forbindelse med betalinger, en kontrakts parter kan selv fastsætte den ret, hvor deres tvist henhører, igen med visse begrænsninger. Ordinær appel kan indgives i privatretlige tvister mod den dom, for at få prøvet den processuelle og materielle lovlighed af afgørelsen. Proceduremæssige af Domstolens kendelser (végzés), kan kun påklages med begrænsninger. Frist for indgivelse af appel er 15 dage siden afsigelsen af retsafgørelsen. I forvaltningsretlige sager, er der ikke appel til prøvelse af dommen i første instans. proceduremæssige retskendelser dog stadig kan appelleres. Der er mulighed for at indgive en ekstraordinær anmodning om fornyet undersøgelse (felülvizsgálati kérelem) til prøvelse af en endelig dom til Højesteret til prøvelse af den processuelle lovlighed af afgørelsen. Fristen for denne aktion er 60 dage siden afsigelsen af den endelige dom. Domstole i forvaltningsretlige sager er kun kassationsdomstolens rettigheder (hatályon kívül helyezés) med meget få undtagelser af reformatory rettigheder (megváltoztatás). Disse sidstnævnte tilfælde ikke berører miljøspørgsmål, derfor i miljøsager retsinstanser kun kan annullere administrative afgørelser og på samme tid for de administrative organer at gennemgå sagerne.
 Miljømæssige retssager er specielle på flere måder:
 For det første har de fleste miljøsager er forvaltningsretlige tvister, der involverer et privat foretagende som sagsøger og som sagsøgt Miljøstyrelsen
 Disse sager er oftest truffet beslutning om den juridiske vurdering af, om en administrativ afgørelse er i overensstemmelse med den gældende lovgivning
 For det andet har nogle privatretlige sager er af miljømæssig karakter, f.eks. sager om skadeserstatning for skader på miljøet
 I disse tilfælde skal afgørelsen i sagen er ofte afhængige af ekspertudtalelser
 miljø-NGO'er kan starte retssager mod forurenere anmodet Retten om at beordre standsning af forurening og indførelse af forebyggende foranstaltninger
 Sådanne tilfælde er imidlertid meget sjældent og er ineffektive, skyldes tung bevisbyrde på ansøgeren ngo'er
 Der er kun et meget lille antal miljømæssige straffesager, og at næsten ingen af dem ender med en effektiv fængsel dom
 Domstole normalt handler efter anmodning fra parterne i retstvisten. Men i nogle tilfælde retter kan handle ex officio. Det drejer sig om:
 træffe afgørelse om, hvem der skal bære omkostningerne af parterne
 udsætte behandlingen af en retssag
 indlede en præjudiciel sag ved EU-Domstolen
 indlede en procedure ved forfatningsdomstolen til prøvelse af forfatningsmæssigheden af en lov
 indlede en procedure ved den øverste domstol for undersøgelse af forfatningsmæssigheden af en lokal ret
 finde dokumentation og suspendere anvendelsen af en administrativ afgørelse i administrative sager
 Adgang til oplysninger er fastsat generelt og specielt vedrørende adgang til miljøoplysninger. Retsmidler imidlertid mod afslag på eller den ulovlige/manglende svar

type: other


text:
på en anmodning om adgang til miljøoplysninger, ikke er specifikke. De, der anmoder om oplysningerne, kan anlægge sag ved en almindelig privatretlig ret til prøvelse af afvisningen eller den manglende levering af oplysninger inden for en frist på 30 dage, regnet fra leveringen af afslaget eller udløbet af den lovbestemte frist for indsendelse af oplysninger (15 dage). Domstolene kan pålægge indehaveren af oplysninger at meddele de ønskede oplysninger i tilfælde af begrundet anmodning. Der er et selvstændigt administrativt organ kaldet national databeskyttelse og informationsfrihed (Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság) som klager i informationsfriheden spørgsmål kan indgives. Den myndighed, hvis klagen er underbygget, kan indkalde til det berørte organ til at korrigere uregelmæssigheder. Hvis sidstnævnte ikke kan Tilsynsmyndigheden indlede en sag mod det pågældende organ. Afslag på anmodning om oplysninger skal omfatte en advarsel om de retsmidler, der er til rådighed. De, der mener, at deres anmodning om oplysninger afslås eller uretmæssigt/utilstrækkeligt besvaret skal følge nedenstående procedureregler:
 Domstolen skal sikre, at deres betalingsanmodning skal indgives (udstationeret) senest 30 dage efter afslaget osv.
 eller være nødt til at indgive en klage til Tilsynsmyndigheden imidlertid ingen frist er angivet for sådanne indlæg
 Domstolen er i overensstemmelse med de generelle krav i et retskrav, der ikke findes særlige krav
 Der er ingen forpligtelse til at lade sig repræsentere af en advokat ved Domstolen
 omvendt bevisbyrde, dvs. indehaveren af oplysninger skal bevise, at der forelå registreringshindringer osv.
 Den retslige procedure er ex lege fremskyndet
 Der er ingen skat, der skal betales af sagsøgeren begæringen om oplysninger
 Domstole ikke har adgang til de oplysninger, som parterne er uenige om; Derfor dommeren skal træffe afgørelse om informationsfrihed påstand ikke praktisk kendskab til de pågældende oplysninger. Derfor retter afhænger i sådanne sager om påstande, der er fremført af parterne i sagen. Domstole kan først pålægge fremlæggelse af oplysninger om sagsøgerens påstand er velbegrundet.
 Administrative miljøprocedurer ikke har en særlig processuel ordning i Ungarn; De vedtages som regel, at de generelle administrative procedurer alment gældende i næsten alle typer administrative sager. I nogle love har imidlertid tilføjet visse proceduremæssige skridt eller krav til de generelle regler for administrative procedurer. Disse love er enten sektorspecifikke miljølovgivning (f.eks. lovgivningen om affaldshåndtering) eller horisontale miljølovgivning (eksempelvis vedrørende miljøkonsekvensvurderinger). Der er en række træk og detaljerede og specifikke procedureregler, der er karakteristisk for administrative miljøprocedurer. Disse er:
 næsten alle sager er besluttet af det regionale miljø, naturbeskyttelse og vandforvaltning (Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi felügyelőség) med kun få undtagelser, der er besluttet af kommune justitssekretærer (jegyző)
 Der er kun 10 regionale miljøagenturer i Ungarn, og deres territoriale kompetence er på linje med den regelmæssige County opdeling af landet (Ungarn har 19 fylker og 1 Capitol), men med større vandløbsoplande og afvandingsområder
 miljøagenturer har deres egne eksperter er derfor ikke inddrage ekstern ekspertise i beslutningsprocessen
 Nogle miljømæssige procedurer får lov til at vare længere end den generelle frist på 30 dage af regelmæssige administrative procedurer, f.eks. proceduren for vurderingen af indvirkningerne på miljøet kan vare op til 3 måneder
 I en række tilfælde kan der


text:
opkræves gebyrer (díj) skal betales i stedet for den normale told (illeték), og disse gebyrer kan være ret betydelig i de mest højprofilerede sager (VVM og IPPC)
 sager, der påvirker miljøet, men som ikke er afgjort i miljøinspektoraterne henhører under kompetencen for en række offentlige institutioner eller bestemte tjenester i det land, de offentlige myndigheder, f.eks. skovbrug, minedrift, færdselsdepartement agentur osv.
 miljømæssige administrative sager normalt er garant for mere offentlig deltagelse og åbenhed end regelmæssige administrative sager, der kan tage form af offentlige bekendtgørelser om sagen, offentlige høringer eller endog søgsmålskompetence til ngo'er
 Administrative afgørelser, der kan appelleres til landets øverste myndighed med undtagelse af afgørelser truffet af lederen af et centralt administrativt organ eller af en minister for første instans. I sådanne tilfælde er der et direkte søgsmål til prøvelse af disse afgørelser. Ellers har administrative afgørelser ikke kan træffes for Domstolen direkte, dvs. almindelig appel skal udtømmes, før man går rettens vej, undtagen i ovennævnte tilfælde. I miljøsager domstole vurdere både den processuelle og materielle lovlighed af afgørelser, dvs. ikke blot, om indholdet af en afgørelse er i overensstemmelse med forordningen, men bør også kontrollere, om afgørelsen er truffet på den rigtige måde, der er foreskrevet ved lov. Retter også se "ud over" de administrative afgørelser og kontrollere, om de materialer, der skal tjene som dokumentation for en beslutning foregik på en ordentlig måde. Det mest fremtrædende eksempel herpå er VVM-sager, hvor domstolene. Det bør undersøges, om de miljømæssige konsekvenser blev foretaget på en videnskabeligt kontrollerbart og inddrage eksterne eksperter i sin dom. Arealanvendelsesplaner vedtages i form af kommune love (rendelet) og resolutioner (határozat), som der er begrænset mulighed for at gå til domstolene. Lokale love op til fornyet overvejelse af forfatningsdomstolen er i overensstemmelse med forfatningen, ved højesteret om deres overensstemmelse med andre højere normer og lokale rådsresolutioner gennemgås af almindelige domstole, men disse procedurer kan kun iværksættes af statsamtet kontorer (Megyei Kormányhivatal). Procedurer for regelmæssig ret i sådanne sager er de samme som i almindelige forvaltningssager.
 VVM-screening afgørelser kan prøves ved Domstolen på samme måde som almindelige administrative afgørelser. I sådanne tilfælde er fastsat til projektudvikleren, den virksomhed, som udarbejder VVM, enhver person, hvis rettigheder og berettigede interesser berøres (med en fast ejendom eller en registreret rettighed vedrørende en fast ejendom i virkningerne af den planlagte udvikling), og enhver registreret miljø-NGO'er er aktive i anslagsområdet. I sådanne tilfælde er de almindelige domstole, der træffer afgørelse i administrative sager træffe afgørelse uden specifikke procedureregler, og kun kan ophæve beslutningen.
 "VVM beslutninger ikke træffes i form af en særskilt væsentlig administrativ afgørelse; Derfor er der ikke mulighed for en domstolsprøvelse heraf. Eventuelle bekymringer med hensyn til korrektheden af spørgsmål vurderes i et VVM-forløb eller manglende undersøgte emner under VVM-proceduren skulle rejses i en appelsag til prøvelse af den materielle VVM-afgørelse at udstede eller nægte en miljøgodkendelse, før byggetilladelsen er spørgsmål.
 Materielle VVM-afgørelser tage form af en tilladelse benævnt miljøtilladelse (Környezetvédelmi engedély). Disse kan appelleres i første instans og anden instans afgørelse kan prøves ved Domstolen (fra den 1.


text:
januar 2013 af den administrative og arbejdsministeriet). I sådanne tilfælde er fastsat til projektudvikleren, den virksomhed, som udarbejder VVM, enhver person, hvis rettigheder og berettigede interesser berøres (med en fast ejendom eller en registreret rettighed vedrørende en fast ejendom i virkningerne af den planlagte udvikling), og enhver registreret miljø-NGO'er er aktive i anslagsområdet. Der er ingen forpligtelse, men et praktisk behov for at inddrage eksterne eksperter i den retslige procedure, fordi den dommer, der ikke er i stand til at træffe afgørelse i sådanne komplicerede sager, da rigtigheden af VVM resultater. Retten gennemgår både de processuelle og materielle lovlighed af miljøgodkendelsen, dvs. hvis den sektorspecifikke miljølovgivning såvel som de administrative regler blev overholdt under den administrative (VVM). Retter også se ud over VVM-afgørelsen og efterprøve den materielle og tekniske konstateringer og beregninger af miljøkonsekvensanalysen.
 Det er ikke nødvendigt at deltage i den VVM procedure for at få søgsmålskompetence ved domstolen i VVM-sagerne, er det imidlertid nødvendigt at opfylde kravene om løbende og at udtømme administrative klagemuligheder, inden der indledes en retssag Det er imidlertid ikke nødvendigt, at virksomheden indgivelse af søgsmål er de samme som udtømt den administrative søgsmålsadgang; Den eneste betingelse er, at det kun er det andet eksempel VVM afgørelser kan indbringes for en domstol. Foreløbige retsmidler er muligt i VVM retssager er der imidlertid ingen særlige regler i sådanne procedurer sammenlignet med de almindelige regler om foreløbige retsmidler. Betingelser, der skal opfyldes, er dem, der er anført i punkt X nedenfor.
 Materielle IPPC afgørelser tager form af en godkendelse, den såkaldte generelle miljømæssige drift (Egységes környezethasználati engedély). Disse kan appelleres i første instans og anden instans afgørelse kan efterprøves af Domstolen. I sådanne tilfælde er fastsat til projektudvikleren, den virksomhed, som udarbejder den internationale plantebeskyttelseskonvention dokumentation, alle personer, hvis rettigheder og berettigede interesser berøres (med en fast ejendom eller en registreret rettighed vedrørende en fast ejendom i virkningerne af den planlagte udvikling), og enhver registreret miljø-NGO'er er aktive i anslagsområdet. Der er ingen forpligtelse, men et praktisk behov for at inddrage eksterne eksperter i den retslige procedure, fordi den dommer, der ikke er i stand til at træffe afgørelse i sådanne komplicerede sager, da rigtigheden af IPPC resultater. Retten gennemgår både de processuelle og materielle lovlighed af den fælles miljøvenlig drift, dvs. hvis den sektorspecifikke miljølovgivning såvel som de administrative regler blev overholdt under den administrative procedure (IPPC). Retter også se ud over IPPC-afgørelsen og efterprøve den materielle og tekniske konstateringer og beregninger af IPPC dokumentation.
 Det er ikke nødvendigt at deltage i IPPC's procedure for at få søgsmålskompetence ved domstolen i IPPC's tilfælde er det imidlertid nødvendigt at opfylde kravene om løbende og at udtømme administrative klagemuligheder, inden der indledes en retssag Det er imidlertid ikke nødvendigt, at virksomheden indgivelse af søgsmål er de samme som udtømt den administrative søgsmålsadgang; Den eneste betingelse er, at det kun er det andet eksempel IPPC afgørelser kan indbringes for en domstol. Foreløbige retsmidler er muligt i IPPC retssager er der imidlertid ingen særlige regler i sådanne procedurer sammenlignet med


