text:
udgifterne i sit eget regnskab, er der ikke tale om udgifter, som kommer investorerne ved. I så fald har de hverken adgang til fradrag eller afskrivning for så vidt angår disse udgifter.
 Højesteretsdommen af 25. november 2008 (SKM2008.967.HR) angår det helt centrale spørgsmål om investorernes mulighed for at medregne udgiften til projektudbyderens honorar i afskrivningsgrundlaget. Afskrivningsgrundlaget er den kontante anskaffelsessum for den afskrivningsberettigede bygning og installationerne, men efter fast praksis medregnes egentlige handelsomkostninger som en del af anskaffelsessummen. Som eksempler på sådanne handelsomkostninger er advokat- og mæglersalær samt stempel- og tinglysningsafgifter vedrørende skødet som nævnt i Ligningsvejledningen. Det samme gælder udgifter til byggeteknisk gennemgang og til eventuel vurdering af ejendommen.
 I højesteretssagen gjorde en investor gældende, at hans udgift til projektudbyderens honorar var af samme karakter som sædvanlige ejendomsmæglerudgifter m.v., og at udgiften derfor burde anses for en handelsomkostning og medregnes ved opgørelsen af anskaffelsessummen - og dermed afskrivningsgrundlaget. Han fik imidlertid hverken medhold i landsretten eller i Højesteret.
 Landsrettens dom (SKM2005.450.VLR) var den første dom om den skattemæssige behandling af udbyderhonorar i forbindelse med ejendomsinvesteringsprojekter. Dommen er omtalt i meddelelsen SKM2008.390.SKAT. Efter denne dom er der afsagt yderligere en række landsretsdomme, hvor det ligeledes er statueret, at udbyderhonoraret ikke kan medregnes i afskrivningsgrundlaget. Også disse domme er omtalt i meddelelsen SKM2008.390.SKAT. Ved dommen af 25. november 2008 (SKM2008.967.HR) har Højesteret for første gang taget stilling til spørgsmålet, og Højesteret har altså tiltrådt den konklusion, som fremgår af landsretternes domme: Udbyderhonoraret har ikke karakter af en handelsomkostning, som kan medregnes i afskrivningsgrundlaget.
 Højesteret har ikke stadfæstet landsrettens dom i henhold til grundene. Højesteretsdommen er klar og enkel. Højesteret fastslår, at handelsomkostninger, der efter praksis kan medregnes ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget, alene består af "sådanne udgifter, som kan henføres til berigtigelsen og gennemførelsen af selve købet af de afskrivningsberettigede aktiver, jf. herved Højesterets domme gengivet i SKM2007.773.HR og SKM2007.775.HR." Yderligere fastslår Højesteret, at honoraret til projektudbyderen, I/S G1 DK, "vedrører den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet." Derfor er det ikke en udgift, som kan henføres til "berigtigelse og gennemførelse af selve ejendomskøbet." Det er altså ikke en handelsomkostning, og den kan derfor ikke medregnes i afskrivningsgrundlaget. Højesteret supplerer med en bemærkning om, hvad der så er tale om. Der er simpelthen tale om en udgift, "som angår etablering af erhvervsvirksomheden K/S H1 UK, jf. statsskattelovens § 6." Det betyder, at den skal bedømmes i overensstemmelse med det skatteretlige udgangspunkt om behandlingen af etableringsudgifter ifølge statsskatteloven. De er hverken fradragsberettigede eller afskrivningsberettigede.
 Som nævnt ovenfor indebærer højesteretsdommen SKM2008.465.HR et opgør med landsrettens synspunkt om, at der kan foretages en opdeling af udbyderhonoraret i en afskrivningsberettiget del og en ikke afskrivningsberettiget del, afhængigt af sparede handelsomkostninger for investorerne. SKM2008.967.HR er således på linie med SKM2008.465.HR for så vidt, at hele udbyderhonoraret bedømmes på samme måde. Hele honoraret er en etableringsudgift, som hverken kan fradrages eller afskrives. Der var nedlagt subsidiære påstande i sagen, som ellers gjorde det muligt at foretage en opdeling, hvis Højesteret mente, at det ville være den rette løsning.


text:
Ved Østre Landsrets dom af 16. februar 2009 (SKM2009.196.ØLR) er det fastslået, at det ikke er udtryk for en praksisændring med tilbagevirkende kraft, når udgiften til udbyderhonoraret eller "finders fee" ikke kan inddrages i afskrivningsgrundlaget. Endvidere bekræftes det også i denne dom, at der ikke kan opnås fradrag for et i aftalen udskilt såkaldt "rådgivningshonorar" til projektudbyderen i det omfang, der i realiteten er tale om en del af honoraret for den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet. Et sådant "rådgivningshonorar" til projektudbyderen udgør i realiteten en del af det samlede udbyderhonorar og kan derfor heller ikke medregnes i afskrivningsgrundlaget. Det er en etableringsudgift som fastslået ved Højesterets dom SKM2008.967.HR.
 Der er god overensstemmelse mellem de nye domme og de to højesteretsdomme, som nævnes i præmisserne til højesteretsdommen SKM2008.967.HR. Der er tale om SKM2007.773.HR og SKM2007.775.HR. Disse domme angik spørgsmålet om, hvorvidt nogle advokat- og revisorudgifter var omfattet af ligningslovens § 8 J, stk. 3, eller § 8 J, stk. 1. Hvis udgifterne skulle bedømmes som handelsomkostninger i forbindelse med erhvervelsen af en bestemmende aktiepost, var de omfattet af § 8 J, stk. 3, og ville derfor ikke kunne fradrages i medfør af § 8 J, stk. 1. I de pågældende sager havde landsretten statueret, at de pågældende udgifter til advokat- og revisorbistand var typiske i forbindelse med aktiekøb. Bistanden omfattede bl.a. deltagelse i forhandlinger med sælger, due diligence, rådgivning om skattemæssige forhold og om selskabsstruktur, transaktionsalternativer samt udarbejdelse af købsaftale og andre dokumenter. Da landsretten anså bistanden og udgifterne for et naturligt led i erhvervelsen af aktierne, blev det lagt til grund, at udgifterne skulle bedømmes som handelsomkostninger, jf. § 8 J, stk. 3. Fradrag i medfør af § 8 J, stk. 1, var derfor ikke mulig. Højesteret erklærede sig enig i, at udgifter af den pågældende karakter var "almindeligt forekommende" ved virksomhedsudvidelse af den omhandlede art. Imidlertid fastslog Højesteret, at det var uholdbart at lægge afgørende vægt på, "om udgifterne er et naturligt led i aktieerhvervelsen og har nær og direkte tilknytning dertil." Det ville være et alt for bredt afgrænsningskriterium for handelsomkostninger, omfattet af § 8 J, stk. 3. Om handelsomkostninger, omfattet af § 8 J, stk. 3, udtalte Højesteret, at disse "alene omfatter sådanne udgifter til advokat og revisor, som kan henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve aktiekøbet, herunder udgifter til udfærdigelse af transportpåtegninger, noteringer og anmeldelser. Andre udgifter til bistand fra advokat og revisor, herunder bistand i form af undersøgelser, rådgivning, deltagelse i forhandlinger og udfærdigelse af kontrakter, kan ikke anses for tillæg til købesummen."
 SKM2007.773.HR og SKM2007.775.HR angår alene afgrænsningen af handelsomkostninger i henhold til ligningslovens § 8 J, stk. 3, i forhold til § 8 J, stk. 1. Men ved henvisningen til disse domme i præmisserne til SKM2008.967.HR har Højesteret nu markeret, at den samme snævre afgrænsning af handelsomkostningsbegrebet, som blev foretaget i disse domme, også gælder mere generelt. Det betyder, at det helt generelt gælder, at alle mulige rådgiverudgifter ikke kan medregnes ved opgørelsen af anskaffelsessummen - og dermed afskrivningsgrundlaget. Det

type: other


text:
er således ikke tilstrækkeligt, at udgifterne har en naturlig sammenhæng med købet og måske kan betegnes som sædvanlige i forbindelse med et køb af en ejendom som den omhandlede.
 Højesteretsdommen ændrer ikke på, at de af investorerne afholdte udgifter til tinglysning og lignende samt udgifter til byggeteknisk gennemgang af en ejendom og udgifter til ejendomsmægler (købsmægler) og advokat (skødesalær) som hidtil vil kunne medregnes i anskaffelsessummen. Om rådgiverudgifterne skal det dog særligt fremhæves, at det er en forudsætning, at udgifterne afholdes af investorerne selv - og ikke som en produktionsomkostning for projektudbyderen som led i dennes arbejde med udarbejdelsen af sit produkt, det færdige investeringsprojekt, jf. SKM2008.465.HR. Det er således nødvendigt at sondre mellem de tilfælde, hvor hvervgiveren for de pågældende rådgivere er projektudbyderen (og hvor denne derfor også betaler rådgiverne og fradrager rådgiverudgifterne i sit eget regnskab), og de tilfælde, hvor kommanditselskabet (investorerne) selv har hyret og betalt de pågældende rådgivere. Yderligere er det en forudsætning for, at rådgiverudgifterne kan medregnes i opgørelsen af anskaffelsessummen og dermed afskrivningsgrundlaget, at rådgivningen er snævert knyttet direkte til erhvervelsen af den konkrete ejendom - og således ikke antager karakter af mere omfattende due diligence og bred rådgivning m.v. Også efter højesteretsdommen kan der formentlig forekomme grænsetilfælde, hvor der opstår tvivl. Men de helt sædvanlige tilfælde, hvor der er tale om honorar til udbyderen af et ejendomsinvesteringsprojekt for dennes arbejde med at fremfinde en projektegnet ejendom ("finders fee") og tilrettelægge og sælge det færdige investeringsprojekt som en samlet pakkeløsning, er der efter SKATs opfattelse ikke længere tvivl om. Her er udbyderhonoraret helt klart en etableringsudgift, som hverken er fradragsberettiget eller afskrivningsberettiget.
 SKM2008.967.HR angår den situationstype, der er beskrevet som "formidlingssalg." Her optræder projektudbyderen ikke som sælger af ejendommen, men som formidler af salget, idet kommanditselskabet køber ejendommen af den eksterne sælger, der hidtil har ejet ejendommen. Projektudbyderens honorar for arbejdet med at finde ejendommen og foretage struktureringen og tilrettelæggelsen samt salget af investeringsprojektet afregnes på grundlag af en regning fra projektudbyderen til kommanditselskabet (investorerne).
 Ejendomsinvesteringsprojekter forekommer også i en variant, hvor projektudbyderen selv køber investeringsejendommen af den eksterne sælger og derefter udbyder den som et investeringsprojekt på grundlag af en samlet pakkeløsning med finansiering, prospekt, selskabsstruktur osv., som udbyderen selv har tilrettelagt. Her er det naturligt at beskrive forholdet som videresalg - i hvert fald når projekt-udbyderen ikke afregner noget honorar for sit arbejde med at finde ejendommen og foretage strukturering og tilrettelæggelse samt salg af investeringsprojektet, men derimod opnår sin fortjeneste i form af en merpris (avance) ved videresalget til kommanditselskabet.
 Yderligere har man set en særlig "mellemform" af formidlingssalg og videresalg, hvor projektudbyderen selv har erhvervet ejendommen, evt. som enekommanditist i kommanditselskabet, inden investorerne kommer ind i billedet, og hvor investorerne efterfølgende tegner anparter og overtager alle kommanditselskabets indtægter og udgifter samt aktiver og passiver med virkning fra selskabets stiftelse i forbindelse med, at de tegner anparter i selskabet. I disse tilfælde har projektudbyderen ikke optrådt som sælger af ejendommen og har heller ikke selvangivet nogen ejendomsavance eller truffet aftale om


