text:
Samtidig er der loft over dommernes biindtægter, som ikke må udgøre mere end 50 procent af indtægten fra dommerjobbet.
 I 2009 havde Højesterets 18 dommere (retspræsidenten undtaget) en samlet biindtægt på 11 mio. kr. heraf 4,3 mio. kr. fra voldgifter. I den første treårsperiode 2007-09 overskred fire højesteretsdommere loftet for den periode (på 75 procent af lønnen) med i gennemsnit ca. 15 procent - det går så fra det beløb, de ellers måtte tjene i den tre års-periode, der løber fra 2010-12 (50 procent af lønnen).
 - Bijobbene er altså fuldt legale, men set med andre landes øjne er de ubegribelige. De udenlandske kolleger, jeg gennem årene har fortalt om forholdene i Danmark, har nærmest været ved at falde måbende omkuld. For dem er det indlysende, at en dommer og naturligvis især en højesteretsdommer aldrig må kunne udsættes for den mistanke om manglende neutralitet, der uundgåeligt vil klæbe til bijobs. Ikke mindst når de udføres i vort dygtige erhvervslivs tjeneste.
 Professor Preben Stuer Lauridsen, Information, 10. juli 2010
 Hvordan ser I på jeres egne arbejdsvilkår?
 - Vi har et særdeles privilegeret arbejde, som udføres i et særdeles givende kollegialt miljø. Arbejdet med den enkelte sag sker med den omhu og omsorg, som afgørelser i sidste instans fortjener. Men det indebærer også et stort ansvar. Og vi har længe været belastet af et alt for stort sagspres. I den tid, hvor jeg har været her, har vi nærmest fordoblet vores produktion. Det kommer ikke af sig selv. Det er en voldsom mer-arbejdsindsats, der er præsteret. Den tid, man gerne ville have til andre ting, og som er naturlige på en arbejdsplads, dem har der slet ikke været tid til. F.eks. det med for alvor at dyrke internationalt samarbejde eller personlig, faglig udvikling. Der er også brug for, at Højesteret som i Norge rejser ud i riget og ved retsbesøg, seminarer osv. arbejder for kvalitet i hele retssystemet.
 Men følger dommerne i Højesteret sig irriterede over at blive målt og vejet og puttet ind i Excel-ark?
 - Højesteret har en unik arbejdsopgave, vores arbejde kan ikke sættes på administrativ formel.
 Hvorfor skal den yngste dommer være førstevoterende?
 - Det er ikke noget naturgivent. I Norge er det omvendt. Vil man imidlertid give muligheden for fornyelse de bedste vilkår, skal man lade de yngre starte, så de ældre ikke bare kan sætte sig på dem, inden de kommer til orde. Når man starter i Højesteret som ny dommer, skal man spilles ind på et hold, og det får man bedst mulighed for ved at få bolden. Så kan du vise, hvad du dur til. Det er en måde at sikre, at dem der kommer, de virkelig bliver tvunget til at fordybe sig i sagerne. Den førstevoterende skal være parat til at rejse sig op og gennemgå aspekterne i sagen på en sådan måde, at synspunkterne er præsenteret så pædagogisk og godt som det er muligt. Det styrker selvstændigheden. Og er samtidig et led i at finde sig til rette på holdet.
 Hvor tit


text:
bliver den førstevoterendes indstilling ændret efterfølgende?
 - Det er ikke noget, vi fører statistik over. Voteringen er ikke definitiv. Den er et led i en beslutningsproces. Det er vigtigt at være opmærksom på. Vi forbereder sagen. Vi lytter til advokaterne. Og vi rejser os op og afgiver hvert vores votum og begrunder det uden afbrydelse. Derefter forlader vi retslokalet, går ud og tager kapperne af og sætter os omkring bordet derovre. Og så må vi se, hvad vi kan finde ud af i fællesskab. Der kan også være dage, hvor man rejser sig op og siger, at man voterer foreløbigt for sådan og sådan. Og dermed tilkendegiver, at det er man noget i tvivl om. Det sker for alle, at man har ét standpunkt, når man rejser sig op og voterer, og når domsskrivningen er færdig, så er dommen blevet, som den nu er.
 Hvad har de nye regler fra 2007 om bijob betydet?
 - Det har betydet, at højesteretsdommerne udfører en mindre mængde bibeskæftigelse, end de gjorde før.
 Har det betydet noget for jeres arbejde?
 - Overhovedet ikke. Der er nogle dommere, der har bibeskæftigelse, og der er nogle, der ikke har. Det er helt uden betydning for arbejdets fordeling i Højesteret.
 Dommere har fremhævet, at bibeskæftigelse er vigtigt, fordi man kan fastholde erfaringen fra f.eks. erhvervslivet?
 - Det er muligt, men forholdet er det enkle, at der ikke er nogen i Højesteret, der annoncerer efter bibeskæftigelse. Det er samfundet, som siger, at de har brug for højesteretsdommere. Der står f.eks. i retsplejeloven, at der skal være et advokatnævn med en højesteretsdommer som formand. På den baggrund er det godt, at der er nogen der tager det på sig. Det har en omkostning – det går nemlig ud over mulighederne for fritidsliv, fordi det er et decideret fritidsarbejde.
 Emne 3: politik
 Der blev for alvor sat fokus på Højesterets rolle som modvægt til Folketinget i Maastricht-dommen fra 1996 og i den såkaldte Tvind-dom fra 1999.
 Igennem de seneste 10 år har der til tider tegnet sig konfrontationer mellem regering og domstolene på konkrete lovforslag.
 § Terrorpakkerne fra 2002 og 2006 har begge indeholdt elementer, som også dommerne fandt indgribende i forhold til retssikkerheden.
 § Minimumsstraffe har været kritiseret for at indsnævre dommernes skøn og reelt gøre domstolene til automater, hvor man trak en straf, der på forhånd var fastlagt af Folketingets flertal.
 § Tørklædeloven, der forbyder dommere at bære religiøse symboler herunder hovedbeklædning, har ligeledes været kritiseret for at gribe ind i domstolenes forhold.
 § Konkret kritik af domme og dommere fra politisk hold har vakt kritik fra Dommerforeningen. Det gælder f.eks. en drabssag fra Aalborg, hvor en gerningsmand blev dømt for vold med døden til følge. Og det gælder en byretsdom fra Svendborg, hvor en navngiven dommer blev mistænkeliggjort efter dommen i en injuriesag.
 Kan man forestille sig dommerne markere sig endnu kraftigere over for det politiske system?
 - Vi ytrer os, når der er behov for det. Befolkningens tillid, den har vi brug for. Så når politikere

type: other


text:
eksempelvis kommer med udmeldinger om, at vi ikke dømmer efter loven, kan der være behov for at sige fra. Der har også været en uheldig tilbøjelighed til, at politikerne havde en mening om konkrete, verserende straffesager. Det tror jeg er på retur. Der er en højere grad af forståelse for, at nogen tager sig af generel regulering og andre af konkret domfældelse. Forhåbentlig kan vi undgå en gentagelse af polemikken om den meget omtalte sag fra Aalborg. Det betyder jo ikke, at man ikke kan diskutere, om det er rigtigt, at man skal straffes mildere, fordi man er under 18 år. Men det kan man diskutere løsrevet fra den konkrete sag. Alle burde også vide, at en konkret straffesags udfald beror på bevisførelsen. Var der forsæt til, manden skulle slås ihjel, eller var der ikke? For dem, der ikke sidder i retssalen og lytter til bevisførelsen, er det svært at have en mening om, hvad det spørgsmål skal ende med. Det dur ikke, når politikere kloger sig på, hvad sådan en sag skal ende med. Det ville være godt, hvis politikerne ventede med at kommentere sagerne, indtil de var afgjort.
 Er politikernes lyst til at kommentere på domme virkelig på retur?
 - Det er naturligt, at politikerne følger med i, hvad vi går og laver. Det er der, hvor udmøntningen af deres regler sker. Hvis der er noget galt, behøver det ikke at være med det, vi går og laver, det kan også være med det grundlag, politikerne har skabt. Loven er ikke altid lige klar. Det hænder også, at man udtaler sig på et grundlag, der er for overfladisk. Der var for nylig én, der udtalte, at han var overrasket over, at en sag ikke førte til udvisning, når der tidligere var idømt betinget udvisning. Den holdning kan man godt have, men den er bare ikke i overensstemmelse med lovgrundlaget, hvor der udtrykkeligt står, at man uanset en betinget udvisning ikke skal ud, hvis det er særligt belastende. Og man kan se i bemærkningerne, at man uanset en betinget udvisning ikke skal ud, hvis det man så laver, ikke er så alvorligt, og man skal ikke ud, hvis det er i strid med internationale forpligtelser. Så loven er lavet sådan, at forventningen om, at så skal man bare ud – den kan ikke blive opfyldt.
 Emne 4: påvirkningen fra EU
 Der er i stigende grad fokus på EU-Domstolens og den europæiske menneskerettighedsdomstols påvirkning af dansk ret. Særligt politisk fokus er på udlændingeområdet, hvor flere domme har sået tvivl om de danske regler. Det gælder den såkaldte Metock-dom og Zambrano-afgørelsen, der giver børn med statsborgerskab ret til at få deres forældre til landet. De to domstole kritiseres for at have en fortolkende, eller dynamisk stil, hvor domstolen så at sige skaber ret ud fra lovgivers intentioner eller principper.
 På samme måde opfattes også de internationale konventioner, Danmark har skrevet under på, som et politisk problem. I fokus er FNs konvention om statsløse, som giver statsløse palæstinensere en nemmere adgang til


text:
statsborgerskab. Konventionen er blevet stærkt kritiseret, og flere politikere mener, at Danmark skal melde sig ud af konventionen.
 ”At du allerede på førstedagen følger dette op med at nedsætte en arbejdsgruppe til belysning af EU-rettens indflydelse, er velkomment og vidner forhåbentlig om, at tiderne er ved at skifte.
 Væk fra den fidele underkastelse for verdensfjerne EU-dommeres skiftende vilje.
 Og hen imod det indlysende demokratiske princip, at her i Danmark bestemmer danskerne. ”
 MEP Morten Messerschmidt (DF) i en velkomst til Søren Pind, Politiken, 16. marts 2011
 Har Højesteret lagt sig i sporet af den fortolkende stil, som EU-domstolene ofte kritiseres for?
 - Det påvirker naturligvis Højesterets rolle, at Danmark deltager i det internationale samarbejde. Når politikerne melder os ind i noget internationalt, jamen så er det også med henblik på, at det regelsæt, vi så bliver en del af, det bliver respekteret og fulgt. Vi fortolker dansk ret, som vi altid har gjort. Og vi anvender international ret, sådan som de internationale domstole udlægger den.
 Så vi bliver nødt til at tilpasse os en lille smule det foretagende, vi har meldt os ind i?
 - Ja, forholdet mellem jura og politik er ikke mere et rent nationalt anliggende. På de områder, hvor vi er med i internationale konventioner og fællesskaber, påvirkes vi af, hvor balancepunktet er i andre lande og internationalt. Højesteret kan ikke bare se bort fra den praksis, der dannes ved de internationale domstole.
 Kan I så ikke også beskyldes for at blive for fortolkende?
 - Man er ikke selv herre over, hvad man risikerer at blive beskyldt for. Men det er åbenbart, at når politikerne melder os ind i internationale regelsæt, så opstår der bindinger på lovgiver og administration. Og vi får den opgave her i landet at tage stilling til, hvor grænsen går under hensyn til, hvad der er domme fra de internationale domstole.
 Emne 5: dommernes baggrund
 ”Det kan konkluderes, at der tale om en beskeden udvikling i rekrutteringsmønsteret. Omsat i relative tal er over 80 procent af de udnævnte dommere jurister i perioden blevet rekrutteret fra domstolene eller Justitsministeriet. Hvis de udnævnte dommere med overvejende baggrund fra Procesbevillingsnævnet, Domstolsstyrelsen og politi- og anklagemyndighed lægges hertil, er tallet helt oppe på 85 procent. Det er værd at bemærke, at fastholdelsen af den traditionelle rekruttering navnlig gælder dommerstillinger på byrets- og landsretsniveau. I Højesteret er der derimod sket en mere alsidig rekruttering.”
 Lektor Michael Götzes undersøgelse af domstolenes rekruttering, Advokaten 4/2008
 ”Det er værd at overveje, om man skal have et helt uafhængigt nævn, der udpeger de nye højesteretsdommere. Så vil der ikke længere være nogen, der kan beskylde Højesteret for at være en selvsupplerende domstol.”
 Formand for Folketingets retsudvalg, Peter Skaarup, Altinget 4. februar 2011
 Er udviklingen i højesteretsdommernes alsidighed tilfredsstillende?
 - Det må man sige. Ønsket var en Højesteret, som var bredt sammensat med hensyn til erfaringsgrundlag. Det ser helt anderledes ud i dag end for 25 år siden. Vi kommer alle mulige steder fra – advokatvirksomhed, anklagervirksomhed, dommervirksomhed, universiteter osv. Når man har