text:
de almindelige regler om foreløbige retsmidler. Betingelser, der skal opfyldes, er den samme som i VVM retssager.
 Der findes en række muligheder for at indsende krav for retten direkte over for privatpersoner eller juridiske enheder. For det første, hvis sagsøgte har gjort skade på sagsøgeren, kan sidstnævnte kræve regelmæssig privatretlige erstatning for tabet. Som en del af denne, at sagsøgeren potentielt skadede, kan kræve, at Domstolen tilpligter sagsøgte at forhindre skaden. Hvis sagsøgte driver et farligt (veszélyes üzem) eller udøver en risikobetonet aktivitet (som er enhver aktivitet med miljøet som en ressource eller som et mål for emission) derefter, at bevisbyrden flyttes over på sagsøgte, og han/hun skal bevise, at skaden skyldes en udefra kommende årsag (mål kan undgå eller objektivt ansvar). For det andet er direkte søgsmål kan formuleres som geneforvoldende (birtokvédelmi kereset gene) i tilfælde, hvor sagsøgte sagsøgeren med miljøpåvirkninger, f.eks. røg, støj og andre forstyrrelser. Denne model anvendes hovedsagelig i et kvarter, når sagsøgeren og sagsøgte har bopæl i nærheden. For det tredje, personlig integritet (személyiségvédelmi kereset) kan rettes mod dem, der skader den enkeltes integritet, herunder sundhed, trivsel, retten til liv og retten til bolig. Endelig miljøbeskyttelsesloven og naturbeskyttelsesloven både indeholde en juridisk mulighed for miljømæssige og/eller naturbeskyttelses-ngo'er til at anlægge sag mod forurenere eller dem, der skader naturlige værdier. Sådanne sager behandles ved regelmæssige private domstole og sagsøgerne kan rejse krav om, at Retten pålægger sagsøgte at forhindre forureningen/skader på natur og træffe forebyggende foranstaltninger med henblik på at undgå forurening eller skader.
 Fordringer på statslige organer kan indsendes på to mulige tilfælde:
 Hvis det statslige organ, der er forureneren, skal de samme regler gælder for dem regelmæssigt at forurenerne
 Hvis det administrative organ for beslutningsprocessen var mangelfuld (enten et proceduremæssigt eller indholdsmæssigt) og den fejl, når en vis tærskel (ekstraordinært, målrettet eller stærkt forsømmelighed), end der kan rejses krav om erstatning fra staten administrative organ, som personer, der har lidt skade ved denne
 Spørgsmål om erstatningsansvar for miljøskader, er den kompetente myndighed, der er udpeget af Ungarn er det regionale miljø, naturbeskyttelse og vandforvaltningsinspektorat (Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi felügyelőség). En anmodning om miljøansvar kan indsendes på disse agenturer ved hjælp af regelmæssige kommunikationsveje, f.eks. pr. post, e-mail, telefon, fax eller personligt fremmøde i åbningstiden på helpdesken for agenturet. En anmodning om handling skal opfylde de normale krav om enhver sådan anmodning, f.eks. skal indeholde navn og adresse på den initiativtager, en beskrivelse af sagen og en klar opfordring til handling. Miljø-NGO'er kan også indgive en sådan anmodning ved Retten af miljøbeskyttelsesloven. Domstolsprøvelse af afgørelser truffet af Miljøagenturet i miljøansvar spørgsmål er forskellig, afhængig af arten af den omhandlede retsafgørelse. Hvis afgørelsen om miljøansvar reglerne for domstolsprøvelse er de samme som i tilfælde af regelmæssige administrative afgørelser, fordi agenturet skal træffe en formel afgørelse i sådanne sager og sager om erstatningsansvar ikke har en særlig processuel ordning. I tilfælde miljøstyrelsens beslutning faktisk er et svar på en opfordring, der ikke er behandling til rådighed. Sådanne afgørelser er ret svar på anmodninger; sidstnævnte præget af miljøbeskyttelsesloven


text:
og miljøagenturer også som eneste offentlige klager. Og fordi det er ufornødent at fremsætte formelle administrative beslutninger om de klager, der ikke er nogen afgørelse, der vil kunne blive indbragt for EF-Domstolen. Erstatningsansvar for miljøskader er hovedsagelig håndhæves af staten, som anvender sine beføjelser til at træffe administrative afgørelser i spørgsmål om erstatningsansvar. Private enheder kan håndhæve erstatningsansvar for miljøskader med alvorlige begrænsninger. Det er kun til rådighed for ikke-statslige miljøorganisationer og ngo'er kan anlægge sag mod forurenere eller dem, der skader naturlige værdier. Sådanne sager behandles ved regelmæssige private domstole og sagsøgerne kan rejse krav om, at Retten pålægger sagsøgte at forhindre forureningen/skader på natur og træffe forebyggende foranstaltninger med henblik på at undgå forurening eller skader.
 Hvis der er et miljøproblem, der findes andre muligheder for retsmidler til rådighed ud over de foranstaltninger af administrative organer og retssager, der er indledt ved domstolene. Nogle af disse afhjælpende foranstaltninger som reaktion på konkrete problemer i miljøet (f.eks. en forurening), mens andre håndtere mulige tilfælde af fejl eller forsømmelser i miljøspørgsmål, som offentlige myndigheder. Det drejer sig om:
 offentlig anklager (ügyész): Offentlige anklagere har to typer af beføjelser, som de tager hensyn til to typer problemer: forurening og forsømmelser. Med hensyn til forurening, anklageren er berettiget i henhold til Environment Protection Act til at indlede en retssag mod forureneren for at standse aktiviteten eller om forureneren skal betale erstatning. Også ifølge civilprocesloven, den offentlige anklagemyndighed kan indlede en retssag, hvis de personer, som ellers er berettigede, ikke er i stand til at håndhæve deres rettigheder, undtagen når håndhævelsen af rettigheder kræver personlig håndhævelsesforanstaltninger. Med hensyn til fejl og forsømmelser, den offentlige anklager, der henhører under dens kompetence, af samfundshensyn, kan udstede en indkaldelse (felhívás) for enhver offentlig myndighed over for sin endelige beslutning ikke påkendes af Domstolen, anses for ulovlig. Indkaldelsen skal udstedes senest et år og modtageren af opkaldet er den øverste myndighed i det beslutningstagende organ. Hvis indkaldelsen ikke, kan anklageren indlede en retssag mod den ulovlige beslutning.
 ombudsmand (Alapvető Jogok Biztosa): Ombudsmanden kan efterforske handlinger eller manglende handlinger fra myndighedernes side, og hvis denne skade eller bringe grundlæggende rettigheder for borgere kan træffe de respektive foranstaltninger. Disse hjælpemidler kan for eksempel være: rette en henstilling til den øverste myndighed at undersøgte, indlede en proces til anklageren, indlede en proces på nationalt databeskyttelse og informationsfrihed myndighed, indlede en proces ved forfatningsdomstolen, eller kan være en amicus curiae i administrative sager på miljøområdet.
 Stedfortrædende ombudsmand for de kommende generationer (Alapvető Jogok védelmét érdekeinek biztosának ellátó en Jövő nemzedékek helyettese): Tidligere var denne holdning blev en uafhængig Umweltanwalt holdning; fra den 1. januar 2012 den holdning, dog er en af en stedfortræder. Viceombudsmand beføjelser er: undersøgelse af håndhævelsen af kommende generationers interesser, regelmæssigt meddele ombudsmandsinstitutionen sine aftryk, henlede ombudsmandens opmærksomhed på for truslen om ulovlighed, som påvirker en større befolkningsgruppe indlede en undersøgelse af Ombudsmanden, deltage i sådanne undersøgelser og foreslå en proces for forfatningsdomstolen.
 National databeskyttelse og informationsfrihed (Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság): Den myndighed, der modtager klager i


text:
Freedom of Information i forbindelse med informationsfriheden anmodninger blev afvist ulovligt. Den myndighed, hvis klagen er underbygget kan kalde det angrebne organ afviser anmodningen at korrigere ulovlighed. Hvis sidstnævnte ikke kan Tilsynsmyndigheden indlede en sag mod det pågældende organ.
 OECD's nationale kontaktpunkter: Hvis et multinationalt selskab har forårsaget et miljøproblem, er det muligt at anvende OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder, som også har en række miljømæssige bestemmelser. I dette tilfælde kan en klage indgives til det ungarske nationale kontaktpunkt i afdelingen for internationale og europæiske anliggender, Økonomiministeriet (nemzetgazdasági Minisztérium). Kontaktpunktet vil samle de berørte parter og forsøge at nå frem til en aftale, og også afslutte sagen med en erklæring.
 Private strafforfølgning findes kun i meget begrænsede tilfælde og i forbindelse med forbrydelser, der er blevet begået mod en person og ikke for miljøet. En sådan type af sager kan imidlertid få miljømæssige konsekvenser; Det er bagvaskelse, injurier) tilfælde. I disse tilfælde er repræsenteret af privatpersoner, der er krænket eller skade som følge af de injurier (ærekrænkelse). Det kan få miljømæssig betydning, hvis indledt mod miljøaktivister eller ngo'er som led i en slapp (strategisk retssag mod offentlig deltagelse).
 I tilfælde af forsømmelser (uhensigtsmæssige administrative bestemmelser, administrativ passivitet eller undladelse) er der en række retsmidler til rådighed, f.eks.:
 Klagen til Ombudsmanden, jf. ovenfor
 klage til den offentlige anklager, jf. ovenfor
 klage til den nationale databeskyttelse og informationsfrihed myndighed, jf. ovenfor
 i tilfælde af forvaltningens tavshed, den øverste myndighed anmoder beslutningstagende organ til at reagere på et andragende fra en part i sagen. Hvis inaktiviteten fortsætter, overordnet myndighed kan udpege en anden myndighed med samme kompetence til at foretage en korrekt afgørelse; Hvis indkaldelsen af anklagemyndigheden ved udgangen forvaltningens tavshed ikke har ført til et resultat, kan anklageren indlede en sag ved en domstol
 Fysiske personer, hvis rettigheder eller legitime interesser påvirkes af den pågældende sag, har søgsmålskompetence. Hvis den lov, der regulerer disse er personer, som ejer fast ejendom i anslagsområdet for en aktivitet, eller hvis rettigheder eller facilitet, der vedrører en sådan fast ejendom er registreret officielt.
 Enhver kan få søgsmålskompetence ved en retslig procedure, som kan have rettigheder og forpligtelser; Dette er imidlertid kun mulighed for at få søgsmålskompetence. Disse faktisk har søgsmålskompetence, hvis rettigheder eller legitime interesser påvirkes. Dette kan godtgøres f.eks. ved at påvise, at den pågældende person har deltaget i den administrative procedure, som går forud for den retslige fase i en sag.
 Lovgivning kan indrømme søgsmålskompetence til ngo'er, hvis aktivitet har til formål at beskytte en grundlæggende rettighed eller fremme af offentlig interesse. Miljøorganisationer har søgsmålskompetence i administrative miljøprocedurer, hvis de opererer i anslagsområdet af en virksomhed eller et anlæg.
 Ngo'er har søgsmålskompetence i miljøsager i to forskellige forhold.
 a) i procedurer, der er blevet indledt mod administrative afgørelser, de ikke-statslige miljøorganisationer har søgsmålskompetence, som opererer i det område af en virksomhed eller et anlæg.
 b) ikke-statslige miljøorganisationer kan anlægge en retssag mod forurenere og anmodet Retten om at påbyde ophør af aktiviteten eller indførelse af forebyggende foranstaltninger af forureneren.
 Andre juridiske personer eller organisationer