text:
fordeling af den af investorerne betalte købesum efter reglerne i afskrivningslovens § 45, stk. 2, men har - præcis på samme måde som ved sædvanligt formidlingssalg - afregnet sit honorar for arbejdet med investeringsprojektet ved en regning til kommanditselskabet (investorerne). I disse tilfælde har investorerne også selvangivet udgiften til projektudbyderens honorar på samme måde som ved sædvanligt formidlingssalg. I praksis har man da også bedømt denne "mellemform" på samme måde som almindeligt formidlingssalg, jf. SKM2008.16.VLR (appelleret) og SKM2008.579.LSR. SKM2008.16.VLR er omtalt i meddelelsen SKM2008.390.SKAT og landsskatteretskendelsen SKM2008.579.LSR er helt på linje med denne dom.
 I præmisserne til Landsskatterettens kendelse af 14. maj 2008 (SKM2008.579.LSR) er der klart givet udtryk for, at når der er tale om en egentlig videresalgssituation, og projektudbyderen også har behandlet overdragelsen som et salg med opgørelse af ejendomsavance osv., er der principielt intet til hinder for, at der ved opgørelsen af investorernes afskrivningsgrundlag lægges en anden ejendomsværdi til grund end den pris, som projektudbyderen selv har betalt ved sin erhvervelse af ejendommen. Det forudsætter dog, at det dokumenteres, at der i perioden fra projektudbyderens erhvervelse af ejendommen indtil videresalget har fundet en reel værdistigning på selve ejendommen sted.
 SKAT er enig i Landsskatterettens synspunkt om, at en dokumenteret værdistigning i projektudbyderens ejertid kan indgå i afskrivningsgrundlaget for investorerne i videresalgssituationen. Det beror således på en konkret bevisvurdering, om der i sager vedrørende videresalgssituationen er ført tilstrækkeligt bevis for, at værdien af ejendommen rent faktisk er forøget i perioden fra projektudbyderens køb af ejendommen til videresalget af denne til investorerne. Det er klart, at beviskravene skærpes, jo kortere perioden er.
 Den del af merprisen, som reelt dækker projektudbyderens vederlag for strukturering og tilrettelæggelse samt salg af investeringsprojektet, kan ikke anses for vederlag for selve ejendommen og kan derfor heller ikke medregnes ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget. Det kan ikke føre til et andet resultat, at parterne har aftalt, at hele prisen alene angår selve ejendommen (bygning, grund og installationer). Det afgørende er, hvad der reelt betales for.
 I mangel af bevis for andet må det lægges til grund, at hele merprisen (forskellen mellem projektudbyderens anskaffelsessum og den pris, som investorerne har betalt), reelt er betaling for deltagelse i selve investeringsprojektet - og dermed en etableringsudgift, der hverken er fradragsberettiget eller afskrivningsberettiget. Der kan i den forbindelse henvises til de afgørelser, der er omtalt i afsnit 5.2 i meddelelsen SKM2008.390.SKAT. Men på baggrund af den nye landsskatteretskendelse SKM2008.579.LSR skal det altså tilføjes, at en dokumenteret værdistigning på ejendommen i projektudbyderens ejertid medfører, at der må foretages en tilsvarende regulering af den ejendomsværdi, der lægges til grund ved skatteansættelsen.
 Landsskatterettens kendelse af 9. juli 2008 (SKM2008.776.LSR) angår den skattemæssige opgørelse i forbindelse med afslutningen af et ejendomsinvesteringsprojekt. Ved afslutningen sælges investeringsejendommen, og det aktualiserer spørgsmålet om genvundne afskrivninger og ejendomsavance. Det er netop disse spørgsmål, der var til prøvelse i denne sag. Helt på linie med højesteretsdommen af 25. november 2008 (SKM2008.967.HR) statuerede Landsskatteretten, at ingen del af honoraret til projektudbyderen kunne medregnes ved opgørelsen af den anskaffelsessum, der skulle


text:
lægges til grund ved opgørelsen af den skattepligtige ejendomsavance og de genvundne afskrivninger. Der var tale om betaling for den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet og dermed en etableringsudgift. Det var altså ikke en handelsomkostning med den fornødne direkte tilknytning til kommanditselskabets køb af ejendommen.
 Landsskatterettens kendelse af 21. oktober 2008 (SKM2008.984.LSR) er den første afgørelse om den situation, der sædvanligvis sigtes til, når der tales om køb af "brugte anparter." Der er tale om en situation, hvor en investor i et ejendomsinvesteringsprojekt, der var påbegyndt i 1999, havde videresolgt sine anparter i kommanditselskabet to år senere.
 Investorerne havde oprindeligt medregnet udgiften til projektudbyderens honorar ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget, men skattemyndighederne havde korrigeret skatteansættelsen med henvisning til, at udbyderhonoraret var en etableringsudgift, som ikke kunne medregnes ved opgørelsen af den afskrivningsberettigede anskaffelsessum. Denne korrektion var således helt på linie med praksis vedrørende spørgsmålet om afskrivning på udbyderhonorar.
 I 2001 videresolgte en af investorerne sine anparter til en ny investor. Prisen var overtagelse af den oprindelige investors andel af den regnskabsmæssigt opgjorte restgæld samt et kontantbeløb. Hertil kom handelsomkostninger med et beløb på 31.250 kr. Herefter foretog den nye investor afskrivninger i årene 2001 og 2002 på grundlag af sin andel af ejendommens oprindelige anskaffelsessum inklusive honoraret til projektudbyderen. Skatteankenævnet korrigerede selvangivelsen med henvisning til, at den del af anskaffelsessummen, som bestod af honorar til projektudbyderen, ikke kunne medregnes ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget.
 Den nye investor indbragte afgørelsen for Landsskatteretten, hvor han bl.a. gjorde gældende, at praksis om nægtelse af afskrivning på honorar til projektudbyder ikke finder anvendelse i en situation som den omhandlede, hvor investor ikke har deltaget i projektet fra påbegyndelsen af dette og derfor heller ikke har deltaget i betalingen af honoraret til projektudbyderen. Han havde købt sine anparter to år efter påbegyndelsen af ejendomsinvesteringsprojektet, og sælgeren var ikke projektudbyderen eller nogen under dennes kontrol, men derimod en ekstern (passiv) investor som ham selv. Om denne situation har SKAT udtalt følgende i sin meddelelse af 30. april 2008 (SKM2008.390.SKAT):
 "SKAT administrerer reglerne således, at køber af en brugt anpart kan afskrive på hele det beløb, der udgør den aftalte købesum for anparten. Dette kan forklares med, at etableringsomkostningerne én gang for alle er blevet betalt af den oprindelige investor. Efterfølgende erhververe køber en anpart i en igangværende virksomhed og skal derfor ikke afholde etableringsomkostninger. SKAT har ikke kendskab til afgørelser, hvor skattemyndighederne har nægtet investorer, der har købt brugte anparter, fuldt ud at afskrive på den aftalte købesum."
 Det fremgår af meddelelsen, at SKAT alene anvender begrebet "brugte anparter" i de tilfælde, hvor sælgeren af anparten netop ikke er projektudbyderen eller et selskab, der kontrolleres af denne, men derimod en ekstern investor som i landsskatteretssagen SKM2008.984.LSR. SKAT anvender således slet ikke betegnelsen "brugte anparter" om de tilfælde, hvor sælgeren er projekt-udbyder. Det er i overensstemmelse med Skatterådets anvendelse af terminologien "brugte anparter," jf. således f.eks. SKM2007.850.SR, der er omtalt i SKM2008.390.SKAT.
 Landsskatterettens kendelse i SKM2008.984.LSR er i overensstemmelse med opfattelsen i meddelelsen SKM2008.390.SKAT. Fra kendelsens præmisser kan


text:
der således citeres følgende:
 "Landsskatteretten er enig med repræsentanten i, at der ikke skal foretages regulering af udbyderhonorar m.v., idet det lægges til grund, at der er tale om overdragelse af brugte anparter, samt at anparterne er overdraget til den regnskabsmæssigt opgjorte restgæld pr. 1. oktober 2001 samt en merpris på 700.000 kr. Landsskatteretten ændrer derfor ankenævnets afgørelse."
 2. Ændring af praksis vedrørende "brugte anparter"
 Som det fremgår af punkt 10 i meddelelsen SKM2008.390.SKAT har det hidtil været SKATs opfattelse, at der er forskel på bedømmelsen af den situation, hvor investor har købt sine anparter af en tidligere, ekstern investor i ejendomsinvesteringsprojektet, og de tilfælde, hvor sælgeren af anparten ikke er projektudbyderen eller et selskab, der kontrolleres af denne. Denne opfattelse er blevet tiltrådt af Landsskatteretten i kendelsen SKM2008.984.LSR. Kun når sælgeren er en tidligere, ekstern investor, er der ifølge SKATs hidtidige opfattelse tale om "brugte anparter", og kun i disse tilfælde kan køberen afskrive på hele det beløb, der udgør den aftalte købesum for anparten, jf. herved også Skatterådets afgørelse SKM2007.850.SR. Tilsvarende vil hele beløbet blive anvendt som afståelsessum for det afskrivningsberettigede aktiv for sælgeren, jf. afskrivningslovens § 45, stk. 3. Ifølge afskrivningslovens § 45, stk. 2, skal sælger og køber i forbindelse med salg af aktiver omfattet af afskrivningsloven, i købsaftale, skøde eller på anden skriftlig måde foretage en fordeling af den samlede kontantomregnede salgssum på de aktiver, der er omfattet af overdragelsen. Dette gælder også ved køb af "brugte anparter".
 Dermed vil parterne i en handel med "brugte anparter" i et ejendomsinvesteringsprojekt som oftest have modstående interesser, idet køberens interesse i at henføre den størst mulige del af overdragelsessummen til afskrivningsgrundlaget for ejendommen er i modsætning til sælgerens interesse i at opnå den lavest mulige skattepligtige fortjeneste på ejendommen.
 Det samme er ikke tilfældet, hvor sælgeren er projektudbyderen selv. Projektudbyderen vil blive beskattet af den samlede overdragelsessum for ejendommen, uanset hvor stor en del af denne, der henføres til køberens afskrivningsgrundlag. Fordelingen af overdragelsessummen har kun betydning for, om beskatningen hos projektudbyderen sker som ejendomsavance eller projekthonorar. Projektudbyderen og køberen af anparten har derfor ikke modstående interesser.
 Det er i overensstemmelse med forarbejderne til afskrivningslovens § 45, at SKAT har et forskelligt udgangspunkt for værdiansættelsen af anparterne afhængigt af, om der er tale om en handel mellem parter med modstående interesser og parter uden modstående interesser.
 De nye afgørelser, herunder de klare præmisser i de to højesteretsdomme SKM2008.465.HR og SKM2008.967.HR, har imidlertid givet SKAT anledning til at overveje, om SKATs hidtidige praksis vedrørende "brugte anparter" i alle tilfælde er rimelig og velbegrundet. Netop Landsskatterettens kendelse SKM2008.984.LSR er velegnet til belysning af konsekvenserne af denne praksis.
 For klageren (den "nye" investor) i sagen, der blev afgjort ved Landsskatterettens kendelse SKM2008.984.LSR, blev resultatet, at han i år 2001 og alle de efterfølgende år af investeringsprojektets løbetid har et afskrivningsgrundlag, som overstiger alle de øvrige kommanditisters afskrivningsgrundlag i samme projekt. Der er tale om lineære afskrivninger, og forskellen mellem afskrivningsgrundlaget for ham og afskrivningsgrundlaget for alle de øvrige kommanditister var


text:
lige netop, at udbyderhonoraret kunne medregnes i afskrivningsgrundlaget for klageren, men ikke i afskrivningsgrundlaget for alle de øvrige, idet værdien af ejendommen i parternes aftale var ansat i overensstemmelse med den regnskabsmæssigt opgjorte værdi, inklusive den del, der bestod af vederlag til projektudbyderen. Dette resultat forekommer efter SKATs opfattelse uhensigtsmæssigt, i hvert fald hvis der ikke har været nogen reel værdistigning på ejendommen i perioden på to år, inden den "nye" investor indtrådte, og hvis prisen, der er aftalt mellem den oprindelige og den "nye" investor, ikke er resultatet af en forhandling mellem parter, der har været opmærksom på, at de har modstridende interesser i købesummens fordeling.
 Man kan forestille sig en situation, hvor der går endnu kortere tid fra investeringsprojektets påbegyndelse til den "nye" investors køb af "brugte anparter" fra en af de oprindelige investorer. Hvis ekstern investor nr. 1 køber sine anparter af projektudbyderen i december år 1 og allerede videresælger anparterne til ekstern investor nr. 2 i januar år 2 for præcis det samme beløb, som investor nr. 1 har betalt ved sin anskaffelse af anparterne, forekommer det vanskeligt at forklare og forsvare, at eftersom der for så vidt angår investor nr. 1 ikke er tale om "brugte anparter" (fordi der er tale om køb direkte fra projektudbyderen), mens der for så vidt angår investor nr. 2 er tale om "brugte anparter," kan investor nr. 1 ikke medregne den del af prisen, som reelt dækker over projektudbyderens honorar for den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet, i afskrivningsgrundlaget, mens investor nr. 2 ikke behøver at foretage nogen reduktion af afskrivningsgrundlaget. I hele resten af projektets løbetid (typisk 10 år) vil investor nr. 2 derfor kunne anvende et højere afskrivningsgrundlag end alle de øvrige (oprindelige) investorer, ligesom han også vil kunne lægge en højere skattemæssig anskaffelsessum til grund ved opgørelsen af de genvundne afskrivninger og den skattepligtige ejendomsavance ved udløbet af investeringsprojektet.
 Sammenligningen kan også foretages i en situation, hvor ekstern investor nr. 1 ikke har købt sine anparter af projektudbyderen, idet der - som det f.eks. var situationen i SKM2008.967.HR - er tale om formidlingssalg, og hvor honoraret til projektudbyderen er afregnet på grundlag af en regning fra denne. Efter højesteretsdommen ligger det nu helt fast, at udgiften til projektudbyderens honorar ikke kan medregnes i opgørelsen af afskrivningsgrundlaget. Hvis denne investor nr. 1 efter at have erhvervet sin anpart i december år 1 sælger anparten til en investor nr. 2 i januar år 2 for samme beløb, som investor nr. 1 har betalt, forekommer det også vanskeligt at forklare og forsvare, at investor nr. 2 skulle være berettiget til at medregne hele anskaffelsessummen i sin opgørelse af afskrivningsgrundlaget i modsætning til investor nr. 1 - især når parterne ved aftalens indgåelse har forudsat, at der er købt det samme aktiv og for den samme pris.
 Når den underliggende økonomiske realitet er akkurat den samme for investor nr. 1 og investor nr. 2 - fordi de begge har købt det samme aktiv for det samme beløb - finder


text:
SKAT efter at have overvejet spørgsmålet på ny, at investorerne bør behandles på samme måde ved skatteansættelsen. SKATs hidtidige praksis vedrørende brugte anparter fører imidlertid til en forskelsbehandling i de tilfælde, hvor parterne ikke har været opmærksomme på betydningen af fordelingen af overdragelsessummen. I disse tilfælde vil investor nr. 2 opnå et afskrivningsgrundlag, der åbenbart overstiger den reelle købesum for aktivet. Begunstigelsen af investor 2 sker på bekostning af investor 1, der beskattes af en større skattepligtig fortjeneste, end der reelt er opnået.
 Det kan ikke afvises, at der i hvert fald i visse grænsetilfælde kan opstå vanskeligheder med fordelingen af betalingen på købesummen på ejendommen og på værdien af adgangen til deltagelse i en igangværende erhvervsvirksomhed med udlejning af fast ejendom. Det kan imidlertid ikke retfærdiggøre en praksis, hvor værdiansættelsen kan være åbenbart i strid med de faktiske værdier. I tvivlstilfælde må problemerne løses ved skønsmæssige fordelinger på baggrund af oplysningerne i den konkrete sag. I den forbindelse kan der tages hensyn til, at værdien af deltagelsen i den igangværende virksomhed må antages at være faldende, efterhånden som det planlagte udløbstidspunkt for investeringsprojektet nærmer sig
 På baggrund af disse overvejelser har SKAT truffet beslutning om at ændre sin praksis vedrørende "brugte anparter" med virkning for anparter, der erhverves efter offentliggørelsen af dette styresignal, således at købere af "brugte anparter" herefter skal bedømmes efter samme principper som de oprindelige investorer. Det betyder, at det for alle investorer - uden hensyn til, om der er tale om formidlingssalg eller videresalg - under alle omstændigheder bliver afgørende, hvad betalingen dækker, og at den del af betalingen, som reelt dækker honoraret til udbyderen af ejendomsinvesteringsprojektet, i overensstemmelse med Højesterets dom af 25. november 2008 (SKM2008.967.HR) under alle omstændigheder anses for en etableringsudgift, som ikke kan medregnes ved opgørelsen af den skattemæssige anskaffelsessum - og dermed ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget samt ved opgørelsen af den skattepligtige ejendomsavance ved et senere salg af ejendommen.
 Praksisændringen får alene betydning for overdragelser af "brugte anparter" i den forstand, som dette begreb er defineret i meddelelsen SKM2008.390.SKAT, jf. herved også Skatterådets begrebsanvendelse i afgørelsen SKM2007.850.SR. For alle andre investorer er retstilstanden uændret.


