text:
bil erhvervsmæssigt. Bilen var parkeret på skatteyderens bopæl. Kommunen havde tidligere godkendt sagsøgerens selvangivelse uden at stille krav om kørselsregnskab. Det blev slået fast, at sagsøgeren ikke i den forbindelse havde opnået en retsbeskyttet forventning om, at bilen også i de efterfølgende år uden kørselsregnskab kunne anses for 100 pct. erhvervsmæssigt benyttet. Se SKM2003.277.ØLR
 Den ansatte havde skriftligt over for arbejdsgiveren erklæret, at bilen ikke måtte benyttes privat. Skatteyderen kunne ikke i øvrigt sandsynliggøre, at bilen ikke var til rådighed for hans private benyttelse. Retten lagde vægt på at bilen holdt på bopælen, og at arbejdsgiveren ikke førte kontrol. Se SKM2004.118.VLR.
 En ansat eksportchef havde fået stillet en bil til rådighed. Bilen var parkeret på eksportchefens adresse. Landsretten udtalte, at der for at undgå beskatning må kræves et konkret bevis for, at bilen ikke bliver brugt til privat kørsel. Efter retspraksis kan sådan et bevis kun føres ved, at der udarbejdes et kørselsregnskab. Det er ikke tilstrækkeligt, at der er en privatbil i husstanden. Eksportchefen skulle beskattes af fri bil. Se SKM2009.239.HR (SKM2007.522.VLR).
 En Porsche holdt parkeret i en garage på naboejendommen til sagsøgerens virksomhed. Forklaringerne om, hvor sagsøgeren havde bopæl var uklare, men enten havde sagsøgeren bopæl på virksomheden eller hos sin ægtefælle i hendes ejendom 500 meter fra virksomheden. Udover Porschen ejede sagsøgeren en Golf. Landsretten udtalte, at der var kort afstand fra sagsøgerens bopæl til bilens parkeringsplads, at bilen var velegnet til privat kørsel, og at sagsøgeren ikke førte kørselsregnskab. Det var derfor ikke sandsynliggjort, at han ikke benyttede bilen privat. Se SKM2005.204.ØLR.
 Se også SKM2017.204.BR.
 En direktør og hovedaktionær kunne ikke bevise, at en luksusbil ikke var til rådighed for privat anvendelse. Der var betalt privatbenyttelsesafgift af bilen, og uanset at det blev påstået, at betalingen var sket ved en fejl, skulle vedkommende beskattes af fri bil, også uanset at der var flere biler i husstanden, herunder en anden bil der blev beskattet som fri bil. Der blev ligeledes heller ikke lagt vægt på et rekonstrueret kørselsesregnskab. se SKM2011.578.BR.
 Eksempel, hvor skatteyderen kunne bevise, at der ikke var tale om fri bil til rådighed for privat brug.
 I en situation, hvor et selskab ikke havde adresse på hovedanparthaverens bopæl, og hvor det måtte lægges til grund, at bilen ikke havde stået på hovedanparthaverens bopæl uden for arbejdstid, skulle hovedanpartshaveren ikke dokumentere, at selskabets bil ikke havde stået til rådighed for privat kørsel. Se SKM2001.98.LSR.
 Formodningsreglen om, at firmabilen bliver brugt privat, hvis den holder ved hjemmet uden for arbejdstiden, gælder også hvis virksomhedsadressen og privatadressen er den samme. Formodningsreglen gælder, uanset at der eventuelt er indgået en aftale med firmaet om, at firmabilen ikke bliver brugt privat.
 Østre Landsret fandt i en konkret sag, at der skulle ske beskatning af bil til privat rådighed i et tilfælde, hvor skatteyderen havde fraskrevet sig privat rådighed over bilen. Skatteyderen var ansat i sin samlevers selskab og havde ikke ført kørselsregnskab. Bilen stod på virksomhedens adresse, som også var skatteyderen bopæl. Se TfS 2000, 622 ØLD.
 Vestre Landsret afgjorde,


text:
at en hovedaktionær, der ikke modtog løn fra selskabet, skulle beskattes af fri bil. Bilerne stod på virksomhedens adresse, som også var hovedaktionærens bopæl, og der var ikke ført kørselsregnskab. Retten fandt, at hovedaktionæren havde haft adgang til at benytte selskabets varebiler til private formål. Se TfS 2000, 494 VLD.
 Landsretten fandt i en sag, at skatteyderen som eneste ansatte i den fraskilte ægtefælles selskab, som havde hjemsted på skatteyderens bopæl, skulle beskattes af fri bil. Der blev herved lagt vægt på, at bilen dagligt var parkeret på skatteyderens adresse, at der ikke blev ført kørselsregnskab, og at det ikke blev godtgjort, at bilen ikke var stillet til rådighed for eller blev brugt til privat kørsel. Det blev ikke tillagt vægt, at skatteyderen havde rådighed over to andre personbiler og en varebil. Endelig fandtes det ikke godtgjort, at skatteyderen havde en berettiget forventning om ikke at skulle føre kørebog. Se SKM2008.617.ØLR (SKM2008.113.BR).
 I en konkret sag stadfæstede landsretten byrettens dom om, at der var en formodning for privat rådighed over en bil, som daglig var parkeret på bopælen, som var samme adresse som virksomhedens. Den skattepligtige havde ikke lavet kørselsregnskab og havde ikke kunne fremlægge kørebog, som efter det oplyste var stjålet. Den skattepligtige havde derfor ikke afkræftet ovennævnte formodning. Se SKM2009.629.VLR.
 I en sag ejede en ansat 20 pct. af et selskab, hvori den ansattes far ejede de resterende anparter og var direktør. Den ansatte blev beskattet af fri bil, selvom han havde fraskrevet sig rådigheden over bilen til privat brug. Selskabet havde lejet en garage og et lokale på hans bopæl. Retten fandt ikke, at den ansatte havde sandsynliggjort, at bilen ikke var til rådighed for privat kørsel. Se SKM2002.206.VLR.
 Hvis en hovedaktionær har råderet over en firmabil, >gælder der, jf. nedenfor< en skærpet formodningsregel for, at bilen ikke kun er til rådighed for erhvervsmæssig kørsel, men også for privat kørsel. Det skyldes, at der er tale om interesseforbundne parter.
 >Uanset en firmabil ikke står på hovedaktionærens hjemadresse, kan der være særlige forhold, som taler for, at firmabilen har været til rådighed for privat anvendelse. Det gælder eksempelvis, hvis der er tale om dyre luksusbiler eller sportsvogne, der ikke egner sig til erhvervsmæssig anvendelse. I sådanne tilfælde gælder en skærpet formodningsregel for privat rådighed og derfor skal hovedaktionæren sandsynliggøre, at han eller hun er afskåret fra at bruge bilen til privat kørsel<.
 Der er tale om en konkret bedømmelse, hvor dokumentationskravene kan skærpes, og der bliver derfor lagt mere vægt på nøjagtigheden af både eventuelle kørebogsregistreringer og den aftale, som parterne har indgået om, at bilen kun må bruges erhvervsmæssigt. Se skatteministerens svar i TfS 1997, 584.
 I en konkret sag blev en direktør og hovedaktionær beskattet af rådigheden over begge biler i selskabet. Hovedaktionæren blev i forvejen beskattet af rådighed over en af selskabets personbiler og havde fraskrevet sig retten til at benytte varebilen til private formål. >Efter sin egen forklaring havde hovedaktionæren dog efterfølgende anvendt bilen privat, nemlig når medarbejdere i selskabet benyttede den anden bil,

type: other


text:
ligesom sagsøgerens hustru havde brugt den pågældende bil privat.< Landsretten udtalte, at skatteyderen som hovedaktionær skulle afkræfte formodningen for, at bilen blev brugt privat. Da hovedaktionæren ikke havde ført kørselsregnskab eller på anden måde havde sandsynliggjort, at varebilen ikke havde stået til rådighed for privat kørsel, anså retten ikke formodningen for afkræftet. Landsretten tiltrådte derfor, at hovedaktionæren blev beskattet af fri bil. Se SKM2003.53.VLR.
 I en sag var der ikke sammenfald mellem hovedanpartshaverens hjem og selskabets adresse, og bilen holdt efter det oplyste heller ikke ved bopælen. Uanset dette havde anpartshaveren bevisbyrden for, at bilen ikke var til privat rådighed og ikke blev brugt privat. Hovedanpartshaveren skulle beskattes af fri bil. Højesteret lagde vægt på, at skatteyderen som eneanpartshaver havde haft rådighed over selskabets bil, at bilen - en sportsvogn - ikke var velegnet til erhvervsmæssig transport, og at anpartshaverens forklaring om, at den også skulle bruges i reklameøjemed, ikke var støttet af oplysninger om, at den faktisk var blevet brugt på denne måde i et omfang af betydning. Højesteret fandt derfor, at selv om det måtte lægges til grund, at bilen ikke havde været parkeret ved anpartshaverens private bopæl, skulle anpartshaveren under disse omstændigheder sandsynliggøre, at bilen ikke var stillet til rådighed for privat kørsel og heller ikke blev brugt til privat kørsel. Da der ikke forelå et oprindeligt kørselsregnskab, og da Højesteret ikke tillagde et efterfølgende udarbejdet kørselsregnskab bevismæssig betydning, fandt Højesteret ikke, at anpartshaveren havde løftet sin bevisbyrde. Se SKM2005.138.HR (SKM2003.327.ØLR).
 Landsretten fandt, at en hovedanpartshaver var skattepligtig af værdi af rådigheden over selskabets bil. Hovedanpartshaveren havde fremlagt aftaler med sin ægtefælle og parrets søn om, at disse skulle være chauffører i bilen og forklaret, at det var de to og en ansat i selskabet, som disponerede over bilen. Bilen skulle primært bruges af kunstnere i forbindelse med arrangementer, som virksomheden stod for. Landsretten lagde vægt på, at hovedanpartshaveren havde haft rådighed over selskabets bil, at der ikke var ført kørebog, og at der hverken ved de fremlagte aftaler eller erklæringer eller de afgivne forklaringer var ført bevis for, at bilen ikke havde været benyttet privat. Se SKM2003.585.VLR.
 I en sag blev en direktør i et selskab, der drev en maskinfabrik, beskattet af fri bil. Direktøren var direktør i et selskab, som han via et holdingselskab også var eneejer af. Selskabet havde købt en brugt BMW for 1,3 mio. kr. (bilens nypris var ca. 1,5 mio. kr.). Det var ubestridt, at BMW'en i perioder ikke var parkeret ved skatteyderens bopæl. Landsretten fandt alligevel, at direktøren skulle sandsynliggøre, at bilen ikke var stillet til rådighed for og ikke blev brugt til privat kørsel i de nævnte perioder. Landsretten lagde i den forbindelse vægt på, at direktøren i en lang årrække havde haft bil til rådighed hele året, at ordningen blev ændret i forbindelse med selskabets køb af den væsentlig dyrere bil og at den ændrede ordning ikke var begrundet i virksomhedernes forhold. Uanset at skatteyderen løbende havde ført kørebog, fandt landsretten ikke, at skatteyderen havde løftet sin bevisbyrde.


text:
Landsretten lagde vægt på, at bilen - ud over enkeltstående længere kørsler - hovedsageligt havde været brugt til ærindekørsel i lokalområdet, at kørebogen ofte angav forskelle af ikke uvæsentlige længder for kørsler mellem samme destinationer i lokalområdet, ligesom de anførte afstande næsten konsekvent afveg væsentlig fra Kraks Ruteplans afstandsangivelser. Direktørens forklaring om, at han som regel valgte at køre forskellige omveje af hensyn til trafikken og for at køre bilen varm, kunne ikke begrunde de konsekvente kilometermæssige differencer. Endelig blev der lagt vægt på, at den fremlagte rådighedserklæring ikke angik perioden januar til maj i det pågældende år. Se SKM2008.534.HR (SKM2007.173.ØLD).
 I en sag var direktøren gift med eneanpartshaveren i selskabet og havde en sådan indflydelse på selskabet, at han skulle sandsynliggøre, at bilen ikke stod til rådighed for privat brug. Bilen var uden for arbejdstid parkeret i nærheden af selskabet på en parkeringsplads, som selskabet havde lejet. Bilen havde desuden seleudstyr til børn, som ikke var forretningsmæssigt begrundet. Direktøren havde ikke ført kørselsregnskab, og selvom han havde underskrevet en fraskrivelseserklæring, blev direktøren beskattet af fri bil. Se SKM2003.154.ØLR.
 Landsretten fandt, at sagsøgeren, som var bestyrelsesformand og hovedanpartshaver i et selskab, skulle beskattes af værdien af fri bil. Sagsøgeren havde erkendt at have benyttet en af selskabets biler i 6-7 måneder i de omtvistede år, ligesom den bil, som sagsøgerens mand havde benyttet, holdt parkeret ved familiens bopæl 3-4 dage ugentligt efter normal arbejdstid. Sagsøgeren skulle derfor sandsynliggøre, at selskabets biler ikke havde stået til rådighed for hende til privat benyttelse. Se SKM2004.208.ØLR. Tilsvarende blev sagsøgerens datter, der var anpartshaver og bestyrelsesmedlem i selskabet, beskattet af fri bil efter anvendelse af formodningsreglen. Se SKM2004.209.ØLR.
 En hovedaktionær blev beskattet af fri bil af en varevogn på gule plader. Landsretten lagde til grund, at varevognen var egnet til befordring af to personer og lovligt kunne bruges hertil med private formål, fordi momsen ikke var afløftet af selskabet. Varevognen var uden ændringer i varerummet og derfor ikke specialindrettet. Der var ikke ført kørselsregnskab, og bilen holdt på bopælen. Se TfS 1999, 952 ØLD.
 >Eksempel 8
 En eneanpartshaver, der var direktør i selskabet, som drev investeringsvirksomhed, blev beskattet af fri bil af en personbil af mærket Porsche. Skatteyderens og selskabets adresse var ikke sammenfaldende i den periode, selskabet ejede bilen. Det påhvilede derfor som udgangspunkt Skatteministeriet at løfte bevisbyrden for, at selskabet stillede bilen til rådighed for skatteyderens private brug. Da bilen hverken var egnet til brug for en håndværksmæssig servicering af selskabets ejendomme eller til at blive benyttet i vinterperioder, opfyldte den ikke selskabets erhvervsmæssige behov. På den baggrund vendte Højesteret bevisbyrden om. Højesteret fandt ikke, at skatteyderen havde sandsynliggjort, at bilen ikke var stillet til rådighed for privat kørsel. Se SKM2014.504.HR.<
 Eksempler, hvor skatteyderen kunne bevise, at der ikke var tale om fri bil til rådighed for privat brug
 I en sag skulle en hovedanpartshaver ikke beskattes af værdi af fri bil til rådighed. Landsretten lagde bl.a. vægt på, at bilen hovedsagelig blev brugt af hovedanpartshaverens ægtefælle, at hovedanpartshaveren kun benyttede bilen