text:
uden retsevne, der har søgsmålskompetence, hvis deres rettigheder eller legitime interesser påvirkes af sagen.
 Ad hoc-støtte, ikke-registrerede sammenslutninger ikke har søgsmålskompetence.
 Generelt, da udenlandske ngo'er ikke er aktive på Ungarns område, de ikke har søgsmålskompetence i disse procedurer, hvor ikke andet er ngo'er, der er registreret i Ungarn. Under særlige omstændigheder, f.eks. på et gensidigt grundlag med andre lande eller i forbindelse med miljøkonsekvensvurderinger sager på tværs af landegrænserne, udenlandske ngo'er kan udøve stående rettigheder.
 Disse organer, hvis opgaver er berørt af sagen, men har ikke deltaget i beslutningerne i tilfælde, kan have søgsmålskompetence.
 Der er ingen væsentligt forskellige procedurer, der finder anvendelse på enkeltpersoner i den sektorspecifikke miljølovgivning. VVM og IPPC processer er typisk mere åbne som følge af, at alle er søgsmålsberettigede, som bor eller opholder sig på virkningerne af den planlagte eller Operating Facility/aktivitet. Procedurer for vejanlæg, og dem, der vedrører atomenergi, søgsmålskompetence for fysiske personer er mere begrænset. Som nævnt ovenfor, ngo'er har privilegeret søgsmålskompetence i administrative miljøprocedurer, sidstnævnte er karakteriseret ved Supreme Court, som det regionale miljøagentur er en besluttende myndighed eller en fælles beslutningstagning. Udenlandske personer og NGO'er har en særlig juridisk stående ordning i henhold til Espoo-konventionen i grænseoverskridende sager. Dette sikrer, at de personer, der er berørt af en planlagt aktivitet i udlandet har samme juridiske status som de berørte befolkningsgrupper i Ungarn.
 Der er ikke nogen reel actio popularis i Ungarn, dvs. en mulighed for, at alle kan gå til prøvelse af en administrativ afgørelse eller en anden persons handling eller undladelse har erklæret, at uden en retlig interesse. Tidligere fandtes der et actio popularis til rådighed mod en normativ retsakt ved forfatningsdomstolen; imidlertid siden 2012, 1 (ikrafttrædelsen af den nye forfatning i Ungarn) er den kun tilgængelig i tilfælde, hvor den person, der var berørt af gennemførelsen af en forfatningsstridig norm.
 Andre institutioner også har søgsmålskompetence som følger:
 Ombudsmanden: Ombudsmanden kan være et amicus curiae i administrative sager på miljøområdet
 offentlig anklager: Anklagemyndigheden har ret ved Environmental Protection Act til at indlede en retssag mod forureneren for at standse aktiviteten eller om forureneren skal betale erstatning. Også ifølge civilprocesloven, den offentlige anklagemyndighed kan indlede en retssag, hvis de personer, som ellers er berettigede, ikke er i stand til at håndhæve deres rettigheder, undtagen når håndhævelsen af rettigheder kræver personlig håndhævelsesforanstaltninger
 National databeskyttelse og informationsfrihed myndighed: Tilsynsmyndigheden har søgsmålskompetence til at anlægge sag mod virksomheder, der ikke leverer almennyttige oplysninger ulovligt og nægtelse af at handle i overensstemmelse med det foregående indkaldelse af beslutninger truffet af myndigheden
 VVM og IPPC regler for enkeltpersoners status/ngo'er og adgang til klage og domstolsprøvelse kun eksistere, hvis proceduren er en VVM eller en IPPC-godkendelse. Generelt på miljøområdet (f.eks. luftkvalitet emissionsgrænseværdier, grænseværdier for støjemission, tilladelse til affaldshåndtering osv.) den almindelige gældende regler gældende, dvs. som anført i ovenstående tabel.
 Advokaters rolle er at støtte enkeltpersoner og juridiske enheder i håndhævelsen af deres rettigheder. De er en del af et større system som (anklagere, dommere osv.) fremme retsstatsprincippet. Advokater kan advokater, som har licens til at repræsentere


text:
klienter på aftalebasis eller kan være jurister ansat af staten. Advokater, der var ansat af den miljømæssige tilstand administrative organer eller ministeriet for udvikling af landdistrikter (de facto miljøministerium i Ungarn), anvende miljølovgivningen dagligt. Deres antal er mellem 50 og 100 i Ungarn. Private advokater, der repræsenterer individuelle eller erhvervskunder skal anvende miljølovgivningen, når Life eller drift af sådanne enheder henholdsvis kræver det. Deres antal ikke er forudsigelige. Offentlig interesse miljøadvokater repræsentere klienter mod forurenere til at håndhæve erstatningsansvar for miljøskader eller mod State Administration for at forebygge potentielt miljøskadelige udviklinger. Deres antal er mellem 5 og 10 i Ungarn. Juridisk bistand er ikke obligatorisk i de fleste af de retslige procedurer, og i retssager henholdsvis. De få undtagelser, hvor retlig repræsentation er obligatorisk, er følgende:
 appelsager ved de regionale domstole
 afhjælpende procedurer for højesteret
 Enhver procedure før landets domstole, bortset fra i tilfælde, hvor den økonomiske værdi af denne sag ikke overstiger 100 000 EUR, sager om erstatning for fejl eller forsømmelser, medierne og pressen sager, sager om personlig integritet beskyttelse og forvaltningssager
 Der er en række advokater med speciale i miljøanliggender, dog i forskelligt omfang. Kun nogle få store advokatfirmaer reklamere for, at deres portefølje omfatter miljølovgivning, og disse er typisk de største i landet. Nogle advokater arbejder for erhvervskunder, hvis operation indebærer gennemførelse af miljølovgivningen regelmæssigt, men deres navne ikke er kendt. Nogle advokater hævder i offentligheden, at de er eksperter i miljølovgivningen (f.eks. under højt profilerede miljømæssige tilfælde, såsom tilfældet hvor sagsøgte er det selskab, der kan medføre udslip af rødt slam i 2010), men dette synes snarere at være en enkeltstående handling, der ikke understøttes af den brede vifte af sådanne advokater. Endelig er der nogle ngo'er med speciale i miljøret, enten ved at anvende advokater for deres egne miljøsager (3-4 NGO'er) eller ved at have et personale, der yder retshjælp i offentlighedens interesse miljøsager (1-2).
 Der er en række databaser, der hjælper mennesker med at finde miljøadvokater. I tilfælde af forretningsoplysninger, f.eks. ansøgning om en tilladelse, en klage mod en sanktion osv. Der er en række internetbaserede databaser, der muliggør søgning specialisering af tilgængelige autoriserede advokater overalt i landet. Dette kan suppleres ved at lede tematiske sider af juridiske websteder, hvor fremtrædende miljøadvokater kan findes. I tilfælde af offentlig interesse anliggender, miljømæssige advokaterne kan findes på internettet, enten direkte eller ved at kontakte miljø-ngo'er. Sidstnævnte er endeligt opmærksomme på tilgængelighed og kontaktoplysninger for den offentlige interesse miljølovgivning kontorer. Endelig, i tilfælde af at søge om retshjælp, juridisk bistand til ministeriet for administration og retsvæsen driver et websted, hvor databasen for advokater, der yder retshjælp og retshjælp ngo'er kan søges, er dette imidlertid ikke hjulpet på vej af en funktion af søgning for specialisering.
 Miljøsager for EF-Domstolen ikke henhører under en anden forordning end almindelige civilretlige eller forvaltningsretlige sager. Det betyder, at efter de processuelle regler, skal de være forpligtet til at fremlægge dokumentation, som er interesseret til at bevise noget. Det er hyppigst sagsøgeren. I Ungarn findes der en ordning med fri bevisførelse, dvs.


text:
det ikke er godtgjort en foruddefineret styrke og enhver form for dokumentation (vidner, sagkyndige udtalelser, der besøger et sted, genstande, dokumenter, som hun kan bevise ved en retssag. I miljøsager imidlertid den mest overbevisende er en ekspertudtalelse.
 I overensstemmelse med reglen om frie beviser intet bevis er en forud fastsat værdi, dvs. ethvert argument kan dokumenteres med et hvilket som helst bevis, hvis det er relevant. Den dommer, der ikke er bundet af nogen form for bevis, men må acceptere de faktiske konstateringer, der er indeholdt i den såkaldte offentlige dokumenter (közokirat), som var udstedt af myndigheder inden for deres kompetenceområde. Ret frit sammenholdt med andre oplysninger for at vurdere beviset. I tilfælde af, at en sagkyndig undersøgelse, er ufuldstændige, uklare eller modstridende med sig selv eller med en anden ekspertudtalelse, den oprindelige udtalelse skal præciseres af den sagkyndige, men retten kan også udnævne en ny ekspert. Parterne i en retslig procedure frit kan indføre nye beviser, er de imidlertid bundet af nogle grundlæggende regler:
 De beviser, der skal indføres i god tid, så det kan ikke medføre, at forlænge proceduren på en urimelig måde
 Retten er forpligtet til at afvise beviser, hvis det blev tilbudt på ubegrundet forsinkelse eller mod de regler for god vil tvister
 Udgifter til dokumentation skal bæres af dem, som igangsætter bevis blev imidlertid senere den endelige dækning af omkostningerne kan ændre ved princippet om, at taberen betaler
 Domstolen normalt ikke indlede beviser, eftersom Domstolens opgave er at afgøre en tvist og ikke at afsløre den endegyldige sandhed. Domstolen har imidlertid til at informere på en målrettet spørgsmål mellem parterne, hvilken del af deres argumentation stadig mangler tilstrækkelig dokumentation. Desuden har Domstolen under særlige omstændigheder kan indlede bevismidler i administrative sager, som f.eks. når meddelelser, at den administrative retsakt er ugyldig, med henblik på at underbygge denne konstatering.
 En ekspert skal inddrages i proceduren af beviser, hvis der er behov for en særlig viden om et hvilket som helst emne af betydning, at dommeren ikke har nogen (retlig). I dette tilfælde kan parterne anmode Domstolen om at udpege en sagkyndig, som er registreret i ministeriet for administration og retsvæsen på listen over eksperter for at indhente en sagkyndig udtalelse. Hvis der ikke er en sådan ekspert til rådighed, enhver, der har den fornødne viden kan pålægges af retten. Parterne kan også mandat sagkyndige og sender private ekspertudtalelser om deres vægt i beslutningsprocessen er noget svagere end den officielt bemyndiget sagkyndig udtalelse. Den seneste retspraksis fra Supreme Court imidlertid anerkendt, at en sådan privat ekspertudtalelser er ikke blot udtryk for parternes synspunkter, men en del af puljen af bevismateriale.
 Ekspertudtalelser (både private og officielt bemyndiget) er ikke obligatoriske for Domstolen, således at Domstolen kan fravige dem. Men deres overtalelsestalent, skyldes, at de er velbegrundede, og enhver afvigelse fra resultaterne skal være begrundede af Retten enten på grundlag af dokumenterede fakta eller andre sagkyndige udtalelser. Ellers risikerer Domstolen om ophævelse af dommen afsagt af den øverste instans for ikke at have foretaget en korrekt beviser.
 I tilfælde