text:
arbejdet i det her kollektiv, så oplever man kvaliteten ved det. Det er en kvalitet, man ikke kunne drømme om at give slip på.
 Er I reelt en selv-supplerende klub?
 - Der er jo faktisk et opslag. Alle der måtte være interesserede, kan søge. Der er et uafhængigt Dommerudnævnelsesråd. Jeg har ikke hørt nogen kritik - tværtimod.
 Er det rigtigt forstået, at Højesteret uformelt opfordrer ansøgere til at søge stillingerne?
 - Det med prik på skulderen, det er fortid. I dag er der et offentligt opslag. Vores interesse er at få så mange kvalificerede ansøgere som muligt. Danmark er et lillebitte land, så jeg kan ikke forestille mig, at vi kunne lave et opslag, som de relevante personer ikke blev opmærksom på. Det med, at man prikker nogen på skulderen og siger: Det er dig, det eksisterer ikke. Vi gør, hvad vi kan for at sikre så mange topkvalificerede ansøgere at vælge imellem som muligt. Vi har ingen interesse i at begrænse ansøgerfeltet.
 Emne 6: advokater i Højesteret
 ”Advokaterne tror, at der må være mangler ved deres pædagogiske evner, når dommerne ligefrem finder anledning til at stille et spørgsmål om en uklarhed eller et punkt, der ikke er forstået. Der er endda eksempler på advokater, der er besvimet i skranken efter at være blevet stillet et spørgsmål af dommerne, så hovedforhandlingen har måttet afbrydes med tilkaldelse af lægehjælp.”
 Advokat Per Magid og højesteretsdommer Mikael Rekling i bogen ”Højesteret – 350 år”
 - Hvis jeg skal sætte det på spidsen, så er det ikke advokaterne, der vinder sagerne i Højesteret – det er sagerne, der vinder sagerne. En god advokat kan ikke gøre, at en dårlig sag bliver vundet.
 Højesteretsdommer Jens Peter Christensen i Advokaten 9/2010
 Er det rigtigt, at der er advokater, som er faldet besvimet om?
 - Det er forekommet, at der er advokater, som er besvimet i retten. Det er en dramatisk situation. Det viser noget om, at man er vældigt anspændt.
 Er I tilbageholdende med at stille spørgsmål til advokaternes procedure?
 - Jeg tror, man må vænne sig til, at der vil blive stillet flere spørgsmål. Når der har været en tilbageholdenhed, hænger det sammen med, at mange af vores sager var bevissager. Så er det sin sag at spørge om det ene og andet, for det kan nemt misforstås derhen, at man efterlyser et eller andet. Grunden til, at det er vældigt godt med en mundtlig procedure, er, at man dels har muligheden for at høre, hvordan parterne selv vægtlægger synspunkterne, og dels kan man få stillet spørgsmålet, hvis man er i tvivl om, hvordan parten vurderer noget. Det kan være, at den ene part i sit påstandsdokument slår på noget, som den anden part ikke forholder sig til, så får man måske lyst til at spørge. Det hænder, vi drøfter det i dommerkollegiet, før vi spørger. Det, der måske kan udløse de besvimelsesanfald er, at man måske tror, man skal kunne svare på alting på stående fod. Det skal man jo ikke nødvendigvis. Advokaten kan


text:
også sige, at det vil man gerne lige tænke over eller komme tilbage til efter pausen. Vi andre skal jo også have tid til at tænke efter.
 Hvad betyder advokaternes retoriske evner?
 - Hvis retorik bare dækker over form og sprogdragt, ikke indhold, kan det spille en rolle for oplevelsen, men ikke for afgørelsen. Hvis det derimod også går på evnen til at formulere en problemstilling og argumentere for en bestemt løsning, er advokatindsatsen meget vigtig. Det er advokaten, der skaber sagen ved at nedlægge en påstand, få sagen rigtig oplyst og komme med de anbringender, der giver medhold. Mulighederne for i det forløb at gribe forkert er mangfoldige. Men alt det er jo på plads, når en sag hos os lander på dommernes bord 14 dage før hovedforhandlingen. Hos os er det derfor mere sagen, som den nu ligger, der er afgørende end evnen til oratorisk at fremstille sagen. Når der er bevisspørgsmål, kan evnen til på en overbevisende måde at sætte brudstykker sammen til en helhed, spille en rolle, men det er sjældent, at den først udfoldes under en mundtlig procedure i Højesteret. I sager, som er tvivlsomme, kan en advokats evne til at fortælle om den virkelighed, som sagen udspilles i, være af betydning. Vinde kan man imidlertid ikke på andet end argumenter, der er ført frem i papirerne som anbringender.
 Christina Neugebauer , partner i Samuelsson Neugebauer & Partnere, advokat siden 1990 – møderet for Højesteret i 1995.
 Domstolene bliver med jævne mellemrum beskyldt for at politisere og bedrive aktivisme. Ikke mindst af kritiske politikere. Har de ret?
 - Vi skal huske Grundlovens paragraf 3 om tredeling af magten. Magtadskillelseslæren betyder, at det nu engang er den dømmende myndighed, der tager stilling til rækkevidden – om man vil – af det, den lovgivende myndighed har lovgivet om. Det kan ikke være anderledes. Politikerne får efterprøvet deres egen lovgivning. Og det støder måske nogle, hvis sager ikke falder ud, som de havde forestillet sig. Men visse politikere har jo også en evne til at 'hidse sig op' og fokusere på enkeltsager. Ofte er deres ophidselse baseret på mediernes fremstilling – uden at de forholder sig helt til materien. Medierne spiller i den henseende en stor rolle – af nogle kaldet den fjerde statsmagt! Så jeg ville have mere respekt for en politiker, der har overværet en retssag, og som udtalte sig på den baggrund. Jeg vil hellere vende det om og sige, at politikerne burde vende kritikken indad og se på den måde, de lovgiver på. Hvordan de haster lovgivning igennem uden at lytte til sagkundskaben. Tag hele debatten om knive. På baggrund af nogle enkeltstående – men dybt tragiske – dødsfald har vi nu fået en lovgivning, der betyder, at du ikke kan have en hobbykniv liggende i din bil uden at risikere at blive retsforfulgt, selvom du i øvrigt er en lovlydig borger. Det er for mig at se et eksempel på populisme på højeste plan, og reglerne har vel ret beset ikke løst problemerne.


text:
Nogle politikere har også et problem med den måde, dommerudnævnelser til Højesteret foregår på, og har foreslået, at man lader sig inspirere af udlandet og ændrer proceduren, så Højesteret ikke bliver en selvsupplerende klub. Er du enig?
 - Dér får jeg gåsehud. Jeg ser kimen til en amerikanisering med politisk udnævnte dommere. Og samtidig indikerer man jo, at dommerne i Højesteret i dag er politisk forkert sammensat – altså skulle lade sig lede af en forkert politisk observans. Det er helt uacceptabelt. Vi har nogle retstraditioner, som vi skal værne om. Så er vi tilbage ved Grundlovens paragraf 3 om magtens tredeling. Den sikrer jo netop et system, hvor man ikke har politiske udnævnelser. Selvfølgelig kan man altid lade sig inspirere af andre. Men så vil jeg foreslå, at vi begynder med at skele til vore nærmeste naboer – f.eks. de nordiske lande – som vi deler retstradition med.
 Vi har udsat højesteretsdommere for uberettiget mistro
 Eigil Lego Andersen, dr. jur, adj. professor og partner i advokatfirmaet Nielsen Nørager; advokat siden 1978 – møderet for Højesteret i 1983.
 - Højesteretsdommeres bijob har vakt en del debat og ført til nye regler. Men dommerne kan stadig bijobbe. Er det i orden?
 "Jeg synes, at hele bijobsreformen er dybt beklagelig. For det er for mig at se direkte ønskeligt, at højesteretsdommere påtager sig bijob. Det styrker dem fagligt, det giver dem en øget indsigt i forskellige livsforhold, herunder erhvervsforhold, og det gør dem simpelthen til bedre dommere. Hele sigtet med reformen er fejlagtigt. Det er godt, der stadigvæk er plads til et vidt mål af bijob – det må man hilse med glæde. Men den enkelte højesteretsdommer må altså have mulighed for at udnytte sin arbejdskraft, som han finder rigtig, inden for hans synspunkter om, hvad der er passende for en højesteretsdommer at beskæftige sig med."
 - Men når en højesteretsdommer bijobber, kan han vel også sætte sig selv i en situation, hvor hans neutralitet bliver sat under mistanke?
 "De betænkeligheder, nogle måtte have i forhold til, om en højesteretsdommer for eksempel bliver for tæt knyttet til en advokat, der har udpeget ham som voldgiftsdommer, er ren teori. Dommere er da fuldstændig ligeglade med, om advokaten er en flink mand – de afgør sagerne som de synes, sagerne skal afgøres. Så hele grundlaget for den reform – samt hele sammenkædningen med deres indtægter – er virkelig beklagelig. Alle gode kræfter – juridiske professorer og advokater – burde have gjort det klart for offentligheden, at man kan sove ganske roligt om natten. Der er ingen fare på færde. For højesteretsdommere ville aldrig have nået de embeder, de har, hvis de ikke var fuldstændig ubestikkelige i ordets bredeste forstand. Tror man, at de er påvirkelige af ussel mammon, tager man simpelthen fejl. Måske skulle de kloge mennesker, der har været med til at udtænke reformen, i stedet have brugt kræfterne på at tydeliggøre det faktum over for offentligheden."
 Sagsbehandling i Højesteret: Der skal meget snart ske noget
 Jens Rostock-Jensen, partner i Kromann Reumert, advokat


text:
siden 1986 - møderet for Højesteret i 1991
 Sidste år tog det næsten to år at få en civil ankesag gennem Højesteret. Er det tilfredsstillende?
 - Gennemløbstiden for en civil sag var i gennemsnit i 2009 715 dage og lidt over halvdelen af den tid er berammelsestiden, dvs. den tid, der går fra sagen er færdigforberedt, og indtil hovedforhandling kan gennemføres og dom afsiges. Det er ikke tilfredsstillende. At parterne i en civil sag skal vente i to år på en afgørelse i anken er dybt utilfredsstillende for langt de fleste konflikters vedkommende. Ikke mindst i de sager, der er principielle, og det er de fleste af de sager, som Højesteret behandler i dag. Men det er en vanskelig analyse at finde ud af, hvorfor sagsbehandlingen stadig er så langstrakt – trods reformen. Der er ingen tvivl om, at Højesteret har siddet med en række sager, der ikke egnede sig til Højesteret-behandling – bevistunge sager uden noget principielt perspektiv. Tanken med reformen var, at Højesteret fremover ikke skulle have de sager, men nogle af dem er fortsat i systemet, og de skal gøres færdige, før reformen kan slå ordentligt igennem. Antallet af indkomne sager er for nedadgående, så måske er problemet ved at blive løst, men hvis det viser sig i fremtiden, at der stadig er for lang sagsbehandlingstid, så må man se på, om Højesteret sidder med for mange sager.
 Hvor meget længere skal vi blive ved med at vente på, at reformen slår igennem? Hvor er smertegrænsen?
 - Det kan jo ikke blive ved. Hvis tingene ikke har ændret sig inden for et år eller to, må man gøre noget. Måske skal det vurderes, om retsplejereformen var god nok – eller om problemet reelt er, at for mange domme ankes, fordi kvaliteten længere nede i systemet, altså i by- og landsretter, kan forbedres. Så må man til bunds i det. Der kan være mange forklaringer. Advokaterne kan også bidrage til at få behandlet sagerne hurtigere – f.eks ved at være mere grundige i første processkrift og i sagens indledende stadier. Men det er næppe afgørende – hvis Højesteret havde tiden til at gennemføre sagerne hurtigere, måtte advokaterne bare følge med..
 Kan en forklaring være, at nogle dommere har for travlt med at bijobbe?
 - Det siger nogle politikere jo. Men personligt tror jeg ikke, dommernes bijob er et problem. Samfundet har et antal konflikter, der skal løses, og der er behov for at få af de dygtigste folk til at løse dem. Derfor er der brug for, at også højesteretsdommere kan bijobbe, og i dag er der jo også loft over omfanget af bijobberi. Så jeg tror, det har fundet et meget fornuftigt leje.
 Hvis vi vil have de dygtigste dommere, skal jobbet være attraktivt
 Lars Kjeldsen, partner i advokatfirmaet Nyborg & Rørdam, advokat siden 1985 – møderet for Højesteret i 1991
 Har dommere efter din mening de arbejdsforhold, de fortjener?
 - Det arbejde, som domstolene udfører, er vigtigt i samfundet. Det skal være attraktivt at være dommer.