text:
til begrænsede arbejdsopgaver, at hovedanpartshaveren havde egen bil, og at hovedanpartshaverens stilling i selskabet var underordnet. Se SKM2001.418.VLR.
 Et selskab ejede i indkomstårene 2003, 2004 og 2005 en firmabil, der efter arbejdstids ophør var parkeret på selskabets adresse, der også var hovedaktionærens private bopæl. Hovedaktionæren var også direktør i selskabet. Der var en fraskrivelseserklæring, hvorefter selskabets bil i 2003 og 2004 ikke måtte bruges privat af selskabets ansatte. Med henvisning hertil samt til at der i selskabet kun var én bil til brug for både direktørens og salgschefens forretningsture i Danmark og Europa samt til oplysninger om antal kørte kilometer i direktørens private bil, fandt byretten, at direktøren for indkomståret 2003 havde afkræftet formodningen for, at bilen var til rådighed for privat kørsel.
 Retten fandt derimod ikke, at direktøren havde afkræftet formodningen for, at selskabets bil stod til rådighed for privat kørsel for så vidt angår 2004 og 2005, fordi direktøren havde afgivet erklæring om, at hans søn i 2004 var bruger af direktørens private bil, og fordi den fremlagte fraskrivelseserklæring ikke omfattede den bil, som selskabet ejede i 2005. Se SKM2011.2.BR.
 I en sag ejede et selskab en række biler, herunder tre personbiler: en Volvo, en BMW og en Seat Toledo. Sagsøgeren, der var direktør og hovedanpartshaver, havde selvangivet værdi af fri bil, for så vidt angår Volvoen. Skattemyndighederne havde beskattet sagsøgeren af fri bil, for alle tre biler. Det var under sagen ubestridt, at både BMW'en og Seaten stod parkeret foran sagsøgerens bopæl, der også var selskabets adresse. Landsretten henviste til sagsøgerens og hendes søns forklaring, hvor sagsøgeren fremførte, at hun ikke benyttede bilerne til privat kørsel, fordi hun altid kørte i Volvoen, som hun havde til rådighed som firmabil. BMW'en, årgang 1992, og Seaten, årgang 2001, blev ifølge forklaringerne begge anskaffet og brugt til kørsel med institutionens klienter, herunder til forskellige steder i landet. Under disse omstændigheder, herunder særligt oplysningerne om formålet med anskaffelsen og brugen af de to biler sammenholdt med, at sagsøgeren havde rådighed over Volvoen til privat kørsel, fandt landsretten, at sagsøgeren i tilstrækkelig grad havde afkræftet en formodning om, at de to biler var stillet til rådighed for hendes private benyttelse efter LL § 16, stk. 4 - uanset at der ikke var ført kørebog eller underskrevet erklæring om benyttelse af bilerne. Se SKM2005.503.ØLR.
 Stilstandsforsikringer
 En hovedaktionær kan ikke fraskrive sig privat rådighed over en firmabil i perioder ved at stilstandsforsikre bilen. Hvis bilen derimod afregistreres i hele måneder og nummerpladerne afleveres til Motorstyrelsen, er rådigheden afskåret.
 I en konkret sag fandt Skatterådet, at en hovedaktionær skulle beskattes af fri bil i hele perioden, hvor bilen var stillet til rådighed - uanset forsikringsmæssige forhold. Hovedaktionæren kunne derfor ikke fraskrive sig privat rådighed over en firmabil i perioder ved at stilstandsforsikre bilen. Hvis den i hele måneder blev afregistreret og nummerpladerne blev afleveret til SKAT, havde den skattepligtige derimod ikke rådighed over bilen. Se SKM2009.292.SR.
 I en anden sag om en hovedanpartshaver og direktør kunne en stilstandsforsikring heller ikke tillægges betydning, ligesom en deponering


text:
af nummerpladerne hos forsikringsselskabet ikke ændrede på rådigheden over fri bil. Hovedaktionæren skulle derfor beskattes af fri bil i hele perioden. Se SKM2009.293.SR.
 I en tredje sag om en hovedaktionær og adskillige biler blev resultatet det samme. Det blev her fremhævet, at der ved det bindende svar ikke var taget stilling til, om der var en erhvervsmæssig begrundelse for at have bilerne i virksomheden. Der var derfor ikke taget stilling til, om der var grundlag for at beskatte alle selskabets udgifter vedrørende bilerne som yderligere løn eller udlodning. Se SKM2009.314.SR.
 Højesteret fastslog dermed, at det er uden betydning for ligningsfristspørgsmålet, om skatteyderen havde fået stillet bilen til rådighed i sin egenskab af lønmodtager i selskabet eller som dettes ejer. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2013.888.VLR
 SKM2009.239.HR
 En ansat eksportchef havde fået stillet en bil til rådighed. Bilen var parkeret på eksportchefens adresse. Landsretten udtalte, at der for at undgå beskatning må kræves et konkret bevis for, at bilen ikke bliver brugt til privat kørsel. Efter retspraksis kan sådan et bevis kun føres ved, at der udarbejdes et kørselsregnskab. Det er ikke tilstrækkeligt, at der er en privatbil i husstanden. Eksportchefen skulle beskattes af fri bil. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Dommen stadfæster Vestre Landsrets dom SKM2007.522.VLR
 SKM2008.534.HR
 En direktør i et selskab, der drev en maskinfabrik, blev beskattet af fri bil. Direktøren var direktør i et selskab, som han via et holdingselskab også var eneejer af. Selskabet havde købt en brugt BMW for 1,3 mio. kr. (bilens nypris var ca. 1,5 mio. kr.). Det var ubestridt, at BMW'en i perioder ikke var parkeret ved skatteyderens bopæl. Landsretten fandt alligevel, at direktøren skulle sandsynliggøre, at bilen ikke var stillet til rådighed for og ikke blev brugt til privat kørsel i de nævnte perioder. Landsretten lagde i den forbindelse vægt på, at direktøren i en lang årrække havde haft bil til rådighed hele året, at ordningen blev ændret i forbindelse med selskabets køb af den væsentlig dyrere bil og at den ændrede ordning ikke var begrundet i virksomhedernes forhold. Uanset at skatteyderen løbende havde ført kørebog, fandt landsretten ikke, at skatteyderen havde løftet sin bevisbyrde. Landsretten lagde vægt på, at bilen - ud over enkeltstående længere kørsler - hovedsageligt havde været brugt til ærindekørsel i lokalområdet, at kørebogen ofte angav forskelle af ikke uvæsentlige længder for kørsler mellem samme destinationer i lokalområdet, ligesom de anførte afstande næsten konsekvent afveg væsentlig fra Kraks Ruteplans afstandsangivelser. Direktørens forklaring om, at han som regel valgte at køre forskellige omveje af hensyn til trafikken og for at køre bilen varm, kunne ikke begrunde de konsekvente kilometermæssige differencer. Endelig blev der lagt vægt på, at den fremlagte rådighedserklæring ikke angik perioden januar til maj i det pågældende år. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Dommen stadfæster Østre Landsrets dom SKM2007.173.ØLD
 SKM2005.138.HR
 Der var ikke sammenfald mellem hovedanpartshaverens hjem og selskabets adresse, og bilen holdt efter det oplyste heller ikke ved bopælen. Uanset dette havde anpartshaveren bevisbyrden for, at bilen ikke var til privat rådighed og ikke blev brugt


text:
privat. Hovedanpartshaveren skulle beskattes af fri bil. Højesteret lagde vægt på, at skatteyderen som eneanpartshaver havde haft rådighed over selskabets bil, at bilen - en sportsvogn - ikke var velegnet til erhvervsmæssig transport, og at anpartshaverens forklaring om, at den også skulle bruges i reklameøjemed, ikke var støttet af oplysninger om, at den faktisk var blevet brugt på denne måde i et omfang af betydning. Højesteret fandt derfor, at selv om det måtte lægges til grund, at bilen ikke havde været parkeret ved anpartshaverens private bopæl, skulle anpartshaveren under disse omstændigheder sandsynliggøre, at bilen ikke var stillet til rådighed for privat kørsel og heller ikke blev brugt til privat kørsel. Da der ikke forelå et oprindeligt kørselsregnskab, og da Højesteret ikke tillagde et efterfølgende udarbejdet kørselsregnskab bevismæssig betydning, fandt Højesteret ikke, at anpartshaveren havde løftet sin bevisbyrde. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Dommen stadfæster Østre Landsrets dom SKM2003.327.ØLR
 Sagen angik bl.a., om en skatteyder skulle beskattes af fri bil for indkomstårene 2010, 2011 og 2012.
 Landsretten lagde til grund, at bilen ofte stod parkeret ved skatteyderens bopæl, at han havde rådighed over bilen i det daglige, og at han bl.a. anvendte bilen til transport mellem sin bopæl og arbejdspladserne hos henholdsvis det danske moderselskab og det tyske datterselskab. Retten fremhævede desuden, at skatteyderen i Tyskland var blevet beskattet af privat benyttelse af bilen.
 Byrettens dom blev dermed stadfæstet.
 Stadfæstelse af SKM2017.313.BR
 SKM2018.40.VLR
 Sagens spørgsmål var, dels om indstævnte havde haft privat rådighed over bilen af mærket Audi Q7 i 2010, 2011 og 2012 og derfor skulle beskattes i medfør af ligningslovens § 16, stk. 4, dels hvorvidt indstævnte havde godtgjort, at en omregistrering af bilen kunne sidestilles med et salg og senere tilbagekøb ved opgørelsen af beskatningsgrundlaget for værdien af bilen.
 Audien var ejet af den virksomhed, hvor indstævnte i de omhandlede indkomstår var hovedaktionær og direktør. Virksomheden ejede i perioden også en Audi A6, som stod til familiens private rådighed, jf. ligningslovens § 16, stk. 4.
 Virksomheden omregistrerede bilen til blandet anvendelse i 2010 og betalte i den omhandlede periode privatbenyttelsesafgift af bilen. I 2010 indkøbte indstævnte en båd og en bådtrailer til privat brug. I husstanden var der ikke en anden bil, der havde anhængertræk og kunne trække trailer med båd. Indstævnte købte den omhandlede Audi Q7 privat i 2013. Der blev ikke udarbejdet kørebog for bilen.
 Byretten fandt, at indstævnte ikke skulle beskattes af værdi af fri bil. Byretten anførte i den forbindelse, at der under de foreliggende omstændigheder ikke bestod en formodning for privat rådighed. Skatteministeriet ankede byrettens dom til landsretten.
 Landsretten fandt, at der bestod en stærk formodning for, at den omhandlede Audi Q7 stod til rådighed for indstævntes private anvendelse.
 Denne formodning var ikke afkræftet ved en fraskrivelseserklæring eller ved indstævnte og hans ægtefælles forklaring om, at omregistreringen skete til fordel for sælger, der skulle have mulighed for at bruge bilen privat.
 Landsretten fandt herefter, at bilen havde stået til indstævntes private rådighed i 2010, 2011 og 2012, og at indstævnte derfor var skattepligtig