text:
af en administrativ afgørelse er appelleret, har automatisk opsættende virkning, og de rettigheder, der tildeles ved afgørelsen ikke kan udøves. Den første instans beslutningstagende organ kan dog erklære afgørelsen eksigibel straks, hvis det er nødvendigt for at forebygge eller afhjælpe en livstruende eller yderst skadelige situation, hvis den nationale sikkerhed, det nationale forsvar og den offentlige orden, eller en anden lov gør det muligt for bl.a. miljø, naturbeskyttelse, beskyttelse af folkesundheden, historisk monument eller jordbundsbeskyttelse osv. grund. En retssag, der blev anlagt til prøvelse af en endelig forvaltningsafgørelse, ikke har automatisk opsættende virkning, i drift eller senere under retssagen kan en anmodning indgives til Domstolen om at udsætte fuldbyrdelsen af den anfægtede administrative afgørelse. Efter at have modtaget anmodningen træffer Domstolen afgørelse om suspension inden for 8 dage. Kriterier, som der skal tages hensyn til i beslutningsprocessen, er: kan den oprindelige situation genoprettes, vil udeladelse af suspension er til større skade end suspension ville.
 En anmodning om påbud ikke kan indgives, før de vigtigste anmodning (kereset), men kun sammen med denne eller efterfølgende. Påbud kan meddeles, hvis det er nødvendigt for at forebygge en umiddelbart truende skade, opretholdelse af en situation, som giver anledning til en retstvist, beskyttelse af rettigheder for sagsøgeren, og den skade, der er forvoldt ved denne foranstaltning ikke overstiger de fordele, der er opnået i påbuddet. Domstolen kan gøre forbuddet betinget af en cross-undertaking i erstatning. Domstolen skal træffe afgørelse efter en fremskyndet procedure på påbuddet. Rettens afgørelse om påbuddet kan appelleres.
 For at indlede en retssag, skal ansøgeren betale Domstolen skat eller afgift (illeték). Senere under proceduren, udgifter til vidner skal forudbetalte (indleveret til retten) ved afgørelser om iværksættelse af beviserne. Hvis et vidne er nødt til at rejse til et retsmøde, der indledte sin høring skulle bære de omkostninger og betale det til vidnet. Også denne appel skal betale afgift appelretten fellebbezési illeték). Under processen, hver part er ansvarlig for at betale sine egne advokatsalærer. Endelig efter afsigelsen af dommen den tabende part pålægges at betale sagens omkostninger afholdt af den vindende part.
 En regelmæssig ret skat over en administrativ afgørelse er på 100 EUR. I privatretlige sager, Domstolen afgift afhænger af den såkaldte økonomiske værdi, f.eks. erstatningsbeløbet fra sagsøgte. Domstolen er 6 % af denne værdi, men mindst 50 EUR og højst 5 000 EUR. Da det ikke er muligt at appellere i forvaltningssager, der er ingen ret, at der skal betales skat i sådanne tilfælde. I privatretlige sager er 8 % af værdien af værdien af sagen, men mindst 50 EUR og højst 8 350 EUR. Hvis en anmodning om ekstraordinære retsmidler indgives, dets ret er 10 % af værdien, men mindst 165 EUR og højst 11 670 EUR.
 I miljøsager, andre omkostningskategorier kan variere mellem yderpunkter i henhold til følgende, som er et skøn baseret på normal praksis:
 Rejseomkostninger for vidner: EUR 10 til 50,
 Godtgørelse til vidner for tabt indtægt/løn: EUR 50 til 100,
 omkostningerne ved at afholde et besøg af Domstolen: IKKE RELEVANT
 Ekspert: Fast ejendom evaluering i erstatning:


text:
200 til 1000; rapport om sundhed i person beskyttelse: 200 til 800; luftkvalitet og støj på stedet emissionsovervågning i Miljøsag: 1000 til 4000; naturbeskyttelse, kontrol på stedet på 4000 til 8000; førstebehandlingen omfattende materialer, f.eks. en miljøkonsekvenserklæring (környezeti hatástanulmány): EUR 1000 til 2000,
 skal aftales advokatsalærer mellem advokaten og dennes klient med referencepriser, men kan variere fra 40 EUR for en times arbejde til 200 EUR, men kan også være et af sagens udfald (contingency fees) fra 15 til 40 %, når de har erhvervet beløb er acceptabel
 En anmodning om påbud er gratis, men Domstolen kan gøre leveringen af påbuddet betinget af betaling af en obligation eller cross-undertaking i erstatning. Dette beløb — navnlig i højprofilerede miljøsager, såsom store infrastrukturprojekter "VVM-sager — kan beløbe sig til 4 000 EUR pr. dag.
 Hvem der skal bære sagsomkostningerne er fastsat i retsafgørelsen. Den tabende part skal betale omkostningerne for den vindende part, dog med visse undtagelser som f.eks.:
 Hvis sagsøgte ikke har givet anledning til den procedure ved det første retsmøde og har erkendt sit hverv udgifterne skal afholdes af ansøgeren
 Parter, der handler i proceduren uden held med unødig forsinkelse eller mangler, eller at skabe unødige omkostninger ellers skulle betale sådanne omkostninger
 I tilfælde, hvor en person anlægger sag på trods af en enighed opnået i forbindelse med en mægling, kan pålægges at betale, uanset vedkommendes succes i retssagen
 i tilfælde af delvis WIN, Domstolen definerer afholdelse af udgifter i rimeligt forhold til forholdet mellem gevinst/tab af en part
 Hvis sidstnævnte er ca. selv, kan Retten bestemme, at hver part skal bære sine egne omkostninger,
 i tilfælde af en amicus curiae i sagen og dens side vinder, hans/hendes omkostninger skal betales af den tabende part, men hvis vedkommende taber, kun de omkostninger, som skulle bæres af amicus Curies, der opstod som følge af sin deltagelse i proceduren
 Der er to hovedtyper af gebyrfritagelse eller kvoter: dem, der ikke kræver en afgørelse fra Domstolen og dem, der gør det. De virksomheder, som ikke har brug for Domstolens afgørelse nogle allowanced er afhængig af sagens art, og nogle er af typen af ansøgere.
 Som defineret i loven om proceduren for tildeling af gratis kvoter til sagstype, er der en række procedurer, som kan iværksættes uden at have betalt en afgift, men kun én type har miljømæssige relevans: sager for at håndhæve informationsretten. Andre typer sager kræver ikke forudgående betaling af afgift, kun taberen i tilfælde vil skulle betale Domstolen efterfølgende. Sådanne typer af sager med potentielle miljømæssige relevans er
 kompensation, hvis den person, der har lidt skaden, havde sit liv, integritet eller sundhed i fare
 sager om personlige rettigheder beskyttes
 Erstatningssager mod offentlige myndigheder
 administrative retssager mod administrative afgørelser
 Endelig er der tilfælde, hvor der ikke er givet forudgående, men kun efterfølgende betaling af sagsomkostningerne (költségfeljegyzési jog). Sådanne tilfælde med miljømæssig relevans er sager om skadeserstatning for skader forårsaget af minedrift. Også administrative retssager, hvor beviser foretaget af sagsøgte administrative organer er omfattet af denne godtgørelse.
 Visse former for ansøgere er fritaget


text:
for at betale ret skatter, bl.a. den ungarske stat, kommuner, ngo'er, foreninger og fonde, hvis de ikke har realiseret indtægt det foregående år fra økonomisk aktivitet), ikke-udbyttegivende virksomheder og EU og dets institutioner.
 Domstolen en afgørelse kan give fire typer omkostninger kvoter:
 tilladelse til efterfølgende betaling af skat, hvis taber sagen (illetékfeljegyzési jog): Dette gælder, hvis den forudgående betaling af skat ville betyde en uforholdsmæssig stor byrde, under hensyntagen til hans/hendes formue og indkomst, navnlig hvis den afgift, der skal betales, skal overstige 25 % af vedkommendes indkomst pr. indbygger inden indtægter beskatning
 tilladelse til efterfølgende betaling af sagsomkostningerne (költségfeljegyzési jog)
 fuld fritagelse for at betale omkostninger, bortset fra udgifterne til den anden part, i tilfælde af at miste (teljes költségmentesség)
 Delvis fritagelse fra betaling af visse omkostninger med undtagelse af udgifterne til den anden part, i tilfælde af at miste (részleges költségmentesség)
 Disse 3 typer af kvoter har deres betingelser er fastlagt i detaljer under hensyntagen til aktiverne samt indkomstsituationen for denne ansøger om det.
 Der kan ydes retshjælp på miljøområdet, der er dog ikke noget specifikt juridisk støtte i sådanne tilfælde. Fysiske personer samt ngo'er kan få retshjælp, der er to typer: retshjælp inden og uden for en retslig procedure. Civil- og strafferetlige procedurer og udenretslig juridisk rådgivning og bistand ved forberedelsen af dokumenter, der alle er berettiget til retshjælp, undtagen juridisk bistand til oprettelse af en ngo.
 Uden for en retslig procedure, en støttemodtager kan få juridisk rådgivning, bistand ved udarbejdelsen af dokumenter og bistå med at få adgang til sagsakter. I en retslig procedure, en støttemodtager kan have en advokat med henblik på sagen. Betingelser for retshjælp er, at sagsøgerens månedlige nettoindkomst ikke overstiger beløbet for den såkaldte mindste alderspension (öregségi legkisebb mindenkori nyugdíj összege = nyugdíjminimum) og har ingen aktiver. Ngo'er er kvalificeret som offentlige interesser (Közhasznú) kan få retshjælp i retslige procedurer indledt af hensyn til beskyttelsen af den offentlige interesse efter udtrykkelig ret bestemt ved lov (forurenere begyndte efter miljøbeskyttelsesloven er sådanne procedurer).
 Retshjælp omfatter primært udgifter til en advokat i en sag eller omkostningerne ved en juridisk rådgiver om juridisk bistand er nødvendig, men ingen retslige procedure er i gang. Selv om den retlige repræsentation i en retssag er fuldt ud dækket af retshjælpen, i tilfælde af juridisk rådgivning uden for rammerne af en retssag i det antal arbejdstimer, der bruges en juridisk ekspert på området er begrænset af den kompetente Retshjælpsmyndigheden.
 Udbydere af retshjælp, skal registreres hos det retshjælp af regeringen, og at en kontrakt med en offentlig myndighed med angivelse af deres roller og ansvar. Følgende kan ansøge om registrering som udbydere af retshjælp:
 Fuldmagter kontorer
 Den Europæiske Union advokater, der arbejder fast i Ungarn
 (ngo'er, der beskæftiger sig med beskyttelse af menneskerettigheder eller grundlæggende rettigheder
 Etniske mindretal selvstyrende organer
 universiteter, der tilbyder juridisk uddannelse
 En organisation (f.eks. ngo'er) kan søge om registrering, hvis den har en kontorlokaler, som er egnet til opfyldelse af kunder og har indgået en kontrakt med en advokat for en bestemt periode, som muliggør en


text:
advokat yder juridisk tjeneste på vegne af og efter instruks fra den juridiske Air organisation. Det er yderst sjældent, at sager omfatter retshjælp. For det første skyldes det forhold, at kun miljøsager i den retslige fase kan omfatte retshjælp, og mange forskellige sager afgøres på administrativt plan, ikke har karakter af en retssag. For det andet er der ikke mange advokater, der yder retshjælp eller juridisk hjælpeorganisationer (ngo'er, universiteter osv.), som er specialiseret i miljølovgivning. For det tredje er denne mulighed ikke er almindeligt kendt i den civile sektor.
 Der er mulighed for at søge om gratis juridisk bistand fra advokatfirmaer, fordi flere og flere af disse virksomheder er involveret i denne type aktiviteter, i Ungarn, især på initiativ af pilnet (tidligere kendt som Pili). Men disse advokatfirmaer ikke tilbyder specialiseret ekstern juridisk rådgivning.
 Der er ingen miljømæssige retshjælpskontorer i Ungarn, kun en informationsfrihed juridiske klinik net, der drives og koordineres af Open Society Justice Initiative. I dette net, er der en række ngo'er, der tilbyder kliniske juridisk uddannelse for miljøet eller relaterede informationsfrihed spørgsmål såsom Emla (miljø) og Energia klub (energirelaterede miljøspørgsmål). I øjeblikket er de ikke tilgængelige for offentligheden, men tjener kun studerende af ELTE universitet for at berige deres fritidsaktiviteter.
 Der er nogle få offentlige interesse miljøorganisationer i Ungarn, navnlig Emla og Reflex, samtidig med at den offentlige interesse miljøadvokater arbejde for ngo'er såsom LMCS eller nimfea. Disse organisationer og eksperter, der er til rådighed for offentligheden, og de anvender deres egne principper i gratis levering af billig retshjælp i miljøsager. Deres kontaktoplysninger findes på internettet samt tilgængelige på ikke-statslige miljøorganisationer.
 Administrative organer er forpligtet i henhold til Administrative Procedure Act har ret til at træffe en afgørelse senest 30 dage efter modtagelsen af en anmodning. I tilfælde, hvor en beslutning er nødvendig for at forhindre en livstruende eller en yderst uheldig situation, skal afgørelsen træffes efter en fremskyndet procedure. Chefen for den administrative myndighed kan forlænge proceduren inden udgangen af den første periode på 30 dage med yderligere 30 dage. Såfremt myndighederne ikke overholder de frister, den skal tilbagebetale det proceduremæssige gebyr til sagsøgeren, og hvis denne forsinkelse er dobbelt så lang som den lovbestemte frist for beslutningstagning, betaling til sagsøgeren er det dobbelte af det proceduremæssige gebyr.
 Domstole skal undersøge indsendte dokumenter inden for 30 dage og træffe passende foranstaltninger, f.eks. for sagsøgeren til at supplere sine anbringender. Det gælder også for forslag indledes retssager. Inden for de samme 30 dage også datoen for det første retsmøde skal fastsættes, at underrette parterne mindst 15 dage før denne dato. Den første høring skal finde sted senest 4 måneder efter ankomsten af det forslag til retten, men senest inden for 9 måneder. Efterfølgende høringer bør afholdes senest 4 måneder efter det foregående forsøg. For at angivelser indgives af parterne, kan retten fastsætte frister, der normalt er 15 dage. Domstole skal udarbejde et referat af et retsmøde (jegyzőkönyv) straks, eller hvis høringen blev registreret inden for 8 dage fra dagen for retsmødet. Den trykte protokol skal fremsendes til