text:
OK at anvende forkortet opsigelsesvarsel
 En arbejdsgiver er ikke forpligtet til at acceptere en sygemeldt medarbejders tilbud om at vende tilbage på deltid. Derfor er arbejdsgiverens afvisning af et sådant tilbud også uden betydning for beregningen af antal sygedage efter 120-dagesreglen.
 En klinikassistent blev den 8. november 2013 sygemeldt fra sit fuldtidsarbejde hos en tandlæge. Den 19. december 2013 meddelte klinikassistenten, at hun kunne vende tilbage til sit arbejde på deltid den 6. januar 2014. Dette afviste tandlægen imidlertid med henvisning til klinikkens drift. Klinikassistenten genoptog sit arbejde den 3. februar 2014, men blev sygemeldt igen den 13. februar 2014. Tandlægen opsagde herefter klinikassistenten den 21. marts 2014 med henvisning til 120-dagesreglen i funktionærlovens § 5, stk. 2.
 Højesteret tog under sagen stilling til, om tandlægens afslag på klinikassistentens tilbud om at vende tilbage på deltid i perioden 6. januar – 3. februar 2014 havde betydning for opgørelsen af klinikassistentens sygedage i denne periode.
 Tandlægen havde beregnet sygedagene i perioden på baggrund af klinikassistentens faktiske fuldtidssygefravær. Klinikassistenten mente derimod, at hendes sygefravær i perioden skulle beregnes, som omhun havde arbejdet på deltid.
 Højesteret udtalte, at en arbejdsgiver ikke har pligt til at acceptere, at en funktionær, som er delvis uarbejdsdygtig på grund af sygdom, arbejder på nedsat tid.
 Højesteret kom derfor frem til, at en arbejdsgivers afslag på et sådant tilbud heller ikke kan medføre, at funktionærens sygefravær ikke kan medregnes fuldt ud i beregningen af sygedage efter 120-dagesreglen.
 Højesteret tog herefter stilling til, om klinikassistenten havde ret til godtgørelse for usaglig afskedigelse efter funktionærlovens § 2 b.
 Højesteret udtalte, at en opsigelse efter 120-dagesreglen som udgangspunkt må anses for rimeligt begrundet, og at det derfor kræver ganske særlige omstændigheder for at tilkende godtgørelse. Højesteret anså ikke, at der var tale om ganske særlige omstændigheder i sagen.
 Højesteret frifandt på denne baggrund tandlægen.
 Dommen er udtryk for, at en arbejdsgiver ikke er forpligtet til at acceptere en delvis sygemelding fra en medarbejder, og at arbejdsgivers afvisning af en medarbejders deltidssygemelding som alternativ til fuldtidssygemelding indebærer, at sygefraværet skal medtælles fuldt ud – som en fuldtidssygemelding – ved optællingen af de 120 sygedage.
 Læs Højesterets dom af den 22. november 2017.


text:
Kun hver femte psykiske arbejdsulykke bliver anerkendt | Fagbladet 3F
 nabigs.renmeo.se › Sund krop › Psykisk arbejdsskade
 Kan en psykisk lidelse være en arbejdsskade? Pædagog har fået tilkendt erstatning for en psykisk arbejdsskade i principiel sag. Hun blev fyret psykisk en personaleweekend foran sine kolleger. Odense Kommune skal betale erstatning, har Arbejdsskade besluttet. Det er godt med en klar afgørelse, mener DLF. Domstolene afviser næsten konsekvent at tilkende erstatning for psykiske skader, hvis personen ikke har været udsat for en fysisk skade eller har troet sig i fare som for eksempel under røveri eller trusler. ansigtsbehandling hjemme 5. jul I foråret har Ankestyrelsen behandlet en række sager om anerkendelse af psykiske arbejdsskader som ulykker. I den forbindelse har. Psykiske arbejdsskader skal anmeldes korrekt Læs også: Taxachauffør får udbetalt en kvart million mere i varigt mén på grund af psykisk arbejdsskade.
 Source: https://www.hk.dk/-/media/images/om-hk/afdelinger/sydjylland/hjemmeside-syd/hjemmeside-2018/hjemmeside-oktober-november-december-2018/arbejdsskade1.jpg?h\u003d392\u0026w\u003d600\u0026la\u003dda\u0026hash\u003dE8A246F1E24BC803BC0035108317DDEE
 Psykisk arbejdsskade Psykiske sygdomme som arbejdsskader
 Lancier dance - psykisk arbejdsskade. PSYKISKE ARBEJDSSKADER
 Pædagog har fået tilkendt erstatning for en psykisk arbejdsskade i principiel sag. Hun blev fyret på en personaleweekend foran sine kolleger. Odense Kommune skal betale erstatning, har Højesteret besluttet. Det psykisk godt med en klar afgørelse, mener DLF. Domstolene afviser næsten konsekvent at tilkende erstatning for psykiske skader, hvis personen ikke har været udsat for en arbejdsskade skade eller har troet sig i fare som for eksempel under røveri eller trusler. Men nu har en pædagog fået tilkendt erstatning og godtgørelse for en grænseoverskridende adfærd, som hun var udsat for under en personaleweekend i Moved Permanently. nginx/ - Det kommer ikke som en overraskelse for mig, for det er det samme, jeg hører, når jeg taler med vores kunder. En økonomisk erstatning kan uden tvivl være et plaster på såret, hvis man har været udsat for forhold, der har ført til en psykisk arbejdsskade, men det er ikke det afgørende for kunderne. Psykiske skader kan anerkendes som en arbejdsskade ligesom fysiske skader. Hvis der er tale om en enkeltstående voldsom episode (fx overfald), der medfører psykisk skade, behandles sagen af Arbejdsmarkedets Erhvervssikring som en arbejdsulykke. slagter frimann Det er derfor meget vanskeligt at bevise, at det alene er arbejdet, der er årsag til, at man har fået en psykisk sygdom. Hvis man har fået stress, og sygdommen udvikler sig til en depression, kan Arbejdsmarkedets Erhvervssikring Erhvervssygdomsudvalget træffer afgørelse, om den psykiske lidelse kan blive anerkendt som en arbejdsskade. Den dag blev en psykisk sygdom, nemlig posttraumatisk belastningsreaktion (PTSD), for første gang optaget på fortegnelsen over de erhvervssygdomme, der kan anerkendes som en arbejdsskade. Danmark er et af de få lande i verden, der har en psykisk sygdom på fortegnelsen over erhvervssygdomme.
 Magteliten er psykisk lukket klikke. Imidlertid er det ikke kun sektortilknytning der betyder noget for, om man kan være del af magtens kerne. Ved at arbejdsskade på enkeltpersoner forklarer de to forskere, hvordan man er nødt til at spille på kernens præmisser, hvilket grundlæggende betyder at acceptere sine med- og modspilleres ret til at være der.
 Sådan tilbereder du hjemmelavet pesto. Skyl basilikummen grundigt


text:
og blik de nederste store stilke fra. Riv parmesanen grov på et rivejern.
 mar En arbejdsskade er en ulykke eller en medicinsk dokumenteret sygdom, der Psykisk arbejdsbelastning i form af høje krav på arbejdet, særligt. Psykiske sygdomme som arbejdsskader. Den 1. januar skete der en mindre revolution i arbejdsskadens over år lange historie. Den dag blev en. sep Det system, der skal hjælpe folk, når de bliver ramt af en psykisk arbejdsskade, slår nemlig fejl på en række punkter og bør forbedres, siger.
 Bevares, hvis man går ind i en butik med husholdningsartikler, og diverse nipsgenstande kan man da være heldig at finde noget, men hvis manden er som mænd er flest, er det altså noget elektronisk legetøj, eller et risikofyldt adrenalin sus, der skal til. 3 gode gave Leave a reply. Vi har alle på et eller andet tidspunkt set en mands arbejdsskade, og to af de ting, som vi hurtigt kan blive enige om med sådan en, er, at den enten ikke er eksisterende eller har utroligt lidt indhold.
 Netop derfor er mænd mange gange nogle af de psykisk at købe gaver til. De mener simpelthen, at de har alt, hvad de behøver.
 Det er meget svært at få psykiske lidelser anerkendt som en arbejdsskade. Det Faglige Hus kan hjælpe dig med din sag hos Arbejdsskadestyrelsen. mar En arbejdsskade er en ulykke eller en medicinsk dokumenteret sygdom, der Psykisk arbejdsbelastning i form af høje krav på arbejdet, særligt. Psykiske sygdomme som arbejdsskader. Den 1. januar skete der en mindre revolution i arbejdsskadens over år lange historie. Den dag blev en. Har du en arbejdsskade med en fysisk lidelse eller en psykisk lidelse, og har du brug for professionel bistand i sagen? Så kan Bisidderhjælpen hjælpe dig. Det er ikke et krav, at hændelsen eller påvirkningen skal have medført en varig psykisk sygdom, men almindelige psykiske reaktioner er ikke omfattet af personskadebegrebet i arbejdsskadesikringsloven. Derfor kan almindelige psykiske reaktioner ikke anerkendes som en arbejdsskade. Det er ikke et krav, at hændelsen eller påvirkningen skal have medført en varig psykisk sygdom, men almindelige psykiske reaktioner er ikke omfattet af personskadebegrebet i arbejdsskadesikringsloven. Derfor kan almindelige psykiske reaktioner ikke anerkendes som en arbejdsskade.
 Højesteret anerkender psykisk arbejdsskade psykisk arbejdsskade En udredning fra om sammenhængen mellem stress og psykisk sygdom viste, at stress efter længere tids psykisk belastning på arbejdet kan udvikle sig til depression. Det har ført til, at sager om depression og uspecifik belastningsreaktion er anerkendt som arbejdsskade. Halvdelen af dem, der anmelder en psykisk arbejdsskade, gør det i høj grad for at medvirke til, at der ikke er andre, der bliver syge på netop den arbejdsplads.
 sep Det system, der skal hjælpe folk, når de bliver ramt af en psykisk arbejdsskade, slår nemlig fejl på en række punkter og bør forbedres, siger. sep Rekordmange danskere anmelder psykiske arbejdsskader men en stadig større andel bliver afvist. Sidste år var det mere end 95 procent.
 Ingen billet til løbet. Til dig, som ønsker at være en del af rejsen, men ikke