text:
af værdien efter ligningslovens § 16, stk. 1 og stk. 4.
 For så vidt angår beskatningsgrundlaget, fandt retten, at omregistreringen ikke kunne sidestilles med et salg og senere tilbagekøb, hvorfor bilens værdi ikke skulle beregnes med udgangspunkt i værdien på omregistreringstidspunktet, men på anskaffelsestidspunktet som gjort af SKAT.
 Landsretten ændrede dermed byrettens dom og gav Skatteministeriet medhold i sin frifindelsespåstand.
 Ændring af SKM2017.173.BR
 SKM2017.504.ØLR
 For domstolene accepterede skatteyderen, at Toyotaen stod til privat rådighed. Skatteyderen gjorde imidlertid gældende, at bilen var specialindrettet i en sådan grad, at den ikke kunne anses for egnet som alternativ til en privat bil.
 Stadfæstet af Højesteret ved dom af 13. april 2018
 Køretøjet var indrettet med reolsystem i varerummet. Landsretten fastslog, at Mercedesen ikke havde en sådan indretning, at den kunne anses som et specialindrettet køretøj, der var uegnet som alternativ til en privat bil.
 Byretten fandt, at skatteyderen ikke havde løftet bevisbyrden for, at bilerne og motorcyklen ikke stod til rådighed for privat benyttelse, da der ikke var ført kørebog. Den omstændighed, at skatteyderen i alle indkomstårene ejede en række andre biler, kunne ikke føre til et andet resultat.
 Landsretten var enig i byrettens resultat og begrundelsen herfor, hvorfor landsretten stadfæstede byrettens dom, hvorved Skatteministeriet var blevet frifundet.
 Landsretten fandt det ikke sandsynliggjort, at bilen ikke var stillet til rådighed for og ikke blev anvendt til privat kørsel. Det blev herved tillagt vægt, at der var tale om en eksklusiv bil på hvide plader, der var velegnet til privat brug, at der ved købet af bilen blev givet en privat bil i bytte, og at der ikke løbende var ført kørselsregnskab. Oplysningerne om, at bilen var behæftet med fejl og flere gange var på værksted, kunne ikke føre til andet resultat, idet appellanten fortsat havde rådighed over bilen. Byrettens dom blev derfor stadfæstet. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Dommen stadfæster SKM2014.378.BR
 SKM2015.510.ØLR
 Bilerne var på hvide plader og egnet til privat kørsel. Efter skatteyderens forklaring lagde landsretten desuden til grund, at bilerne var parkeret i nærheden af hans private bopæl. Under de omstændigheder påhvilede det skatteyderen at afkræfte formodningen for, at bilerne stod til hans rådighed.
 Landsretten fandt ikke, at skatteyderen havde afkræftet denne formodning. Således kunne karakteren af den af skatteyderen udøvede erhvervsvirksomhed, en fraskrivelseserklæring, de efterfølgende og ikke-understøttede kørselsregnskaber eller skatteyderens forklaring om, at han ikke havde privat bil, fordi han havde rådighed over sine forældres biler, og at han aldrig som et led i kontrol var blevet standset af SKAT, ikke afkræfte denne formodning. Ikke afkræftet formodning -
 Dommen stadfæster SKM2014.614.BR
 SKM2015.344.ØLR
 Sagen drejede sig om, hvorvidt appellanten skulle beskattes efter reglerne om fri bil af en BMW, som var stillet til rådighed for ham af et tysk selskab, hvor han var ansat som direktør. Appellanten havde udover firmabilen rådighed over en privat bil.
 Appellanten ejede indirekte 33,3 pct. af aktierne i det tyske selskab på det tidspunkt, bilen blev stillet til rådighed for ham, dog blev hans ejerandel reduceret til 25 pct. i første del af den periode, hvor


text:
bilen var stillet til rådighed. Bilen var en almindelig personbil, som appellanten havde rådighed over i det daglige, og som stod parkeret på hans privatadresse. Landsretten fandt på den baggrund, at det påhvilede appellanten at sandsynliggøre, at bilen ikke var stillet til rådighed for og heller ikke blev anvendt til privat kørsel.
 Landsretten fandt det ikke godtgjort, at der havde været indgået en aftale mellem appellanten og selskabet om, at appellanten ikke måtte anvende bilen til privat kørsel. Appellanten havde til støtte for en sådan aftale fremlagt et referat af et møde i selskabets bestyrelse afholdt i begyndelsen af den i sagen omhandlede periode samt et tillæg til appellantens direktørkontrakt udarbejdet efter den omhandlede periode, hvoraf fremgik, at bilen ikke måtte anvendes privat.
 Endvidere fandt landsretten, at et efterfølgende rekonstrueret og ufyldestgørende kørselsregnskab, som var udarbejdet af appellanten på baggrund af hans kalendernotater om møder mv. i Outlook, ikke godtgjorde, at bilen ikke var anvendt til privat kørsel. Landsretten fremhævede i den forbindelse, at appellanten havde kørt i bilen for en anden virksomhed end det tyske selskab, der som hans arbejdsgiver havde stillet bilen til rådighed for ham, hvilke kørsler måtte anses for at være arbejdsgiveren uvedkommende. Det kunne ikke føre til andet resultat, at SKAT i en korrespondance med appellanten om fritagelse for registreringsafgift efter reglerne om udenlandske firmabiler havde tilkendegivet, at bilen kunne anvendes til kørsel for andre virksomheder end det tyske selskab. Den omstændighed, at den anden virksomhed efterfølgende havde betalt det tyske selskab et beløb i leje for kørslerne, kunne heller ikke føre til andet resultat.
 På den baggrund konkluderede landsretten, at appellanten ikke havde sandsynliggjort, at bilen ikke var stillet til rådighed for og ikke blev anvendt til privat kørsel. Landsretten stadfæstede derfor byrettens dom om frifindelse af Skatteministeriet. Beskatning
 Dommen stadfæster SKM2013.528.BR
 SKM2015.343.ØLR
 Sagen drejede sig om, hvorvidt appellanten skulle beskattes efter reglerne om fri bil af en Mercedes Benz, som var stillet til rådighed for ham af et tysk selskab, hvor han var ansat som direktør. Appellanten havde udover firmabilen rådighed over to private biler i husholdningen.
 Appellanten ejede indirekte 33,3 pct. af aktierne i det tyske selskab på det tidspunkt, bilen blev stillet til rådighed for ham, dog blev hans ejerandel reduceret til 12,5 pct. i første del af den periode, hvor bilen var stillet til rådighed. Bilen var en almindelig personbil, som appellanten havde rådighed over i det daglige, og som stod parkeret på hans privatadresse. Landsretten fandt på den baggrund, at det påhvilede appellanten at sandsynliggøre, at bilen ikke var stillet til rådighed for og heller ikke blev anvendt til privat kørsel.
 Endvidere fandt landsretten, at et efterfølgende rekonstrueret og ufyldestgørende kørselsregnskab, som var udarbejdet af appellanten på baggrund af hans kalendernotater om møder mv. i Outlook, ikke godtgjorde, at bilen ikke var anvendt til privat kørsel. Landsretten fremhævede i den forbindelse, at appellanten havde kørt i bilen for en anden virksomhed end det tyske selskab, der som hans arbejdsgiver havde stillet bilen til rådighed for ham, hvilke kørsler måtte


text:
anses for at være arbejdsgiveren uvedkommende. Det kunne ikke føre til andet resultat, at SKAT i en korrespondance med appellantens direktørkollega om fritagelse for registreringsafgift efter reglerne om udenlandske firmabiler havde tilkendegivet, at bilen kunne anvendes til kørsel for andre virksomheder end det tyske selskab.
 Dommen stadfæster SKM2013.529.BR
 Henset til bilernes karakter og værdi og til at det alene var A, der benyttede bilerne, anførte byretten, at det måtte antages, at anskaffelsen af bilerne ikke eller kun i begrænset omfang var erhvervsmæssigt begrundet i selskabets forhold. Videre anførte byretten, at der ikke forelå nogen skriftlig aftale mellem A og selskabet om, at bilerne ikke måtte benyttes til privat kørsel i de omstridte perioder.
 På den baggrund gav byretten Skatteministeriet medhold i frifindelsespåstanden.
 Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Stadfæstelse af SKM2013.676.BR
 SKM2014.426.ØLR
 Direktør og hovedanpartshaver i selskab med adresse på direktørens bopæl var skattepligtig af fri bil efter LL § 16, stk. 4. Bilen, som var på hvide plader, var parkeret ved hjemmet, og direktøren kunne ikke sandsynliggøre, at bilen ikke blev brugt privat. Der var ingen formel skriftlig aftale herom, og det fremlagte kørselsregnskab ansås for rekonstrueret. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Stadfæstelse af SKM2013.201.BR
 Herefter, i øvrigt af de grunde, som byretten havde anført, stadfæstede landsretten byrettens frifindelse af Skatteministeriet. Ikke afkræftet formodning - beskatning
 En hovedanpartshaver blev skattepligtig af fri bil både for perioder, hvor bilen blev opbevaret af ham selv og for perioder, hvor bilen blev opbevaret hos forhandleren med afmonteret batteri, idet han ikke var afskåret fra at råde over bilen. Dette uanset, at der var lavet en aftale med selskabet om, at han ikke måtte bruge bilen i den pågældende periode. Privat rådighed - beskatning.
 Dommen stadfæster SKM2013.5.BR
 SKM2013.526.ØLR
 Det fandtes bevist, at der var foretaget privat varekørsel i bilen, hvilket begrundede beskatning af fri bil, hvorfor der ikke blev taget stilling til, om vedkommende kunne køre skattefrit til sit hjem som led i en vagtordning. Det påhvilede herefter skatteyderen at afkræfte formodningen for, at han skulle beskattes af fri bil for hele den periode, hvor bilen havde stået til hans rådighed for erhvervsmæssig anvendelse. Det blev der ikke ført bevis for, og der blev bemærket, at det ikke var tilstrækkeligt, at påstå, at bilen kun blev brugt erhvervsmæssigt, ligesom det ikke var tilstrækkeligt at vedkommende havde en privat bil. Privat rådighed - beskatning. Tidligere SKM2012.549.BR
 Landsretten fandt det sandsynliggjort, at to gulpladebiler var stillet til rådighed for privat anvendelse, hvorfor den pågældende skulle beskattes af fri bil. Privat rådighed- beskatning.
 Tidligere SKM2011.755.BR
 SKM2012.597.ØLR
 Landsretten stadfæstede byrettens dom i SKM2012.4.BR med samme begrundelse. Hovedaktionæren skulle beskattes af fri bil, hvor der ikke blev betalt afgift for privat anvendelse, hvor formodningen som udgangspunkt er, at den ikke er til rådighed for privat anvendelse. Der blev lagt vægt på,
 at der blev betalt privatbenyttelsesafgift frem til den 11. december året før,
 at bilen blev erhvervet med henblik på privat anvendelse, da bilen erstattede en anden bil, som havde været til rådighed for privat anvendelse,
 at den var


text:
placeret på eller nær privatadressen, der samtidig var adresse for selskabet og
 at ægtefællen rådede over hustandens anden bil.
 SKAT afkræftet formodning om ikke privat rådighed - beskatning.
 SKM2009.629.VLR
 Der var en formodning for privat rådighed over en bil, som dagligt var parkeret på bopælen, som var samme adresse som virksomhedens. Den skattepligtige havde ikke lavet kørselsregnskab, og havde ikke kunne fremlægge kørebog, som efter det oplyste var stjålet. Den skattepligtige havde derfor ikke afkræftet ovennævnte formodning. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Landsretten fandt i en sag, at skatteyderen som eneste ansatte i den fraskilte ægtefælles selskab, som havde hjemsted på skatteyderens bopæl, skulle beskattes af fri bil. Der blev herved lagt vægt på, at bilen dagligt var parkeret på skatteyderens adresse, at der ikke blev ført kørselsregnskab, og at det ikke blev godtgjort, at bilen ikke var stillet til rådighed for eller blev brugt til privat kørsel. Det blev ikke tillagt vægt, at skatteyderen havde rådighed over to andre personbiler og en varebil. Endelig fandtes det ikke godtgjort, at skatteyderen havde en berettiget forventning om ikke at skulle føre kørebog. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 Dommen var en afgørelse i en sag, der var en anke af SKM2008.113.BR
 SKM2005.503.ØLR
 Et selskab ejede en række biler, herunder tre personbiler: en Volvo, en BMW og en Seat Toledo. Sagsøgeren, der var direktør og hovedanpartshaver, havde selvangivet værdi af fri bil, for så vidt angår Volvoen. Skattemyndighederne havde beskattet sagsøgeren af fri bil for alle tre biler. Det var under sagen ubestridt, at både BMW'en og Seaten stod parkeret foran sagsøgerens bopæl, der også var selskabets adresse. Landsretten henviste til sagsøgerens og hendes søns forklaring, hvor sagsøgeren fremførte, at hun ikke benyttede bilerne til privat kørsel, fordi hun altid kørte i Volvoen, som hun havde til rådighed som firmabil. BMW'en, årgang 1992, og Seaten, årgang 2001, blev ifølge forklaringerne begge anskaffet og brugt til kørsel med institutionens klienter, herunder til forskellige steder i landet. Under disse omstændigheder, herunder særligt oplysningerne om formålet med anskaffelsen og brugen af de to biler sammenholdt med, at sagsøgeren havde rådighed over Volvoen til privat kørsel, fandt landsretten, at sagsøgeren i tilstrækkelig grad havde afkræftet en formodning om, at de to biler var stillet til rådighed for hendes private benyttelse efter LL § 16, stk. 4 - uanset at der ikke var ført kørebog eller underskrevet erklæring om benyttelse af bilerne. Afkræftet formodning - ikke beskatning.
 SKM2005.204.ØLR
 En Porsche holdt parkeret i en garage på naboejendommen til sagsøgerens virksomhed. Forklaringerne om hvor sagsøgeren havde bopæl var uklare, men enten havde sagsøgeren bopæl på virksomheden eller hos sin ægtefælle i hendes ejendom 500 meter fra virksomheden. Ud over Porschen ejede sagsøgeren en Golf. Landsretten udtalte, at der var kort afstand fra sagsøgerens bopæl til bilens parkeringsplads, at bilen var velegnet til privat kørsel, og at sagsøgeren ikke førte kørselsregnskab. Det var derfor ikke sandsynliggjort, at han ikke benyttede bilen privat. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2004.208.ØLR
 Sagsøgeren, som var bestyrelsesformand og hovedanpartshaver i et selskab, skulle beskattes af