text:
parterne inden for 15 dage. Parterne kan i fællesskab anmode den ret, der har truffet mindst 8 dage inden en høring, at datoen for retsmødet udsættes. Hvis parterne er enige om at indstille proceduren, sagen afsluttes efter 6 måneder, medmindre en af parterne iværksætter en genoptagelse af proceduren ved Domstolen (szünetelés). Appeller til prøvelse af første instans retsafgørelser kan dog indgives inden 15 dage efter afsigelsen af dommen til den højere retsinstans, selv om en anmodning om ekstraordinære retsmidler (felülvizsgálati kérelem) kan dog indgives inden 60 dage efter afsigelsen af den endelige dom til højesteret (Kúria).
 En typisk varighed af en retssag er følgende:
 administrative retssager mod administrative afgørelser vedrørende mindre projekter: 1,5 til 2 år
 administrative retssager mod administrative afgørelser vedrørende større projekter: 2 til 5 år
 Privatretlige sager mod skader på miljøet eller art: 2 til 3 år, 1 til 2 år i anden instans, i alt 3 til 5 år
 Privatretlige sager om erstatning for miljøskader: 1,5 til 2 år, 1 til 2 år i anden instans, i alt 2,5 til 4 år
 Er der ingen lovpligtig frist for domstolene at afsige dom. Der er derfor ingen sanktioner mod domstole afsige dom i en non-timely måde. Imidlertid, inden for administration af retsvæsenet, de nationale dommere (Országos bírósági Hivatal) samt alle ledere af de domstole, som er ansvarlige for overvågning af hold af proceduremæssige frister ved domstolene.
 Miljømæssige afgørelser anfægtes på forskellige stadier af proceduren, alt efter arten af person, der er involveret i sagen. I tilfælde af privatpersoner, deres flertal reagerer efter en ændring i miljøet fandt sted, dvs. de ønsker at blive inddraget i de procedurer, efter at en afgørelse er truffet, og udviklingen på stedet synligt begynder at forekomme. Tværtimod, miljøorganisationer, som har uafhængige personale for at overvåge udvikling beslutningstagning normalt blive inddraget allerede i godkendelse af sager, inden der er truffet endelig afgørelse i sagen. Der er modstridende eksempler dog hovedsageligt i VVM og IPPC procedurer, hvor — som følge af den større åbenhed — også privatpersoner deltager i proceduren i god tid.
 Offentligheden er hverken fremlagt forståelige og let forståelig information om adgang til domstole i miljøspørgsmål i Ungarn. Generelt er der ringe bevidsthed om adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet eller generelt i populationen af Ungarn. Dette kan til dels tilskrives det meget lave niveau af kapacitetsopbyggende programmer forvaltet af regeringen og de relativt lave prioritering på dette område i regeringens politik at være uafbrudt på dette område i årtier allerede. Der findes sporadiske oplysninger og få oplysninger om Århuskonventionen om offentlige websteder, og dette er ikke blevet suppleret med praktiske oplysninger til offentligheden til at gennemføre reelle adgang til domstolene.
 ATB findes i Ungarn for at løse konflikter mellem parterne vedrørende deres privatretlige forhold i form af mægling. Mægling i Ungarns følger den normale standard protokol af mægling som et internationalt vedtaget. Eksperter og de interesserede parter kan deltage i proceduren efter anmodning eller med samtykke fra de parter, der er involveret i mægling. Mægling afsluttes med undertegnelsen af en


text:
aftale, hvis parterne eller en part anmoder om ophævelsen eller senest 4 måneder efter indledningen af proceduren. Mægling er ikke obligatorisk, inden der indledes en retssag, men at det skal nævnes i den sag, at indlede en retssag anlagt ved Domstolen. Fra juli 2012 er der en særlig mulighed for retslig mægling, der ledes af en embedsmand (bírósági titkár) efter fælles anmodning fra parterne. Der er ingen juridisk mulighed for mægling mellem private parter og administrative myndigheder, derfor i forvaltningssager mægling ikke bliver anvendt. Ikke desto mindre er mellem private parter (herunder ngo'er) mægling på miljøområdet. Det er imidlertid sjældent anvendt på grund måske af manglende kendskab til denne juridiske mulighed eller den manglende tillid til alternative metoder til tvistbilæggelse.
 Forfatningen (alaptörvény) i Ungarn, der trådte i kraft pr. 1. januar 2012 i kapitlet frihed og ansvar indeholder artikel XV, stk. 2, hvori det hedder, at Ungarn sikrer, at de grundlæggende rettigheder for alle uden forskelsbehandling, hvad angår bl.a. sprog, nationalitet eller anden status. I Administrative Procedure Act i Ungarn (CST.), artikel 2.1 fastsætter, at parterne i den administrative procedure er berettiget til ligebehandling og deres sager skal afgøres uden urimelige differentiering eller partiskhed. Det er interessant, at der ikke kan findes nogen tilsvarende bestemmelse i loven om civilprocedure (PP), men retten skal træffe afgørelse på en saglig måde. Selv om der på grundlag af den retslige procedure er ungarsk, ingen kan lide skade ved ikke at kende sproget, civilprocesloven. Alle kan bruge sit eget sprog i den retslige procedure i henhold til internationale aftaler. Hvis udøvelsen af disse rettigheder kræver det, Domstolen skal inddrage og tolk i processen. Hvis gennemførelsen af disse rettigheder, som er sikret ved internationale aftaler, der kræver inddragelse af en tolk, omkostningerne er forudbetalt og dækket af staten. Ellers ville omkostningerne ved tolk tilhører udgifterne til sager, der skal betales af den tabende part med ovennævnte undtagelser.
 VI. Grænseoverskridende sager
 Administrative sager, der vedrører miljøspørgsmål i et andet land er omfattet af VVM-direktivet i tråd med Espoo-konventionen. Konventionen sondrer mellem to typer procedurer: Når et land er et berørt land, eller når det er oprindelsesland (miljøkonsekvensvurdering). Tilfælde, hvor Ungarn er oprindelsesland har relevans her. I sådanne tilfælde, det regionale miljøbeskyttelseskontor underretter ansøgeren og ministeriet for miljø, mens sidstnævnte orienterer Miljøministeriet i det berørte land. Resten af proceduren følger en proces, som de to lande er der imidlertid visse obligatoriske elementer for denne procedure:
 Hvis det katastroferamte land anmoder den internationale procedure med miljøkonsekvensvurdering har
 ansøgeren har mulighed for at forberede sig på sproget i det pågældende land, eller på engelsk den internationale kapitel og det ikke-tekniske resumé af miljøkonsekvensvurderingen vil
 Konsultationer indledes mellem de to lande
 Der kan fremsættes bemærkninger fra de berørte lande samt dens Pubic
 Miljøstyrelsens beslutning skal meddeles med det berørte land
 Den berørte offentlighed har ingen specifikke begreb anvendes i grænseoverskridende sager, og endog miljøbeskyttelsesloven artikel 4.21 siger blot, at personer og organisationer, der er berørt, der lever og handler om anslagsområdet. På grundlag af denne samt om søgsmålskompetence i Administrative


text:
Procedure Act, kan vi konkludere, at også udenlandske offentlige har søgsmålskompetence i henhold til følgende:
 Udenlandske personer kan blive berørt i samme grad i alle slags sager ligesom ungarske enkeltpersoner, er der ingen forskel mellem parterne om at tage ophold eller bopæl
 Udenlandske ngo'er (ikke-statslige organisationer), der er indregistreret i udlandet, kun kan få søgsmålskompetence i tilfælde, hvor internationale aftaler for at regulere og på miljøområdet er det Espoo-konventionen; Denne overenskomst er fastsat, at oprindelseslandet er at give offentligheden mulighed for i de områder, der kan blive berørt at deltage i procedurer, der svarer til den, der leveres til offentligheden. Med andre ord, hvis en ngo har søgsmålskompetence i Ungarn og derefter udenlandske ngo'er også har søgsmålskompetence, hvis dens aktivitetsområde omfatter det berørte område på den anden side ikke-ungarske side af grænsen
 Én gang i den retslige procedure, en udenlandsk person eller en ngo har de samme proceduremæssige rettigheder og en lokal borger eller lokalt registrerede NGO, med kun meget få undtagelser. F.eks. gratis søgsmål kan kun tildeles de ungarske statsborgere, EU-borgere og statsborgere fra tredjelande, der opholder sig lovligt i EU. Dette f.eks. fratager borgerne i Serbien og Ukraine af denne mulighed, og Kroatien indtil juli 2013. Udenlandske ansøgere kan være forpligtet af retten efter anmodning fra sagsøgte til at betale et forskud for at dække de eventuelle omkostninger i forbindelse med sagen for at miste den.
 I forvaltningssager (dvs. tilfælde, hvor den processuelle og materielle lovlighed af en administrativ beslutning anfægtes ved en domstol) de ungarske retter har enekompetence. I civilretlige sager normalt sagsøgte anfægtes ved de ungarske domstole ifølge den territoriale kompetenceregler i civilprocesloven. Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, regler en person, der forårsager skade, kan sagsøges ikke alene i det land, hvor han eller hun har bopæl, hvis skaden (herunder miljøskader) finder sted eller kan finde sted i en anden medlemsstat i EU, der typisk kan forekomme i grænseoverskridende sager om miljøskader.
 Forfatning: http://www.kormany.hu/hu/mo/az-alaptorveny
 Love: http://net.jogtar.hu/
 Lovgiver: http://www.parlament.hu/
 Statsrådet: http://www.kormany.hu/hu
 Retsvæsen: http://www.birosag.hu/
 Sagsøger: http://www.mklu.hu/cgi-bin/index.pl?lang=hu/
 Ombudsmanden: http://www.ajbh.hu/
 Databeskyttelsesmyndighed: http://www.naih.hu/
 Advokatsammenslutning: http://www.magyarugyvedikamara.hu/
 Retshjælp: http://kih.gov.hu/
 Århuskonventionen: http://civilkontroll.gyor.hu/index.php?option=com_content&view=category&layout=blog&id=10&Itemid=12
 Ngo'er: http://www.emla.hu/


text:
Ilse Jacobsens gummistøvler for Højesteret | Lundgrens
 19 / 02 / 2019 - 10:16
 De fleste danskere kender nok Ilse Jacobsens lange gummistøvle, ”RUB 1”, der bl.a. er kendetegnet ved den karakteristiske frontvendte snørelukning med hægter og snører. Gummistøvlen er af fagfolk beskrevet som et nyskabende designikon og har i en årrække tiltrukket sig opmærksomhed på en måde og i et omfang, der sjældent er modeprodukter forundt.
 I mange lande i EU ville man uden videre sige, at der var tale om et værk af ophavsret på lige fod med eksempelvis klassisk dansk møbelkunst. I Danmark er svaret imidlertid ikke helt så ligetil. Højesteret udstak for nogle år siden en meget streng retspraksis i relation til modeprodukter, som har vist sig at være en uoverkommelig forhindring for modebranchen, og som samtidig er vanskelig at forene med nyeste EU-retspraksis. Men det bliver der måske snart lavet om på. Siden 2015 har Ilse Jacobsens selskab, IJH A/S, ført en langvarig retssag mod en konkurrent, der havde markedsført en gummistøvle, som IJH A/S opfattede som en krænkelse. Hverken Sø- og Handelsretten eller Vestre Landsret så sig i stand til at komme frem til, at der var tale om et værk af ophavsret, og IJH A/S tabte derfor sagen i begge instanser. For nylig traf Procesbevillingsnævnet imidlertid afgørelse om, at sagen er principiel. Dermed har IJH A/S fået tilladelse til at indbringe sagen for Højesteret i 3. instans, hvilket kun sker ganske sjældent.
 Det er reelt første gang siden 2011, at Højesteret får anledning til at forholde sig til, hvad der skal til, for at der kan statueres ophavsretlig beskyttelse i relation til modeprodukter. Uanset hvad sagens endelige udfald bliver, er Procesbevillingsnævnets afgørelse en sejr for modebranchen som helhed, idet det bl.a. må forventes at Højesteret i lyset af nyeste EU-retspraksis udstikker opdaterede retningslinjer for, hvad der i Danmark skal til, for at modeprodukter kan karakteriseres som ”brugskunst”.
 IJH A/S er for Højesteret repræsenteret af advokat Rasmus Vang og advokat Søren Danelund Reipurth.