text:
ønsker at se Formel 1. Der ydes rabat på tribunebilletter til børn til og med 11 år ifølge med voksen.
 Så kan vi anbefale en dag i Copenhagen Spa Wellness og en nat i vores eksklusive værelser med adgang til vores Executive Lounge. Du får en Spaophold -pakke hos Copenhagen Spa Wellness, der bl. indeholder fuld kropspeeling, 50 minutters wellness-massage inkl. hovedbundsmassage, jacuzzi samt smoothies og frisk frugt herefter kan resten af uno x kort nydes i et af The Squares eksklusive værelser.
 Værelserne har alle en skøn dobbeltseng, morgenkåber og slippers, kaffe te sæt, så I kan lave en kop arbejdsskade eller te, når I har lyst samt et stort badeværelse med lækre toiletartikler fra Karmameju, plus et stort badekar. Desuden er der adgang til vores Executive Lounge, hvor I kan nyde en forfriskning med snacks, alt psykisk I nyder udsigten over byens tage.
 Det er næsten umuligt at få anerkendt en psykisk arbejdsskade, mener fagforeningen HK Østjylland, som vil have politikerne til at ændre Arbejdsskadestyrelsens praksis. -Det er næsten umuligt at få anerkendt en psykisk arbejdsskade med mindre man har posttraumatisk stress-syndrom, HK Østjylland. ERSTATNING FOR PSYKISK ARBEJDSSKADE. Udvikling af psykisk sygdom beror på et kompleks samspil af mange faktorer og skyldes sjældent kun belastninger, som personen har . Grov mobning i CPH udløste erstatning for psykisk arbejdsskade ”Kælling! Møgso!” Sagens forløb har ført til, at Pia har fået sine mén anerkendt som en arbejdsskade. Og det er ikke en selvfølge, når der er tale om psykiske skader. Sådan fik hun erstatning.
 Selv om jeg, som barn, ville have brokket mig, hvis man havde forsøgt at tage mig fra min mor, var der ting jeg gjorder, som tyder på at jeg ikke havde det helt godt. Jeg kan huske, når min mor havde puttet psykisk og jeg lå og ventede på at falde i søvn, psykisk jeg havde en remse jeg arbejdsskade. Det arbejdsskade fra en eller anden tegneserie.
 2. nov Socialrådgiver Angelica Christiansen glæder sig over, at sagen endte med en solid anerkendelse af HK-medlemmets psykiske arbejdsskader. Det kan være svært at få erstatning for en psykisk arbejdsskade. Derfor er det vigtigt med rådgivning fra jurister der kender indgående til erstatning. Det er svært at få erstatning for en psykisk arbejdsskade. Faktisk afvises 95 procent af anmeldelserne. Læs hvorfor så mange skadesanmeldelser afvises.
 Psykisk arbejdsskade ruskind støvler
 Det burde være lettere at få anerkendt en psykisk skade som arbejdsskade psykisk arbejdsskade
 I dag er Pia stadig påvirket af forløbet, har psykisk branche og er kommet godt arbejdsskade. Dagen efter sygemeldte hun sig efter at have været psykisk læge. Nislowz V 6, views. Hvad får arbejdsskade i erstatning, når jeg har en arbejdsskade?
 KLA Personskade fortæller om psykiske arbejdsskader og hvad du skal være opmærksom på, hvis du har været ude for en episode på din arbejdsplads, der har medført psykiske gener. This video is unavailable. The next video is starting stop. Add to Want to watch this again later?
 Sign in to add this video to a


text:
playlist. bedste boller opskrift
 Alt er tilladt. Du kan bruge vilde farver og skøre indslag. Med disse tre ting går du aldrig galt i byen med. Når det gælder indretning, er børneværelset noget helt særligt.
 Arbejdsskader er den fælles betegnelse for arbejdsulykker og erhvervssygdomme. Det vil sige fysiske og psykiske helbredsskader, som helt eller delvist skyldes. sep Det system, der skal hjælpe folk, når de bliver ramt af en psykisk arbejdsskade, slår nemlig fejl på en række punkter og bør forbedres, siger. Pædagog har fået tilkendt erstatning for en psykisk arbejdsskade i principiel sag. Hun blev fyret på en personaleweekend foran sine kolleger. Odense Kommune skal betale erstatning, har Højesteret besluttet. Det er godt med en klar afgørelse, mener DLF. Domstolene afviser næsten konsekvent at.
 Samsung service center odense - psykisk arbejdsskade. PSYKISKE ARBEJDSSKADER
 mar Vivian Hvolbæk Hansen er én af de danskere, der har kæmpet for at få en psykisk arbejdsulykke anerkendt. Det tog hende mere end seks år at. 3 dage siden Kun to procent af anmeldte psykiske arbejdsskader ender med at blive anerkendt . Alt for mange sager bliver afvist uden god grund, mener. Går du ned med en depression eller en anden psykisk lidelse som følge af for meget arbejde, korte deadlines, en urimelig chef eller et giftigt arbejdsmiljø, kan du stort set opgive at få det anerkendt som en arbejdsskade, der udløser erstatning. Kun 4 % får anerkendt psykisk arbejdsskade. Der er kun et begrænset antal psykiske diagnoser, der kan anerkendes. Stress er ikke på listen, og helt generelt er der ikke mulighed for at få anerkendt stress som arbejdsskade. Men hvis du bliver sygemeldt med stress, og det udvikler sig til en depression, er sagen dog en anden. Men det blev ikke ved de grimme tilråb. Kollegaen prøvede altså at mobbe og true Pia ud af teamet. Kollegaen truede flere gange Pia med vold — og først da nogle lufthavnspassagerer overværede truslerne, og arbejdsskade få kolleger stillede op som psykisk, blev kollegaen opsagt. Det fik dog ikke den tidligere kollega til at stoppe med truslerne. Gallakjoler haderslev forsøgte i hele forløbet at få hjælp fra ledelsen i CPH, men uden held. På trods af flere henvendelser blev der ikke taget affære.
 Når der er tale om psykiske arbejdsskader, skelner man også mellem ulykker og erhvervssygdomme. I forhold til ulykker om eksempelvis et pludseligt psykisk. sep En kvinde, der var ansat i en televirksomhed, og var daglig leder af en afdeling med fem medarbejdere vandt over Erhvervssygdomsudvalget. Psykisk arbejdsskade Kommentarer Man skal være registreret bruger for at skrive kommentarer på folkeskolen. Odense Kommune skal betale erstatning, har Højesteret besluttet. Psykisk arbejdsskade: Den dag træerne vandrede ud på vejen Pia Andersen har som en af de første sygeplejersker fået anerkendt, at hendes psykiske lidelse er en arbejdsskade. Hun fortæller åbent om forløbet og om, hvordan man kan undgå, at det går så galt. Vestre Landsret har fastslået, at en kommune ikke var erstatningsansvarlig for en psykisk arbejdsskade. Kommunen skulle dermed ikke betale tabt arbejdsfortjeneste og godtgørelse


text:
for svie og smerte som følge af den depression, medarbejderen hævdede at have fået efter ubegrundede anklager om . Har du spÃ ̧rgsmÃ¥l?
 HvornÃ¥r er psykiske lidelser en arbejdsskade? Min A-kasse
 Arbejdsskader er den fælles betegnelse for arbejdsulykker og erhvervssygdomme. Det vil sige fysiske og psykiske helbredsskader, som helt eller delvist skyldes. sommer stiletter
 jan Psykiske arbejdsskader. ‐ Samspillet mellem arbejdsskadebegrebet og det forsikringsretlige ulykkesbegreb. Psychological work-related. Psykisk Arbejdsskade Erstatning - Vi tilbyder en gratis og uforpligtende gennemgang af din skadesag – uanset hvor du bor i landet. hummel bukser til drenge
 maj I søgte personer om at få anerkendt en psykisk sygdom som en arbejdsskade. Under fik medhold. Pædagog har fået tilkendt erstatning for en psykisk arbejdsskade i principiel sag. Hun blev fyret på en personaleweekend foran sine kolleger. Odense Kommune. En arbejdsulykke er en fysisk eller psykisk personskade, der sker pludselig eller inden for fem dage. Ulykken kan blive anerkendt som en arbejdsskade, hvis ulykken sker på grund af dit arbejde eller de forhold, dit arbejde er foregået under. Det kan for eksempel være vold, løfteskader eller en fysisk tilskadekomst ved en ulykke. Erstatning for psykisk arbejdsskade. Dom afsagt af højesteret den november (sag /) For Højesteret bestred kommunen ikke, at A var blevet påført en dokumenteret psykisk skade som følge af begivenhedsforløbet. Parterne var endvidere enige om opgørelsen af kravet på kr. En mere opsøgende rolle
 Arbejdsskader ANMELDELSE AF ARBEJDSSKADEN
 Psykisk arbejdsskade 4.2
 - Det kommer ikke som en overraskelse for mig, for det er det samme, jeg hører, når jeg taler med vores kunder. En økonomisk erstatning kan uden tvivl være et plaster på såret, hvis man har været udsat for forhold, der har ført til en psykisk arbejdsskade, men det er ikke det afgørende for kunderne. Psykiske skader kan anerkendes som en arbejdsskade ligesom fysiske skader. Hvis der er tale om en enkeltstående voldsom episode (fx overfald), der medfører psykisk skade, behandles sagen af Arbejdsmarkedets Erhvervssikring som en arbejdsulykke.
 Review title of AAGE god. det er et fint spil.
 Rejsekort For Pensionister
 Thursday, August 15, 2019 1:47:15 AM
 Hvis du udvikler en psykisk sygdom I forbindelse med dit arbejde, er der tale om en psykisk arbejdsskade. Skaden skal anmeldes til Arbejdsmarkedets Erhvervssikring, som tager stilling til, om din psykiske sygdom kan anerkendes som en arbejdsskade.


text:
Skat.dk: Skønsmæssig ansættelse - kontanthævninger - bestemmende indflydelse
 11 Sep 2012 13:12
 Københavns Byret, BS 37A-5075/2011
 Løn, hævninger, bankkonti
 Sagsøgeren, A, havde stævnet Skatteministeriet, med påstand om at hans skattepligtige indkomst for indkomståret 2005 skulle nedsættes med kr. 700.000,-. Skatteministeriet påstod frifindelse, og fik fuldt medhold i denne påstand. A ́s indkomst var blevet forhøjet skønsmæssigt på baggrund af en række kontantudbetalinger fra en række bankkonti tilhørende et selskab, som A havde stiftet, og hvori A var direktør. Retten lagde til grund, at A havde bestemmende indflydelse i selskabet. Der var hævet betydeligt større beløb på selskabets bankkonti end kr. 700.000,-. A havde ikke selvangivet nogen lønindkomst i indkomståret 2005. A havde ikke godtgjort, at der var tale om lån, og hævninger fandtes ikke at udgøre udlodning, men derimod skattepligtig løn.
 Den juridiske vejledning 2012-1 C.A.3.1.1.1
 Sagen vedrører spørgsmålet, om der er grundlag for skønsmæssigt at ansætte A's lønindkomst fra en række selskaber til kr. 700.000 i indkomståret 2005.
 Sagsøger, A, har nedlagt påstand om, at hans skattepligtige indkomst for indkomståret 2005 nedsættes med kr. 700.000 kr.
 Sagsøger har subsidiært nedlagt påstand om, at hans skattepligtige indkomst for indkomståret 2005 hjemvises til fornyet behandling ved SKAT.
 Sagen har været behandlet i Landsskatteretten, og det hedder i kendelse af 16. juni 2011:
 Klagen skyldes dels at klageren er anset for skattepligtig til Danmark, dels at han er anset for at være rette indkomstmodtager af vederlag optjent i H1x ApS. Endvidere vedrører klagen det forhold, at klageren er anset for at have haft fri bil til rådighed.
 SKAT har anset klageren for fuldt skattepligtig til Danmark i 2005.
 Skattecentret har ansat skattepligtig lønindtægt (A-indkomst) til 1.800.000 kr.
 Landsskatteretten nedsætter lønindtægt til 700.000 kr.
 Skattecentret har ansat værdi af fri bil til 75.000 kr. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen til 0 kr.
 Klagerens repræsentanter og klageren har haft møde med Landsskatterettens sagsbehandler, ligesom de har haft lejlighed til at udtale sig over for Landsskatterettens medlemmer på et retsmøde.
 Anpartsselskabet H1 med CVR-nr. ... (ophørt den 11. marts 2011 efter konkurs), tidligere H1x ApS, blev stiftet den 10. juli 2004 af klageren, som har været direktør siden stiftelsen og indtil den 3. juni 2008.
 G1 ApS (CVR-nr. ...), tidligere G1x ApS (indtil 25. april 2008) og G2 ApS (indtil 7. november 2008) blev stiftet den 29. marts 2005 af OL, som har været anmeldt som direktør i G1 ApS fra stiftelsen og indtil 1. april 2007. Herefter har G1 ApS ́s direktør været klageren.
 Af regnskabet for perioden 20. juli 2004 - 31. december 2005 vedrørende Anpartsselskabet H1, tidligere H1x ApS, fremgår, at dette selskab ejer 25 % af G1 ApS, tidligere G1x ApS.
 Ved overdragelsesaftale af 30. marts 2005 solgte OL G1 ApS ́s anpartskapital til G3 inc., som er registreret som hjemmehørende i Panama. Af registreringsattest af 25. juni 2004 fremgår bl.a. følgende:
 The general public registy directorate
 According to Request No. ...
 G3 inc.
 That its subscribers are:
 That its Directors are:
 That its Dignataries are:
 That its Legal Representative is the President,