text:
Man må sørge for, at man kan rekruttere de folk, som man gerne vil have til at bestride denne vigtige funktion. De skal have en løn, der modsvarer deres vigtige rolle i samfundet. Der kunne man måske godt sætte et spørgsmålstegn. Men rekruttering er ikke kun et spørgsmål om løn, det handler også om rammerne for arbejdet. Jeg tror ikke, at domstolene endnu har rekrutteringsproblemer. Men i byretterne er arbejdsvilkårene blevet hårdere på grund af rationaliseringer, stigende arbejdspres og nedskæringer i det øvrige personale. Det er ikke noget, man endnu mærker hos dommerne. Men jeg frygter, at det på længere sigt kan få betydning for rekrutteringen, hvis jobbet ikke er tilstrækkelig attraktivt. Deri ligger også, at man har en rimelig frihed til at tilrettelægge sit arbejde.
 Når vi taler om arbejdsforhold, er der også bijobberiet. Hvad mener du om, at flere højesteretsdommere bijobber – og hvad betyder bijob for deres neutralitet?
 - Den diskussion har allerede været taget, og man har fastsat et regelsæt for omfanget, så det ikke går ud over hovedbeskæftigelsen. Jeg har også lidt svært ved at se, hvad det skulle være for en mistanke, de kunne pådrage sig ved at bijobbe i det omfang, det sker i dag. De fleste optræder som formænd i råd, nævn og som opmænd i voldgiftssager. Hvis de sad i en erhvervsvirksomheds bestyrelse, kunne det være problematisk, men mig bekendt sker det ikke. Og da der på et tidspunkt var en drøftelse af, at en højesteretspræsident sad i en VL-gruppe, trådte han straks ud.
 Ideen om advokaters vigtige talegaver holder ikke
 Michael Gregers Larsen, partner i Kammeradvokaten/advokatfirmaet Poul Schmith, advokat siden 1974 – møderet for Højesteret i 1979.
 For nogle måneder siden vakte en højesteretsdommer furore, da han udtalte, at advokaters optræden i Højesteret ikke betyder noget for sagens udfald. Hvad mener du om det udsagn?
 - Jeg kender det emne rigtig godt, eftersom jeg for et par år siden var medforfatter til bogen ’Proceduren’. Vi advokater er opdraget til at tro, at dommerne først danner sig en mening om sagen, når vi er færdige med at procedere i retten. Så bestemmer dommerne sig for, hvordan de vil stemme. Derfor var det lidt af et chok, da der kom tidligere advokater i Højesteret, og de kunne fortælle os, at den første-voterende rent faktisk møder med et udkast til dommen i sin mappe, inden domsforhandlingen overhovedet starter. Det kan jeg sagtens forstå er nødvendigt. Jeg har altid undret mig over, hvordan højesteretsdommere kunne være så meget dygtigere end vi andre. De sidder jo dér og lytter til proceduren, og så skal de votere straks efter, at advokaterne er gået ud af lokalet. Hvordan kan de det? Når voteringen – i hvert fald for første-voterendes vedkommende – drejer sig om måske flere timer. Det er der jo ikke noget menneske, der kan. Og det kan de så heller ikke. Derfor har den første-voterende dannet sig en mening om sagens udfald og skrevet den ned i et udkast. Og det er sjældent, at den


text:
første-voterende skifter opfattelse, har jeg forstået.
 Vil det sige, at advokaternes mundtlige procedure i Højesteret er ligegyldig?
 - Det kan man i høj grad godt spørge sig selv om. Nu sker der selvfølgelig det, at de senere voterende ikke møder så velforberedte som den første-voterende – særligt ikke de ældre. De har heller ikke meget tid til det, for de sidder i retten stort set hver dag, og så har de måske tid fra klokken 14 og fremefter til at læse på sagerne. Så de vil nok i højere grad være åbne. Men jeg synes, det vigtige budskab til advokater i Højesteret er, at det altså ikke er den mundtlige del af processen, de skal lægge vægt på. Slaget skal slås inden den mundtlige procedure. Især i de sammenfattende processkrifter. Dem læser alle dommerne nemlig, så det er det vigtigste stykke papir, man overhovedet kan forestille sig.
 Så du giver højesteretsdommeren ret: Talegaver har ringe betydning?
 - Desværre er der nok noget om, at advokaterne har fået opfattelsen af, at den mundtlige optræden er helt afgørende. Men som sagt: Det er den kun i ganske få tilfælde. Den mundtlige procedure kan dog sagtens få betydning for præmisserne. Og for dommerne er det jo vigtigt, hvordan præmisserne bliver af hensyn til retsudviklingen. Men for advokaten, der spørger sig selv, om hans klient har vundet eller tabt, er svaret: Dét slag slås altså inden den mundtlige forhandling.
 En højesteretsdommer kan sagtens komme fra ydmyge kår
 Oluf Engell, partner i Bruun&Hjejle, advokat siden 1973 - møderet for Højesteret i 1982
 Internationale domstole som EU-domstolen og Menneskerettighedsdomstolen bliver ofte beskyldt af politikere for at politisere. Gør de det?
 - Jeg kan godt forstå folketingspolitikere, der synes, at især Menneskerettighedsdomstolen kommer med politisk prægede afgørelser. Men man skal huske på, at dansk lovgivning adskiller sig meget fra menneskerettighederne i selve retsgrundlaget. Menneskerettighederne er formuleret som principper og standarder. Tag for eksempel princippet om, at alle har krav på en retfærdig rettergang. Hvad er så det? Det er ikke så enkelt, som når en dansk færdselslov bliver overtrådt, fordi du bevisligt har kørt over 50 kilometer i timen.
 Højesteret selv beskyldes også af og til for at bedrive aktivisme. Sidder dommerne og er politiske?
 - Det hører slet ikke til dansk retstradition. En Højesteret, der er optaget af politiske spørgsmål, skifter dommere efter politiske valgresultat og er delt i politiske fløje, der mener, at det er Højesterets opgave at beskytte eller fremme bestemte politiske holdninger, ligger den danske Højesteret temmelig fjernt. Så at Højesteret skulle politisere, er en vild overdrivelse. Når Højesteret i et enkelt tilfælde har tilsidesat en lov som ugyldig, var forklaringen jo, at Folketinget havde tilsidesat Grundloven.
 Dommerne går dog ikke fri af kritik - nogle mener, at de er en klub, som supplerer sig selv.
 -Det er klart, der er fællestræk: De skal for eksempel være jurister og blandt de dygtigste af slagsen. Men dommersammensætningen er meget bredere nu end tidligere. For år tilbage rekrutterede man primært fra embedsstanden med baggrund i


text:
Justitsministeriet. I dag er tidligere universitetsprofessorer og advokater ikke noget særsyn i Højesteret.
 Men er dommerstanden repræsentativ? De er akademikere, fra samme socialklasse, ingen er specielt unge, og selvom der er kvinder, halter den etniske mangfoldighed måske lidt?
 Selvfølgelig skal der være en bredde. Det er mange år siden, vi fik de første kvindelige højesteretsdommere. Det giver sig selv, at dommerne er akademikere, da de skal være jurister for at blive dommere. Og deres alder: De skal jo have en vis erfaring og have udvist faglig dygtighed. Du har ret i, at det er sjældent med anden etnisk baggrund end dansk, men det kommer, tror jeg. Det vigtigste må være, at de er dygtige og har de rette kvalifikationer. Så må andre hensyn komme i anden række. Og som bekendt er det ikke længere sådan, at jurister og andre akademikere rekrutteres fra bestemte 'socialklasser'. Jurister har som andre forskellig baggrund. Det afspejles også blandt Højesterets dommere.


text:
Skat.dk: C.B.1.8.4.2 Tabsfradragsbegrænsning - personer
 Dette afsnit beskriver begrænsningerne i adgangen til fradrag for tab på finansielle kontrakter for fysiske personer og dødsboer.
 Reglerne omfatter alle finansielle kontrakter, dvs. både aktiebaserede kontrakter og øvrige kontrakter, der ikke efter KGL § 30 er fritaget fra særskilt beskatning efter reglerne for finansielle kontrakter.
 Hvis personen eller dødsboet er næringsdrivende med handel med finansielle kontrakter, og handelen med finansielle kontrakter udgør selve den erhvervsmæssige virksomhed, er fradrag for tab ikke begrænset af KGL § 32. Ved afgørelsen af, om der foreligger næring, skal der foretages en samlet vurdering af personens investeringer. Det kan fx have betydning for, om gevinst og tab på finansielle kontrakter er næringsskattepligtige, om personen har handlet med aktier mv. Se SKM 1995.495.HR og afsnit C.B.1.4.2.1 om pengenæring. Se også SKM2002.346.LR.
 Hvornår er kontrakten tilknyttet erhvervsmæssig virksomhed?
 Hvornår kan tab fradrages?
 Aftaler om fast ejendom
 Udgangspunktet for personers adgang til fradrag for tab på finansielle kontrakter er, at adgangen til fradrag er kildeartsbegrænset. Det vil sige, at tab kun kan fradrages i gevinst på finansielle kontrakter. Dog kan tab på kontrakter i visse tilfælde modregnes i gevinst på aktier. Se nedenfor under afsnittet om, hvornår tab kan fradrages. Se KGL § 32.
 Det er uden betydning, om tab og gevinst vedrører samme type kontrakt. Fx kan tab på en valutaterminskontrakt modregnes i gevinst på en aktieoption. Tab kan fx også fradrages, hvis den kontrakt, der har givet tab, ikke har erhvervsmæssig tilknytning, og den kontrakt, der har givet gevinst, er erhvervsmæssig.
 Kildeartsbegrænsningen gælder ikke
 tab på aktiebaserede kontrakter, hvis den skattepligtige er omfattet af ABL § 17. Se afsnit C.B.2.4.1 om næringsbegrebet.
 tab på kontrakter, der har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 Se KGL § 32, stk. 1, 2. pkt. Personen eller dødsboet har i disse tilfælde fuld fradragsret for tab på kontrakter.
 Undtagelserne gælder ikke tab på aftaler vedrørende fast ejendom. Se KGL § 32, stk. 1, 3. pkt.
 Hvorvidt en finansiel kontrakt har erhvervsmæssig tilknytning, afgøres ud fra en konkret vurdering.
 Hvis kontrakten hverken har tilknytning til virksomhedens drift eller virksomhedens gæld, er adgangen til fradrag for tab kildeartsbegrænset efter reglerne i KGL § 32. Se SKM2011.158.LSR.
 Finansielle kontrakter, der er indgået for at afdække rente- eller valutarisici, kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, når visse betingelser er opfyldt. Se nærmere nedenfor.
 Højesteret har i SKM2016.587.HR taget stilling til spørgsmålet om, hvornår en finansiel kontrakt kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Højesteret har tilkendegivet, at en valutaterminskontrakt efter omstændighederne kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, hvis kontrakten indgås med henblik på at reducere finansieringsomkostningerne ved at stille skatteyderen, som om lånet var omlagt til den fremmede valuta. Det forudsætter dog, at de øvrige betingelser for at anse kontrakten for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed er opfyldt, hvilket ikke var tilfældet i den nævnte sag.
 Der verserer p.t. sag for domstolene vedrørende spørgsmålet om, hvornår en finansiel kontrakt kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Se nærmere nedenfor.