text:
Robert T Abney & Associates bankruptcy law, commercial law: Arvelige IRAS mister konkurs beskyttelse
 I en skelsættende afgørelse torsdag fastslog Højesteret enstemmigt, 9-0, Det nedarvede IRAS ikke er beskyttet i henhold til føderale lovgivning i konkurs.
 Beslutningen har vidtrækkende konsekvenser, og afhængigt af dine arvinger 'særlige omstændigheder kan give dig pause, hvem - eller hvad - er den bedste modtageren til dine pensionskonti.
 En smule i baggrunden
 I 2005 underskrev præsident Bush til lov konkursloven Misbrug Forebyggelse og Consumer Protection Act (BAPCPA). Mens det hele blev loven designet til at gøre at indgive konkursbegæring mindre tiltrækkende, det havde en silver lining for pensionering konto ejere. BAPCPA gav en stor konkurs beskyttelse til "pensionskasse", leverer IRAS og Roth IRAS med million en kumulativ $ 1 inflationskorrigerede (i øjeblikket $ 1245475) og arbejdsgiver-sponsorerede fritagelse planer med en ubegrænset dispensation.
 Selv om det tilsyneladende forholdsvis ligetil, der kan, tilsyneladende uskadelige brug af udtrykket "pensionskasser" i statutten konkurs forplumret vandene. Konkurs trustees sidst Begyndte at udfordre den fritagne status af arvelige IRAS, citerer at de ikke var "pensionskasser" og Malthus, ikke beskyttet i konkurs under den føderale konkurslovgivning. I de sidste par år, har forskellige domstole vejet ind på spørgsmålet, der leverer noget, men konsekvente beslutninger. Selv den meget sagen bragt frem til Højesteret og besluttede torsdag Clark v. Rameker, havde sin egen rutschebane af en tur før de nåede landsretten.
 Det startede i 2010, hvor Heidi Heffron-Clark indgivet til kapitel 7 konkurs beskyttelse, men opført hende arvede IRA, acerca værd $ 300,000 på det tidspunkt, da en afgiftsfri aktiv (utilgængelige for kreditorer). Den kurator og Clarks Kreditorer indsigelse mod denne fritagelse og Wisconsin skifteretten først hørte sagen som var enige, Clark afgørelse arvet IRA, der ikke var beskyttet i konkurs og var en tilgængelig aktiv, der kunne anvendes til at opfylde sine kreditorer. Clark appelleret til en føderal byretten, que vendt skifteretten oprindelige beslutning. Senere det dog, at kurator anket byretten afgørelse til 7th Circuit Court of Appeals, que vendt byretten afgørelse - at sætte tingene tilbage til hvor de oplevede i gang - igen holde Clarks arvet IRA, der ikke var beskyttet.
 I sidste ende, med få andre indstillinger, Clark, der appellerede til højesterets afgørelse, que bringer os hele vejen til gårsdagens stor beslutning.
 Højesterets gåde
 I afgørelsen af Clark tilfælde det primære emne for Højesteret var, om ikke en arvelig IRA er en pensionering konto. Ved første øjekast kan synes vanvittigt. Efter alt, en arvelig IRA er en arvelig individuel pensionering konto. Der står i navnet pensionering. Når det er sagt, var der, i virkeligheden, at nogle meget rimelige argumenter gøres på begge sider af mønten.
 På den ene side, hvis nogen ejer et hus, og at huset er overladt til deres barn, vil nogen hævde det ikke er, at et hus længere? Hvorfor skulle en IRA være anderledes?
 Hvis det var en pensionering konto til den oprindelige ejer - som ingen vil bestride - Hvorfor skal derefter ændre dens karakter, blot fordi ejeren dør?
 På den anden side er der


text:
en række grunde til, en nedarvet IRA bør ikke betragtes som en "pensionering" konto og i sidste ende fra Højesteret følte Disse faktorer opvejes deres modparter. Konkret følte Højesteret følgende egenskaber for nedarvede IRAS ikke var Karakteristik af en "pensionering" konto:
 Modtagerne kan ikke tilføje penge til nedarvede IRAS IRA ejere kan lide at deres egne konti.
 Modtagere af nedarvede IRAS skal begynde at tage rmds Generelt i året efter de arver den konto, uanset hvor langt væk de er fra pensionering. For eksempel, et barnebarn arver en IRA der på et-årige skal begynde at tage rmds med den tid, de er to. Det er svært at se, hvordan det kan være for deres pensionering.
 Samlet Modtagerne kan tage distributioner af deres nedarvede konti når som helst og bruge midlerne til noget formål uden en sanktion. Generelt IRA ejere må vente til 59 1⁄2, før de kan tage straf-fri distributioner.
 I vid udstrækning bygger på disse elementer, Højesteret besluttede, at nedarvede IRAS ikke indeholder "pensionskasser", og som et resultat, bør beskyttelsen af konkurs pro Disse fonde under den føderale konkurs kode ikke udvides til dem.
 Er denne beslutning gælder for alle nedarvede IRAS?
 Selv om højesterets afgørelse udtrykkeligt fremgår, en eller anden måde, sin kendelse Synes at være begrænset til IRAS arvet af en anden end en ægtefælle. Der er en række særlige regler for ægtefællebidrag modtagerne under skattelovgivningen, herunder den efterlevende ægtefælle abitur for en rollover til en afdødes IRA i deres egne IRA. I virkeligheden, i løbet af oral argumenter, kurator advokat selv gjort et punkt at skelne Clarks arvet IRA fra en efterlevende ægtefælle af det.


text:
Principiel højesteretsdom om selvforsikring og erstatningsansvar - DAHL Advokatfirma
 Den 29. april afsagde Højesteret dom i en sag om forsikring og erstatningsansvar mellem DSB og forsikringsselskaberne Tryg og Concordia. Sagen viser, at uanset om en offentlig institution har tegnet en forsikring med en meget høj selvrisiko, er den offentlige institution ikke selvforsikrer - medmindre den offentlige institution konsekvent undlader at tegne forsikringer jf. erstatningsansvarslovens § 20.
 Den 6. april 2013 mistede en hesteejer herredømmet over sin hest. Hesten slap løs og blev påkørt af et DSB-tog, som fik flere skader. Hesteejeren var objektivt erstatningsansvarlig for skaden og havde tegnet lovpligtig ansvarsforsikring hos forsikringsselskaberne Concordia Forsikring A/S og Tryg Forsikring A/S. Erstatningskravet var opgjort til ca. 818.00 kr. Forsikringsselskaberne hæftede umiddelbart for skaden over for DSB, men skaden var imidlertid ikke dækket af DSB’s tings- og driftstabsforsikring, fordi selvrisikoen var på 25 mio. kr.
 Efter erstatningsansvarslovens § 20 er en offentlig institution, der i almindelighed er selvforsikrer, stillet, som om forsikring er tegnet. Efter lovens § 19, stk. 1 bortfalder et erstatningsansvar, hvis skaden er dækket af en tings- eller driftstabsforsikring.
 Spørgsmålet i den konkrete sag var, om DSB efter erstatningsansvarslovens § 20 skulle anses for at være en offentlig institution, der i almindelighed er selvforsikrer, således at forsikringsselskabernes erstatningsansvar ville bortfalde efter erstatningsansvarslovens § 19, stk. 1.
 Retten i Glostrups dom
 DSB anlagde sag ved retten i Glostrup i marts 2017 med påstand om, at forsikringsselskaberne skulle betale kravet på 818.000 kr. DSB’s synspunkt var, at skaden ikke var dækket, fordi selvrisikoen på tings- og driftstabsforsikringen var højere end skadens værdi, og erstatningsansvaret derfor ikke bortfaldt efter erstatningsansvarslovens § 19, stk. 1. DSB bestred også at være selvforsikrer.
 Forsikringsselskaberne mente, at §§ 19 og 20 skulle læses i sammenhæng, og at det var lovgivers intention, at staten og offentlige institutioner på lige fod med andre skadelidte må give afkald på at gøre en privat skadelover erstatningsansvarlig, hvis skaden er dækket af forsikring, eller skadelidte er selvforsikrer.
 Denne intention mente forsikringsselskaberne ville blive illusorisk, hvis DSB kunne tegne en tings- og driftstabsforsikring med så stor selvrisiko, at alle eller langt de fleste skader falder udenfor dækningen. Forsikringsselskaberne henviste til § 20’s forarbejder, hvor der står, at bestemmelsen ikke omfatter tilfælde, hvor en offentlig institution forsikrer sig, men med meget høj selvrisiko, og således selv overtager risikoen for mindre skader.
 Forsikringsselskaberne mente derfor, at det fulgte modsætningsvist af § 20, at man skal anses for at være selvforsikrer, hvis den offentlige institutions selvrisiko ikke blot omfattede mindre skader, men også for meget store skader. Med andre ord gjorde forsikringsselskaberne gældende, at den høje selvrisiko på 25 mio. kr. betød, at DSB reelt var selvforsikrer, og erstatningsansvaret derfor var bortfaldet.
 Om erstatningsansvarslovens § 19 udtalte byretten, at allerede fordi skaden var mindre end selvrisikoen og dermed ikke dækket af forsikringen, var erstatningsansvaret ikke bortfaldet. Byretten mente heller ikke, at DSB var selvforsikrer efter erstatningsansvarslovens § 20, fordi DSB ved lov var pålagt at tegne forsikring og havde opfyldt denne forpligtelse. Byretten afviste også,