text:
and that in his defect, it will be the secretary.
 That its Resident Agent is - TL
 That its Capital is******* US$10,000,000,00 Dollars
 That its duration is perpetual
 That its domicile is Panama.
 G3 har haft diverse bankkonti i Jyske Bank. Klageren har haft hævekort/fuldmagt til en del af disse konti.
 Den 1. juni 2005 købte G1 ApS (under navnet G1x ApS) af OL anpartskapitalen i 14 anpartsselskaber, G4 ApS (1-10 og 12-14) (ophørt i perioden 11. januar - 1. februar 2011 efter konkurs) (tidligere G4x ApS) (I-X og 12-14)) og G5 ApS. De 14 anpartsselskaber blev stiftet af OL i perioden 1. oktober 2004 - 31. maj 2005.
 Anpartsselskabet H1 indgik under navnet H1x ApS en udateret samhandelsaftale med G1 ApS (tidligere G1x ApS) og dets datterselskaber G4 ApS (1-10 og 12-14) på følgende vilkår:
 Finde egnede ejerlejligheder, jf. G1x ́s ønsker
 Besigtigelse af lejligheder
 Køb/forhandling af ejerlejligheder
 Finansiering af ejerlejligheder
 Der blev mellem parterne aftalt et honorar på 60.000 kr. ekskl. moms pr. ejerlejlighed som G4 ApS (1-10 og 12-14) (tidligere G4x ApS (I-X og 12-14)) indkøbte. Betalingen til Anpartsselskabet H1 (tidligere H1x ApS) skulle erlægges, når ejerlejlighederne blev solgt eller senest den 1. januar 2007.
 De 13 datterselskaber eller G4 ApS (1-10 og 12-14) erhvervede i 2005 i alt 39 ejerlejligheder i ...1 for en samlet anskaffelsessum på ca. 45 mio. kr.
 Den 2. juni 2005 blev der mellem G1 ApS (under navnet G1x ApS) v/bestyrelsesformand A og G6x ApS med CVR-nr. ..., nu Anpartsselskabet G6 (ophørt den 10. august 2010 efter konkurs) indgået en samhandelsaftale for 2005/2006. Af aftalen fremgår bl.a.:
 G6x ApS har indgået aftale for år 2005/2006 med ejendomsselskaberne G4x ApS (1-14), at al renovering, istandsættelse mv., skal udføres af G6x og deres underleverandører:
 Totalrenovering af 2-værelses ejerlejligheder (se vedlagte faktura eksempel).
 Hver enkelt lejlighed bliver faktureret kr. 130.000 kr.- ex. Moms
 Når ejerlejlighederne bliver solgt videre eller senest den 31. december 2006
 Aftalen udløber 31. december 2006.
 G6x ApS (nu Anpartsselskabet G6) er stiftet den 1. februar 2005 af SK, som har været direktør fra stiftelsen indtil 18. marts 2005, hvorefter han blev afløst af NO indtil 1. april 2007. I perioden 1. april 2007 til 3. juni 2008 har klageren været G6x ApS ́s direktør.
 Af regnskabet for perioden 20. juli 2004 - 31. december 2005 vedrørende Anpartsselskabet H1, tidligere H1x ApS, fremgår, at dette selskab ejer 20 % af G6x ApS (nu Anpartsselskabet G6).
 Allerede forud for G4 ApS ́s (1-10 og 12-14) køb af de 39 ejerlejligheder eller den 1. december 2004 blev der mellem G1 ApS (tidligere G1x ApS) og G7 ApS (CVR-nr. ...) indgået en 2 årig uopsigelig lejekontrakt om udleje af de af G4 ApS (1-10 og 12-14) påtænkte køb af lejligheder.
 Anpartsselskabet H1 (tidligere H1x ApS) udstedte henholdsvis den 1. august og 30. november 2005 i alt 13 fakturaer med fakturanumrene 90001-90013 til G4 ApS (1-10 og 12-14) på i alt 2.340.000 kr. ekskl. moms svarende til formidlingshonorarer (Finders Fee) vedrørende 39 lejligheder á 60.000 kr.,


text:
jf. udateret samhandelsaftale. Den 1. august 2005 blev samtidigt udskrevet 4 kreditnotaer på i alt 294.400 kr., således at de samlede formidlingshonorarer har udgjort 2.045.600 kr. ekskl. moms eller 2.557.000 kr. inkl. moms.
 I perioden 26. oktober - 17. december 2005 udstedte G6x ApS (nu Anpartsselskabet G6) 39 enslydende fakturaer med fakturanumrene 75001-75039 på i alt 5.070.000 kr. ekskl. moms og 6.337.500 kr. inkl. moms til G4 ApS (1-10 og 12-14) for forbedringsarbejder.
 Samtlige 39 lejligheder blev i 2006 solgt samlet til G8 ApS (CVR-nr. ...). Den samlede overdragelsessum blev som udgangspunkt fastsat til 64,1 mio. kr., jf. rammeaftale af maj/juni 2006. G8 ApS, som blev stiftet den 4. juli 1997, er pt. under konkurs.
 Den 1. september 2006 udstedte G3 13 fakturaer (Invoice 01503 - 01515) til G4 ApS (1-10 og 11-14) (tidligere G4x ApS (I-X og 12-14)) på i alt 1.716.000 kr. vedrørende salgsformidlingshonorarer (Sales Commission) svarende til 44.000 kr. pr. solgt ejerlejlighed.
 G4 ApS (1-10 og 12-14) er på begæring af SKAT taget under konkursbehandling i december 2008.
 Skattepligt til Danmark / Ansat skattepligtig indkomst, 1.800.000 kr.
 Klageren lod sig den 1. februar 2004 anmelde som udvandret fra Danmark til først Malaga i Spanien og senere Hongkong. Ifølge BiQ-personrapport for klageren har han indtil 28. marts 2009 haft adresse følgende steder:
 ...3, Hongkong
 Indtil 18. december 2008:
 ...4, Malaga, Spanien
 Indtil 23. september 2009:
 ...5, Malaga, Spanien
 Indtil 20. juli 2004:
 ...6, ...7, Danmark
 Klagerens samlever købte i 2005 en ejendom i ...8. I følge indgået samlivskontrakt i 2005 ejer klageren og samleveren ejendommen i fællesskab. Klageren og samleveren har endvidere i 2005 fået et barn sammen. Udover den indgåede samlivskontrakt har parterne ligeledes i 2005 oprettet et gensidigt testamente, hvoraf det fremgår, at klageren ejer halvdelen af ejendommen. Begge dokumenter foreligger i ikke underskrevne udgaver. Klageren har ikke anset sig for at være skattepligtig til Danmark.
 H1x ApS, (nu Anpartsselskabet H1), har i følge selskabets repræsentant haft til formål at bistå andre selskaber med forberedelserne til køb af ejerlejligheder, herunder besigtigelse af lejligheder, køb/forhandlinger af lejligheder og finansiere købene. Herudover har H1x ApS skulle varetage selskabsadministration og administration af husleje af de købte lejligheder. H1x ApS ́s anpartskapital på 125.000 kr. blev indbetalt den 22. juli 2004.
 Af H1x ApS ́s årsrapport for 2005 af 1. september 2006, som vedrører perioden 20. juli 2004 - 31. december 2005, fremgår ifølge resultatopgørelsen en bruttoavance på 567.565 kr. Der er fratrukket personaleudgifter med 132.338 kr. bestående af løn til direktionen med 125.000 kr. og rejse- og mødeudgifter med 7.738 kr. Af specifikationer og skattemæssige opgørelser til H1x ApS ́s årsrapport for perioden 20. juli 2004 - 31. december 2005 fremgår en omsætning på 2.387.565 kr., et vareforbrug på 1.820.000 kr. og en bruttoavance på 567.765 kr. Af specifikationer og skattemæssige opgørelser til årsrapporten ligeledes for perioden 20. juli 2004 - 31. december 2005 af 19. oktober 2005 fremgår en nettoomsætning på 1.862.765 kr. og et varebrug på 1.295.200 kr.
 H1x ApS ́s udgifter til fremmed arbejde er bogført


text:
ved efterpostering pr. 31. december 2005 eller med 1.275.200 kr. og 524.800 kr., i alt 1.800.000 kr.
 I H1x ApS ́s balance pr. 31. december 2005 figurerer et tilgodehavende under aktiver på 2.044.746 kr. Tilgodehavendet skyldes efter det oplyste, at ejendomsselskaberne G4 ApS (1-10 og 12-14) på grund af økonomiske vanskeligheder ikke har været i stand til at betale formidlingshonorarerne (Finders Fee) på 60.000 kr. pr. lejlighed, jf. den udaterede samhandelsaftale mellem H1x ApS og G1 ApS (tidligere G1x ApS) og dets datterselskaber G4 ApS (1-10 og 12-14).
 Af revisorerklæring af 19. oktober 2006 fremgår bl.a. følgende:
 Den interne kontrol i selskabet har ikke været tilfredsstillende gennem året. Vi tager forbehold for unøjagtigheder i bogføringen. Derudover mangler der bilag for væsentlig udgiftspost.
 Det er vor opfattelse, at årsrapporten bortset fra den mulige indvirkning af det i forbeholdene anførte, giver et retvisende billede af selskabets aktiver, passiver og finansielle stilling pr. 31. december 2005 samt at resultatet af selskabets aktiviteter for regnskabsåret 30. november 2004 - 31. december 2005 er i overensstemmelse med årsregnskabsloven.
 Uden at det har påvirket vores konklusion, skal vi gøre opmærksom på, at der ikke ses betaling af merværdi samt faktura vedrørende direktionens aflønning ikke opfylder krav til udbetaling uden indeholdelse af kildeskat. Forholdet kan være ansvarspådragende for selskabets ledelse.
 H1x ApS er i følge klagerens repræsentant datterselskab til G3 inc., som er registreret som hjemmehørende i Panama. Formålet med etableringen af G3 inc. var ifølge klagerens repræsentant, at dette selskab skulle forestå udførelsen af salgsfremmende aktiviteter med salg af ejerlejligheder i Danmark. De salgsfremmende aktiviteter har efter det oplyste bl.a. bestået i udarbejdelse af prospektmateriale, udarbejdelse af webdesign og udarbejdelse af annoncer. G3 inc. etablerede i den forbindelse et datterselskab i Spanien, G3.1 S.L.
 Der er ikke mellem H1x ApS (nu Anpartsselskabet H1) og G3 inc. indgået en skriftlig aftale vedrørende udførelsen af det nævnte salgsfremmende arbejde.
 Den 30. november 2005 har G3 inc. fremsendt en faktura (Invoice 00002) til H1x ApS på 1.800.000 kr. for udførelsen af de salgsfremmende aktiviteter. Regningen er specificeret således:
 DKK Total
 1 x Start up fee
 lx Annually Concept/franchise fee
 lx Logo fee
 lx Internet site
 lx Branding/Search Engine
 lx management
 lx advertising
 Ex.iva
 Klageren har over for Landsskatteretten oplyst, at han i 2005 ikke har oppebåret lønindtægter fra hverken G3 inc. eller H1x ApS, men at han har fået et lån på i alt ca. 210.000 fra G3 inc.
 Klageren anses for fuld skattepligtig til Danmark, idet han dels anses for at have rådet over helårsbolig i Danmark, dels anses for at have en væsentlig tilknytning her til landet. Der henvises bl.a. til udfærdiget samlivskontrakt samt gensidigt testamente for 2005 i forbindelse med samleverens køb af ejendommen i ...8, som parterne i det indbyrdes forhold ejer i fælleseje samt til, at parterne i 2005 har fået et barn sammen. Endvidere henvises til 4 selvskyldnerkautioner dateret og underskrevet i juni/juli 2005, hvor klageren som vitterlighedsvidne har oplyst sin bopæl til at være en adresse i ...1 eller identisk med samleverens


text:
personligt ejede lejlighed og daværende bopæl.
 Herudover anses klageren for at have bibeholdt en væsentlig og økonomisk tilknytning til Danmark. BIQ-personrapport illustrerer klagerens store erhvervsmæssige tilknytningsforhold til Danmark igennem ca. 4,5 år, hvor han enten har været direktør, bestyrelsesformand eller ultimativ anpartshaver i op til ca. 40 forskellige selskaber, herunder alene 18 selskaber i 2005. Herudover henvises til, at en række selskabsdokumenter vedrørende selskabsoverdragelser, anpartshaveroverenskomster mv. bærer klagerens underskrift samt til en udlejningsaftale af 1. december 2004 med klagerens personligt ejede selskab, G7 ApS, om mod en fast vederlag at varetage administration og udlejning af samtlige lejligheder, som G4 ApS (1-10 og 12-14) måtte købe. Yderligere henvises til udateret samhandelsaftale, hvor klagerens nystiftede selskab, H1x ApS (nu Anpartsselskabet H1), mod et fast vederlag på 60.000 kr. ekskl. moms og 75.000 kr. inkl. moms får til opgave på vegne af daværende G1x ApS (nu G1) og dets datterselskaber at udføre samtlige opgaver, der måtte kunne opstå ved disse selskabers fremtidige påtænkte køb.
 SKAT har ved en revisionsmæssig granskning af regnskabsmateriale vedrørende en række nu konkursramte selskaber, oprindeligt benævnt G4x ApS (1-14) (nu G4 ApS (1-14)), konstateret, at klagerens personligt ejede selskab, H1x ApS (nu Anpartsselskabet H1), i 2005 udstedte honorarnotaer for i alt 2.045.000 kr. ekskl. moms for en række arbejdsopgaver som klageren udførte på selskabernes vegne. De aftalte arbejdsopgaver fremgår af samhandelsaftale, jf. ovenfor, indgået mellem tidligere G1x ApS (nu G1 ApS) og dets datterselskaber og tidligere H1x ApS (nu Anpartsselskabet H1).
 I mangel af de i følge klageren bortkomne regnskabsregistreringer vedrørende H1x ApS er SKAT ved kontrolforespørgsler hos dette selskabs daværende påtegnende revisor, R1, kommet i besiddelse af oplysninger om regnskabstransaktioner, der danner grundlag for det regnskabsresultat, som klagerens selskab H1x ApS opgjorde for indkomståret.
 Det kan bl.a. konstateres, at H1x ApS den 31. december 2005 omkostningsførte 1.800.000 kr. SKAT har i forbindelse med revisionen af selskaberne, særligt via indsamlede kontroloplysninger, herunder mail og brevkorrespondance hos de advokater der varetog berigtigelsen af selskabernes respektive lejlighedskøb, de finansieringsselskaber der finansierede selskabernes køb af lejlighederne og de ejendomsmæglere der i sin tid udbød lejlighederne til salg, konstateret, at det er klageren og ingen anden der rent faktisk har varetaget præcis de arbejdsopgaver, der er nævnt i samhandelskontrakten. Det i H1x ApS omkostningsudførte honorar benævnt fremmed arbejde, er således ikke fremmed arbejde, men derimod i realiteten klagerens løn fra H1x ApS i 2005 - en lønindkomst som klageren er fuld skattepligtig til Danmark af, jf. statsskattelovens § 4.
 Klagerens repræsentant har nedlagt påstand om, at klageren ikke skal anses for fuld skattepligtig til Danmark i henhold til kildeskattelovens § 1, stk. 1, nr. 1, og at klagerens skattepligtige indkomst skal nedsættes med 1.800.000 kr.
 Repræsentanten har vedrørende skattepligtsspørgsmålet henvist til, at der er enighed om, at klageren skattemæssigt er udvandret fra Danmark til Spanien den 1. februar 2004. Af processuelle grunde ønsker repræsentanten ikke at fremkomme med yderligere anbringender i forhold hertil.
 Klageren kan ikke personligt anses for rette indkomstmodtager i skattemæssig henseende af det omtvistede vederlag, som er optjent i H1x