text:
værdien af fri bil. Sagsøgeren havde erkendt at have benyttet en af selskabets biler i 6-7 måneder i de omtvistede år, ligesom den bil, som sagsøgerens mand havde benyttet, holdt parkeret ved familiens bopæl 3-4 dage ugentligt efter normal arbejdstid. Sagsøgeren skulle derfor sandsynliggøre, at selskabets biler ikke havde stået til rådighed for hende til privat benyttelse. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2004.209.ØLR, hvor sagsøgerens datter, der var anpartshaver og bestyrelsesmedlem i selskabet, tilsvarende blev beskattet af fri bil efter anvendelse af formodningsreglen.
 SKM2008.128.BR.
 SKM2004.118.VLR
 Den ansatte havde skriftligt over for arbejdsgiveren erklæret, at bilen ikke måtte benyttes privat. Skatteyderen kunne ikke i øvrigt sandsynliggøre, at bilen ikke var til rådighed for hans private benyttelse. Retten lagde vægt på, at bilen holdt på bopælen, og at arbejdsgiveren ikke førte kontrol. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2003.585.VLR
 En hovedanpartshaver var skattepligtig af værdi af rådigheden over selskabets bil. Hovedanpartshaveren havde fremlagt aftaler med sin ægtefælle og parrets søn om, at disse skulle være chauffører i bilen og forklaret, at det var de to og en ansat i selskabet, som disponerede over bilen. Bilen skulle primært bruges af kunstnere i forbindelse med arrangementer, som virksomheden stod for. Landsretten lagde vægt på, at hovedanpartshaveren havde haft rådighed over selskabets bil, at der ikke var ført kørebog, og at der hverken ved de fremlagte aftaler eller erklæringer eller de afgivne forklaringer var ført bevis for, at bilen ikke havde været benyttet privat. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2003.277.ØLR
 Sagsøgeren havde fremlagt et rekonstrueret kørselsregnskab, og Landsretten fandt, at det ikke havde sandsynliggjort, at han udelukkende havde brugt en bil erhvervsmæssigt. Bilen var parkeret på skatteyderens bopæl. Kommunen havde tidligere godkendt sagsøgerens selvangivelse uden at stille krav om kørselsregnskab. Det blev slået fast, at sagsøgeren ikke i den forbindelse havde opnået en retsbeskyttet forventning om, at bilen også i de efterfølgende år uden kørselsregnskab kunne anses for 100 pct. erhvervsmæssigt benyttet. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 En direktør var gift med eneanpartshaveren i selskabet og havde en sådan indflydelse på selskabet, at han skulle sandsynliggøre, at bilen ikke stod til rådighed for privat brug. Bilen var uden for arbejdstid parkeret i nærheden af selskabet på en parkeringsplads, som selskabet havde lejet. Bilen havde desuden seleudstyr til børn, som ikke var forretningsmæssigt begrundet. Direktøren havde ikke ført kørselsregnskab, og selvom han havde underskrevet en fraskrivelseserklæring, blev direktøren beskattet af fri bil. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2003.53.VLR
 En direktør og hovedaktionær blev beskattet af rådigheden over begge biler i selskabet. Hovedaktionæren blev i forvejen beskattet af rådighed over en af selskabets personbiler og havde fraskrevet sig retten til at benytte varebilen til private formål. Landsretten udtalte, at direktøren som hovedaktionær skulle afkræfte formodningen for, at bilen blev brugt privat. Da hovedaktionæren ikke havde ført kørselsregnskab eller på anden måde havde sandsynliggjort, at varebilen ikke havde stået til rådighed for privat kørsel, anså retten ikke formodningen for afkræftet. Landsretten tiltrådte derfor, at hovedaktionæren blev beskattet af fri bil. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2002.206.VLR
 En ansat ejede


text:
20 pct. af et selskab, hvori den ansattes far ejede de resterende anparter og var direktør. Den ansatte blev beskattet af fri bil, selvom han havde fraskrevet sig rådigheden over bilen til privat brug. Selskabet havde lejet en garage og et lokale på hans bopæl. Retten fandt ikke, at den ansatte havde sandsynliggjort, at bilen ikke var til rådighed for privat kørsel. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2002.203.VLR
 Der var ikke sammenfald mellem virksomhedsadresse og privatadresse. Landsretten lagde efter bevisførelsen imidlertid til grund, at bilen i flere tilfælde havde været parkeret på hovedaktionærens privatadresse om natten. Med henvisning til at der ikke forelå en erklæring om sagsøgers benyttelse af bilen, at der ikke var ført kørebog og til omfanget af kørslen konkluderede retten, at sagsøgeren ikke havde sandsynliggjort, at bilen ikke stod til rådighed til privat brug. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2001.418.VLR
 En hovedanpartshaver skulle ikke beskattes af værdi af fri bil til rådighed. Landsretten lagde bl.a. vægt på, at bilen hovedsagelig blev brugt af hovedanpartshaverens ægtefælle, at hovedanpartshaveren kun benyttede bilen til begrænsede arbejdsopgaver, at hovedanpartshaveren havde egen bil, og at hovedanpartshaverens stilling i selskabet var underordnet. Afkræftet formodning - ikke beskatning.
 Se TfS 2000, 622 ØLD
 Der skulle ske beskatning af bil, hvor skatteyderen havde fraskrevet sig privat rådighed over bilen. Skatteyderen var ansat i sin samlevers selskab og havde ikke ført kørselsregnskab. Bilen stod på virksomhedens adresse, som også var skatteyderen bopæl. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 TfS 2000, 494 VLD
 En hovedaktionær, der ikke modtog løn fra selskabet, skulle beskattes af fri bil. Bilen stod på virksomhedens adresse, som også var hovedaktionærens bopæl, og der var ikke ført kørselsregnskab. Retten fandt, at hovedaktionæren havde haft adgang til at benytte selskabets varebiler til private formål. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 TfS 1999, 952 ØLD
 En hovedaktionær blev beskattet af fri bil til rådighed af en varevogn på gule plader. Landsretten lagde til grund, at varevognen var egnet til befordring af to personer og lovligt kunne bruges hertil med private formål, fordi momsen ikke var afløftet af selskabet. Varevognen var uden ændringer i varerummet og derfor ikke specialindrettet. Der var ikke ført kørselsregnskab og bilen holdt på bopælen. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2004.115.VLR lignende sag om hovedanpartshaver og bil på gule plader
 >SKM2018.425.BR<
 >Sagen angik bl.a., om sagsøgeren skulle beskattes af rådigheden over fri bil for indkomståret 2010. Retten fandt, at det påhvilede sagsøgeren at bevise, at bilen ikke havde stået til rådighed for og ikke blev anvendt til privat kørsel, eftersom han var direktør i selskabet, og fordi bilen havde været parkeret på hans privatadresse. Denne bevisbyrde fandt retten, at sagsøgeren ikke havde løftet, da der hverken var fremlagt kørselsregnskab, fraskrivelseserklæring eller anden form for dokumentation for, at bilen ikke havde stået til rådighed.<
 >Anket til ØLR<
 En hovedanpartshaver i et selskab, der drev tankstationer, var blevet beskattet af rådigheden over bl.a. tre biler, hvoraf én var på hvide plader, og to var på gule plader.
 SKM2017.464.BR
 Skatteyderen var eneanpartshaver i to selskaber, som hver


text:
var registreret som ejere af en bil, der var indregistreret til privat benyttelse.
 Retten lagde til grund, at bilerne om natten i al væsentlighed var parkeret på selskabernes adresse, der også var skatteyderens adresse. Retten bemærkede, at skatteyderen havde forklaret for retten, at hun i enkelte tilfælde havde ladet sig befordre i bilerne med henblik på private indkøb. Herefter vurderede retten, at det var lige så sandsynligt, at skatteyderens havde benyttet bilerne, på trods af at hun ikke havde kørekort, som at samleveren havde anvendt dem, da han heller ikke havde kørekort. Retten fandt således, at bilerne havde været til rådighed for skatteyderen, og at det er denne rådighed, der beskattes.
 SKM2017.204.BR
 Spørgsmålet i sagen var, om skatteyderen, som var direktør og reel hovedanpartshaver i et selskab, skulle beskattes efter ligningslovens § 16, stk. 4, af værdien af fri bil vedrørende selskabets Range Rover. Bilen var indregistreret til blandet erhvervsmæssig og privat benyttelse, og der var løbende betalt privatbenyttelsesafgift for bilen.
 Skatteministeriet gjorde under sagen blandt andet gældende, at der gjaldt en stærk formodning for, at bilen havde stået til skatteyderens private rådighed, idet bilen havde været indregistreret til blandet privat og erhvervsmæssig benyttelse, og idet der i overensstemmelse hermed løbende var betalt privatbenyttelsesafgift.
 Heroverfor gjorde skatteyderen blandt andet gældende, at der ikke var skabt en formodning for, at han havde haft rådighed over bilen, idet han ikke havde drevet virksomhed fra sin private adresse, og idet ministeriet ikke havde godtgjort, at bilen havde været parkeret på hans bopæl uden for arbejdstid eller i øvrigt havde været anvendt privat.
 Rettens flertal lagde vægt på, at selskabet ved købet af bilen ikke havde kunnet fradrage købsmoms, samt at skatteyderen ved registrering af bilen havde erklæret, at bilen skulle anvendes til blandet privat og erhvervsmæssig anvendelse, på hvilken baggrund selskabet var blevet opkrævet privatbenyttelsesafgift for bilen. Under disse omstændigheder var der skabt en stærk formodning for, at bilen havde stået til skatteyderens private rådighed. Hverken en af skatteyderen udarbejdet fraskrivelseserklæring, eller skatteyderens oplysninger om, at han havde anvendt en anden bil til sin private kørsel, kunne afkræfte denne formodning. Skatteministeriet fik derfor medhold.
 Dissens.
 SKM2017.80.BR
 Sagsøgerne, et selskab og selskabets eneaktionær, havde indbragt to landsskatteretskendelser for domstolene angående deres skattepligtige indkomster for 2007 og 2008. Sagerne blev behandlet samlet.
 Sagen mod eneaktionæren handlede bl.a. om, hvorvidt denne havde fået stillet en Ferrari og en Lamborghini til rådighed af selskabet, og derfor skulle beskattes af værdien af rådighed over fri bil i medfør af ligningslovens § 16, stk. 4.
 Retten fandt, at der samlet set var en sådan usikkerhed om brugen af bilerne, at det ikke var godtgjort, at eneaktionæren havde været afskåret fra at råde over bilerne. Retten fandt derfor, at eneaktionæren skulle beskattes af værdien af rådighed over fri bil i medfør af ligningslovens § 16, stk. 4.
 SKM2017.6.BR
 Sagsøgeren var hovedaktionær og direktør i et tysk selskab, der stillede en Rolls Royce til hans rådighed. Bilen stod ikke parkeret ved sagsøgerens bopæl, men i aflåste garager i Y1-by og Y2-by,