text:
at §§ 19 og 20’s forarbejder kunne danne grundlag for, at erstatningsansvaret var bortfaldet. Concordia og Tryg blev derfor dømt til at betale erstatningskravet på 818.000 kr.
 Dommen blev anket til Østre Landsret af Concordia og Tryg. Først tog landsretten stilling til spørgsmålet om erstatningsansvarslovens § 19, stk. 1. Landsretten udtalte, at erstatningsansvaret bortfalder, hvis skaden er dækket af tings- eller driftstabsforsikring, og at det fulgte af forarbejderne, at skadevolder er ansvarlig for det beløb, som selvrisikoen udgør. Derfor var forsikringsselskabernes erstatningsansvar ikke bortfaldet efter § 19, stk. 1.
 Landsretten behandlede efterfølgende spørgsmålet om erstatningsansvarslovens § 20. Der var under sagen enighed mellem DSB og forsikringsselskaberne om, at DSB skulle betragtes som en offentlig institution. Spørgsmålet var derfor, om DSB i almindelighed var selvforsikrer. Landsretten udtalte, at det afgørende for, om en offentlig institution i almindelighed er selvforsikrer, er, om institutionen konsekvent underlader at forsikre sig. Landsretten mente ikke, at dette var tilfældet, da DSB var udtrådt af statens selvforsikringsordning, og at DSB havde tegnet de nødvendige forsikringer for sit virke. Derfor havde DSB ikke undladt at forsikre sig.
 Landsretten udtalte desuden - med henvisning til forarbejderne - ”at en offentlig institution ikke ’i almindelighed’ er selvforsikrer, hvis institutionen ’nok forsikrer sig, men med meget høj selvrisiko, og således selv overtager risikoen for mindre skader’”. Forsikringsselskaberne mente, at ”mindre skader” i denne sammenhæng skulle forstås som skader af mindre beløbsmæssig størrelse, og § 20 dermed modsætningsvist kunne anvendes ved større skader. Dette var landsretten uenig i og mente, at ”mindre skader” i sammenhængen skulle forstås som skader, der er mindre end selvrisikoen.
 Samlet set fandt landsretten ikke, at DSB i almindelighed var selvforsikrer efter erstatningsansvarsloven. Da hverken § 19 eller § 20 var opfyldt, var DSB’s erstatningskrav ikke bortfaldet.
 Sagen kom for Højesteret, som afsagde dom den 29. april i år. Højesteret konstaterede indledningsvist, at erstatningskravet ikke var dækket af DSB’s forsikring, idet selvrisikoen var højere end skaden. Højesteret var på den baggrund enig i landsrettens resultat i forhold til erstatningsansvarslovens § 19, hvorefter skadevolder var erstatningsansvarlig.
 Højesteret tog herefter stilling til, hvornår en offentlig institution i almindelighed er selvforsikrer. Højesteret udtalte, ligesom landsretten, at en offentlig institution i almindelighed er selvforsikrer, når institutionen konsekvent underlader at forsikre sig. I den forbindelse tog højesteret stilling til, hvad der skulle forstås ved ”mindre skader”.
 Højesteret var enig med landsretten i, at ”mindre skader” hverken efter forarbejderne til § 20 eller i sammenhæng med § 19, stk. 1 skal forstås som en beløbsmæssig størrelse, men som skader, der er mindre end selvrisikoen. Højesteret udtalte i relation hertil, at denne fortolkning også bedst stemte overens med ønsket i forarbejderne om at undgå afgrænsningsvanskeligheder. Højesteret fandt derfor heller ikke, at DSB på grund af den høje selvrisiko kunne anses for at være selvforsikrer efter erstatningsansvarslovens § 20.
 Højesteret stadfæstede herefter landsrettens dom, og Concordias og Tryg’s erstatningsansvar bortfaldt derfor ikke.
 Sagen viser, at uanset om en offentlig institution har tegnet en forsikring med en meget høj selvrisiko, så er den offentlige institution ikke selvforsikrer


text:
- medmindre den offentlige institution konsekvent undlader at tegne forsikringer jf. erstatningsansvarslovens § 20.
 I forhold til § 20 kan en høj selvrisiko ikke føre til, at en offentlig institution er selvforsikrer, uanset skadens størrelse. Her er det fortsat afgørende, om den offentlige institution helt har undladt at forsikre sig, hvilket ikke var tilfældet for DSB.
 Når skaden herefter er lavere end selvrisikoen på forsikringen, så bortfalder skadevolderens erstatningsansvar ikke jf. erstatningsansvarslovens § 19.
 Har du spørgsmål til den konkrete sag eller andre spørgsmål til forsikring og erstatning, er du velkommen til at kontakte DAHLs eksperter. Vi yder professionel rådgivning på området.
 28. apr. 2020 Er det nødvendigt at anke taktisk?


text:
Arbejdsgiverrådgivning 9. september 2015
 Nyt til praksisejere
 Fratrædelsesaftale tilsidesat og opsagt medarbejder tilkendt godtgørelse på kr. 125.000
 Afslag på jobansøgning på grund af, at ansøger var ”lige ung nok” kostede godtgørelse på kr. 25.000
 Hvad må arbejdsgiver spørge om til jobsamtalen – og hvad er ansøger forpligtet til at fortælle?
 Hvad skal du gøre, hvis din medarbejder har været syg i sin ferie?
 Højesteret fastslår, at der i en ansættelseskontrakt gyldigt kan aftales kun én måneds varsel til afholdelse af hovedferie i en opsigelsesperiode
 Arbejdsgivers manglende overholdelse af tilpasningsforpligtelse kostede en godtgørelse på kr. 240.000
 Ny afgørelse fra Højesteret om anvendelse af 120 sygedages reglen og handicapbetinget sygefravær
 Sekretær sagligt opsagt efter datters alvorlige sygdomsforløb
 Nyt Online APV-værktøj
 Fratrædelsesaftale tilsidesat og opsagt medarbejder tilkendt godtgørelse på kr. 125.000.
 Det blev konklusionen i en sag, der netop er afgjort af Afskedigelsesnævnet.
 I sagen havde arbejdsgiveren indkaldt en medarbejder til et møde, hvorunder medarbejderen blev præsenteret for en af arbejdsgiver på forhånd udfærdiget fratrædelsesaftale. Årsagen til mødet var, at arbejdsgiveren på
 baggrund af et videoklip fra videoovervågningen af arbejdspladsen fandt, at medarbejderen havde overværet et tyveri af 10-15 stykker chokolade begået af en kollega, uden at pågældende medarbejder reagerede herpå.
 Medarbejderen havde i kraft af sin stilling ansvaret for at bestille varer, og samtidigt havde medarbejderen en supervisorfunktion i forhold til sine kollegaer.
 Medarbejderen blev indkaldt til mødet uden på forhånd at være orienteret om, at arbejdsgiveren påtænkte at afskedige ham, idet arbejdsgiveren på baggrund af videoklippet havde mistet tilliden til ham.
 Medarbejderen fik på mødet ca. 10 minutter i enrum til at gennemlæse fratrædelsesaftalen, som indebar, at hans ansættelsesforhold ville ophøre efter 6 måneder, at han blev fritstillet i opsigelsesperioden, at arbejdsgiveren kunne modregne i lønnen, hvis han fik nyt arbejde, og at han inden fratrædelsen skulle afvikle tilgodehavende ferie.
 Medarbejderen gjorde indsigelse overfor at skulle holde tilgodehavende ferie som et led i fratrædelsesaftalen, hvilket arbejdsgiveren accepterede ved at overstrege bemærkningen herom i fratrædelsesaftalen. Under sagen blev det i øvrigt oplyst, at medarbejderen var ordblind, hvilket hans nærmeste chef var bekendt med.
 Det indgik som et vilkår for aftalen, at medarbejderen ved at underskrive denne accepterede, at parterne herved havde gjort endeligt op med ethvert krav, medarbejderen måtte have mod selskabet som et led i ansættelsesforholdet og dettes ophør herunder i relation til ansættelseskontrakten, overenskomsten, hovedaftale samt ferieloven.
 5 dage efter medarbejderen havde underskrevet aftalen, gjorde medarbejderens fagforening indsigelse mod aftalen.
 I sin konklusion kom opmanden ud fra en samlet vurdering af sagens omstændigheder frem til, at det ville være urimeligt at gøre fratrædelsesaftalen gældende overfor den fratrådte medarbejdere. Opmanden lagde herunder vægt på, at medarbejderen ikke før mødet var orienteret om, at arbejdsgiveren ønskede at afskedige ham, at han ikke havde fået mulighed for at tage en bisidder med til mødet, at medarbejderen ud over at være ordblind også havde befundet sig i en chokeret tilstand, og at han i øvrigt kun fik kort tid til at beslutte sig til, om han ville acceptere aftalen og dermed fraskrive sig muligheden


text:
for at rejse krav om godtgørelse for usalig opsigelse.
 I vurderingen af, om en opsigelse under de foreliggende omstændigheder ville have været saglig, kom opmanden frem til, at dette ikke var tilfældet. I den forbindelse lagde opmanden vægt på, at arbejdsgiveren ikke med den fornødne sikkerhed ud fra videoklippet kunne godtgøre, at medarbejderen havde bemærket, at kollegaen havde tilegnet sig chokoladestykkerne. Herefter tilkendte opmanden den opsagte medarbejder, som havde 15 års anciennitet en godtgørelse for usaglig opsigelse på kr. 125.000 svarende til godt 3,5 måneders løn.
 Afslag på jobansøgning på grund af, at ansøger var "lige ung nok" kostede godtgørelse på kr. 25.000.
 Det var i strid med forskelsbehandlingsloven, at en arbejdsgiver alene henviste til en jobansøgers alder som begrundelse for et afslag på en jobansøgning. Det har Ligebehandlingsnævnet netop afgjort.
 Jobansøgeren var 20 år og ikke selv i tvivl om, at hun var kvalificeret til jobbet og passede godt til jobprofilen.
 I afslaget til ansøgeren skrev arbejdsgiveren blandt andet, at ”Vi endte med at gå andre veje, fordi vi vurderede, at du var lige ung nok”.
 I sin afgørelse af sagen fremhæver Ligebehandlingsnævnet som begrundelse for at tilkende jobansøgeren en godtgørelse på kr. 25.000, at:” Det fremgår af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet med videre, at der ved forskelsbehandling forstås enhver direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af blandt andet alder.
 Ligebehandlingsnævnet finder, at klager har påvist faktiske omstændigheder, som giver anledning til at formode, at klager har været udsat for forskelsbehandling på grund af alder. Nævnet har lagt vægt på, at indklagede ved beslutningen om ikke at ansætte klager overfor hende alene har henvist til hendes alder som årsag til, at hun ikke var egnet til jobbet.
 Indklagede skal herefter bevise, at alder ikke helt eller delvist har haft betydning for deres beslutning om ikke at ansætte klager.
 Nævnet finder ikke, at indklagedes efterfølgende oplysninger om årsagen til ikke at ansætte klager er tilstrækkeligt bevis for, at klagers alder – som direkte anført i det skriftlige afslag – ikke helt eller delvist var medvirkende årsag til afslaget.”
 Hvad må arbejdsgiver spørge om til jobsamtalen - og hvad er ansøger forpligtet til at fortælle?
 Det er en udbredt opfattelse, at der er spørgsmål, der er ulovlige for en arbejdsgiver at stille til jobsamtalen. For der er ikke begrænsninger for, hvad arbejdsgiveren må spørge om, men ansøgeren er dog ikke forpligtet til at svare på alle spørgsmål, og arbejdsgiver må ikke lægge vægt på visse svar som begrundelse for fravalg af ansøgeren til jobbet.
 Spørgsmål omkring ansøgers religiøse overbevisning, om ansøger er gravid eller planlægger at få børn, ansøgers seksuelle orientering og politiske anskuelse er ansøgeren ikke forpligtiget til at svare på, og arbejdsgiveren må ikke lægge vægt på dette ved udvælgelsen af kandidaten til jobbet, da det vil være i strid med reglerne i ligebehandlingsloven og forskelsbehandlingsloven. Ligesom det vil være ulovligt at lægge vægt på ansøgerens alder og køn.
 Hvis en ansøger føler sig krænket, jf. ovenstående, og ved en efterfølgende sag kan påvise faktiske omstændigheder,