text:
Der vil blive udsendt et styresignal om spørgsmålet.
 Ad kontrakter der afdækker rente- eller valutarisici
 Fx kan kontrakter i følgende tilfælde have erhvervsmæssig tilknytning:
 En swap indgået mhp. at bytte en variabel rente på et erhvervsmæssigt lån til en fast rente.
 En valutaterminskontrakt der sikrer en virksomheds tilgodehavender og leverancer.
 En valutaterminskontrakt der afdækker kursrisikoen på erhvervsmæssige valutalån.
 Ved vurderingen af, om kontrakten har den fornødne erhvervsmæssige tilknytning, er det bl.a. relevant at se på følgende elementer:
 Svarer den indgåede kontrakt beløbs- og tidsmæssigt til virksomhedens leverancer, lån mv.?
 Hvis kontrakten lyder på et beløb svarende til virksomhedens leverancer eller de bagvedliggende låns restgæld, og løbetiden svarer til løbetiden på de bagvedliggende aftaler/lån, taler det for, at kontrakten er erhvervsmæssig. Se fx SKM2010.841.SR og SKM2012.175.LSR.
 Tager kontrakten udgangspunkt i den bagvedliggende kontrakt/lånets valuta?
 Kontrakten kan kun anses for erhvervsmæssig, hvis kontrakten afdækker en reel, underliggende risiko i forbindelse med virksomhedens tilgodehavender eller betalingsforpligtelser. Hvis den valuta, den bagvedliggende kontrakt/lånet er udstedt i, ikke indgår i kontrakten, taler det imod, at kontrakten er erhvervsmæssig.
 Ved afdækning af valutarisici i forbindelse med omlægning af lån skal den ene af valutakontraktens to valutaer være den valuta, som valutalånet er optaget i. Den anden valuta skal være den valuta, lånet fremover skal være i. Skatterådet har dog i SKM2007.573.SR fastslået, at det ikke udelukkede anvendelse af virksomhedsskatteordningen (og dermed ikke udelukkede tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed), at en swapaftale var sammensat af to fremmede valutaer, såfremt der var en tilstrækkelig erhvervsmæssig begrundelse for dette. Spørgsmålet verserer p.t. ved domstolene. Desuden skal kontraktens løbetid og beløbsstørrelser til enhver tid være holdt inden for det erhvervsmæssige valutalåns næste rentetermin og restgæld. Se fx SKM2009.357.SR og SKM2009.152.SR.
 Ad kontrakter der skal reducere virksomhedens finansieringsomkostninger
 Skatterådet har i nogle afgørelser anerkendt nogle finansielle kontrakter som erhvervsmæssige, hvis de er indgået for at stille den erhvervsdrivende, som om virksomhedens lån var omlagt til andre rentevilkår, fx fra fast til variabel forrentning og/eller til en anden valuta, idet formålet med den finansielle kontrakt var et reducere virksomhedens finansieringsomkostninger. Se fx SKM2011.20.SR og SKM2007.411.SR.
 Efter Skatterådets praksis kunne finansielle kontrakter derfor fx i følgende tilfælde have erhvervsmæssig tilknytning:
 En swap indgås for at bytte en fast rente på et erhvervsmæssigt lån til en variabel rente.
 En swap indgås for at bytte en rente i DKK til en (lavere) rente i CHF.
 En valutaterminskontrakt sælges for at opnå en gevinst som følge af renteforskellen mellem valutaen på virksomhedens lån og en lavere forrentet valuta.
 Landsskatteretten har tidligere i flere afgørelser fastslået, at en finansiel kontrakt, der ikke havde til formål at afdække en rente- eller valutarisiko, men havde til formål at reducere virksomhedens finansieringsudgifter, ikke kunne anses for at have erhvervsmæssig tilknytning. Se fx SKM2012.175.LSR, SKM2013.772.LSR, SKM2014.211.LSR, SKM2014.477.LSR og SKM2015.320.LSR.
 Højesteret har imidlertid i SKM2016.587.HR bl.a. udtalt, at valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at reducere finansieringsomkostningerne ved at stille den pågældende, som om lånet var omlagt til den fremmede valuta, efter omstændighederne kan anses for at have tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed.


text:
Dette må dog forudsætte en tæt sammenhæng mellem valutaterminskontrakterne og lånet. I den konkrete sag fandt Højesteret dog ikke, at der forelå den fornødne tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed i henhold til kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt. Der kunne således ikke ske fradrag for tab på valutaterminskontrakterne uden kildeartsbegrænsning.
 Vestre Landsret har i SKM2015.764.VLR fundet, at swap-aftalen for en landmand ikke opfyldte kravet om erhvervsmæssig tilknytning i KGL § 32. Landsretten lagde vægt på, at swap-aftalen beløbsmæssigt oversteg det optagne og udbetalte erhvervsmæssige lån, som swap-aftalen var indgået i forbindelse med, samt at swap-aftalen anvendte danske kroner og schweizerfranc, hvorimod lånet var optaget i euro. Det kunne ikke føre til et andet resultat, at der var givet tilsagn om yderligere låneoptagelse, at landmanden også havde erhvervsmæssig gæld i danske kroner, eller at der føres en fastkurspolitik, hvorefter kursen på danske kroner overfor euro kun må svinge meget lidt.
 Der verserer p.t. sag ved domstolene om finansielle kontrakters tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed.
 Der vil blive udsendt et styresignal.
 Ved vurderingen af, om finansielle kontrakter har den fornødne erhvervsmæssige tilknytning, skal der endvidere ses på følgende elementer:
 Svarer den indgåede kontrakt beløbs- og tidsmæssigt til restgælden på den skattepligtiges erhvervsmæssige lån?
 Hvis kontrakten lyder på et større beløb end restgælden, eller hvis løbetiden er længere end løbetiden på det bagvedliggende lån, vil det tale imod, at kontrakten er erhvervsmæssig.
 Derimod vil det ikke tale imod, at kontrakten er erhvervsmæssig, hvis kontrakten lyder på et mindre beløb end restgælden, eller hvis løbetiden er kortere end på de underliggende lån, idet en kortere løbetid eller et lavere beløb kan være udtryk for en afvejning i forhold til den givne risiko ved kontrakten. Se SKM2011.20.SR.
 Tager kontrakten udgangspunkt i det bagvedliggende låns valuta?
 Hvis den valuta, det bagvedliggende lån er udstedt i, ikke indgår i kontrakten, vil det tale imod, at kontrakten er erhvervsmæssig. Spørgsmålet om, hvorvidt danske kroner og euro i denne relation kan anses for den samme valuta, verserer p.t. ved domstolene.
 Hvis kontrakten er omfattet af fradragsbegrænsningen, kan tab kun fradrages, hvis det kan modregnes i gevinst på finansielle kontrakter.
 Dog kan tab på aktiebaserede kontrakter modregnes i nettogevinster på aktier optaget til handel på et reguleret marked, hvis
 kontrakten udelukkende indeholder ret eller pligt til at afstå eller erhverve aktier, eller er baseret på et aktieindeks.
 kontrakten, de underliggende aktier eller de aktier, der indgår i det indeks, kontrakten er baseret på, er optaget til handel på et reguleret marked.
 Hvis personen ikke selv kan udnytte sine tab, kan tabet overføres til fradrag i en eventuel ægtefælles gevinster. Det gælder både gevinster på kontrakter og gevinster på aktier optaget til handel på et reguleret marked. Det er en betingelse, at ægtefællerne er samlevende ved indkomstårets udgang. Se KGL § 32, stk. 3 og 4 og KSL § 4.
 Den skattepligtige kan vælge, at kun en valgfri del af tabet på de nævnte finansielle kontrakter på aktiebaserede finansielle kontrakter skal modregnes i en del af eller hele nettogevinsten på


text:
aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked (samt eventuelt tillige i en samlevende ægtefælles nettogevinst på aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked). Den skattepligtige kan derfor selv bestemme, hvor stor en del af tabet på de nævnte finansielle aktiebaserede kontrakter, der i de enkelte indkomstår skal modregnes i nettogevinster på aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked. Jf. SKM2013.905.SKAT.
 Det er valgfrit for den skattepligtige, om tab på kontrakter skal modregnes i gevinst på aktier. Den skattepligtige kan i stedet vælge at overføre tabet til fradrag i senere indkomstår. I efterfølgende indkomstår kan den skattepligtige igen vælge at fradrage tabet i gevinster på aktier, hvis tabet fortsat ikke kan fradrages i gevinster på kontrakter. Alternativt kan tabet igen fremføres til senere indkomstår.
 Skatteyderen kan endvidere vælge at modregne hele tabet eller kun en del af tabet. Se SKATs styresignal i SKM2013.905.SKAT.
 Tabet modregnes i gevinster i denne rækkefølge:
 Indkomstårets gevinst på kontrakter og skattepligtige nettogevinster på kontrakter i tidligere indkomstår, dog ikke et tidligere indkomstår end 2002. Se KGL § 32, stk. 2, 1. og 2. pkt.
 Der må ikke i gevinsten være modregnet tab på kontrakter fra tidligere indkomstår. Tabet fradrages i det indkomstår, tabet vedrører. Der skal ikke ske regulering af indkomstopgørelsen for de tidligere indkomstår.
 Gevinst og tab på kontrakter tilknyttet den erhvervsmæssige virksomhed indgår også i opgørelsen af årets nettogevinst. Derfor vil et tidligere års tab på en erhvervsmæssigt tilknyttet kontrakt kunne nedbringe den samlede nettogevinst, der danner grundlag for den skattepligtiges adgang til at fradrage tab på kontrakter uden erhvervsmæssig tilknytning. Se SKM2001.412.LSR.
 2. Ægtefælles nettogevinst på kontrakter i indkomståret. Det er en betingelse, at ægtefællerne er samlevende ved indkomstårets udgang efter KSL § 4. Se KGL § 32, stk. 2, 3. og 4. pkt.
 Hvis tabet kan modregnes hos den skattepligtige i det pågældende indkomstår, kan tabet ikke overføres til ægtefællen.
 3. Nettogevinster på aktier optaget til handel på et reguleret marked. Se KGL § 32, stk. 3, 1. og 2. pkt.
 Det gælder kun, hvis
 kontrakten udelukkende indeholder ret eller pligt til at afstå eller erhverve aktier eller er baseret på et aktieindeks
 enten kontrakten, de underliggende aktier eller de aktier, der indgår i det indeks, kontrakten er baseret på, er optaget til handel på et reguleret marked og
 tabet konstateres i indkomståret 2010 eller senere.
 4. Ægtefælles nettogevinster i indkomståret på aktier optaget til handel på et reguleret marked. Det er en betingelse, at ægtefællerne er samlevende ved indkomstårets udgang efter KSL § 4. Se KGL § 32, stk. 3, 3. og 4. pkt.
 Hvis der i det pågældende indkomstår er tab på aktier efter ABL § 13 A (tab på aktier optaget til handel på et reguleret marked), modregnes dette tab forud for tab på kontrakten. Se KGL § 32, stk. 3, 5. pkt.
 5. Gevinst på kontrakter (herunder gevinst hos ægtefællen) og derefter gevinst på aktier (herunder gevinst hos ægtefællen) i senere indkomstår. Se KGL § 32, stk. 4.
 Tab


text:
kan kun fremføres til et senere indkomstår, hvis det ikke kan udnyttes i et tidligere indkomstår. Tabet skal altså udnyttes i det tidligst mulige år. Se KGL § 32, stk. 4, 2. pkt.
 Den skattepligtige kan vælge, hvilke tab der udnyttes først. (Fx at et tab vedrørende et tidligere indkomstår anvendes før tab på en aktiebaseret kontrakt vedrørende det aktuelle indkomstår.) Det kan have betydning, fordi adgangen til at modregne tab på finansielle kontrakter i gevinst på aktier optaget til handel på et reguleret marked kun gælder aktiebaserede kontrakter, der vedrører indkomståret 2010 eller senere.
 En person har et uudnyttet tab på finansielle kontrakter baseret på aktier optaget til handel vedrørende indkomståret 2009 på 100 og et tilsvarende tab i 2011. Endvidere realiseres i 2011 gevinst på finansielle kontrakter på 100 og gevinst på aktier optaget til handel på 100. Tabet vedrørende samme indkomstår, dvs. indkomståret 2011, anvendes først, dvs. til modregning i gevinsten på finansielle kontrakter på 100. Det resterende tab på 100 vedrørende indkomståret 2009 kan ikke modregnes i gevinsten på aktier i 2011, da tabet vedrører et indkomstår før 2010, og tabet fremføres derfor til senere år (forudsat at det ikke overføres til en ægtefælle).
 En person har tab på finansielle kontrakter baseret på aktier optaget til handel vedrørende år 1 på 100 og et tilsvarende tab på ikke aktiebaserede kontrakter i år 2. Endvidere realiseres i år 2 gevinst på finansielle kontrakter på 100 og gevinst på aktier optaget til handel på 100. Tabet på de ikke aktiebaserede kontrakter vedrørende år 2 anvendes først, dvs. til modregning i gevinsten på finansielle kontrakter i samme år på 100. Det resterende tab på de aktiebaserede kontrakter på 100 vedrørende år 1 modregnes herefter i gevinsten på aktier på 100.
 Aktiebaserede finansielle kontrakter, optaget til handel -100
 Alm. finansielle kontrakter 100
 Aktier, optaget til handel på et reguleret marked 100
 Ved opgørelsen af 2010 anvendes tabet i samme år først til modregning i gevinst på de alm. finansielle kontrakter. Tabet på de aktiebaserede finansielle kontrakter i 2009 kan ikke modregnes i gevinsten på aktier i 2010, da tabet vedrører et indkomstår før 2010. Tabet fremføres derfor til senere år (forudsat at det ikke overføres til en ægtefælle).
 Alm. finansielle kontrakter -100
 Ved opgørelsen af 2011 anvendes tabet på de alm. finansielle kontrakter i 2011 først til at modregning i de alm. finansielle kontrakter. Herved kan tabet i 2010 på aktiebaserede finansielle kontrakter optaget til handel på et reguleret marked anvendes til modregning i gevinsten på aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked.
 Hvis den skattepligtige f.eks. har tab på finansielle kontrakter optaget til handel på 100.000 kr. og nettogevinst på aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked, på ligeledes 100.000 kr., kan den skattepligtige vælge at modregne et hvilket som helst beløb (dog højst 100.000 kr.) i nettogevinsten på aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked.
 Reglerne beskrevet ovenfor gælder for indkomstår 2002 og frem. Tab, der er opstået før