text:
når den ikke blev brugt. Sagsøgeren havde adskillige luksusbiler til privat rådighed og havde underskrevet en erklæring om, at den omhandlede bil ikke måtte benyttes privat.
 Sagsøgeren havde ført kørebog, men denne opfyldte ikke kravene til et kørselsregnskab, idet den var for unøjagtig til, at dens rigtighed kunne kontrolleres. Sagsøgeren havde en personlig passion for dyre luksusbiler, og der var ikke noget, der støttede, at anskaffelsen af bilen var begrundet i selskabets forhold.
 Efter en konkret vurdering fandt retten, at sagsøgeren ikke havde løftet sin bevisbyrde for, at bilen udelukkende stod til rådighed for erhvervsmæssig kørsel. Sagsøgeren var derfor med rette blevet beskattet af værdien af fri bil, hvorfor Skatteministeriet blev frifundet.
 Stadfæstet af VLR.
 Se SKM2017.505.VLR
 SKM2016.20.BR
 Sagsøgeren var eneaktionær og direktør i et selskab, som ejede den i sagen omhandlede bil.
 Bilen, som fast havde været parkeret på hovedaktionærens privatadresse, var yderst veludstyret, velegnet til privatbrug og uden særlig erhvervsmæssig indretning.
 Retten udtalte, at det, under hensyn til hovedaktionærens enestemmende stilling, i særlig grad påhvilede hovedaktionæren at sandsynliggøre, at han hverken havde brugt eller kunnet bruge bilen til privat kørsel.
 Hovedaktionæren havde ikke løbende ført kørselsregnskab og havde heller ikke på anden måde sandsynliggjort, at bilen alene var blevet anvendt erhvervsmæssigt. Hovedaktionæren havde således ikke afkræftet formodningen for, at han havde haft bilen til rådighed for privat brug.
 SKM2015.378.BR
 Den i sagen omhandlede gulpladebil havde tidligere været genstand for behandling i Østre Landsrets dom af 16. april 2013 mod arbejdsgiverselskabet, hvor sagsøgerens ægtefælle var direktør. Østre Landsret kom frem til, at selskabet ikke kunne fradrage momsen for gulpladebilen, idet direktøren havde anvendt bilen til privat kørsel. Derudover skulle der være betalt privatbenyttelsesafgift.
 Byretten fandt det ikke godtgjort, at gulpladebilen havde stået til rådighed for sagsøgerens private benyttelse. Byretten lagde blandt andet vægt på, at sagsøgeren ikke var part i sagen mod arbejdsgiverselskabet, at det af Østre Landsrets dom mod arbejdsgiverselskabet fremgår, at sagsøgerens ægtefælle havde rådighed over gulpladebilen i perioden. Derudover fandt byretten det godtgjort, at gulpladebilen om natten havde holdt parkeret, der hvor sagsøgerens ægtefælle havde haft bopæl.
 Byretten fandt på den baggrund ikke, at der kunne gælde en formodning om, at sagsøgeren havde haft rådighed over gulpladebilen. Sagsøgerens påstande om ikke at skulle beskattes af rådighed over fri bil blev derfor taget til følge.
 Skatteministeriet blev herefter frifundet. Beskatning
 Skatteministeriet blev derfor frifundet. Beskatning
 For så vidt angik selskabets direktør bemærkede retten, at det forhold, at det fremgik af hans direktørkontrakt, at han havde krav på at få stillet fri bil til rådighed skabte en formodning for, at bilen var stillet til rådighed i hele perioden. Direktøren havde ikke havde løftet bevisbyrden for, at det ikke var tilfældet, herunder at han ikke til enhver tid og efter eget ønske kunne kræve, at selskabet foranledige stilstandsforsikringen ophævet, nummerpladerne udleveret fra revisoren og herefter kunne hente bilen i garagen og benytte den privat.
 SKM2013.854.BR Sagen vedrørte, hvorvidt en medinteressent skulle beskattes af en fri firmabil på gule nummerplader. På baggrund af at firmabilen var egnet til privat befordring,


text:
at interessentskabet havde betalt tillægsafgift for privat anvendelse, at firmabilen flere dage om ugen var parkeret på medinteressentens private adresse, at medinteressenten under en kontrolaktion i første omgang havde oplyst til SKAT, at firmabilen blev anvendt privat, og at medinteressenten var blevet observeret bruge firmabilen privat i et senere indkomstår, fandt retten, at det påhvilede medinteressenten at sandsynliggøre, at firmabilen ikke var stillet til rådighed for og ikke blev anvendt til privat kørsel. Henset til, at der ikke var ført kørebog eller fremlagt anden dokumentation vedrørende firmabilens faktiske benyttelse, og at hverken medinteressentens rådighed over andre private biler i husstanden eller en fraskrivelseserklæring kunne afkræfte formodningen i sagen, blev Skatteministeriet frifundet. Ikke afkræftet formodning -beskatning.
 En eneanpartshaver havde rådighed over en gulpladebil, som var indregistret til erhvervsmæssig og privat brug, og som var egnet til privat brug. Vedkommende var blevet standset under kørsel, hvor det var tvivlsomt, om der var tale om erhvervsmæssig brug. Retten fandt, at uanset at bilen ikke var parkeret på privatadressen, og at husstanden rådede over andre biler, at det under de omstændigheder påhvilede eneanpartshaveren at dokumentere, at han hverken havde privat rådighed over bilen, eller faktisk havde anvendt den privat. Der var ikke løbende ført kørselsregnskab, og der forelå ikke skriftlig aftale med selskabet om, at bilen ikke måtte bruges privat. Der kunne ikke lægges vægt på en muntlig aftale herom. På denne baggrund havde eneanpartshaveren ikke sandsynliggjort, at bilen ikke var stille til rådighed for og ikke blev anvendt til privat kørsel. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2011.578.BR
 En direktør og hovedaktionær kunne ikke bevise, at en luksusbil ikke var til rådighed for privat anvendelse. Der var betalt privatbenyttelsesafgift af bilen, og uanset at det blev påstået, at betalingen var sket ved en fejl, skulle vedkommende beskattes af fri bil, også uanset at der var flere biler i husstanden, herunder en anden bil der blev beskattet som fri bil. Der blev ligeledes heller ikke lagt vægt på et rekonstrueret kørselsesregnskab. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2011.514.BR Gulpladebil blev anvendt privat af hovedanpartshaver. Bilen var parkeret på virksomhedens adresse, som også var hovedanpartshaverens. Der var herved en formodning for privat anvendelse, som vedkommende ikke kunne løfte. Der blev lagt vægt på, at bilen var egnet til privat brug, parkeret på privatadressen, brugt privat mod betaling, og at der ikke kunne lægges vægt på et efterfølgende udarbejdet kørselsregnskab. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2011.2.BR
 Et selskab ejede i indkomstårene 2003, 2004 og 2005 en firmabil, der efter arbejdstids ophør var parkeret på selskabets adresse, der også var hovedaktionærens private bopæl. Hovedaktionæren var også direktør i selskabet. Der var en fraskrivelseserklæring, hvorefter selskabets bil i 2003 og 2004 ikke måtte bruges privat af selskabets ansatte. Med henvisning hertil samt til at der i selskabet kun var én bil til brug for både direktørens og salgschefens forretningsture i Danmark og Europa samt til oplysninger om antal kørte kilometer i direktørens private bil, fandt byretten, at direktøren for indkomståret 2003 havde afkræftet formodningen for, at bilen var til rådighed


text:
for privat kørsel. Afkræftet formodning - ikke beskatning.
 Retten fandt derimod ikke, at direktøren havde afkræftet formodningen for, at selskabets bil stod til rådighed for privat kørsel for så vidt angår 2004 og 2005, fordi direktøren havde afgivet erklæring om, at hans søn i 2004 var bruger af direktørens private bil, og fordi den fremlagte fraskrivelseserklæring ikke omfattede den bil, som selskabet ejede i 2005. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 SKM2008.47.BR
 Sagsøgeren var i første halvdel af indkomståret 2001 medindehaver og derefter eneanpartshaver i det selskab, der ejede bilerne. Desuden havde sagsøgeren fra den 1. juni 2000 haft selskabets biler parkeret ved sin bopæl, der også var selskabets adresse. Retten bemærkede, at sagsøgeren ikke selv havde haft bil til rådighed, ligesom det kørselsregnskab, som sagsøgeren havde udarbejdet, ikke var tilstrækkelig dokumentation for, at selskabets biler ikke havde stået til rådighed for privat kørsel. Retten bemærkede også, at sagsøgeren i perioden 1. juni 2000 til 1. februar 2001 ubestridt havde brugt selskabets biler til kørsel mellem bopælsadressen og selskabets forretningsadresse i mere end 60 dage, og sagsøgeren havde derfor brugt selskabets biler til privat befordring, jf. Folketingstidende, 1992/93, Tillæg A, spalte 9447, og LL § 9 B modsætningsvis. Retten fandt derfor, at sagsøgeren med rette var blevet beskattet af værdi af fri bil, og Skatteministeriets påstand om frifindelse blev taget til følge. Ikke afkræftet formodning - beskatning.
 >SKM2018.450.LSR<
 >Klager, der i selskabsform sammen med sin søn drev virksomhed som bilforhandler, var anset for at have haft forskellige biler til rådighed og var derfor beskattet af fri bil, jf. ligningslovens § 16, stk. 4 og ligningslovens § 16 A. Da de i sagen omhandlede biler ikke havde befundet sig på klagers privatadresse, da der ikke var tale om særlige luksusbiler, der var uegnede til selskabets erhvervsmæssige formål, og da der i øvrigt ikke var forhold i sagen, der talte for, at bilerne havde været anvendt privat, fandt Landsskatteretten, at bevisbyrden for, at bilerne havde stået til rådighed for klagers private kørsel efter praksis påhvilede SKAT. Da denne bevisbyrde ikke var løftet, skulle der ikke ske beskatning af fri bil, jf. ligningslovens § 16, stk. 4. <
 >Tilsvarende afgørelse i SKM2018.451.LSR<
 SKM2016.520.LSR
 Landsskatteretten lagde til grund, at en firmabil havde været placeret i en parkeringskælder og ikke på klagers bopæl, og at bilen havde været egnet til at blive anvendt i selskabets tjeneste. Bevisbyrden for, at bilen havde stået til klagers private rådighed påhvilede herefter SKAT. Da denne bevisbyrde ikke kunne anses for løftet fandt Landsskatteretten ikke grundlag for at opretholde beskatningen af fri bil.
 SKM2015.488.LSR
 Uanset om en del af en skatteyders kørsel i en firmabil måtte anses for omfattet af LL § 9 B, stk. 3, fandtes han ikke at have dokumenteret eller sandsynliggjort, at bilen, der var placeret på hans bopæl om natten, ikke var stillet til rådighed for privat kørsel. Der skete herefter beskatning af værdien for bil efter LL § 16, stk. 4.
 Klageren, der var hovedaktionær såvel som direktør i et selskab, havde for så vidt angår


text:
2 biler stillet til rådighed af selskabet, i tilstrækkelig grad sandsynliggjort, at bilerne ikke havde været stillet til rådighed for privat kørsel. For så vidt angår en tredje bil, fandtes det ikke i tilstrækkelig grad sandsynliggjort, at bilen ikke havde været til rådighed eller havde været anvendt privat af klageren. Afkræftet formodning vedrørende to biler, men ikke vedrørende en tredje - beskatning.
 SKM2012.342.LSR Hovedaktionær havde afkræftet formodningen om privat rådighed over firmaets bil, ved at føre daglig kørebog og efterfølgende besøgsrapport, som blev bekræftet af mødedeltagere. Afkræftet formodning - ikke beskatning.
 SKM2007.596.LSR
 En ansats testkørsel mellem bopæl og arbejdsplads var overvejende foretaget af hensyn til afprøvning af bilerne og ikke af hensyn til transport af den ansatte selv. Testkørslen udløste derfor ikke beskatning efter LL § 16, stk. 4. Retten lagde vægt på, at
 udvælgelse af "testfører" skete af hensyn til, om der var behov for langturstest, bykørseltest mv., og herudover var vilkårlig
 Medarbejderne skulle i stedet beskattes, hvis bagatelgrænsen for arbejdsrelaterede goder i LL § 16, stk. 3, 3. pkt. (nu 5. pkt.) var overskredet. Ikke rådighed - beskatning efter anden regel.
 En hovedanpartshaver skulle beskattes af fri bil for hele året og ikke kun for de måneder, hvor den blev benyttet privat. Klageren var den eneste ansatte i selskabet, og bilen holdt på selskabets adresse, som var sammenfaldende med klagerens bopæl. Klageren blev anset for at have bilen til rådighed uanset, at klageren ville føre opgørelse over antal kørte kilometer. Rådighed - beskatning.
 SKM2001.98.LSR
 I en situation, hvor et selskab ikke havde adresse på hovedanparthaverens bopæl, og hvor det måtte lægges til grund, at bilen ikke havde stået på hovedanparthaverens bopæl uden for arbejdstid, skulle hovedanpartshaveren ikke dokumentere, at selskabets bil ikke havde stået til rådighed for privat kørsel. Formodning afkræftet - ikke beskatning.
 SKM2009.314.SR
 En hovedaktionær skulle beskattes af adskillige biler uanset stilstandsforsikring. Det blev her fremhævet, at der ved det bindende svar ikke var taget stilling til, om der var en erhvervsmæssig begrundelse for at have bilerne i virksomheden. Der var derfor ikke taget stilling til, om der var grundlag for at beskatte alle selskabets udgifter vedrørende bilerne som yderligere løn eller udlodning. Rådighed - beskatning.
 SKM2009.293.SR
 Sagen handlede om en hovedanpartshaver og direktør. En stilstandsforsikring kunne ikke tillægges betydning, ligesom en deponering af nummerpladerne hos forsikringsselskabet ikke ændrede på rådigheden over fri bil. Hovedaktionæren skulle derfor beskattes af fri bil i hele perioden. Rådighed - beskatning.
 SKM2009.292.SR
 En hovedaktionær skulle beskattes af fri bil i hele perioden, hvor bilen var stillet til rådighed - uanset forsikringsmæssige forhold. Hovedaktionæren kunne derfor ikke fraskrive sig privat rådighed over en firmabil i perioder ved at stilstandsforsikre bilen. Hvis den i hele måneder blev afregistreret og nummerpladerne blev afleveret til SKAT, havde den skattepligtige derimod ikke rådighed over bilen. Rådighed - beskatning.