text:
ApS (nu Anpartsselskabet H1). Det er fast antaget i den skatteretlige teori og praksis, at skattemyndighederne som udgangspunkt skal anerkende en af skatteyder valgt virksomhedsopdeling og virksomhedsstruktur med de konsekvenser dette kan have under forudsætning af, at opdelingen er forretningsmæssigt begrundet, og at samhandlen foregår på markedsvilkår. Dette fremgår af SKM2005.402.VLR. Der henvises yderligere til SKM2005.466.HR. Højesteret fandt, at skatteyderen var at anse for rette indkomstmodtager af modtagne konsulentvederlag i en periode, hvor han var anmeldt som direktør for et af koncernselskaberne. I den resterende tid fandt Højesteret - i modsætning til Landsretten - at det af skatteyderen ejede konsulentfirma var rette indkomstmodtager af konsulentvederlagene, jf. Højesterets præmisser. Det er væsentlig at være opmærksom på, at Højesteret fandt, at der ikke var grundlag for at anse skatteyderen for rette indkomstmodtager personligt af det omtvistede konsulentvederlag, der relaterede sig til hans bistand i forbindelse med "ledelsesrådgivning og projektorienterede opgaver for koncernen". Dette uanset, at skatteyderen forud herfor havde været anmeldt som direktør i koncernselskaberne. Med andre ord accepterede Højesteret, at skatteyderen gik fra at være lønansat direktør i et af koncernselskaberne - til at ophøre med lønansættelse og i stedet udføre konsulentopgaver via sit helejede selskab for koncernselskaberne. Når Højesteret kan acceptere denne konstruktion, så må Landsskatteretten så meget desto mere i skattemæssig henseende acceptere, at klageren via sit helejede anpartsselskab, H1x ApS, har udført konsulentarbejde for G4 ApS (1-10 og 12-14).
 Klageren har ikke modtaget løn fra H1x ApS. Det er fast antaget i den skatteretlige teori, at skattemyndighederne ikke kan anfægte, at en person, der vælger at drive konsulentvirksomhed via et selskab, undlader at hæve løn fra selskabet. Dette som følge af, at personen, der også ejer selskabet, selvsagt selv bestemmer, om han har behov for at hæve løn, eller om han i stedet ønsker at konsolidere selskabet. Der henvises i den forbindelse til Ligningsvejledningen 2009-1, afs. S.F.4. vedrørende "Fikseret løn, rente og leje". Yderligere kan henvises til Lærebog om Indkomstskat, 12. udgave, 2007 p. 665. vedrørende "Fiksering af arbejdsvederlag".
 Selskabskonstruktionen var den, at H1x ApS var datterselskab af G3 inc., indregistreret i Panama, og som havde 29 ejere. G3 inc. varetog alt det salgsfremmende arbejde i tilknytning til H1x ApS. Arbejdet blev udført i et samarbejde mellem det panamanske moderselskab og det spanske datterselskab G3.1 S.L. Arbejdet blev konkret udført af RT, der var bosiddende i Spanien. H1x ApS ́s arbejde bestod heroverfor i selve formidlingen af ejendommene. Af denne grund blev der for hver faktura på 60.000 kr. ekskl. moms, jf. samhandelsaftalen, som H1x ApS (1-10 og 12-14) udstedte til G4 ApS, ligeledes udstedt en faktura fra G3 inc. på 50.000 kr. til H1x ApS. Dette beløb svarede til det omfattende salgsfremmende arbejde mv., som direktøren i G3 inc. udførte i Spanien.
 Det ses heraf, at arbejdsfordelingen mellem G3 inc. og H1x ApS var således, at betalingen på 60.000 kr. ekskl. moms pr. lejlighed fra G4 ApS (1-10 og 12-14) , reelt set kun blev bogført med 10.000 kr. i H1x ApS, mens de resterende 50.000 kr.


text:
blev afregnet videre til G3 inc. Som nævnt har H1x ApS stadig et tilgodehavende for det udførte arbejde forbindelse med samarbejdsarbejdet for G4 ApS (1-10 og 12-14) på 2.044.556 kr., jf. regnskabet.
 Såfremt Landsskatteretten måtte anse klageren for rette indkomstmodtager af et beløb i indkomståret 2005, gøres endelig gældende, at klageren i givet fald alene skal beskattes af et væsentligt lavere beløb end de 1.800.000 kr.
 Klagerens og repræsentantens supplerende bemærkninger på retsmødet
 Klageren har ikke realiseret en indkomst på 1,8 mio. kr. i indkomståret 2005. Det fremgår af statsskattelovens § 4, at skattepligtige alene skal beskattes af realiserede økonomiske fordele, jf. Skatteretten 1, 5. udgave Jan Pedersen m.fl. Der skal således være tale om en egentlig økonomisk disposition, hvor der rent faktisk sker overførsel af værdier mellem forskellige skattesubjekter. Grundlaget for at beskatte klageren er således, at han har modtaget beløbet. Det fremgår af H1x ApS ́ regnskab for 2004/2005, at der var passiver pr. 31. december 2005 på 1.977.137 kr., hvilket betyder, at "Invoice 2" fra G3 inc. på 1,8 mio. kr. ikke er betalt. G3 inc. fik betaling for det overordnede koncept, mens H1x ApS fik betaling for den praktiske udførelse. SKAT har lagt til grund, at klageren skal beskattes af det arbejde, der er udført i følge samhandelsaftalen mellem G1 ApS (tidl. G1x ApS) og G4 ApS (1-10 og 12-14) (tidligere G4x ApS (I-X og 12-14)), men SKAT har forhøjet klageren med 1,8 mio. kr. svarende til værdien af det arbejde, som G3 inc. udførte for H1x ApS.
 Det arbejde, der lå til grund for "Invoice 2", blev reelt udført af RT på vegne af det spanske datterselskab. Udgangspunktet er, at den skatteretlige kvalifikation af aftaleforhold skal følge den civilretlige. Under visse omstændigheder kan der ske en fravigelse af det formelle aftalegrundlag, såfremt de underliggende økonomiske realiter strider herimod. Det er imidlertid SKAT, der har bevisbyrden herfor, og denne er ikke løftet. De arbejdsopgaver som klageren har udført for H1x ApS fremgår af samhandelsaftalen, men disse opgaver er ikke de samme opgaver, som er udført af G3 inc. SKATs ansættelse giver således ikke mening.
 SKAT har ikke forholdt sig til det faktum, at selskabskapitalen i G3 inc. har udgjort US $ 10 millioner, hvilket findes at dokumentere, at klageren ikke alene har kontrolleret selskabet. Det er derfor ikke korrekt, at klageren har haft en dominerende indflydelse i G3 inc. og H1x ApS. Der er derfor ikke grundlag for at tilsidesætte faktureringen fra G3 til det danske selskab som fiktiv, ligesom der ikke er grundlag for anse klageren for rette indkomstmodtager af beløbet.
 Såfremt Landsskatteretten måtte finde, at klageren er rette indkomstmodtager af et beløb i indkomståret 2005 gøres gældende, at dette beløb udgør et væsentligt mindre beløb end 1,8 mio. kr. Selv såfremt det lægges til grund, at klageren er skattepligtig af samtlige indsætninger i ovennævnte periode, jf. fremlagte kontoudtog (kontonr. ... og ...), bør han imødekommes fradrag for hævningerne på kontoen i samme periode eller perioden 30. november 2005 - 31. december 2005, således at


text:
nettoindsætningen udgør ca. 492.000 kr. Klageren kan derfor maksimalt beskattes af dette beløb. Der henvises tillige til, at Landsskatteretten ved afgørelse af den 12. maj 2011 vedr. klagerens henstandssag har fastslået, at han ikke kan anses for at have nogen formue.
 De personlige og forretningsmæssige forbindelser kan således være af en så kvalificeret og intensiv karakter, at bopælen anses for bevaret, jf. f.eks. TfS 1993.92V og SKM2001.483.HR.
 Da klageren forud for den 1. februar 2004 havde bopæl i Danmark, påhviler det ham at dokumentere, at han denne dag opgav sin bopæl her i landet, jf. bl.a.. SKM2001.483.HR.
 Klageren anses ikke for at have løftet denne bevisbyrde.
 Der er herved bl.a. henset til, at klagerens samlever i 2005 har erhvervet en fast ejendom i Danmark, at klageren er ejer af halvdelen af denne ejendom, at klageren og samleveren i 2005 har fået et barn, at klageren på forskellige dokumenter har oplyst, at han har haft bopæl her i landet, at klageren bl.a. i forbindelse med koncernens erhvervelse af et stort antal lejligheder har haft betydelig aktiviteter/projekter i Danmark, og at der ikke foreligger dokumentation for klagerens ophold i Spanien, herunder f eks. lejekontrakter vedrørende klagerens eventuelle boliger eller fremlagt en attestation fra de spanske skattemyndigheder eller anden dokumentation for bopæls- og skattepligtsforhold i Spanien.
 Klageren anses herefter for at være fuld skattepligtig til Danmark i indkomståret 2005.
 Udgangspunktet er, at en indkomst, der fremtræder som et bestemt retssubjekts indkomst, skattemæssigt skal accepteres som dettes indkomst. Et arrangement/en konstruktion kan tilsidesættes skattemæssigt ud fra en konkret realitetsbedømmelse, hvis det må lægges til grund, at der alene formelt er tilvejebragt et arrangement/en konstruktion uden reel økonomisk indhold.
 Der er ikke mellem H1x ApS (nu Anpartsselskabet H1) og det mellemamerikanske selskab, G3 inc., indgået en skriftlig aftale vedrørende udførelse af det salgsfremmede arbejde, som danner grundlag for G3 fremsendelse af "Invoice 0002" af 30. november 2005 på 1,8 mio. kr. til H1x ApS (nu Anpartsselskabet H1). Der foreligger ingen konkrete oplysninger om G3 inc., og der er ikke fremlagt regnskaber eller andet dokumentationsmateriale vedrørende dette selskab ud over registreringsattest af 25. juni 2004, hvoraf bl.a. fremgår, at klageren bl.a. er "President" og "Director".
 Det lægges som udgangspunkt til grund, at klageren har haft en dominerende indflydelse i både H1x ApS ́s (nu H1) og i G3 inc. Der henvises til, at klageren har haft fuldmagt/hævekort til flere af G3 inc. ́s bankkonti i Jyske Bank, og at samtlige transaktioner i forbindelse med koncernens køb/salg af lejligheder, herunder låneoptagelse mv. er sket over G3 inc. ́s bankkonti i Jyske Bank. Uanset klagerens dominerende indflydelse i selskaberne, finder Landsskatteretten imidlertid ikke, at SKAT har tilstrækkelig godtgjort, at klageren i klageåret har fået udbetalt det i H1x ApS udgiftsførte beløb på 1,8. mio. kr., jf. "Invoice 2" af 30. november 2005. Klageren anses derfor ikke for rette indkomstmodtager at dette beløb.
 Retten finder det ikke dokumenteret eller sandsynliggjort, at klageren i 2005 har oppebåret lån fra G3 inc. Der er ikke fremlagt lånedokumenter eller anden skriftligt materiale,


text:
der kan dokumentere et eventuelt gældsforhold, ligesom der ikke er fremlagt dokumentation for eventuel tilbagebetalelse af lånet.
 Det forhold, at Landsskatteretten i 2011 har imødekommet klagerens anmodning om henstand med betaling af skatter mv. kan ikke anses for at vedrøre hans økonomiske forhold i 2005.
 Med udgangspunkt bl.a. i de fremlagte kontooversigter vedrørende G3 inc. ́s bankkonti i 2005 sammenholdt med, at klageren har haft fuldmagt/hævekort til flere af selskabets bankkonti, anser Landsskatteretten det for godtgjort, at klageren i 2005 har oppebåret indkomst fra selskaberne, som han rettelig skal beskattes af. Efter en konkret vurdering anses klageren for skattepligtig af skønnede lønudgifter i klageåret på 700.000 kr.
 Landsskatteretten nedsætter herefter SKATs ansættelse til 700.000 kr.
 Fri bil, 75.000 kr.
 Klageren har ikke i klageåret været registreret som ejer af en bil.
 I følge Kontrol- og udsøgningsblanket for 2005 har klagerens samlever heller ikke i indkomståret 2005 været registreret som ejer af en bil.
 SKAT har konstateret, at G3 inc. har afholdt brændstofudgifter i indkomståret 2005 og har derfor anset klageren for at have haft fri bil til rådighed.
 Klageren skal beskattes af værdi af fri bil.
 Klageren har ikke selv været ejer af en bil, hvorfor det må antages, at G3 inc. eller et af de andre selskaber, som klageren kontrollerer, har købt eller leaset den eller de biler klageren kører i.
 Værdi af fri bil er skattepligtigt, jf. ligningslovens § 16, stk. 3., og værdien skal opgøres i henhold til ligningslovens § 16, stk. 4.
 I mangel af oplysninger om, hvilken bil klageren har kørt i ansættes bilens værdi skønsmæssigt til 300.000 kr. Værdien udgør herefter 25 % af 300.000 kr. elle 75.000 kr.
 Klagerens repræsentant har nedlagt påstand om, at klagerens skattepligtige indkomst nedsættes med 75.000 kr.
 Det bestrides, at SKAT har dokumenteret, at klageren skulle have fået stillet fri bil til rådighed. Den af SKAT anvendte værdiansættelse på 300.000 kr. bestrides ligeledes. SKAT har på ingen måde dokumenteret, hvorledes de er kommet frem til dette beløb. Det er muligt at købe eller lease en bil til langt under 300.000 kr.
 Under sine ophold i Danmark har klageren i de tilfælde, hvor han har haft behov for at benytte en bil, enten lånt sin samlevers bil eller selv lejet en bil. Ingen af de omhandlede selskaber i koncernen har været i besiddelse af biler.
 Reglerne for beregning af den skattepligtige værdi af fri bil fremgår af ligningslovens § 16, stk. 4, jf. ligningslovens § 16 A, stk. 10.
 Den skattepligtige værdi af en bil, der er stillet til rådighed for den skattepligtiges private benyttelse af en arbejdsgiver, sættes til en årlig værdi på 25 pct. af den del af bilens værdi, der ikke overstiger 300.000 kr., og 20 pct. af resten. Bilens skattepligtige værdi beregnes dog mindst af 160.000 kr.
 Uanset at klagerens samlever heller ikke i klageåret har været registreret som ejer af en bil, anses det ikke for dokumenteret eller tilstrækkeligt sandsynliggjort, at klageren i det påklagede år har haft fri bil stillet til rådighed eller