text:
indkomståret 2002 kan kun fremføres og modregnes i de følgende 5 indkomstårs nettogevinster på kontrakter. Se § 19, stk. 3, i lov nr. 313 af 21. maj 2002.
 Fradragsbegrænsningen efter KGL § 32 gælder også tab på aftaler om fast ejendom, men her kan tabene kun fradrages i gevinster på aftaler om fast ejendom. Det gælder aftaler om fast ejendom, der er indgået den 5. december 2007 eller senere. Se KGL § 32, stk. 5.
 Tab, der ikke er fradraget ved overdragelsen af ejendommen, fradrages i sælgerens afståelsessum og tillægges køberens anskaffelsessum på den faste ejendom, som aftalen vedrører. Hvis dette er sket, kan tabet ikke fremføres til senere indkomstår.
 Reglen har kun betydning, hvis kontrakten ikke beskattes sammen med ejendommen. Se KGL § 30, stk. 1, nr. 1, og afsnit C.B.1.8.3 om kontrakter, der ikke beskattes efter reglerne for finansielle kontrakter.
 Reglerne i § 32 om kildeartsbegrænsning for personer er indsat ved lov nr. 439 af 10. juni 1997. Se afsnit C.B.1.1. om kursgevinstlovens historik.
 254 af 30. marts 2011
 Justering af adgangen til modregning af tab på kontrakter i gevinst på aktier optaget til handel på et reguleret marked. Justering af rækkefølgen for modregning af tab.
 § 6, nr. 12-15
 Udvidelse af adgangen til fradrag for tab på kontrakter, således at tab i visse tilfælde kan overføres til modregning i gevinst på aktier. Virkning fra indkomståret 2010.
 § 1, nr. 32
 335 af 7. maj 2008
 Ændring af § 32, stk. 1 og 4. Kildeartsbegrænsning for tab på aftaler vedr. fast ejendom.
 § 9, nr. 2 og 3
 1414 af 21. december 2005
 Konsekvensændring af § 32, stk. 1.
 § 10, nr. 4
 313 af 6. juni 2002
 Adgangen til fradrag udvidet til gevinst på alle finansielle kontrakter og ophævelse af 5-års reglen vedr. fremførsel af tab. Virkning fra indkomståret 2002.
 § 7, nr. 3-5
 SKM2016.587.HR
 Højesteret fandt, at nogle valutaterminsforretninger i schweizerfranc ikke opfyldte kravet om erhvervsmæssig tilknytning i henhold til kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt., idet de pågældende kontrakter blev anset for indgået i spekulationsøjemed. Der kunne således ikke ske fradrag for tab på kontrakterne uden kildeartsbegrænsning.
 Højesteret udtalte, at det må bero på en konkret vurdering, om valutaterminskontrakter har tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed i relation til kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt. En sådan tilknytning vil normalt foreligge ved valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at afdække kursrisikoen ved lån eller tilgodehavender i fremmed valuta eller ved omlægning til en sådan valuta.
 Det samme kan efter omstændighederne gælde for valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at reducere finansieringsomkostningerne ved at stille den pågældende, som om lånet var omlagt til den fremmede valuta. Det må her forudsættes, at der er en tæt sammenhæng mellem valutaterminskontrakterne og lånet.
 I den konkrete sag forelå der dog som nævnt ikke den fornødne tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed. Dels oversteg valutaterminskontrakterne beløbsmæssigt det lån, der var optaget i danske kroner, ligesom valutaterminskontrakterne også dækkede egenkapital og et lån i schweizerfranc. Derudover var der budgetteret med en


text:
fast årlig indtægt på 3,3 mio. kr. fra valutaterminskontrakterne, uanset at en del af gælden forudsattes afdraget.
 Tidligere afgørelser i sagen fra Østre Landsret og Landsskatteretten er offentliggjort som henholdsvis:
 SKM2013.769.LSR
 TfS 1996.64 HR
 Næringsdrivende med handel med obligationer og terminsforretninger også anset for næringsdrivende med handel med aktier. Højesteret fandt, at de samlede aktiviteter inden for den finansielle sektor havde haft en sådan professionel, regelmæssig og systematisk karakter, at der var tale om næring også med hensyn til aktiehandel.
 xSKM2019.398.ØLRx
 xLandsretten gav Skatteministeriet medhold i, at tab på valutaterminskontrakter ikke var lidt i skatteyderens eventuelle næringsvirksomhed med valutaterminskontrakter, men i et kommanditselskab uden for næringsvirksomhed og i ægtefællens virksomhed. Tabene var derfor kun fradragsberettigede som kildeartsbegrænsede fradrag, jf. KGL § 32, stk. 1.x
 xDommen er en stadfæstelse af SKM2019.56.BRx
 SKM2015.764.VLR
 En landmand havde i 2008 indgået en SWAP-aftale, som medførte, at landmanden mod at betale en rente i schweizerfranc modtog rente af et tilsvarende beløb i danske kroner. Størstedelen af landmandens erhvervsmæssige lån var optaget i euro.
 Sagen drejede sig i første række om, hvorvidt SWAP-aftalen havde erhvervsmæssig tilknytning og dermed var fradragsberettiget, jf. kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt. Såfremt der ikke bestod en sådan erhvervsmæssig tilknytning, var fradragsretten alene kildeartsbegrænset. I anden række drejede sagen sig om, hvorvidt SWAP-aftalen kunne indgå i landmandens virksomhedsordning.
 Landsretten fandt, at SWAP-aftalen ikke opfyldte kravet om erhvervsmæssig tilknytning i kursgevinstlovens § 32. Landsretten lagde vægt på, at SWAP-aftalen beløbsmæssigt oversteg det optagne og udbetalte erhvervsmæssige lån, som SWAP-aftalen var indgået i forbindelse med, samt at SWAP-aftalen anvendte danske kroner og schweizerfranc, hvorimod lånet var optaget i euro.
 Det kunne ikke føre til et andet resultat, at der var givet tilsagn om yderligere låneoptagelse, at landmanden også havde erhvervsmæssig gæld i danske kroner, eller at der føres en fastkurspolitik, hvorefter kursen på danske kroner skal følge kursen på euro.
 Den tidligere afgørelse fra Landsskatteretten er offentliggjort som
 SKM2014.211.LSR
 SKM2003.309.VLR
 En landmand kunne fratrække tab på svinefutures handlet på råvarebørsen i Amsterdam. Det blev lagt til grund, at den mængde svin, som kontrakterne angik, på intet tidspunkt oversteg sagsøgerens egen svineproduktion.
 SKM2018.140.LSR
 Landsskatteretten fastslog, at et kildeartsbegrænset tab, der var opstået i 2008 og som kunne have været udnyttet ved modregning i gevinster på erhvervsmæssige kontrakter i 2009, ikke kunne godkendes fratrukket i 2013, jf. KGL § 32, stk. 4.
 SKM2016.486.LSR
 En renteswap ansås ikke for at have den nødvendige erhvervsmæssige tilknytning til skatteyderens virksomhed, og tabet blev derfor anset for kildeartsbegrænset. Det skyldtes dels, at swappens hovedstol væsentligt oversteg skatteyderens erhvervsmæssige gæld på indgåelsestidspunktet, idet et realkreditlån i skatteyderens private bolig ikke kunne tages i betragtning. Det skyldtes endvidere, at skatteyderen senere omlagde sit erhvervsmæssige realkreditlån fra danske kroner til euro, uden at det påvirkede renteswappen.
 SKM2016.316.LSR
 Landsskatteretten fandt, at en renteswapaftale, hvor skatteyderen opnåede at bytte en variabel forrentning på et underliggende realkreditlån i en udlejningsejendom til en fast forrentning, måtte anses for tilknyttet udlejningsvirksomheden. Det gjaldt, uanset at skatteyderen i forvejen havde indgået en valutaswapaftale, der var anset for


text:
at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 SKM2016.35.LSR
 En renteswap ansås ikke for at have erhvervsmæssig tilknytning til klagerens landbrugsvirksomhed, og tab herpå var derfor kildeartsbegrænset. Renteswappen var i danske kroner, mens de underliggende lån var i henholdsvis Euro og i danske kroner.
 SKM2015.320.LSR
 En landmands tab på en valutaterminskontrakt i schweizerfranc kunne ikke fradrages i virksomhedens indkomst, idet kontrakten ikke kunne anses for at have tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed.
 SKM2014.477.LSR
 En valutaswap blev ikke anset for at have tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed, og der kunne derfor alene godkendes et kildeartsbegrænset tabsfradrag.
 SKM2013.772.LSR
 En renteswap ansås ikke for erhvervsmæssig, selvom den tekniske hovedstol beløbsmæssigt holdt sig indenfor restgælden. Derudover fandt Landsskatteretten, at kursgevinstlovens § 32, stk. 1, uden for næring alene hjemler ret til fradrag for tab på kontrakter, der er indgået med henblik på risikoafdækning.
 SKM2012.175.LSR
 Tab på valutaterminsforretninger blev anset for ikke erhvervsmæssige, og der kunne derfor alene godkendes et kildeartsbegrænset tabsfradrag.
 SKM2011.158.LSR
 En valutaswap fandtes ikke at have tilknytning hverken til virksomhedens drift (landbrug og smedemontage) eller til virksomhedens gæld.
 SKM2001.412.LSR
 Tab på finansielle kontrakter kan fradrages, uanset om gevinsten vedrører en kontrakt med eller uden erhvervsmæssig tilknytning, og uanset om den tabsgivende og gevinstgivende kontrakt ikke er af samme type. Landsskatteretten fandt på den baggrund, at KGL § 8 G, stk. 2 (nu KGL § 32), giver adgang til tabsfradrag for ikke erhvervsmæssigt tilknyttede kontrakter i tidligere års nettogevinst, beregnet på grundlag af resultatet af såvel erhvervsmæssige som ikke erhvervsmæssige kontrakter.
 TfS 1999, 353 LSR
 En landmands tab på futures havde erhvervsmæssig tilknytning. Kontrakterne skulle afdække risikoen for prisfald på svinekød. Kontrakterne var forretningsmæssigt betinget, og havde ikke større omfang end landmandens leverancer af fedesvin til slagteriet.
 Skatterådet, Ligningsrådet og SKAT-meddelelse
 SKM2018.257.SR
 Skatterådet bekræftede, at en renteswap, som indgås med udskudt starttidspunkt, vil have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, jf. KGL § 32, stk. 1, når renteswappen afdækker renterisikoen på et erhvervsmæssigt låns fremtidige renteudgifter. Renteafdækningen i henhold til den nye renteswap vil starte samtidigt med, at renteafdækningen på en eksisterende renteswap, der anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, udløber. Den gamle og den nye renteswap vil således på intet tidspunkt afdække renterisikoen på erhvervslånet i den samme periode, men der vil i en kort periode eksistere 2 renteswaps.
 SKM2018.217.SR
 Skatterådet fastslog, at 2 renteswapaftaler kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, jf. KGL § 32, stk. 1, selv om en del af de underliggende erhvervsmæssige lån via valutaswaps reelt var omlagt til en anden valuta. Den tekniske hovedstol af renteswapaftalerne oversteg ikke den erhvervsmæssige gæld i den pågældende valuta.
 SKM2017.427.SR
 Skatterådet fastslog, at hvede- og rapsfutures, der indgås inden høsten for at prissikre hvede henholdsvis raps for en planteavler, kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 SKM2017.426.SR
 Skatterådet fastslog, at købsfutures vedrørende hvede for en planteavler, der allerede havde solgt sin hvede, ikke kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 SKM2017.425.SR
 Skatterådet fastslog, at hvedefutures, der indgås for at prissikre kommende forbrug af foderhvede og foderbyg til