text:
Danske domstole skal fortolke EU-konformt
 EU-Domstolen fastslår, at EU-retten er direkte anvendelig mellem private og skærper krav til de nationale domstole om at fortolke EU-konformt.
 EU-Domstolen har i dom af den 19. april 2016 fastslået, at det almindelige princip om forbud mod aldersdiskrimination finder direkte anvendelse mellem private parter, og at nationale domstole i øvrigt er forpligtede til at fortolke national ret EU-konformt på trods af, at der foreligger en fast national retspraksis, der strider mod almindelige EU-retlige principper.
 Sagen drejede sig om en medarbejder, der i en alder af 60 år, blev afskediget af sin arbejdsgiver, Ajos. Medarbejderen havde ved afskedigelsen været ansat i virksomheden i cirka 25 år, hvorfor han efter den dagældende § 2a i funktionærloven som udgangspunkt var berettiget til en fratrædelsesgodtgørelse på 3 måneders løn. Da medarbejderen på fratrædelsestidspunktet imidlertid var fyldt 60 år og havde ret til arbejdsgiverbetalt alderspension, havde han som følge af den nævnte lovs § 2a, stk. 3, således ikke krav på en sådan godtgørelse, selv om han efter sin fratræden fortsatte på arbejdsmarkedet.
 EU-Domstolen fastslog dog i 2010 i "Ole Andersen-sagen" (C-499/08), at funktionærlovens § 2a, stk. 3, som denne bestemmelse er blevet fortolket i retspraksis, er i strid med beskæftigelsesdirektivet. Ole Andersen-sagen vedrørte imidlertid forholdet mellem en arbejdstager og en offentlig arbejdsgiver. EU-Domstolen tog ikke stilling til spørgsmålet, om EU-retten var til hinder for at opretholde den danske regel om tab af fratrædelsesgodtgørelse i et forhold mellem en arbejdstager og en privat arbejdsgiver.
 Medarbejderens fagforening rejste på baggrund af dommen i Ole Andersen-sagen krav mod arbejdsgiveren med henblik på udbetaling af fratrædelsesgodtgørelse svarende til 3 måneders løn. Medarbejderen fik medhold i Sø- og Handelsretten med henvisning til, at den tidligere fortolkning af reglen i funktionærlovens § 2a, stk. 3 var i strid med det almindelige EU-retlige princip om forbud mod aldersdiskrimination, og at dette princip også kunne gøres gældende direkte mellem private parter.
 Arbejdsgiveren afviste kravet og ankede dommen til Højesteret. Højesteret besluttede uden anmodning fra parterne at forelægge EU-Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
 Det almindelige EU-retlige princip om forbud mod aldersdiskrimination
 Højesteret anmodede EU-Domstolen om at tage stilling til, om bestemmelsen i funktionærlovens § 2a, stk. 3 var i strid med det almindelige EU-retlige princip om forbud mod aldersdiskrimination, og dermed om en arbejdstager kan påberåbe sig dette princip over for sin private arbejdsgiver med henblik på at forpligte denne til at udbetale den i dansk ret fastsatte fratrædelsesgodtgørelse.
 Domstolen fastslog, at det almindelige EU-princip om forbud mod aldersdiskrimination gælder med direkte virkning for private parter, og at det således også i en tvist mellem en medarbejder og en privat arbejdsgiver er til hinder for bestemmelsen i funktionærlovens § 2a, stk. 3.
 At give et almindeligt EU-retligt princip direkte virkning for private giver anledning til en række betænkeligheder, herunder hensynet til private parters mulighed for at indrette sig i tillid til gældende national ret. Dette retssikkerhedsmæssige aspekt af at give EU-principper direkte virkning for private har formentlig givet anledning til Højesterets andet spørgsmål til EU-domstolen.
 Rækkevidden af pligten til


text:
EU-konform fortolkning
 Højesteret anmodede i sit andet spørgsmål EU-Domstolen om at tage stilling til, om det er foreneligt med EU-retten, at Højesteret foretager en afvejning af princippet om forbuddet mod aldersdiskrimination over for retssikkerhedsprincippet og det hermed sammenhængende princip om beskyttelse af den berettigede forventning – og at Højesteret ved denne afvejning når den konklusion, at princippet om forbud mod aldersdiskrimination må vige for retssikkerhedsprincippet, således at arbejdsgiveren i overensstemmelse med dansk ret, men i strid med EU-retten, fritages for betaling af fratrædelsesgodtgørelsen.
 Til besvarelsen af dette spørgsmål anførte EU-Domstolen først og fremmest, at en national domstol er forpligtet til at anvende nationale retsregler i overensstemmelse med EU-retten. Princippet om overensstemmende fortolkning af national ret er dog begrænset, såfremt dette vil føre til en fortolkning "contra legem" af national ret.
 I Højesterets forelæggelseskendelse anførte Højesteret, at funktionærlovens § 2a, stk. 3 gennem en mangeårig fast retspraksis er blevet fortolket således, at en arbejdstager ikke er berettiget til fratrædelsesgodtgørelse, hvis arbejdstageren har ret til en alderspension. En sådan fortolkning af bestemmelsen strider mod det almindelige princip om EU-konform fortolkning.
 Højesterets spørgsmål vedrører således spørgsmålet, om der skal anvendes en snæver fortolkning af "contra legem", således at "contra legem" begrænses til tilfælde, hvor en national bestemmelses klare og utvetydige ordlyd er uforenelig med EU-retten.
 EU-Domstolen udtalte i den sammenhæng, at det ikke kunne være en hindring for at foretage EU-konform fortolkning, at der foreligger en fast national retspraksis. De nationale domstole skal i givet fald ændre en fast retspraksis, såfremt denne er baseret på en fortolkning af national ret, som er uforenelig med EU-retten.
 Hermed slår EU-Domstolen fast, at alene en national bestemmelses klare og utvetydige ordlyd - og ikke en fast retspraksis - ved anvendelse af "contra legem"-princippet kan begrænse nationale domstoles pligt til at fortolke EU-konformt. Generaladvokaten var i øvrigt af samme opfattelse.
 Ifølge domstolen er den mangeårige og faste retspraksis om anvendelse af funktionærlovens § 2a, stk. 3 ikke til hinder for en EU-konform fortolkning, men derimod er pligten til at fortolke overensstemmende til hinder for en opretholdelse af den danske praksis om arbejdsgivernes fritagelse for at udbetale fratrædelsesgodtgørelse, når arbejdstageren har ret til en alderspension.
 EU-retten får i disse tilfælde direkte virkning med forrang frem for en dansk retsstilling. Denne retstilling rejser nogle principielle retssikkerhedsmæssige overvejelser, idet den medfører, at private kan være afskåret fra at indrette sig i tillid til en klar dansk retsstilling.
 Denne betænkelighed gav Højesteret anledning til at stille et spørgsmål om, hvorvidt princippet om forbud mod aldersdiskrimination må vige for retssikkerhedsprincippet?
 EU-Domstolen udtalte dog hertil, at en national domstol ikke kan støtte sig på princippet om retssikkerhed eller hensyn til beskyttelse af den berettigede forventning med henblik på fortsat at anvende en national retsregel, som er i strid med det almindelige princip om forbud mod aldersdiskrimination. EU-Domstolen var således ikke lydhør over for den betænkelighed, der fik Højesteret til, af egen drift, at forelægge sagen for EU-Domstolen.
 Dommen fastslår
 EU-Domstolen har således fastslået, at det almindelige princip om forbud mod aldersdiskrimination også gælder


text:
i sager mellem private parter.
 En mangeårig og fast retspraksis vedrørende anvendelse af nationale retsregler, som ikke er i overensstemmelse med EU-retten, kan endvidere ikke påvirke kravet om, at det pågældende område alligevel skal fortolkes EU-konformt og dermed imod en klar national praksis. Derimod pålægger EU-Domstolen de nationale domstole at ændre en sådan fast retspraksis. EU-Domstolen fortolker således "contra legem" snævert og begrænser det til tilfælde, hvor en national bestemmelses klare og utvetydige ordlyd er i strid med EU-retten.
 Derudover fastslår Domstolen, at hensynet til retssikkerheden og berettigede forventninger ikke kan påvirke pligten til at fortolke de nationale retsregler EU-konformt. Herefter er de nationale domstole forpligtede til at tilsidesætte enhver national bestemmelse, der er i strid med det almindelige forbud mod aldersdiskrimination.


text:
Vi fokuserer på opgaver, der involverer vores klienters væsentlige aktiver. Vi bistår særligt vores klienter ved større transaktioner, kompleks konfliktløsning og strategisk, juridisk rådgivning på ledelsesniveau.
 Udvalgte sager vi har bistået vores klienter med:
 Ejendomsinvestorerne Europa Capital og Keystone Investment Management A/S har for anden gang på en måned solgt en nybygget og fuldt udlejet boligejendom til den tyske ejendomsinvestor Patrizia. Plesner har rådgivet Europa Capital og Keystone Investment Management i forbindelse med transaktionen.
 Den svenske infrastrukturfond Infranode har, som sin første energiinvestering i Danmark, investeret i opførelsen af den hidtil største solcellepark i Nordeuropa. Plesner har rådgivet Infranode om de juridiske aspekter af investeringen.
 Kapitalfonden FSN Capital og de øvrige aktionærer i Fitness World har solgt 100 % af aktierne i den førende fitnesskæde til PureGym. Plesner har rådgivet sælgerne i forbindelse med transaktionen.
 Den danske energiudvikler, European Energy, har indgået aftale om salg af en del af en dansk vindmøllepark. Køber er et større tysk investeringsselskab. Plesner har rådgivet European Energy i forbindelse med transaktionen.
 Vestre Landsret har slået fast, at MLD fortsat må sælge sine trawlskovle, da salget ikke krænker Vonin og Volu Ventis' patent- og brugsmodelrettigheder. Plesner bistod MLD i sagen.
 Highlight - 29.11.2019
 Efter en struktureret proces har Veloxis Pharmaceuticals A/S ("Veloxis"), der er børsnoteret på Nasdaq Copenhagen, i dag indgået en transaktionsaftale med Asahi Kasei Pharma Denmark A/S ("Asahi Kasei"), om Asahi Kasei's anbefalede betingede, frivillige offentlige købstilbud om at købe alle udestående aktier og warrants i Veloxis. Bestyrelsen i Veloxis har enstemmigt anbefalet aktionærerne at acceptere købstilbuddet fra Asahi Kasei. Plesner har rådgivet Veloxis i forbindelse med transaktionen.
 Ejendomsinvestorerne Europa Capital og Keystone har netop solgt en stor nybygget boligejendom i Valby til den tyske ejendomsinvestor Patrizia. Plesner har rådgivet Europa Capital og Keystone i forbindelse med transaktionen.
 Kapitalfonden Astorg investerer i eResearch Technology Inc. ("ERT") og bliver partner sammen med de nuværende ejere Novo Holdings A/S, Nordic Capital og ledelsen i ERT. Plesner har rådgivet Novo Holdings A/S i forbindelse med transaktionen.
 Harpun må fortsat sælge sine murbeslag til brug for indmuring og eftermontering af vinduer. Det har Sø- og Handelsretten afgjort den 9. september 2019. Plesner bistod Harpun i sagen.
 Highlight - 18.10.2019
 Den danske softwarevirksomhed Templafy har opnået tilsagn om samlet DKK 80 mio. Venture Debt fra Vækstfonden og Danske Bank. Plesner har bistået Templafy i forbindelse med transaktionen.
 Plesner har over en længere periode været involveret i forhandling af de første Corporate PPA'er i Danmark baseret på vedvarende energikilder på land. Formålet med Corporate PPA'er er at indgå aftaler om fast pris på elproduktion og samtidig mindske virksomhedens (aftagerens) klimaaftryk ved at bidrage til investering i og produktionen af vedvarende energi.
 Den svenske ejendomsfond Niam har købt Copenhagen Towers i Ørestaden for ca. DKK 2,3 mia. af Solstra Capital Partners. Plesner har rådgivet Niam i forbindelse med transaktionen.
 Ørsted frifindes på ny for påstand om misbrug
 Elsam (nu Ørsted) er nu helt frifundet for påstandene om at have opnået urimelig høje priser og misbrugt en dominerende stilling i Vestdanmark.