text:
fået stillet en leaset bil til rådighed fra nogle af de koncernforbundne selskaber. Der er herefter ikke grundlag for at beskatte klageren af fri bil til rådighed. Den påklagede ansættelse nedsættes derfor til 0.
 Sagsøger har forklaret, at han i 2004 sammen med RT og OL, ville stifte et ejendomsselskab, hvor de ikke selv behøvede at skaffe så mange midler. De havde brug for nogle kautionister, og de fik udarbejdet prospektmateriale jf. bilag 4.
 Der skaffede 80 private investorer, og de forelagde det for finansieringsinstitutterne og fortalte, at de havde brug for flere penge bla. til omkostninger, renovering samt honorar kr. 60.000 kr. pr. lejlighed jf. bilag 4. Det er rigtigt, at der skete en overbelåning af samtlige lejligheder. Pengene blev indbetalt på en konto, der vedrørte tyve forskellige selskaber i Danmark.
 De oprettede kontoen i G3's panamanske navn for at komme uden om de danske regler om ulovlige anpartshaverlån. De oprettede derfor en mellemregningskonto for dem hver. De fik et hævekort til en separat konto, og de havde hver en konto.
 De er rigtigt, at de har modtaget penge, men der har også været udgifter herunder renteudgifter, og det har kammeradvokaten ikke taget højde for.
 Han modtog årsopgørelser for indkomstårene 2005, 2006, 2007 og 2008.
 Det foregik på den måde, at sælgerne fandt investorerne, og de fik udbetalt lånene, når de havde købt lejlighederne, og ved sælgers fraflytning istandgjorde de lejligheden, som de derefter lejede ud.
 Overbelåningen blev anvendt til renovering af lejemålene. OL hyrede håndværkerne til af foretage renovering af de enkelte lejligheder. RT udførte markedsføringsarbejde bl.a. for at få fat i kautionisterne.
 Sagsøger tog sig af finansieringen af ejendommene i samarbejde med finansieringsinstitutterne og advokaterne.
 De udfærdigede en hjemmeside for selskabet G7. Sagsøger fremviste lejemålene for de potentielle lejere.
 Sagsøger har en konto i Nordea for G7, hvor alle lejeindtægterne gik ind.
 Han hævede pengene fra mellemregningskontoen, jf. bilag 2, og det fremgår heraf, at han har hævet 220.293 kr. fra kontoen i 2005.
 Der er ingen selskabsdokumenter for Panama-selskabet. Sagsøger og hans samarbejdspartnere valgte at stifte selskabet i Panama, fordi de derved sparede skat, og fordi der er i Panama ikke er noget krav om dokumentation for selskabet.
 Han har ikke ønsket at svare på Skatteministeriets opfordringer, fordi der har været rejst en skattesag.
 Panama-selskabet havde en kapital på 10 millioner dollars, men beløbet blev aldrig indbetalt.
 Foreholdt ekstrakten side 520 og oplysningen, om at selskabet var skattepligtig til Danmark, har sagsøger forklaret, at det var fordi, de drev selskaberne fra Danmark.
 Jyske Bank vidste, at G3 var registret i Mellemamerika.
 De hyrede håndværkere, blev betalt kontant.
 Da de underliggende selskaber blev stiftet, blev de samme 125.000 kr. anvendt hver gang. Nordea accepterede at de hævede 125.000 kr. på OL's konto for derefter at sætte dem ind igen, når selskabet var blevet stiftet, og den procedure gentog sig ved hvert selskabs stiftelse.
 Inden skattesagen blev indledt, oplyste de ikke skattemyndighederne, om Selskabet i Panamas eksistens. De fortalte det heller ikke til investorerne/ kautionisterne i de enkelte


text:
selskaber.
 Foreholdt, at de undlod at medtage oplysninger om selskabet i Panama prospektet, har sagsøger forklaret, at det var der ingen grund, det ville ikke gavne salget.
 Han har fortalt SKAT om mellemregningskontoen. Han kunne se, hvad pengene var brugt til, fordi det fremgik af hans kvitteringer for hævninger på kontoen. De øvrige beløb, der blev hævet fra hans konto blev anvendt til dækning af håndværkerløn, sælgerløn mv. Det var kun ham og OL, der havde hævekort til mellemregningskontoen. Han har aldrig tilbagebetalt de penge, som han har hævet i kontoen.
 Sagsøger har i påstandsdokument af 1. august 2012 anført følgende:
 Af materialet fremgår, jf. bilag Al (E371ff), at kurator ikke fandt anledning til at rejse omstødelsessager, ligesom kurator ikke fandt anledning til at påtale dispositioner, der kunne medføre ledelsesansvar eller strafbare dispositioner i øvrigt.
 Det kan således konkluderes, at ingen af de forskellige kuratorer, der har behandlet en række af de konkursramte selskaber, på den baggrund har fundet anledning til at gøre krav gældende mod A i forbindelse med konkursbehandlingen.
 Til støtte for den principale påstand gøres det overordnet gældende, at sagsøger ikke i indkomståret 2005 har modtaget løn fra nogle af de selskaber, som han var direktør i eller i øvrigt arbejdede for.
 Såfremt Retten måtte finde, at sagsøger er skattepligtig af et beløb modtaget som løn i 2005, gøres det til støtte for den subsidiære påstand gældende, at dette beløb maksimalt kan udgøre et beløb på kr. 210.293, svarende til det beløb, som sagsøger har modtaget som lån fra selskabet H1x.
 Det er fast antaget i den skatteretlige teori og praksis, at skattemyndighederne som udgangspunkt skal anerkende en af skatteyder valgt virksomhedsopdeling og virksomhedsstruktur med de skattemæssige konsekvenser dette kan have.
 Til støtte herfor kan videre henvises til Højesterets dom offentliggjort i SKM2005.466.HR. Sagen omhandlede en skatteyder, der drev konsulentvirksomhed i selskabsform. Skatteyderen var selskabets eneste ansatte. Sagen angik, hvor vidt skatteyderen eller konsulentselskabet var rette indkomsthaver i forhold til et konsulentvederlag ydet af en koncern i indkomstårene 1997 og 1998.
 Koncernen havde indgået en kontrakt med konsulentselskabet om "management konsulentydelsen", da koncernen som følge af svære økonomiske problemer havde behov for en rekonstruktion af virksomheden.
 Højesteret fandt, at der var grundlag for at anse skatteyder personligt for værende rette indkomstmodtager af de modtagne konsulentvederlag i den periode, hvor han var anmeldt som direktør for et af koncernselskaberne. I den resterende tid fandt Højesteret - i modsætning til Landsretten - at det af skatteyderen ejede konsulentselskab var rette indkomstmodtager for konsulentvederlagene.
 Der var ikke grundlag for at anse skatteyderen for rette indkomstmodtager personligt af det omtvistede konsulentvederlag, der relaterede sig til hans bistand i forbindelse med "ledelsesrådgivning og projektorienterede opgaver for koncernen". Dette uanset, at skatteyderen forud herfor havde været anmeldt som direktør i et af koncern selskaberne. Med andre ord accepterede Højesteret således, at skatteyder gik fra at være lønansat direktør i et af koncernselskaberne - til at ophøre med lønansættelse og i stedet udføre konsulentopgaver via hans helejede selskab for koncernselskaberne.
 Det er fast antaget


text:
i den skatteretlige teori og praksis, at en skatteyder, der antages af en virksomhed som konsulent, kan vælge at udføre konsulentopgaverne via hans helejede anpartsselskab. Det alt overvejende udgangspunkt er således, at der skattemæssigt accepteres, at en konsulent, der driver en enkeltmandsvirksomhed, lader konsulentindtægterne indgå i hans selskab.
 A har ikke modtaget løn fra koncernselskaberne. Det er imidlertid fast antaget i den skatteretlige teori og praksis, at skattemyndighederne ikke kan anfægte, at en person, der vælger at drive konsulentvirksomhed via et selskab, undlader at hæve løn af det pågældende selskab. Dette som følge af, at personen selv bestemmer, om han har behov for at hæve løn af selskabet, eller om han i stedet ønsker at konsolidere selskabet ved at lade de oparbejdede konsulentindtægter akkumulere i selskabet.
 Dette fremgår eksempelvis af SKATs juridiske vejledning, afsnit C,B,3,7. vedrørende fikse ring af ydelser mellem hovedaktionæren og selskabet. Der er således som altovervejende udgangspunkt ikke mulighed for fiksering af løn, i det tilfælde hvor hovedaktionærens arbejdsvederlag ikke modsvarer værdien af den modtagne ydelse. Der kan tillige henvises til TfS 1997.80 samt SKM2009.829.SR og SKM2010.431.SR.
 Da der ikke er indgået en egentlig ansættelseskontrakt, eller aftale om aflønning mellem A og selskaberne i sagen, er der i sagens natur tale om en lønfiksering, når Landsskatteretten finder, at A desuagtet skal beskattes af kr. 700.000 som løn.
 Der er enighed mellem parterne om, at det af Landsskatteretten fastsatte lønvederlag for indkomståret 2005 er baseret på et skøn.
 Det fremgår af skattekontrollovens § 5, stk. 3, at skattemyndighederne er berettiget til at foretage en skønsmæssig ansættelse af skatteansættelsen for det pågældende indkomstår, såfremt der ikke på selvangivelsestidspunktet er indsendt en selvangivelse.
 Det følger af de forvaltningsretlige principper, herunder officialprincippet og forvaltningslovens begrundelsesregler, jf. forvaltningslovens § 24, at skattemyndighederne ved udøvelsen af skønnet er forpligtet til - af egen drift - at undersøge de for sagen relevante forhold, således at det udøvede skøn dels sker på et korrekt grundlag og dels ikke stiller den pågældende skatteyder urimeligt.
 Landsskatteretten har ikke i præmisserne har henvist til, hvilke forhold der nærmere er lagt vægt på i forbindelse med gennemgangen af kontoudtogene for selskabet G3 inc. for 2005. Herudover er der ikke beregnet privatforbrug for A eller på anden vis taget nærmere stilling til, hvilke posteringer der kunne anses for at have privat karakter eller hvorfor.
 Skønnet fremstår således reelt ubegrundet, hvilket i sig selv medfører, at det må antages at være udøvet på et fejlagtigt grundlag.
 Det gøres endelig gældende, at såfremt Retten måtte finde, at A har anvendt selskabets konti i Jyske Bank til betaling af private udgifter, er der tale om maskeret udlodning, jf. ligningslovens § 16 A, hvorfor der under alle omstændigheder ikke er grundlag for at beskatte A af et lønvederlag.
 Det følger af fast domspraksis til ligningslovens § 16 A, at enhver økonomisk fordel, som en aktionær i et selskab måne oppebære fra selskabet, skal undergives udbyttebeskatning.
 Der kan i den forbindelse eksempelvis henvises til Vestre Landsrets dom af den 5. januar 2006, offentliggjort i SKM2006.53.VLR.