text:
skatteyderens svineproduktion, kunne anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 SKM2016.441.SR
 Skatterådet bekræftede, at det ikke ville have nogen skattemæssig effekt, at eksisterende renteswaps blev omlagt fra euro til danske krone,r selv om omlægningen måtte anses for en ændring af et så væsentligt vilkår i swapaftalerne, at disse måtte anses for realiseret og nye kontrakter indgået. De underliggende realkreditlån, der vedrørte skatteyderens virksomhed, blev ligeledes omlagt fra euro til danske kroner, og renteswapsene blev derfor fortsat anset for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 SKM2015.198.SR
 Skatterådet fastslog, at en finansiel kontrakt om en "rentekorridor", hvorefter der blev etableret et renteloft og et rentegulv, og som blev indgået på baggrund af erhvervsmæssig gæld, måtte anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, således at et tab ville kunne fradrages efter KGL § 32, stk. 1.
 SKAT har omfortolket reglen i kursgevinstlovens § 32, stk. 3. Det er nu SKAT's opfattelse, at en skatteyder kan vælge at modregne enten en del af eller hele tabet på visse aktiebaserede finansielle kontrakter i gevinster på aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked.
 Der kunne anmodes om genoptagelse i 6 måneder fra den 20. december 2013.
 SKM2011.20.SR
 Lånepleje/gældspleje til kunder med erhvervsmæssige lån havde tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Låneplejen bestod af en pulje af finansielle kontrakter, typisk salg af valuta på termin. Evt. tab på de finansielle kontrakter var ikke omfattet af tabsfradragsbegrænsningen i KGL § 32. Der blev lagt vægt på, at 1) formålet var at reducere finansieringsudgifterne i relation til den skattepligtiges erhvervsmæssige lån, 2) deltagelse højst kunne ske med et beløb svarende til restgælden på den skattepligtiges erhvervsmæssige lån, og 3) alle kontrakter tog udgangspunkt i det bagvedliggende låns valuta.
 SKM2010.841.SR
 En renteswapaftale havde direkte tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed. Fradrag for tab var derfor ikke begrænset efter KGL § 32. Renteswapaftalen indebar, at man i stedet for en variabel rente betalte en fast rente på 4,31 pct. Der blev lagt vægt på, at det oprindelige lån havde tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed (del af finansieringen af den omhandlede udlejningsejendom), at swap'en blev indgået for at afdække risikoen ved rentestigninger på selskabets variabelt forrentede kreditforeningslån, og at renteswapaftalen havde et loft på 16.000.000 kr., mens hovedstolen på det oprindelige lån var på 16.040.000 kr.
 SKM2009.357.SR
 En valutaplejepulje, hvor der indgik valutaterminskontrakter og -optioner knyttet til erhvervsmæssige lån, anset for erhvervsmæssig og dermed ikke omfattet af fradragsbegrænsningen i KGL § 32. De finansielle kontrakters hovedstol svarede til hovedstolen på de erhvervsmæssige lån, og de bagvedliggende låns valuta indgik altid i kontrakterne. Ifølge SR ville det ændre besvarelsen, hvis valutaen på bagvedliggende erhvervsmæssige lån ikke indgik i kontrakterne.
 SKM2009.152.SR
 En renteswap vedrørende en kassekredit var erhvervsmæssig, og tab var derfor ikke omfattet af tabsbegrænsningen efter i KGL § 32, stk. 1. Kassekreditten var variabelt forrentet, men skulle forrentes med fast rente vha. swappen. Swappens hovedstol svarede beløbsmæssigt til trækningsretten på kassekreditten og skulle løbe i 15-20 år. Kassekreditten indgik i finansieringen af skatteyderens udlejningsejendomme, og kunne sidestilles med sædvanlig realkreditbelåning.


text:
SKM2008.108.SR
 Renteswapaftaler, der vedrørte finansieringen af ejendomme drevet i K/S, der drev virksomhed med udlejning af fast ejendom, havde tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed. Swapaftalerne skulle "neutralisere" en tidligere indgået swap.
 En renteswap, der stillede den skattepligtige som om, et fastforrentet lån i DKK var omlagt til variabel forrentning i CHF, havde erhvervsmæssig tilknytning. Skatteyder skulle fra banken modtage 2,85 pct. af hovedstolen i fast rente i DKK, og skulle betale 0,99 pct. af hovedstolen i variabel rente i CHF. Swapaftalens hovedstol var den samme som obligationslånets hovedstol, og løbetiden var 5 år. SR lagde vægt på, at formålet med swappen var at få en lavere renteudgift, og at swapaftalens hovedstol udgjorde samme beløb som det oprindelige lån. Det var ikke et argument imod at anse swappen for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, at det oprindelige lån havde fast rente. Med swappen blev risikoen ved fast forrentning af lånet den samme som ved et lån med variabel rente.
 SKM2013.905.SKAT
 En (mod)swap fra fast til variabel rente havde tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Skatteyder, der drev selvstændig virksomhed, havde, for at modvirke risikoen for en rentestigning, indgået en renteswap, der indebar, at skatteyderen modtog en variabel rente og betalte en fast rente. Modswappen indebar, at den faste rente blev ombyttet til variabel rente. SR lagde vægt på, at den oprindelige swap havde tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, at den oprindelige swapaftales hovedstol afviklingsmæssigt skulle følge F1-lånenes restgæld, og at den nye swapaftale blev indgået på den gamle swapaftales restgæld.
 SKM2002.346.LR
 Handel med valutaterminskontrakter var næringsvirksomhed. Der blev lagt vægt på skatteyders mangeårige professionelle tilknytning til branchen, størrelsen af den forventede omsætning og det forventede antal årligt indgåede aftaler og at virksomheden skulle være hans væsentligste indtægtsgivende beskæftigelse.


text:
Skat.dk: Rette indkomstmodtager - udlejning reklameplads på facade - momspligt - interessefællesskab
 25 Nov 2011 10:25
 02 Nov 2011 10:37
 2. afdeling, 499/2007 og 500/2007
 England, aftalepart, momsfritagelse
 Spørgsmålet var, om A eller hans engelske selskab, H1 International Ltd. for årene 1994-2002 var rette indkomstmodtager af indkomst fra en virksomhed med udlejning af reklameplads på facaden af en ejendom på ...1 i ...2.
 Efter den konkrete bevisvurdering fandt Højesteret, at udlejningsvirksomheden måtte anses for drevet af A personligt.
 Ligeledes fandt Højesteret at udlejningen måtte anses for udlejning af reklameplads og derfor ikke fritaget for moms, jf. momslovens § 13, stk. 1, nr. 8, 2. punktum.
 Da A ikke nærmere havde konkretiseret sine indsigelser mod skattemyndighedernes opgørelse af hans skattepligtige indkomst og momstilsvar og med henvisning til sagens forløb fandt Højesteret endelig ikke tilstrækkeligt grundlag for at give ham medhold i den mere subsidiære påstand om hjemvisning af skatte- og momssagen til fornyet behandling ved SKAT.
 Den juridiske vejledning 2011-2 D.A.5.8.13
 Den juridiske vejledning 2011-2 D.A.4.1.2
 Peter Blok, Niels Grubbe, Marianne Højgaard Pedersen, Poul Dahl Jensen og Lars Hjortnæs
 I tidligere instans er afsagt dom af Vestre Landsrets 11. afdeling den 27. november 2007.
 Appellanten, A, har for Højesteret anerkendt, at han var fuldt skattepligtig til Danmark i indkomstårene 1994-2002 og har herefter nedlagt følgende påstande:
 Indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at As skattepligtige indkomst for indkomstårene 1994-2002 skal nedsættes til 0 kr. og at hans momstilsvar for samme periode skal nedsættes til 0 kr.
 Skatteministeriet skal anerkende, at udlejningen af facadeplads på ejendommen ...1, ...2, var fritaget for moms i årene fra 1994-2002.
 Skatteministeriet skal anerkende, at skattesagen og momssagen hjemvises til fornyet ligningsmæssig behandling ved SKAT.
 Subsidiært har ministeriet nedlagt påstand om, at As skatte- og momsansættelser for indkomstårene 1994-2002 hjemvises til fornyet behandling ved SKAT.
 Til brug for Højesteret er der afgivet supplerende forklaring af A og af revisor ML. Endvidere er der afgivet forklaring af SO og YL.
 A har forklaret bl.a., at han leverede specialolier til blandt andet G1-fabrikken i ...3. G1-familien ejede ejendommen på ...1 i ...2. Han lejede en lejlighed i ejendommen, og han lejede facaden over mod ...1 til reklameformål. På et tidspunkt blev F1 medejer af ejendommen, og for nogle år siden blev ejendommen solgt til G2 i ...2. Efter lejekontrakten er lejer A eller til ordre. Han lagde lejekontrakten ind i H1. Over for udlejeren var han garant via Danske Bank, idet H1 International Ltd. i England ikke kunne være garant. Garantien blev forhøjet, og det var fortsat kun ham, der var garant. Indtægterne fra udlejningen til reklameformål blev bogført i selskabet H1.1, som var en underafdeling af det engelske selskab H1 International Ltd. Selve lejeindtægterne gik ind på hans konto i Danmark, først i Bikuben og senere i Danske Bank. De udgifter, der var forbundet med udlejningen, blev betalt enten af selskabet H1 International Ltd. eller via kontoen i Danske Bank. Selskabets revisor fik alle bilag, og overskuddet tilfaldt H1 International Ltd. Der blev dannet en underafdeling af H1 ved navn


text:
H1.2, men det blev vist aldrig til et egentligt selskab.
 I H1 International Ltd.'s regnskab figurerer både fakturaer fra England og fra Danmark. H1 satte et reklameskilt op på facaden i 1994. H1.1s aktivitet er lagt ind i H1 International Ltd. Dette blev G1-familien, som han jo havde lejet facaden af, gjort bekendt med. I 1999 eller 2000 døde selskabets engelske revisor, revisor OS, og revisor ML overtog revisionen. Det er H1 International Ltd., der udlejer reklamearealet, og selskabet har ikke indflydelse på reklameskiltenes udformning. Reklamerne er lysskilte, og strømmen betales a conto. Momsen er ikke blevet trukket fra. Indtægterne er omfattet af EU-lovgivningen, og der skal ikke betales moms. Der har også været en konto ved BG-bank, senere Danske Bank, og ved Jyske Bank.
 ML har forklaret bl.a., at A har betalt skat i England. ML har været revisor for A siden 1999/2000, hvor han overtog arbejdet fra revisor OS. Han ordnede As skatteregnskab i England og også H1 International Ltd.'s regnskab i England. Indtægterne i H1 International Ltd. faldt i to dele, dels indtægter vedrørende olieprodukter og smøremidler, dels en indtægt, der er lidt underlig for et oliefirma, nemlig fra udleje af reklamer i ...2. Indtægterne fra olieprodukterne gik ind i og forblev i selskabet. Han modtog fakturaer vedrørende indtægterne fra ...2, men selve beløbene gik ikke ind på H1 International Ltd.'s konto, men på As konto. Fakturaer på udgifterne vedrørende reklamerne i ...2 indgik i H1 Company Ltd.'s udgiftsbilag. Udgifterne blev betalt fra As konto i Danmark. Det drejede sig for eksempel om lejeudgifterne og udgifterne til elektricitet. ML interesserede sig for, hvad der regnskabsmæssigt, det vil sige fakturamæssigt, indgik i H1s regnskab på indtægts- og udgiftssiden, og han interesserede sig ikke for - og skulle heller ikke tage sig af - om dette stemte med indtægter og udgifter vedrørende As konto i Danmark. A har løbende fremsendt bilag på indtægter og udgifter vedrørende reklamerne i ...2, og bilagene er i original form, og de er som forklaret bogført i det engelske selskab.
 A havde et tilgodehavende hos H1 International Ltd. på 50.000 £, da han overtog revisionen i 1999/2000. Der er en mellemregningskonto mellem A og det engelske selskab.
 Der var nogle fejl i brevet af 5. juni 2000 fra de engelske skattemyndigheder. Nogle oplysninger i brevet er baseret på en telefonsamtale mellem ham og skattemyndighederne. Samtalen fandt sted, efter at han havde overtaget revisionen fra den tidligere revisor OS, og der var tale om et skattemæssigt spørgsmål, som han ønskede at få bragt i orden. Det er rigtigt nok, at han gav de oplysninger, som er gengivet i brevet, men han tog samtidig forbehold for rigtigheden af oplysningerne, og det forhold fremgår ikke af skattemyndighedernes brev.
 Da revisor OS' virksomhed blev solgt, overtog han alle kunder, og kunderne blev gennemgået overfladisk. OS sagde om H1 International Ltd., at ML skulle henvende sig til A, som da også har givet supplerende oplysninger om H1 International Ltd. efterfølgende og løbende.
 SO har forklaret bl.a., at han er