text:
Sagerne mellem Elsam og konkurrencemyndighederne er dermed afsluttet. Plesner har ført sagerne for Elsam.
 Plesner har repræsenteret medicinalvirksomheden H. Lundbeck A/S i forbindelse med optagelse af to kreditfaciliteter med en samlet ramme på ca. 13,2 mia. kr. En del af faciliteterne vil blive anvendt til finansiering af Lundbecks køb af den amerikanske biomedicinvirksomhed Alder BioPharmaceuticals Inc. offentliggjort den 16. september 2019.
 Crispy Food har indgået aftale om køb af OTA Solgryn fra PepsiCo. OTA Solgryn, som er et af Danmarks mest ikoniske brands, er dermed igen danskejet. Plesner har rådgivet Crispy Food i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 09.09.2019
 Skatteministeriet har givet Plesner ret i en momssag ført af vores skatte- og afgiftsteam ved Østre Landsret. Sagsøgeren i sagen var en tysk virksomhed, som havde fået afvist sin anmodning om momsrefusion med den begrundelse, at virksomheden ikke havde besvaret SKATs supplerende spørgsmål til ansøgningen inden for den frist på en måned, som SKAT havde fastsat. På baggrund af EU-Domstolens dom i Sea Chefs Cruise sagen var det sagsøgerens opfattelse, at denne frist ikke var præklusiv, og at SKAT derfor ikke kunne afvise anmodningen. Dette er nu også anerkendt af Skatteministeriet, som har taget bekræftende til genmæle.
 Highlight - 30.08.2019
 I dom af 28. august 2019 har Østre Landsret fastslået, at det kommunale administrationsgebyr for erhvervsaffald ikke havde lovhjemmel og derfor var ulovligt. Gebyret blev opkrævet indtil den 1. januar 2019, og ifølge Energi-, Forsynings- og Klimaministeriet og Erhvervsministeriet har kommunerne hvert år opkrævet ca. 100 mio. kr. i administrationsgebyrer fra ca. 300.000 virksomheder. Da forældelsesfristen løber, er det vigtigt at rejse tilbagebetalingskrav over for sin kommune, hvis man uberettiget er blevet opkrævet administrationsgebyr.
 Skatterådet: Passepartout turistkort skal anses som en voucher
 Et passepartout turistkort er at betragte som en voucher til flere formål. Det har Skatterådet netop vurderet i et bindende svar. Der skal derfor først betales moms, når og hvis kortet indløses til momspligtige seværdigheder.
 Highlight - 28.08.2019
 Highlight - 26.08.2019
 Ferrero-ejede CTH Invest SA har indgået aftale med Cambell Soup Co om køb af Kelsen Group for USD 300 mio. Davis Polk & Wardwell og Plesner har repræsenteret CTH Invest SA i forbindelse med opkøbet.
 Den danske software-leverandør Mono Solutions har indgået aftale med Bauer Media Group om at blive en del af den internationale mediekoncern. Plesner har rådgivet Mono Solutions i forbindelse med salget.
 Sundhedskoncernen Aleris er blevet solgt til Triton for 264 mio EUR. Plesner har rådgivet Aleris og dets ejer Investor AB i forbindelse med transaktionen.
 A.P. Møller Holding A/S har købt 100% af aktiekapitalen i KK Group A/S fra Solix Group AB. Plesner har rådgivet A.P. Møller Holding A/S i forbindelse med transaktionen.
 European Energy A/S har med succes gennemført en udstedelse af EUR 140.000.000 senior sikrede grønne obligationer med udløb i 2023 til en variabel rente på EURIBOR (3 måneder) plus 5,35%.
 L Catterton, den største og mest globale forbrugerfokuserede kapitalfond, har indgået en aftale om at sælge SteelSeries, den førende high-end producent af gaming accessories på globalt plan, til den nordiske kapitalfond


text:
Axcel. Grundlæggeren, Jacob Wofff-Petersen, og ledelsen geninvesterer sammen med Axcel. Plesner har været ledende juridisk rådgiver for sælgerne og har bistået L Catterton og ledelsen med alle juridiske aspekter af transaktionen.
 En principiel tilkendegivelse i faglig voldgift mellem Lærernes Centralorganisation (LC) og KL for en kommune har fastslået, at der var tvingende grunde til at opsige en tillidsrepræsentantbeskyttet lærer på en ungdomsskole. Afskedigelsen skete som følge af svigtende indtægter, som nødvendiggjorde en indskrænkning af lærerstaben.
 Maus Frères S.A. har indgået aftale med den danske distributør af tøjmærket Gant om at købe selskabet, der har rettighederne til at distribuere Gant i Danmark. Plesner har rådgivet Maus Frères S.A. i forbindelse med transaktionen.
 Den engelske kapitalfond EMK Capital har indgået aftale med kapitalfonden Montagu om køb af Covidence, der er specialiseret i overvågningsteknologi. Plesner har rådgivet EMK Capital i forbindelse med transaktionen.
 Plesner har for nylig bistået en klient i en voldgiftssag, der udsprang af en virksomhedsoverdragelse. Køber er en førende aktør inden for fødevarebranchen og erhvervede i starten af 2017 nogle nye produkter ved en virksomhedsoverdragelse.
 Highlight - 22.05.2019
 Highlight - 13.05.2019
 Capidea har indgået aftale om salg af software-leverandøren OPTIWARE til den amerikanske virksomhed Aptean. Plesner har rådgivet Capidea i forbindelse med transaktionen.
 Marlin Equity Partners har købt den norske it-virksomhed Puzzel AS af kapitalfonden Herkules Private Equity. Plesner har været lead counsel for Marlin Equity Partners i forbindelse med transaktionen.
 Leo Pharma har indgået aftale om lån for op til 11 mia. kr. til finansiering af selskabets 2025-strategi. Plesner har rådgivet Leo Pharma om finansieringen.
 Landsskatteretten har truffet afgørelse i endnu en sag om transfer pricing og har nedsat SKATs forhøjelse med godt 3,8 mia. kr., svarende til 91 % af SKATs forhøjelse. Plesner repræsenterede selskaberne i sagen.
 Den danske kapitalfond GRO Capital har netop indgået aftale om køb af en aktiepost i software-virksomheden Adform. Plesner har rådgivet GRO Capital i forbindelse med investeringen.
 Highlight - 08.04.2019
 Teva har ved Sø- og Handelsretten fået nedlagt midlertidigt forbud mod salg af et generisk lægemiddel markedsført af lægemiddelvirksomheden Mylan. Teva blev under sagen bistået af Plesner.
 A.P. Møller - Mærsk A/S (Mærsk) har fået registreret farven 'Pantone Maersk Blue' som varemærke i Danmark i klasse 39 for "søfragttransport". Varemærket er et såkaldt farvemærke, hvilket indebærer, at farven som sådan udgør et varemærke, der nyder beskyttelse efter varemærkeloven. Plesner repræsenterede Mærsk i sagen.
 Det globale investeringsselskab Temasek har indgået aftale med Topsøe-familien om at købe 30 pct. af aktierne i Haldor Topsøe A/S. Plesner har bistået Temasek med transaktionen.
 Highlight - 13.03.2019
 Teracom A/S gennemfører 460 mio. kr. realkreditbelåning af kommunikationsinfrastruktur
 Plesner har bistået Teracom A/S med optagelse af 460 mio. kr. realkreditlån fra Nykredit. Lånet har sikkerhed i Teracoms landsdækkende kommunikationsinfrastruktur bestående af såvel fiberkabler som kommunikationsmaster og satellitanlæg.
 MobilePays velkendte betalingslyd registreret som lydvaremærke
 Patent- og Varemærkestyrelsen har godkendt MobilePays digitale betalingslyd som det første danske MP3-lydvaremærke. Registrering af digitale lydfiler som varemærker er blevet muligt, efter at den nye varemærkelov trådte i kraft 1. januar 2019. Plesner har bistået


text:
MobilePay med registreringen af varemærket.
 Den danske vindudvikler, European Energy, har i dag indgået aftale om salg af en vindmøllepark med en total kapacitet på 18 MW. Køber er en større tysk investeringsfond. Plesner har rådgivet European Energy i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 11.02.2019
 Plesner har bistået APC Forsikringsmæglere A/S og majoritetsaktionæren Nicace Holding ApS i forbindelse med optagelsen af en lånefacilitet på 35 mio. euro til brug for blandt andet driftsfinansiering. Faciliteten er stillet til rådighed af Muzinich Pan-European Private Debt Fund.
 Femern Bælts udgivelse af et børnehæfte og to brochurer om Femern Bælt-forbindelsen var ikke omfattet af markedsføringsloven. Det har Sø- og Handelsretten for nyligt afgjort. Femern Bælt var repræsenteret af Plesner under sagen.
 Highlight - 16.01.2019
 EU's konkurrencemyndigheder har netop godkendt, at energiselskabet E.ON og den danske virksomhed Clever indgår et joint venture, som skal etablere et netværk af 180 hurtige ladestationer til elbiler i syv europæiske lande. Plesner har rådgivet om etableringen af joint venturet.
 Highlight - 11.01.2019
 Orkla Foods Danmark har indgået aftale om at købe 90 procent af aktierne i den danske fødevareproducent Easyfood A/S. Plesner har rådgivet Orkla i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 27.12.2018
 Et flertal i Inatsisartut (det grønlandske parlament) vedtog den 15. november 2018 lov om rammebetingelserne for anlæg, drift og finansiering af Grønlands største infrastrukturinvestering nogensinde - opførelse af tre internationale lufthavne i Ilulissat, Nuuk og Qaqortoq.
 Sanistål A/S har indgået aftale om at sælge sin stålforretning til Tibnor A/S for DKK 450 millioner. Plesner har rådgivet Sanistål om alle juridiske forhold i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 14.11.2018
 Kapitalfonden Agilitas har netop underskrevet en aftale om at købe Teracom Danmark, der er Danmarks førende uafhængige netværksoperatør. Plesner har rådgivet Agilitas i forbindelse med transaktionen.
 Konkurrencerådet får ikke tilladelse til at indbringe sag om påståede urimeligt høje priser for Højesteret. Dermed er sagen endeligt afsluttet med Vestre Landsrets dom af 24. maj 2018, der gav Ørsted fuldt medhold. Plesner repræsenterede Ørsted i sagen.
 Danmarks største taxiselskab Dantaxi 4x48 er blevet solgt til den tysk-svenske kapitalfond Triton. Plesner har bistået Dantaxi 4x48 gennem hele salgsprocessen.
 Highlight - 16.10.2018
 Bjørn Wiinblads Fond vinder sag om licensaftale
 Østre Landsret har givet Bjørn Wiinblads Fond medhold i en sag om fortolkning af en mere end 20 år gammel licensaftale. Landsretten gav Bjørn Wiinblads Fond medhold i, at licensaftalen var gyldigt ophævet, og ændrede dermed Sø- og Handelsrettens afgørelse fra 2017. Plesner førte sagen for Bjørn Wiinblads Fond.
 Nordic Capital har solgt Unifeeder, den største pan-europæiske feeder og voksende shortsea operatør, til DP World for EUR 660 mio. Plesner har rådgivet Nordic Capital i forbindelse med transaktionen.
 Brunata solgt til Minol
 Cleantech virksomheden Brunata er solgt til tyske Minol for godt 600 mio. kr. Plesner har bistået Brunata med alle juridiske aspekter af salget.
 Saxo Payments Banking Circle solgt til EQT
 Den global betalingsformidler, Saxo Payments Banking Circle, er blevet solgt til kapitalfonden EQT. Plesner har bistået ledelsen og stifterne af selskabet samt en gruppe øvrige investorer med alle juridiske aspekter af transaktionen.


text:
Equinor har indgået aftale med Lind Invest m.fl. om køb af Danske Commodities til en pris af EUR 400 millioner med tillæg af yderligere performance-relateret betaling. Aftalens opfyldelse er blandt andet betinget af EU Kommissionens godkendelse.
 Det danske medicoselskab RSP Systems har fået knap 50 mio. kroner i ny kapital til udvikling af et produkt til måling af blodsukker. Plesner har rådgivet RSP Systems i forbindelse med kapitalrejsningen.
 Highlight - 15.06.2018
 Schultz vinder sag over Karnov om brug af UfR-numre
 Schultz må i sine domssamlinger fortsat anvende UfR-numre til fremsøgning og identifikation af domme. Det har Sø- og Handelsretten afgjort i en sag mellem Karnov Group Denmark A/S og J.H. Schultz Information A/S. Schultz var repræsenteret af Plesner i sagen.
 Highlight - 31.05.2018
 Konkurrencerådet har den 30. maj 2018 godkendt GlobalConnects køb af Nianet med tilsagn om frasalg af Nianets datacentre i Aarhus-området. Plesner har rådgivet GlobalConnect, og selskabets hovedaktionær EQT, i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 30.05.2018
 Axcel investerer i GUBI A/S
 Axcel har indgået en aftale om at investere i den succesfulde danske designvirksomhed GUBI, der designer og sælger møbler, lamper samt andre interiørprodukter globalt. Plesner har bistået Axcel med alle juridiske aspekter af investeringen i GUBI.
 Vestre Landsret har i dom af 24. maj 2018 givet Ørsted A/S medhold i historisk sag om påståede urimeligt høje priser. Plesner repræsenterede Ørsted i sagen.
 Sivantos og Widex fusionerer
 De to førende høreapparatfirmaer Sivantos og Widex skal fusionere. Det har kapitalfonden EQT, der ejer Sivantos, og Tøpholm- og Westermann-familierne, der ejer Widex, netop indgået aftale om. Freshfields Bruckhaus Deringer og Plesner har sammen repræsenteret EQT og Sivantos i forbindelse med fusionen.
 Highlight - 14.05.2018
 Den tidligere, bortviste direktør i hummel skal betale hummels sagsomkostninger i forbindelse den opgivne sag mod firmaet. Det har Sø- og Handelsretten afgjort. Plesner har bistået hummel i forbindelse med sagen om den bortviste direktør.
 Highlight - 16.04.2018
 DK Telekommunikation ApS, et selskab kontrolleret af et konsortium bestående af PFA, PKA, ATP og Macquarie Infrastructure and Real Assets, har offentliggjort, at det fremsatte købstilbud til aktionærerne i TDC A/S er blevet accepteret, og transaktionen nu gennemføres endeligt. Plesner har rådgivet det samlede konsortium i forbindelse med overtagelsestilbuddet, herunder vedrørende finansieringen.
 Orkla Foods Danmark A/S har købt 67 pct. af aktierne i den danske restaurantkæde Gorm's, der er specialiseret i gourmetpizzaer. Plesner har bistået Orkla med transaktionen.
 Det svenske ejendomsselskab Klövern AB har købt erhvervsejendommen Codanhus af DADES for DKK 1,44 mia. Plesner har rådgivet Klövern i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 19.02.2018
 A.P. Møller - Mærsk A/S vinder varemærkesag om stjernelogo
 Østre Landsret har den 31. januar 2018 givet A.P. Møller - Mærsk A/S medhold i en varemærkesag mod virksomheden World Wide Traffic ApS om krænkelse af A.P. Møller - Mærsk A/S' syvtakkede stjernelogo. Den nye afgørelse stadfæster Sø- og Handelsrettens dom fra 2016 på alle punkter. Plesner førte sagen for A.P. Møller - Mærsk A/S.
 Capidea etablerer ny kapitalfond
 Capidea Management har for nyligt etableret sin tredje fond, Capidea Kapital III K/S. Plesner har bistået