text:
som giver anledning til at formode, at der udøves direkte eller indirekte forskelsbehandling, påhviler det modparten, dvs. den potentielle arbejdsgiver, at bevise, at ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket. Herefter er det altså den potentielle arbejdsgiver, der har bevisbyrden for, at de givne svar på ovenstående spørgsmål ikke indgik i vurderingen af ansøgeren som kandidat, og dette kan være svært at dokumentere.
 Hvad er ansøgeren forpligtet til at fortælle?
 Som anført i tidligere nyhedsbrev fremgår følgende af helbredsoplysningslovens § 6:
 Spørgsmål omkring ansøgerens helbred skal ansøgeren således kun svare på, hvis det har relevans for jobbet. Til gengæld har ansøgeren en oplysningspligt til jobsamtalen, hvis der er forhold ved dennes helbred, som har betydning for varetagelsen af jobbet. Det kan f.eks. være, hvis ansøger er sygemeldt pga. stress i sit nuværende job, eller hvis ansøger har f.eks. en skulder, der ikke fungerer optimalt, og det kan få betydning for de arbejdsopgaver, ansøgeren skal varetage. Oplysningspligten betyder, at selvom arbejdsgiveren ikke får spurgt om det, skal ansøgeren af egen drift oplyse om forholdet. Konsekvensen af, at den nyansatte medarbejder ikke har oplyst om sådanne helbredsmæssige forhold inden ansættelsen, kan være, at arbejdsgiveren berettiget kan annullere ansættelsen og kræve erstatning.
 Ansøgeren er forpligtet til at oplyse, hvis ansøgeren er gravid, og der er mindre end 3 måneder til forventet fødsel.
 Har du en medarbejder, der har været syg før eller under sin ferie, har medarbejderen muligvis ret til erstatningsferie. Der er dog en række betingelser, der skal være opfyldt.
 Det helt afgørende for retten til erstatningsferie er, om medarbejderen er blevet syg, inden ferien er påbegyndt eller efter påbegyndelse af ferien.
 Har medarbejderen meldt sig syg, inden ferien er påbegyndt, har medarbejderen ikke pligt til at påbegynde sin ferie, og medarbejderen kan derfor holde ferien på et andet tidspunkt. Det er dog en betingelse for udskydelse af ferien, at medarbejderen straks meddeler arbejdsgiveren dette.
 Har medarbejderen været syg under den planlagte ferie, har medarbejderen ret til erstatningsferie ud over 5 sygedage under forudsætning af, at følgende betingelser er opfyldt:
 Medarbejderen skal være uarbejdsdygtig på grund af sygdom i mere end 5 feriedage i hele ferieåret
 Medarbejderen skal melde sig syg hos arbejdsgiveren på første sygedage
 Medarbejderen skal opsøge en læge og få en lægeerklæring til dokumentation for uarbejdsdygtigheden (også i udlandet). Medarbejderen skal selv betale for lægeerklæringen.
 Højesteret har den 7. august 2015 frifundet en arbejdsgiver i en principiel sag, som HK havde anlagt for et medlem. Under sagen skulle Højesteret tage stilling til, om en bestemmelse om varsling af hovedferie i ansættelseskontrakten mellem arbejdsgiver og medarbejder gyldigt kunne opretholdes. Det fremgik af
 aftalen, at parterne havde aftalt, at i tilfælde af opsigelse kunne medarbejderen med kun én måneds varsel pålægges at holde hovedferie.
 Det følger ellers af ferielovens § 16, at ”En lønmodtager, der er opsagt, kan ikke holde hovedferie i opsigelsesperioden, hvis opsigelsesvarslet er på 3 måneder eller derunder. Dette gælder uanset hvad der tidligere måtte være fastsat om afholdelse af ferien. Det gælder dog ikke, hvis opsigelsesvarslet er forlænget med


text:
antallet af feriedage.”
 Men da det samtidigt følger af ferielovens § 21, stk. 2, at ovennævnte bestemmelse kan fraviges ved aftale, blev arbejdsgiveren frifundet af Højesteret. Retten lagde vægt på, at såvel efter ordlyden af ferielovens § 21, stk. 2, som på baggrund af en fortolkning af bestemmelsens forarbejder, er der mulighed for at fravige ferielovens § 16, stk. 1, også selvom dette sker allerede ved en ansættelseskontrakts indgåelse – og således på et tidspunkt, hvor medarbejderen ikke var opsagt. Herved nåede Højesteret i øvrigt frem til det samme resultat som Sø- og Handelsretten, der havde behandlet sagen som første instans.
 Ligebehandlingsnævnet har netop tilkendt en kontorassistent en godtgørelse på kr. 240.000 svarende til 9 måneders løn, idet nævnet fandt, at kontorassistenten var blevet opsagt i strid med forskelsbehandlingsloven.
 Kontorassistenten blev opsagt i forbindelse med, at hendes stilling blev ændret til en fuldtidsstilling, hvilket hun af helbredsmæssige årsager afslog at acceptere.
 Kontorassistenten havde nemlig et skulderhandicap, som hun havde pådraget sig i forbindelse med et færdselsuheld, hvilket samtidigt lå til grund for, at hun var ansat i et fleksjob, hvor skånehensynet blandt andet bestod i nedsat arbejdstid på grund af udtrætning til ca. 20 timer om ugen fordelt på korte dage fortrinsvis placeret i tidsrummet 7.30 til 11.30.
 På den baggrund vurderede Ligebehandlingsnævnet, at der var tale om en sådan begrænsning i medarbejderens mulighed for at deltage fuldt og effektivt i arbejdslivet på lige fod med andre arbejdstagere, at hun måtte anses for at have et handicap i forskelsbehandlingslovens forstand.
 Det følger af forskelsbehandlingsloven, at en arbejdsgiver ikke må forskelsbehandle en lønmodtager ved afskedigelse på grund af handicap. Arbejdsgiveren skal træffe de foranstaltninger, der er hensigtsmæssige i betragtning af de konkrete behov for at give en person med handicap adgang til beskæftigelse, til at udøve beskæftigelse eller have fremgang i beskæftigelse. Dette gælder dog ikke, hvis arbejdsgiveren derved pålægges en uforholdsmæssig stor byrde.
 Nævnet fandt ikke, at arbejdsgiveren havde opfyldt den tilpasningsforpligtelse, som følger af forskelsbehandlingsloven. Dette skyldtes, at arbejdsgiveren ikke kunne dokumentere, at det ville være en uforholdsmæssig stor byrde at ansætte endnu en person på nedsat tid, ligesom arbejdsgiveren ikke kunne godtgøre, at det ville gå ud over kontinuiteten i arbejdsopgaverne, kræve uforholdsmæssig megen overdragelse af opgaver fra formiddag til eftermiddag eller udgøre en uforholdsmæssigt stor økonomisk byrde, hvis arbejdsgiver skulle ansætte endnu en person på nedsat tid. Endelig lagde nævnet også vægt på, at arbejdsgiveren ikke havde forsøgt at opslå en deltidsstilling med arbejdstid om eftermiddagen.
 Ny afgørelse fra Højesteret om anvendelse af 120 sygedagesreglen og handicapbetinget sygefravær
 Tidligere på sommeren slog Højesteret fast, at der ved optælling af sygedage ved opsigelse efter 120 sygedagesreglen i funktionærloven også kunne indgå sygedage, som skyldtes handicapbetinget fravær.
 Det gjorde Højesteret i forbindelse med en sag, hvor Højesteret lagde til grund, at uanset den opsagte medarbejder måtte anses for at have et handicap, var arbejdsgiveren ikke på opsigelsestidspunktet bekendt hermed.
 Der var derfor ikke grundlag for at fastslå, at arbejdsgiveren havde tilsidesat sine tilpasningsforpligtelser efter forskelsbehandlingsloven.
 Arbejdsgiveren blev derfor frifundet


text:
både i forhold til kravet fra lønmodtagersiden om henholdsvis godtgørelse efter forskelsbehandlingsloven og for krav om erstatning for løn i den opsigelsesperiode, som medarbejderen havde haft krav på, hvis opsigelsen var blevet afgivet med medarbejderens sædvanlige opsigelsesvarsel.
 Nu har Højesteret i en ny dom af 11. august 2015 yderligere præciseret anvendelsesområdet for funktionærlovens 120 sygedagesregel i relation til handicapbetinget sygefravær.
 I den nye afgørelse fra Højesteret, som du kan se her, kunne den opsagte medarbejder bevise, at arbejdsgiveren vidste eller burde vide, at medarbejderen var handicappet i forskelsbehandlingslovens forstand. Medarbejderen havde leddegigt, hvilket medførte, at hun havde væsentlige og langvarige funktionsbegrænsninger og dermed – i følge Højesteret – en sygdom, der er omfattet af forskelsbehandlingslovens handicapbegreb.
 I den situation følger det af forskelsbehandlingsloven, at arbejdsgiver skal træffe de foranstaltninger, der er hensigtsmæssige i betragtning af de konkrete behov for at give en person med handicap adgang til at udøve beskæftigelse, medmindre arbejdsgiveren derved pålægges en uforholdsmæssig stor byrde. Og i den sammenhæng fandt Højesteret, at arbejdsgiveren ikke havde udfoldet tilstrækkeligt med bestræbelser for at sammensætte medarbejderens job med arbejdsopgaver og med en arbejdstid, som hun kunne holde til, inden ansættelsesforholdet blev opsagt fra virksomhedens side efter funktionærlovens 120 sygedagesregel.
 Højesteret henviser til, at de tilpasningsforanstaltninger, som det kunne have været relevant at prøve af f.eks. var at forsøge at tilpasse arbejdsmønstre og opgavefordeling, ligesom også muligheden for at ansætte medarbejderen på deltid – evt. som fleksjob – burde have været forsøgt.
 På den baggrund er arbejdsgiveren af Højesteret blevet dømt til at betale en godtgørelse efter forskelsbehandlingslovens regler til den opsagte medarbejder på ca. kr. 250.000 svarende til 9 måneders løn.
 I forlængelse heraf og på baggrund af en afgørelse fra EU-Domstolen slår Højesteret yderligere fast, at 120 sygedagesreglen ikke kan anvendes, hvis et sygefravær er en følge af, at arbejdsgiveren har undladt at træffe hensigtsmæssige tilpasningsforanstaltninger, således som arbejdsgiveren er forpligtet til efter forskelsbehandlingsloven. Den opsagte medarbejder fik på den baggrund yderligere tilkendt en erstatning for sit løntab i yderligere 5 måneder, idet hun efter sin anciennitet skulle have været opsagt med 6 måneders varsel.
 Dette blev konklusionen i en sag, som Ligebehandlingsnævnet for nylig har behandlet, og hvor nævnet ikke fandt, at en opsigelse af en sekretær var i strid med forskelsbehandlingslovens beskyttelse af lønmodtagere, der har et barn med et handicap.
 Forud for opsigelsen havde sekretæren gennem en periode på 5 måneder stort set konstant været sygemeldt – det meste af tiden dog kun delvist. Men fra ca. én måned før den endelige opsigelse blev afgivet i oktober 2013, blev hun sygemeldt på fuld tid.
 Sekretærens sygefravær startede efter, at hendes datter fik konstateret en alvorlig sygdom. Datteren var indlagt på hospitalet fra april 2013 og døde i slutningen af november 2013 på et hospice efter et langtrukket forløb. Datteren blev 37 år, var gift og havde 4 børn.
 Arbejdsgiver havde som begrundelse for opsigelsen anført, at sekretærens sygefravær havde skabt en situation, som var uforenelig med arbejdspladsens drift, og som efter arbejdsgivers vurdering kun kunne løses


text:
ved, at arbejdsgiver fik mulighed for at ansætte en ny medarbejder i sekretærens stilling. Arbejdsgiveren oplyste i øvrigt, at det var indgået i vurderingen, at sekretæren på et evalueringsmøde i slutningen af september 2013 havde oplyst, at hun ikke vidste, hvornår hun kunne vende tilbage på normale vilkår.
 Sekretærens krav om godtgørelse efter forskelsbehandlingsloven blev begrundet med henvisning til, at arbejdsgiveren under den sidste del af hendes ansættelse samt i forbindelse med afskedigelsen havde udsat hende for forskelsbehandling på grund af datterens handicap.
 Men det gav Ligebehandlingsnævnet altså ikke sekretæren ret i.
 Som begrundelse herfor anfører Ligebehandlingsnævnet, at forbuddet mod forskelsbehandling ganske vist ikke er begrænset til personer, der selv har et handicap.
 Det følger nemlig af praksis fra EU-domstolen, at det direkte forbud mod forskelsbehandling også gælder i en situation, hvor arbejdsgiver behandler en ansat, der ikke selv har et handicap, ringere, end en anden ansat bliver, og det er bevist, at den ringere behandling skyldes et handicap hos den pågældendes barn, og hvor det er den ansatte, som yder hovedparten af den pleje, som barnet har brug for.
 Men i den konkrete situation lagde nævnet i sin vurdering vægt på, at der ud fra oplysningerne om datterens alder, bopæl og familiemæssige status samt hospitalsindlæggelse, ikke var tale om, at sekretæren havde ydet hovedparten af den pleje, som datteren havde brug for. Allerede derfor kunne sagen således ikke henføres til beskyttelsen i forskelsbehandlingsloven.
 Du kan læse afgørelsen i sin helhed her.
 Online APV-værktøj gør det lettere at lave arbejdspladsvurdering. Arbejdstilsynets online APV-værktøj gør det lettere at udarbejde den lovpligtige arbejdspladsvurdering (APV). Værktøjet henvender sig særligt til mindre virksomheder med under 10 medarbejdere, men større virksomheder kan med fordel også bruge det.
 Du kan se Arbejdstilsynets vejledning her.
 Hvis du har spørgsmål til en af nyhederne eller medarbejderforhold i øvrigt af ansættelsesretlig karakter, anbefales du at kontakte Dansk Psykolog Forenings Arbejdsgiverrådgivning på telefon 33 48 77 08 eller mail dparbejdsgiverraadgivning@tdl.dk.