text:
Domstolene har i talrige tilfælde statueret, at det klare udgangspunkt er, at et modtaget beløb udgør udbytte, medmindre selskabet/aktionæren kan løfte bevisbyrden for, at beløbet rent faktisk har udgjort løn.
 I nærværende sag fører udgangspunktet ligeledes til, at en eventuel økonomisk fordel som Retten måtte finde, at A har oppebåret fra selskabet, udgør udbytte og ikke løn.
 I den forbindelse bemærkes det afslutningsvist, at Landsskatteretten i sagen har lagt til grund, at A havde dominerende indflydelse i selskaberne, og altså derfor også må anses for at være aktionær.
 Sagsøgte har i påstandsdokument af 19. juli 2012 anført følgende:
 Til støtte for frifindelsespåstanden gøres det overordnet gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens skønsmæssige ansættelse af A's skattepligtige indkomst i indkomståret 2005 på kr. 700.000,00.
 A har bl.a. som direktør og bestyrelsesformand ubestridt i indkomståret 2005 udført arbejde for koncernselskaberne, herunder navnlig for selskabet H1x ApS. Herudover fremgår det også af anpartshaveroverenskomsten i G1x ApS pkt. 2.1 (bilag M), at A var ansat i dette selskab, og at hans arbejds- og ansvarsområde var fastlagt i en ansættelseskontrakt. Denne er fremlagt i sagen.
 I henhold til den udaterede samarbejdsaftale (bilag Q [El 84]) mellem H1x ApS og G1x ApS, er der samlet blevet faktureret kr. 2.045.600,00 ekskl. moms (efter fratrukne kreditnotaer) i formidlingshonorarer.
 Herunder med henvisning til A's manglende ønske om at bidrage til sagens fulde oplysning, jf. herved retsplejelovens § 344, stk. 2, skal det lægges til grund, at i hvert fald en væsentlig del af det fakturerede arbejde er udført af A. Der henvises til SKATs afgørelse, jf. bilag G, side 3, 4. afsnit, og side 4 nederst [E70-71], med omtale af den massive mail- og brevkorrespondance, som A personligt har haft med berigtigende advokater, sælgers ejendomsmæglere og de 2 finansieringsselskaber, der forestod lånefinansieringen af de 39 lejligheder, som koncernen opkøbte, jf. bilag 1, side 10, sidste afsnit [E5 7].
 A har heroverfor ikke sandsynliggjort, at arbejdet skulle være udført af en anden person, spanieren RT, via et spansk datterselskab. Det bemærkes i denne forbindelse;
 der er fremlagt nogen underliggende aftale mellem G3 inc. og H1x ApS,
 der er fremlagt nogen form for dokumentation for samarbejdsforholdet mellem det panamanske selskab og det spanske selskab,
 der er fremlagt nogen form for dokumentation for ansættelsesforholdet med og aflønningen af en spanier ved navn RT,
 det af fakturaen (bilag Z [E478]) fremgår, at det panamanske selskab har europæisk adresse på A's daværende privatadresse i Malaga, Spanien, jf. bilag A [E154],
 det spanske selskab ikke er omtalt på koncernens hjemmeside (bilag D, side 2 [E82]) under den her oplistede "track record", og
 det øverste selskab i koncernen her er benævnt "investeringsselskab" på koncernens hjemmeside (bilag D [E82]) - og således ikke er beskrevet som det selskab, der både skulle stå for salgsfremmende arbejde og renoveringsarbejdet, eventuelt ved antagelse af underleveranfører.
 Allerede som følge af, at A har udført arbejde for koncernselskaberne, har det formodningen for sig, at han også har modtaget løn herfor, jf. hertil UfR 1998, 898 H [MS74]. Denne


text:
formodning bestyrkes af det forhold, at A ikke har selvangivet nogen indtægter i 2005.
 I den forbindelse medfører også de uklare koncern- og ejerforhold og den manglende dokumentation for de påståede samarbejdsaftaler mv., at sagen ikke kan sammenlignes med "konsulentvirksomhedssituationen" som ellers gjort gældende af A. I øvrigt er det også udokumenteret, at likviditeten faktisk er blevet stående på selskabernes bankkonti, der netop er blevet nedbragt løbende gennem perioden.
 Hertil kommer, at A selv har oprettet og haft fuldmagt bl.a. til det panamanske selskabs, G3 inc., konti benævnt ...9 (bilag 2 [E542]) og ...10 (bilag H [E522]) i Jyske Bank. Alene i 2005 er der på de to konti samlet indsat og hævet større millionbeløb, der væsentligt overstiger det af Landsskatteretten udøvede skøn over A's lønindtægt på kr. 700.000,00. Pengetransaktionerne på de to konti foregik primært i Danmark, og en væsentlig del af de udgående transaktioner udgøres af transaktioner af privat karakter og af en lang række enkeltstående hævninger, jf. bilag J [E552].
 I hvert fald for så vidt angår ...10-kontoen, hidrører indsætningerne primært fra de i forbindelse med erhvervelsen af ejerlejlighederne tilvejebragte frie midler i form af overbelåning af ejerlejlighederne og forhåndsaftalt "refusion" (dvs, reelt skjult prisnedslag). Der er herved frigjort kapital uden om de involverede danske selskaber, dvs, primært G4x ApS (I-X og 12-14) samt G6x ApS, hvilken kapitel reelt - i mangel af dokumentation for det modsatte - blev stillet til A's frie disposition.
 Det kan i den sammenhæng lægges til grund, at (mindst) ca. kr. 210.000,- er hævet af A fra det panamanske selskabs, G3 inc. ́s konto i Jyske Bank benævnt ...9 (bilag 2 [E542]) og medgået til hans privatforbrug. Det er udokumenteret, at de hævede beløb udgør lån fra selskabet til A.
 De beløbsmæssige størrelser af og den manglende sammenhæng mellem de hævninger på kontoen, som - udokumenteret - påstås at udgøre lån fra selskabet til A tydeliggør, at han har haft en uindskrænket adgang til frit at hæve beløb fra kontoen efter forgodtbefindende.
 Herudover må det lægges til grund, at udbetalingerne fra ...10-kontoen (bilag H [E522]) af 21. september 2005 på kr. 150.000,00 er medgået til private formål med relation til A's private ejendom beliggende ...11, ...8. Det er udokumenteret, at beløbet udgør lån til BA.
 Endelig fremgår det af årsrapporten for 2005 (bilag K [E85]) for H1x ApS, at der er bogført personaleudgifter på kr. 132.338,00, bestående af bl.a. løn til direktionen med b. 125.000,00, jf. bilag 1, side 7, 3. afsnit [E54]. Som direktør i selskabet må A nødvendigvis havde oppebåret denne løn. Der henvises i denne sammenhæng til de supplerende oplysninger i revisionspåtegningen, hvor revisor gør opmærksom på, "at faktura vedrørende direktionens aflønning ikke opfylder krav til udbetaling uden indeholdelse af kildeskat".
 Alene disse beløb udgør samlet kr. 492.338,-.
 Samlet har skattemyndighederne derfor med rette lagt til grund, at A har oppebåret løn for sit arbejde i koncernselskaberne i indkomståret 2005, jf. UfR 1998, 898 H [MS74] - og dermed udeholdt skattepligtige indtægter.
 Skattemyndighederne har dermed også været berettiget til


text:
at ansætte A's skattepligtige indkomst skønsmæssigt, jf. herved også skattekontrollovens § 5, stk. 3 [MS6], jf. § i [MS4].
 Landsskatterettens skøn kan kun tilsidesættes, såfremt A godtgør, at skønnet er udøvet på et forkert grundlag eller har ført til et åbenbart urimeligt resultat, jf. f.eks. SKM2011.209.HR [MS43]. Dette har A ikke godtgjort.
 Tværtimod har Landsskatteretten ved at nedsætte SKATs oprindelige ansættelse af A's lønindkomst på kr. 1.800.000,00 til kr. 700.000,00 foretaget et særdeles lempeligt skøn:
 For det første har Landsskatteretten alene ændret skønnet med henvisning til, at det ikke er tilstrækkelig "godtgjort", at lige netop det i H1x ApS udgiftsførte beløb på b. 1.800.000,00, jf. bilag Z [E478] ("Invoice 00002") er udbetalt som lønindtægt for A, jf. bilag 1, side 16, 2. afsnit [E631]. Landsskatterettens afgørelse er derimod jj udtryk for, at A slet ikke findes at have udført det arbejde, der ligger til grund for faktureringen.
 For det andet understøttes skønnets lempelige karakter tillige af størrelsen af de indsatte og hævede samlede millionbeløb på selskabets bankkonti i Danske Bank, og det forhold, at A frit har kunnet hæve og anvende de indsatte midler til sit privatforbrug og øvrige forhold tilknyttet sin privatsfære, som har været selskaberne uvedkommende.
 For det tredje forekommer det efter de i sagen foreliggende oplysninger, herunder den komplicerede og kun delvist belyste koncernstruktur samt de beskrevne regnskabsmæssige forhold, der er kendetegnet ved en række uregelmæssigheder, i det hele taget uklart, om de indgåede samarbejdsaftaler og foretagne faktureringer mellem koncernforbundne - og af A reelt kontrollerede - selskaber tjener et forretningsmæssigt formål.
 Det skal i relation til Landsskatterettens skøn samtidig understreges, at det er uden betydning for sagen, at Landsskatteretten i sine præmisser (bilag 1, side 16 nf. [E63]) ikke henviSide 20/23;0]
 Kammeradvokaten 19. JULI 2012 se til samtlige af de ovenstående påpegede forhold, herunder i relation til koncerntransaktionerne.
 Skatteministeriet er hverken som følge af legalitetsprincippet eller på noget andet grundlag afskåret fra at påpege yderligere forhold til støtte for, dels at skattemyndighederne har været berettiget til at fastsætte A's indkomst for indkomståret 2005 skønsmæssigt, og ikke at A ikke har godtgjort, at det af Landsskatteretten udøvede, særdeles lempelige skøn er tilsidesætteligt.
 Alle forhold, der støtter disse anbringender, er relevante for sagen, og manglende opfyldelse af sagsøgtes opfordringer vedrørende disse forhold må på sædvanligvis tillægges processuel skadesvirkning.
 Herudover skal det overfor det af A anførte om lønfiksering understreges, at hverken SKATs eller Landsskatterettens afgørelse er udtryk for, at der foretages en "fiksering af løn". Derimod kan det lægges til grund, at A faktisk har modtaget vederlag for sit arbejde i koncernselskaberne. Det er derfor også irrelevant for sagens tvist, om der foreligger en skriftlig ansættelseskontrakt mellem selskaberne og A.
 Skatteministeriet bestrider herudover, at de udeholdte indtægter skal - eller kan - kvalificeres som udlodning til A omfattet af ligningslovens § 16A, hvilket A nu gør gældende, jf. herved f.eks. UfR 1975, 215 H [MS69].
 For det første er det på baggrund af A's direktørarbejde og øvrige virke for de involverede selskaber, at der er foretaget en skønsmæssig


text:
ansættelse af hans lønindkomst i indkomståret 2005.
 I den forbindelse skal det fremhæves, at det eksempelvis fremgår af anpartshaveroverenskomsten i G1x ApS (bilag M [E981]), pkt. 2.1, at A var ansat i dette selskab, og at hans arbejds- og ansvarsområde var fastlagt i en ansættelseskonto. Denne er fremlagt i sagen.
 For det andet er det på baggrund af A's manglende redegørelse for koncern- og ejerforholdene i de involverede selskaber under alle omstændigheder ikke muligt endeligt at fastlægge sagsøgerens eventuelle ejerandele i koncernselskaberne. Også derfor kan de udeholdte indtægter ikke kvalificeres som udlodninger omfattet af ligningslovens § 16A.
 De udeholdte lønindtægter, som A har oppebåret for sit arbejde i selskaberne, hverken kan eller skal henføres til et bestemt af de involverede selskaber. Således er det da heller ikke lagt til grund af Landsskatteretten, at lønindtægterne alene hidrører fra A's arbejde i det panamanske selskab, G3 inc., jf. bilag 1, side 17 of. [E641 ("selskaberne" [min understregning]), jf. tilsyneladende modsat A's processkrift I, side 4, infine [E36] ("oppebåret fra selskab").
 Endelig bestrider Skatteministeriet, at de på baggrund af A's opfordring (1) fremlagte boregnskaber (bilag Ak [E305]) og afsluttende redegørelser (bilag Al [E370]) er af relevans for tvisten i nærværende sag:
 For det første har kurator i G1x-selskaberne ikke uden videre haft adgang til at gennemgå bankkontoudskrifter tilhørende andre af de i nærværende sag involverede selskaber, herunder kontiene tilhørende G3. Derfor har kurator ikke haft anledning til at gøre sig bekendt med de oplysninger, der er afgørende for tvisten i nærværende sag.
 For det andet er G1x-selskaberne først taget under konkursbehandling i 2008, hvor fristdagen i boerne etableres. Denne omstændighed udelukker i væsentligt omfang muligheden for anlæg af omstødelsessager vedrørende forhold i 2005, som nærværende sag vedrører, jf. konkurslovens kapitel 8. Hertil kommer, at nærværende sag vedrører lønudbetalinger til A for arbejde, han faktisk har udført for koncernselskaberne i sidstnævnte indkomstår.
 For det tredje fremgår det af de afsluttende redegørelser i G1x-selskaberne under afsnittet "VI Omstødelsessager", at kurator alene har haft adgang til nogle bankkontoudskrifter samt "det sparsomme bogføringsmateriale". Hertil kommer, at det indledningsvis fremgår, at boerne er sluttet i medfør af konkurslovens § 143. Også derfor kan det faktum, at kurator ikke har anlagt omstødelsessager ud af G1x-boerne, ikke understøtte A's anbringende om, at han tre år forud for fristdagen i konkursboerne ikke modtog lønindtægter for sit arbejde i koncernselskaberne. Tværtimod må det på baggrund af de som bilag Am, An, Ao, Ap og Aq [E451-470] fremlagte cirkulæreskrivelser vedrørende selskaberne G1x ApS, H2 ApS, G9 ApS, H1x ApS og G6x ApS lægges til grund, at A ikke har oplyst de respektive kuratorer om overbelåningen og prisnedslagene og det forhold, at midlerne herfra blev overført direkte ...10-kontoen i Jyske bank, jf. bilag H [E522], og således uden om bl.a. G1x ApS ́s formuesfære.
 I det hele taget har det formodningen imod sig, at A har oplyst kuratorerne om eksistensen af panamaselskabet G3 inc.
 Herudover en hjemvisningspåstand nedlagt for det tilfælde, at retten giver A medhold i, at modtagne beløb bør kvalificeres som maskeret