text:
Capidea med hele processen i forbindelse med etableringen.
 Highlight - 11.01.2018
 Eli Lilly vinder patentsag om cancerlægemiddel
 Eli Lilly har ved Sø- og Handelsretten fået nedlagt midlertidigt forbud mod et lægemiddel markedsført af lægemiddelvirksomheden Fresenius Kabi. Eli Lilly blev under sagen bistået af Plesner.
 Nordea Life Holding AB har solgt yderligere 45 pct. af aktierne i Nordea Liv & Pension til Foreningen Norliv, som repræsenterer kunderne i Nordea Liv & Pension. Dermed overtager kunderne aktiemajoriteten i pensionsselskabet. Plesner har bistået Nordea Life Holding AB med transaktionen.
 Novo Nordisk Fonden etablerer BioInnovation Institute
 Novo Nordisk Fonden tager initiativ til at etablere et nyt center, der skal hjælpe med at udvikle og modne de bedste forskningsprojekter. Plesner har bistået Novo Nordisk Fonden med initiativet.
 Highlight - 18.12.2017
 Orkla Foods Danmark sælger K-Salat til Stryhns
 Norskejede Orkla Foods Danmark A/S har solgt fødevareproducenten K-Salat til Stryhns A/S. Plesner har bistået Orkla Foods Danmark A/S med transaktionen, som blev gennemført den 1. december 2017.
 Highlight - 04.12.2017
 Danske biotekselskaber bliver børsnoteret
 Biotekselskabet Orphazyme A/S er netop blevet børsnoteret på Nasdaq Copenhagen, og Zealand Pharma A/S blev børsnoteret i USA på Nasdaq Global Select Market i August. Plesner har bistået ved begge børsnoteringer og cementerer dermed sin position som Danmarks førende rådgiver inden for biotek-børsnoteringer i både Danmark og udlandet.
 Pensionsselskabet PenSam og ejendomsselskabet Consort har netop solgt det eksklusive boligprojekt Scherfigs Have til det svenske ejendomsselskab Heimstaden. Den samlede handelspris er ca. 680 mio. kroner. Plesner har bistået PenSam og Consort med transaktionen.
 Highlight - 13.11.2017
 Stark solgt til amerikansk kapitalfond
 En af verdens førende distributører af VVS-produkter, Ferguson plc, har netop solgt byggemarkedskæden STARK til en amerikansk kapitalfond for ca. 7,7 mia. kroner. Plesner har bistået Ferguson med transaktionen.
 Axcel køber Mountain Top Industries
 Den danske kapitalfond Axcel har indgået en aftale om køb af majoriteten af Mountain Top Industries, en af verdens førende producenter af tilbehør til pickup-trucks. Plesner har bistået Axcel med transaktionen.
 Netcompany køber Storbritanniens hurtigst voksende IT-selskab
 Den danske IT-konsulentvirksomhed Netcompany har gennemført sin hidtil største transaktion med opkøbet af den engelske IT-virksomhed Hunter Macdonald. Plesner har bistået Netcompany med handlen, som netop er blevet endeligt afsluttet.
 Københavns Universitet og Microsoft indgår nyt samarbejde om kvanteforskning
 Københavns Universitet har indgået en ny samarbejdsaftale med Microsoft Corporation om udviklingen af en kvantecomputer. Plesner har bistået Københavns Universitet i forbindelse med indgåelsen af aftalen.
 Plesner har bistået Lundbeck i forbindelse med Lundbecks salg af ca. 33.000 kvm kontorbygninger i Valby.
 Afskedigelse af 62-årig lærer var ikke forskelsbehandling
 Ligebehandlingsnævnet har i en afgørelse af 9. august 2017 fastslået, at afskedigelse af en 62-årig lærer ikke udgjorde forskelsbehandling på grund af alder. Nævnet fandt det bevist, at lærerens kompetenceprofil bedst kunne undværes i forhold til uddannelsesinstitutionens fremadrettede behov for dækning af undervisning med et reduceret antal lærere.
 GlobalConnect gennemfører den første realkreditbelåning af forsyningsinfrastruktur
 Plesner har bistået GlobalConnect A/S i forbindelse med optagelse af 1,2 mia. kr. realkreditfinansiering af den danske del af selskabets fibernet. Realkreditfinansieringen er tilvejebragt af Nordea, Nykredit og Realkredit


text:
Danmark.
 GlobalConnect køber fiberselskabet Nianet
 GlobalConnect har indgået aftale om køb af Nianet, der er de danske elselskabers fælles fiberselskab. Plesner har rådgivet GlobalConnect, og selskabets hovedaktionær EQT, i forbindelse med transaktionen.
 Højesteret: SKAT kan nægte fradrag for andel af løn med tilbagevirkende kraft
 Højesteret giver SKAT ret til med tilbagevirkende kraft at nægte fradrag for andel af lønudgifter. Skatteministeren har varslet et lovindgreb for at afbøde virkningerne af SKATs praksisændring. I modsætning til i landsretten fik Arbejdernes Landsbank og Lån & Spar Bank, som sagen var anlagt imod, dermed ikke medhold i Højesteret. Plesner repræsenterede bankerne.
 EQT sælger Færch Plast til Advent International
 Kapitalfonden EQT har solgt den danske emballageproducent Færch Plast Group A/S til kapitalfonden Advent International. Plesner har bistået EQT med transaktionen.
 Krav om campingpas i strid med konkurrenceloven
 Campingrådets krav om, at campister på de danske campingpladser skal være i besiddelse af Campingrådets campingpas, Camping Key Europe, er i strid med konkurrencelovens § 6. Det har Konkurrencerådet netop afgjort. Konkurrencerådet har påbudt Campingrådet straks at ophøre med at stille et sådant krav, så det bliver muligt for ACSI og andre udbydere af konkurrerende campingpas at tilbyde campister på danske campingpladser tilsvarende campingpas. Plesner har bistået ACSI med sagen.
 Highlight - 01.06.2017
 Orkla køber Riemann Holding A/S
 Orkla har netop købt den danske familieejede virksomhed Riemann Holding A/S, der producerer solcreme og antiperspiranter. Plesner har bistået Orkla med transaktionen.
 Highlight - 19.05.2017
 I.M. Skaugen SE (Norge) har opnået en markant sejr i en ICC-voldgiftssag om brændstofforbruget på skibsdieselmotorer. Voldgiftsretten fandt i sin kendelse af 17. maj 2017, at Plesners klient, I.M. Skaugen SE, med rette kunne hæve en kontrakt med MAN Diesel & Turbo SE (Tyskland/Danmark) om Skaugens køb af to sæt dieselmotorer af typen 6L 48/60B (med tilhørende propeller). Ifølge kendelsen kunne Skaugen hæve kontrakten som følge af, at motorerne havde et højere brændstofforbrug end garanteret, og fordi MAN Diesel bevidst manipulerede de officielle tests for at skjule dette, samt fordi MAN Diesel efterfølgende tilbageholdt al information om sagen.
 Et selskab under den tyske kapitalfond Aquila Capital har købt det danske selskab Vindtestcenter Kappel A/S af European Energy A/S. Plesner har været rådgiver for Aquila Capital ved transaktionen.
 Østre Landsret stadfæster dom om varemærkeret til Babette
 Østre Landsret har den 28. marts 2017 stadfæstet Sø- og Handelsrettens afgørelse i sagen mellem Restaurant Babette ApS i Vordingborg og Guldsmeden Babette ApS om rettighederne til varemærket Babette. Plesner repræsenterede Restaurant Babette i sagen.
 Highlight - 30.03.2017
 Marlin Equity Partners sælger Bluegarden
 Marlin Equity Partners har solgt Bluegarden, en førende udbyder af lønsystemer i Skandinavien, til den norske it-koncern Visma. Plesner har bistået Marlin Equity Partners med salget.
 TP Aerospace solgt til kapitalfonden CataCap
 De to stiftere og ejere af det danske flyfirma TP Aerospace har netop solgt en større del af selskabet til den danske kapitalfond CataCap. Plesner har bistået sælgerne med transaktionen.
 Lundbeck og IBM i samarbejde om brug af kunstig intelligens til forskning
 Medicinalselskabet H. Lundbeck A/S har indgået et nyt banebrydende samarbejde med IBM om


text:
adgang til supercomputeren IBM Watson. Plesner har rådgivet Lundbeck i forbindelse med aftalen.
 Niam køber Copenhagen Business Park
 Ejendomsfonden Niam har købt Copenhagen Business Park, der er en af Danmarks største kontorejendomme med et samlet udlejningsareal på 67.000 kvm. Plesner har bistået Niam med transaktionen.
 En ledende facadeleverandør blev mødt med krav om afslag/erstatning på mere end 75 mio. kr. fra et stort dansk hotel. Sagen er nu afgjort af en voldgiftsret til fordel for facadeleverandøren, der kun skal betale ca. 7 mio. kr., mens hotellet blev pålagt at betale alle omkostninger til voldgiftsrettens behandling af sagen. Plesner har repræsenteret facadevirksomheden i sagen.
 Schultz må i sin konkurrerende domssamling fortsat tillade fremsøgning af domme ved brug af UfR-numre fra Karnovs Ugeskrift for Retsvæsen og må henvise til disse UfR-numre som en af oplysningerne om dommene. Det har Østre Landsret afgjort i en sag mellem Karnov Group Denmark A/S og J.H. Schultz Information A/S. Schultz var repræsenteret af Plesner i sagen.
 Østre Landsret frifinder Nordic Cryobank
 Østre Landsret har frifundet sædbanken, Nordic Cryobank ApS, i en række principielle sager om ansvar for donorsæd. Plesner repræsenterede Nordic Cryobank i sagskomplekset.
 Gjørup-familien sælger butiksejendomme for en halv milliard
 Familien Gjørups ejendomsselskab, Odin, har med bistand fra Plesner solgt en portefølje på ti danske og fire svenske ejendomme for i alt ca. 475 millioner kr.
 EU-Domstolen tilsidesætter igen dansk skattelovgivning
 EU-Domstolen har i dag i en principiel dom givet Masco Denmark ApS og Damixa ApS medhold i, at selskabsskattelovens § 11, stk. 6, om skattefrihed for koncerninterne renter er i strid med EU-retten, idet den alene gælder for renter betalt af et dansk selskab. Sagen er ført af Plesner i samarbejde med PwC.
 LB Forsikring sælger fem boligejendomme i København
 LB Forsikring har solgt fem attraktive boligejendomme til ejendomsselskabet Heimstaden AB, der er børsnoteret i Sverige. Plesner har rådgivet LB Forsikring i forbindelse med salget af ejendommene.
 En erstatningssag i forbindelse med opførelse af et psykiatrisk sygehus er netop blevet afgjort af Voldgiftsnævnet for Bygge- og Anlægsvirksomhed. Totalrådgiveren, der var repræsenteret af Plesner, blev frifundet.
 25 % af Nordea Liv & Pension solgt til kunderne
 Nordea Life Holding AB har solgt 25 % af aktierne i Nordea Liv & Pension til Foreningen NLP, som repræsenterer kunderne i Nordea Liv & Pension. Plesner har bistået Nordea Life Holding AB med transaktionen.
 Jorgensen Engineering solgt til XANO for en kvart mia. kr.
 Det børsnoterede svenske selskab XANO AB har indgået aftale om køb af samtlige aktier i den danske maskinvirksomhed Jorgensen Engineering. Plesner har rådgivet sælgerne i forbindelse med transaktionen.
 Highlight - 15.11.2016
 Metroxpress og BT fusionerer
 Aviserne Metroxpress og BT har indgået aftale om at fusionere i et nyt selskab. Plesner har rådgivet Metroxpress i forbindelse med fusionen.
 Novozymes opfører nyt "innovation campus" i Danmark
 Verdens førende inden for biologiske løsninger, Novozymes, opfører nyt innovation campus i Danmark med mere end 30.000 m2 forsknings- og kontorfaciliteter på en nyerhvervet 140.000 m2 grund i Lyngby. Plesner har bistået Novozymes ved erhvervelsen af grunden samt ved forhandlingerne