text:
uddannet inden for industri i engros- og detailhandel. Han er direktør for H1. H1s hovedområde er salg af smøremidler, herunder kundeservice og andre salgsaktiviteter, og udlejning af facader til reklameformål.
 YL har forklaret bl.a., at han er direktør i byggeselskabet G2. Han har tidligere administreret byggeselskabets ejendomme, herunder ejendommen ...1. Facaden er i følge lejekontrakten lejet ud til H1.1 Administration ved A. Der er ret til fremleje og afståelsesret i lejekontrakten. Der er et skift i, hvem der er faktureret til, og det er sket efter besked fra A. En faktura fra november 2001 er faktureret til H1.1 Administration, ...5. Den 1. august 2005, og for eksempel også den 1. januar 2007, er der faktureret til H1, Sekretariatet, ...5. Den 21. oktober 2002 er der faktureret til H1.1 Administration, ...5.
 Lejekontrakten indgået med den daværende ejer af ejendommen i 1993, hvor det er angivet, at lejer er A eller ordre, er formentlig den oprindelige lejekontrakt. Han har ikke fået udlejers eksemplar af lejekontrakten med. Administratoren har ikke hæftet sig ved, hvem fakturaen er blevet sendt til, da de altid er blevet betalt. Han kan ikke udelukke, at A har overdraget sine rettigheder til H1 International Ltd., men han har ikke i byggeselskabets papirer fundet eller set en sådan overdragelsesaftale. G2 Byggeselskab overtog ejendommen og administrationen af ejendommen ultimo 2001/primo 2002.
 Byggeselskabet G2 opsagde på et tidspunkt facadelejemålet, idet man troede, at tiden for lejemålet var udløbet. Opsigelsen blev sendt til A, c/o H1.1 Administration UK, ...5. Efter at byggeselskabet havde opsagt lejekontrakten, talte han telefonisk med A, og han accepterede under telefonsamtalen, at udlejer havde begået en fejl ved at anføre, at aftalen var udløbet. Udlejer modtog et brev fra "H1 Ltd." på vegne af "H1.1 Administration UK", som gik ud på, at udlejer skulle trække opsigelsen tilbage, hvilket man gjorde. Begrundelsen var, at der tidligere var blevet ændret i lejeaftalen, således at den ikke var udløbet endnu. Han husker ikke, om man overvejede at forsøge at opsige lejeaftalen, fordi der var kommet en ny lejer.
 Han er ikke bekendt med nogen overdragelsesaftale. Der er ikke forsvundet noget fra sagsmapperne hos udlejer, og han har ikke hørt om nogen overdragelse. Da byggeselskabet overtog ejendommen, fik man kopi af alle lejeaftaler. Han har aldrig hørt om, at andre end A var lejer. Der var blevet lavet en tillægsaftale om leje af små værelser til H1.1 Administration tilbage i marts 1995. Byggeselskabet har ikke faktureret regninger til H1 før i 2003. I 2004 blev der faktureret til H1.1 Administration UK, c/o A, ...5. Når byggeselskabet indgår en ny lejeaftale, bliver der normalt udarbejdet en allonge til den tidligere lejekontrakt. Han er klar over, at dette har juridisk betydning, men det er ikke sket her. Han har ikke haft fokus på, om lejeren havde udnyttet sin afståelsesret. Byggeselskabet G2 har ikke fået udleveret al tidligere korrespondance mellem A og den tidligere udlejer G3 A/S, men har kun fået den korrespondance, som den tidligere ejer skønnede var nødvendig.
 I et brev af 2. februar


text:
2009 til byretten fra direktør YL hedder det:
 Retssag BS 13-2365/2008 - A / Skatteministeriet
 Jeg var den 29. januar 2009 indkaldt som vidne i sagen og afgav min forklaring, uden på forhånd at have fået nogen indikationer af hvad man ville spørge mig om.
 Da jeg kom tilbage til kontoret kunne jeg ikke undlade nøje at gennemgå korrespondancen i vores sagsmappe og må konstatere at der ikke er nogen tvivl om lejeren i forholdet gennem vores ejerperiode, dvs. fra 1. januar 2001, har været H1.1 Administration under H1 LTD.
 Kopi af korrespondance vedlægges.
 Om I kan bruge det til noget nu ved jeg ikke, men nu er oplysningerne videregivet.
 Den vedlagte korrespondance omfattede bl.a. kopi af et brev af 22. december 1994 fra A til G1 Fabrikken. I brevet hedder det:
 Ang. ...1, ...2
 Med hensyn til de indgaaende kontrakter, bekraefter vi som aftalt foelgende.
 De daarligste af G4 Facadepladerne på bygningen kan eventuelt udskiftes, idet der ifoelge Vicevaert OP henstår ekstra plader i kaelderen.
 Den opmaalte ramme på taget giver muligheder for at dele pladsen i 3 fag og vi bekraefter, at saafremt G5 vil leje arealet hos os, eller en del heraf finder vi en speciel leje, ligesom G5 vil have en forlejeret. Oensker G5 (marketingafdelingen) det hele, er det ok, men som det ses af det modtagne billede bliver det maaske for meget.
 Vi bekraefter endvidere aftalen om, at vi (undertegnede eller ordre) som en aftalt forpligtigelse vedligeholder Facade rammen ovenpaa taget og fortloebende inspicerer forankringen, saaledes sikkerheden er i orden med hensyn til eventuel montage.
 Saafremt der ikke er yderligere tilfoejelser betragter vi aftalerne som fuldstændige. Eventuel post kan fremsendes til nedenstaaende adresse.
 Nederst på brevet er anført:
 H1.1 Administration
 H1 LTD
 Den vedlagte korrespondance omfattede endvidere kopi af et brev af 23. december 1994 fra H1 International Ltd. til G1 Fabrikken A.S. I brevet hedder det:
 Ang. Kontrakt ...1.
 Ved henvendelse til raadhuset er vi kommet i besiddelse af de oprindelige konstruktionstegninger vedroerende ...1, vi har også nogle historiske billeder der her vedlægges separat med forklaring.
 Med hensyn til de elektriske installationer i bygningen og eventuel af og paamontering af facadeplader, har vi forbindelse til leverandoeren af pladerne der har betegnelsen G4.
 Jeg skal endvidere oplyse, at de indgaaede aftaler (lejekontrakter) med undertegnede, eller ordre er overdraget til H1 International Ltd, England hvilket jeg har valgt som aktionaer i dette selskab, som oplyst er H1.1 administration en aktivitet under dette selskab.
 Brevet er underskrevet af "A, director" og "OM, administration".
 I brevet af 5. juni 2000 fra de engelske skattemyndigheder hedder det yderligere:
 I enclose for your reference a copy of the company's profit and loss account as at 31 March 1999, including comparative figures for the previous year. These show losses have arisen, but in a telephone conversation on 18 February 2000, the accountant acting told our Inspector this position was likely to change this year. The reason for this is that Mr A has commenced to take on consultancy work.
 Der er


text:
fremlagt en lejekontrakt indgået i februar 2001 mellem G6 Danmark A/S og H1.1 Administration.
 Regnskabet for H1 International Ltd. for 2001-2002 indeholder ligesom regnskaberne for de to forudgående år en indtægt benævnt "Consultancy fees". Af regnskabet for 1999-2000 fremgår, at der i det forudgående år ikke var nogen tilsvarende indtægt.
 A har supplerende anført, at med fremlæggelsen for Højesteret af brevet af 23. december 1994, hvorved den daværende ejer af bygningen ...1 i ...2 blev gjort bekendt med, at A havde overdraget de indgåede lejekontrakter til H1 International Ltd., må Skatteministeriet have bevisbyrden for, at lejeindtægterne fra facadeudlejningen ikke tilkom H1, og denne bevisbyrde er ikke løftet. Leje i henhold til facadelejekontrakterne blev indbetalt på As konti, men blev bogført som indtægter i H1s regnskaber, og Skatteministeriet har ikke godtgjort, at der ikke skete en almindelig løbende mellemregning. H1 må derfor anses som rette indkomstmodtager. Skatteministeriet har heller ikke godtgjort, at der har været tale om en udlodning fra H1 til ham.
 Med hensyn til den subsidiære påstand har A supplerende anført, at facadeudlejningen ikke er momspligtig, idet der er tale om videreudlejning af facadearealer og alene med adgang for lejeren til selv at opsætte reklameskilte. Der må også lægges vægt på, at bygningens ejer har udlejet facadearealerne uden moms.
 Mere subsidiært bør sagen hjemvises til fortsat behandling ved SKAT med henblik på beregning af fradrag for yderligere driftsudgifter samt for elafgifter for så vidt angår moms.
 Skatteministeriet har supplerende anført, at der allerede på grund af interessefællesskabet mellem A og H1 International Ltd. må stilles skærpede krav til beviset for, at As rettigheder i henhold til lejekontrakterne om brug af reklameplads på facadearealerne på ...1 var overført til H1. Det brev af 23. december 1994 til bygningens daværende ejer, som er fremlagt for Højesteret, er ikke tilstrækkeligt til at løfte bevisbyrden for, at A ikke er rette indkomstmodtager, når henses til, at lejeaftalen med ejendommens ejer er indgået af A, at der ikke er fremlagt en overdragelsesaftale mellem ham og H1, at der ikke er fremlagt eksempler på, at H1 er angivet som aftalepart i facadelejeaftalerne, at lejebeløbene blev indbetalt til og udgifter vedrørende lejeaftalerne betalt fra As konti, at overskuddet ikke blev overført til H1, og at de regnskabsmæssige oplysninger for H1 ikke godtgør, at lejeindtægterne løbende er indgået i dette selskabs regnskaber og i mellemregningen mellem A og selskabet.
 Det er efter lovens ordlyd og forarbejder uden betydning for spørgsmålet om momsfritagelse efter momslovens § 13, stk. 1, nr. 8, om der er tale om udlejning eller videreudlejning, og om udlejningen sker med eller uden medfølgende reklameskilte.
 Hvis H1 anses som rette indkomstmodtager, skal sagerne hjemvises til fortsat administrativ behandling med henblik på beregning af udbytteskat for A af de beløb, der er indgået på hans konti og er forbrugt af ham, jf. ligningslovens § 16 A og dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og Storbritannien artikel 10, stk. 1.
 Sagens hovedspørgsmål for Højesteret er, om det er A eller H1 International Ltd., der er rette indkomstmodtager af lejeindtægterne.
 Lejekontrakten


text:
med den daværende ejer af ejendommen ...1, ...2, er indgået af A. Alle indtægter og udgifter vedrørende facadeudlejningen blev betalt til, henholdsvis fra, As personlige bankkonti, og overskuddet fra udlejningen blev ikke overført til H1 International Ltd. Aftalerne med lejerne af reklameplads og fakturaerne til disse er indgået, henholdsvis udstedt, af "H1.1 Administration" eller "H1.1 Administration UK", og der er ikke fremlagt noget eksempel på aftaler indgået af eller fakturaer udstedt af H1 International Ltd. Det bemærkes herved, at de fremlagte engelske fakturaer, som angiver at være udstedt af "H1", er kopier, som er anvendt som grundlag for udarbejdelsen af selskabets regnskaber for regnskabsåret 1999-2000 og senere, men som ikke er anvendt over for lejerne.
 Heroverfor kan der ikke lægges afgørende vægt på de for Højesteret fremlagte kopier af brevene af 22. december 1994 fra A til ejendommens daværende ejer og af 23. december 1994 fra H1 International Ltd. til samme.
 A har forklaret, at indtægten fra udlejningen blev bogført som indtægt for H1 International Ltd. Skattemyndighederne har ikke bestridt, at indtægten under betegnelsen "Consultancy fees" er medtaget i selskabets indtægter for indkomstårene 1999-2000 og 2000-2001 ifølge de ikke reviderede årsregnskaber for disse år, og tilsvarende fremgår af årsregnskabet for 2001-2002. Det fremgår imidlertid af regnskabet for 1999-2000, at der ikke var en tilsvarende indtægt i det forudgående år. Der er endvidere ikke fremlagt regnskabsmateriale, som viser udviklingen i mellemregningen mellem A og H1 International Ltd. Det er herefter ikke ved As forklaring og de fremlagte regnskaber godtgjort, at lejeindtægterne reelt er tilgået selskabet i den omhandlede periode fra 1994 til 2002.
 Højesteret tiltræder herefter, at udlejningsvirksomheden i årene 1994 til 2002 må anses for drevet af A personlig.
 Af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder Højesteret, at udlejningen må anses for udlejning af reklameplads og derfor ikke er fritaget for moms, jf. momslovens § 13, stk. 1, nr. 8, 2. punktum.
 A har ikke nærmere konkretiseret sine indsigelser mod skattemyndighedernes opgørelse af hans skattepligtige indkomst og momstilsvar, og Højesteret finder på denne baggrund og efter sagens forløb ikke tilstrækkeligt grundlag for at give A medhold i den mere subsidiære påstand om hjemvisning af skattesagen og momssagen til fornyet behandling ved SKAT.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal A betale 175.000 kr. til Skatteministeriet.


text:
Knivbæreren på diskoteket – U.2010.796H
 Højesterets dom i sag 257/2009. Refereret af andre i U.2010.796H.
 Tema: Besiddelse af våben, våbenloven, formildende omstændigheder
 Den 31. maj 2009 om natten, blev T’s bil ransaget af politiet foran et diskotek i Middelfart. Her fandt politiet to hobbyknive, som lå i lommen i døren til førersædet i bilen. T blev derfor tiltalt for overtrædelse af våbenlovens § 4, stk. 1 ved at være i besiddelse af kniv på et offentligt tilgængeligt sted.
 T forklarede at han ikke selv havde været inde på diskoteket den nat, men at han blot stod ved sin bil og ventede på sine venner, som han havde lovet at køre hjem. T forklarede endvidere at de to hobbyknive stammede fra hans arbejde på en tankstation, hvor han anvendte hobbyknivene til at åbne kasser. Når han fik fri lagde han altid de effekter han anvendte på tankstationen i sidelommen i bilen, så de var klar, når han skulle på arbejde igen. Det var dog en forglemmelse, at han havde fået hobbyknivene med hjem fra arbejdet. T havde forud for ransagelsen senest været på arbejde den 28. maj, men det havde dog oprindeligt været meningen, at han skulle have været på arbejde den 30. maj.
 Højesteret slog fast at der var tale om en overtrædelse af våbenlovens § 4, stk. 1. Endvidere slog Højesteret fast at kniven ikke kunne anses for at være medtaget i noget bestemt øjemed, og at der derfor ikke var tale om et anerkendelsesværdigt formål i lovens forstand. Blandt andet af hensyn til at de to hobbyknive stammede fra T’s arbejdsplads, at knivene lå i lommen i døren til førersædet i bilen sammen med andre effekter til brug for arbejdet på tankstationen, at T befandt sig foran diskoteket midt om natten fordi han skulle køre sine venner hjem og ikke selv havde været på diskoteket, fandt Højesteret at der forelå særligt formildende omstændigheder, og at T derfor alene blev pålagt en bøde.
 Denne dom er relevant i forhold til forståelsen af hvornår man kan anses for at bære kniv i våbenlovens forstand, samt hvornår der er tale om formildende omstændigheder i den henseende.
 Den ene relevante bestemmelse i dommen er våbenlovens § 4, stk. 1, hvorefter det er forbudt på offentlige steder, uddannelsessteder, i ungdomsklubber, fritidsordninger og lignende at bære eller være i besiddelse af kniv eller dolk, medmindre det sker som led i erhvervsudøvelse, til brug ved jagt, lystfiskeri, sportsudøvelse eller har et andet lignende anerkendelsesværdigt formål. Endvidere omfatter forbuddet ikke foldeknive med en klinge på højst 7 cm., der ikke kan fastlåses i udfoldet position.
 I ovenstående dom var det for det første et problem at der var tale om to hobbyknive. Endvidere var det et problem at T ikke kunne godtgøre at han anvendte kniven til et anerkendelsesværdigt formål.
 Overtrædes våbenlovens § 4, stk. 1, findes strafhjemlen hertil i § 10, stk. 2, hvorefter man, på det tidspunkt hvor loven blev afsagt, blev straffet med fængsel indtil 2 år, under særlig formildende omstændigheder dog med


text:
bøde (på nuværende tidspunkt er bestemmelsen ændret en smule).
 Højesteret anså flere momenter i sagen for at være af formildende karakter såsom at hobbyknivene stammede fra T’s arbejdsplads, at T oprindeligt skulle have været på arbejde den dag politiet ransagede hans bil, men vagtplanen imidlertid var blevet lavet om og at T opholdt sig hvor han gjorde, fordi han skulle køre nogle venner hjem fra fest. Derfor fik T en bøde, i stedet for fængselsstraf.
 I sagen illustrerer Højesteret ved hjælp af lovens forarbejder, hvornår der er tale om formildende omstændigheder:
 ”Til illustration af, hvornår der foreligger særlig formildende omstændigheder, er det i forarbejderne anført, at det navnlig kan tænkes i tilfælde, hvor en person fra en situation, hvor der var et anerkendelsesværdigt formål med at have kniven et offentligt tilgængeligt sted, på grund af en forglemmelse eller et svinkeærinde er kommet i en situation, hvor det ikke længere er lovligt at have kniven. Der kan således efter forarbejderne foreligge særlig formildende omstændigheder, hvis der f.eks. er tale om en person, som efter en arbejdsdag, fisketur, spejdertur eller lignende, hvor vedkommende lovligt har båret eller været i besiddelse af en kniv, går på restauration med kniven i lommen eller tasken i stedet for at tage direkte hjem og dermed overtræder forbuddet i § 4, stk. 1. Det er hertil i forarbejderne føjet, at hvis en person bærer kniv på steder eller under omstændigheder, hvor der er en nærliggende risiko for, at der kan opstå tilspidsede situationer af potentiel voldelig karakter - f.eks. i værtshusmiljøer i aften- eller nattetimerne - vil der dog kun sjældent foreligge særlig formildende omstændigheder, uanset om den pågældende person tidligere på dagen har haft et anerkendelsesværdigt formål med at bære kniven.”
 I U 2010.796H fandt politiet to hobbyknive i T’s bil, da de ransagede denne en nat foran et diskotek i Middelfart. T blev herefter tiltalt for overtrædelse af våbenlovens § 4, stk. 1, ved at have været i besiddelse af kniv på et offentligt tilgængeligt sted. Eftersom T ikke kunne godtgøre, at han anvendte knivene til et anerkendelsesværdigt formål, slog Højesteret fast, at T var skyldig i overtrædelse af våbenlovens § 4, stk. 1. Højesteret slog dog også fast, at der forelå flere formildende omstændigheder, blandt andet at hobbyknivene stammede fra T’s arbejdsplads og at han ved en fejl havde taget dem med sig, at knivene blev fundet i lommen i døren til førersædet i bilen sammen med andre effekter til brug for arbejdet på tankstationen og at T opholdt sig ude foran diskoteket midt om natten, fordi han skulle køre sine venner hjem fra fest. Derfor fik T en bøde i stedet for fængselsstraf.


text:
Skat.dk: Skattepligt - erstatning - uberettiget ophævelse af uddannelsesaftale
 SKM2019.345.ØLR
 BS 8524/2017
 Arbejdsgiver, medarbejders, fratræden, stilling, sædvanlige, aflønning, godtgørelse,
 Sagsøgerens arbejdsgiver havde ensidigt ophævet sagsøgerens uddannelsesaftale. Efter forgæves forligsforhandlinger tilkendte Tvistighedsnævnet hende erstatning for uberettiget ophævelse af uddannelsesaftalen efter funktionærlovens § 3. Sagsøgeren indbragte afgørelsen for domstolene og blev af Højesteret tillige tilkendt erstatning på 15.000 kr. for uberettiget ophævelse af uddannelsesaftale efter erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1.
 For landsretten handlede sagen om, hvorvidt sagsøgeren var skattepligtig af denne erstatning.
 Landsretten slog fast, at det følger af ordlyden af ligningslovens § 7 U, at alle ydelser, der udbetales af arbejdsgiveren i forbindelse med en medarbejders fratræden af stilling, er skattepligtige, i det omfang de overstiger 8.000 kr. Landsretten bemærkede tillige, at bestemmelsen ifølge forarbejderne tilsigtede at indføre en ensartet og neutral beskatning i alle tilfælde, hvor der i forbindelse med fratræden udbetales et beløb, som overstiger den skattepligtiges sædvanlige aflønning, og at bl.a. godtgørelser efter funktionærlovens §§ 2 a og 2 b samt godtgørelser efter forskelsbehandlingslovens § 7 i overensstemmelse hermed omfattes af ligningslovens § 7 U.
 Landsretten henviste herefter til, at Højesteret har fastslået, at der ikke er grundlag for at tilkende både godtgørelse for uberettiget ophævelse efter erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1, og godtgørelse for usaglig opsigelse efter funktionærlovens § 2 b, idet disse godtgørelser i det væsentlige kompenserer for de samme forhold.
 Under disse omstændigheder havde sagsøgeren ikke godtgjort, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at det kompensationsbeløb, der var tilkendt hende i medfør af erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1, ikke omfattes af ligningslovens § 7 U.
 Den Juridiske Vejledning 2019-1, C.A.3.5.2.2
 Den Juridiske Vejledning, 2020-1, C.A.3.5.2.1
 Tidligere instanser: SKM2014.482.SR og SKM2017.383.LSR.
 Senere instans: SKM2020.55.HR
 G1 som mandatar for A
 (v/adv. Martin Simonsen)
 Anne Thalbitzer, Joachim Kromann og Martin Nyvang (kst.)
 Denne sag, der er anlagt ved Retten i Roskilde den 16. august 2017, er ved kendelse af 19. januar 2018 henvist til behandling ved Østre Landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1.Sagen drejer sig om, hvorvidt en A tilkendt kompensation på 15.000 kr. efter erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1, for uberettiget ophævelse af uddannelsesaftale er skattepligtig.
 A har nedlagt påstand om, at Skatteministeriet skal anerkende, at A ikke er skattepligtig af den erstatning på 15.000 kr., som Højesteret ved dom af 6. marts 2014 tilkendte hende i henhold til erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1, for uberettiget ophævelse af uddannelsesaftale.
 A indgik den 8. april 2008 en uddannelsesaftale med G2. Ifølge aftalen skulle A uddannes til klinikassistent i perioden fra den 9. april 2008 til den 8. oktober 2010. Den 28. maj 2009 ophævede G2 uddannelsesaftalen ensidigt. Parterne var ikke enige om baggrunden for ophævelsen, og efter forgæves forligsforhandlinger anlagde G1 på vegne af A sag ved Tvistighedsnævnet med påstand om erstatning efter funktionærlovens § 3, godtgørelse for tab af uddannelsesgode og godtgørelse for seksuel chikane. Ved Tvistighedsnævnets afgørelse af 27. juli 2011 blev A tilkendt erstatning for uberettiget ophævelse af uddannelsesaftalen efter funktionærlovens § 3, men ikke godtgørelse for tab af uddannelsesgode eller for


text:
seksuel chikane.
 Den 20. september 2011 anlagde G1 som mandatar for A sag mod tandlægen med påstand om, at hun – udover erstatning for uberettiget ophævelse af uddannelsesaftalen efter funktionærlovens § 3 – var berettiget til en godtgørelse på 30.000 kr. for tab af uddannelsesgode efter erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1. Sagen blev i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1, henvist til behandling ved landsretten i 1. instans. I landsretten blev tandlægen frifundet. Ved Højesterets dom af 6. marts 2014 blev A i medfør af erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1, tilkendt en yderligere kompensation på kr. Af højesteretsdommens præmisser fremgår blandt andet:
 ”Den minimalerstatning, der tilkendes efter funktionærlovens § 3, dækker alene mistet lønindtægt. Beløbet på 30.000 kr. dækker efter den nævnte praksis mere end mistet lønindtægt og udgør således en kompensation, der ikke er identisk med minimalerstatningen efter § 3. En elev, der er tilkendt erstatning efter § 3, kan derfor ikke af den grund afskæres fra at få tilkendt yderligere kompensation, men ved fastsættelsen af kompensationsbeløbet skal der efter Højesterets opfattelse tages hensyn til, at eleven er tilkendt minimalerstatning efter funktionærloven.
 I den foreliggende sag finder Højesteret, at [A] har krav på yderligere kompensation, som passende fastsættes til 15.000 kr.”
 Efter højesteretsdommen anmodede G3 på vegne af G2 Skatterådet om bindende svar blandt andet på, om A er skattepligtig af den kompensation, hun blev tilkendt ved Højesterets dom af 6. marts 2014. Ved bindende svar af 24. juni 2014 besvarede Skatterådet spørgsmålet med ”Ja”.
 Skatterådets bindende svar blev af A indbragt for Landsskatteretten, der den 17. maj 2017 stadfæstede Skatterådets afgørelse. Af Landsskatterettens afgørelse fremgår af begrundelsen blandt andet:
 ”For erstatninger, der udbetales ved et engangsbeløb gælder det, at erstatningen beskattes på samme måde, som det, den træder i stedet for. Hvis erstatningen er en kompensation for en del af indkomstgrundlaget, er den skattefri. Hvis erstatningen er en kompensation for et tab i det løbende afkast/indkomsterhvervelse, er den skattepligtig.
 Det fremgår af ligningslovens § 7 U, at
 ”Gaver, godtgørelser og gratialer fra den skattepligtiges arbejdsgiver, der ydes i forbindelse med en medarbejders fratræden af stilling eller i forbindelse med arbejdsgiverens eller medarbejderens jubilæum, medregnes til den skattepligtige indkomst med det beløb, hvormed de samlede erhvervelser i løbet af indkomståret overstiger 8.000 kr., jf. dog stk. 2-4 og § 31. Det er en forudsætning for skattefriheden, at den skattepligtige person, der modtager gaven, godtgørelsen eller gratialet, er ansat som lønmodtager i den virksomhed, der foretager udbetalingen. Reglen i 1. pkt. gælder ikke, i det omfang beløbet træder i stedet for, hvad modtageren ville have oppebåret i indtægt af stillingen for tiden efter fratrædelsen og indtil det tidspunkt, til hvilket modtageren kunne være opsagt i henhold til sin kontrakt eller lovgivningens almindelige regler.
 Stk. 2. For fratrædelsesgodtgørelser er det en betingelse for skattefrihed efter stk. 1, at
 Højesteret har ved dom af 6. marts 2014 tilkendt klageren en yderligere kompensation udgørende 15.000 kr. i henhold til erhvervsuddannelseslovens § 65, stk. 1, som en godtgørelse for uberettiget ophævelse af elevforholdet.