text:
ikke fandt, at der kunne gives fradrag i det konkrete tilfælde.
 Byretten inddrog derimod ikke Danske Lovs 5-1-2.
 Sagsøgtes synspunkt vil i realiteten medføre, at domstolsprøvelse af myndighedsskøn over skatte og momsansættelsen ikke vil kunne pådømmes ved domstolene såfremt skatteyderen har benyttet sort økonomi i forbindelse med udgiftssiden, og dermed at skatteyderen alene vil kunne få efterprøvet denne ansættelse i det administrative system.
 Modsat de domme sagsøgte henviser til, vedrører denne sag efterprøvelse af berettigelsen af en administrativ truffet afgørelse overfor sagsøger, og ikke en tvist mellem to civile parter vedrørende deres aftale, og forholdet er således slet ikke omfattet af danske lov 5-1-2.
 Det bemærkes endeligt, at sagen netop vedrører SKATs ansættelse af sagsøgers indkomst, og afskæres prøvelse heraf vil det medføre at sagsøgers lovfæstede adgang til at indbringe administrative afgørelser for domstolene afskæres, hvilket er i fundamental modstrid med skatteforvaltningsloven og retspraksis i øvrigt.
 Skatteministeriet har under hovedforhandlingen procederet sagen på baggrund af sit påstandsdokument af 6. maj 2013. Heraf fremgår følgende:
 A bestrider ikke, at han har modtaget de omstridte beløb som indtægt, og at han skal beskattes heraf som maskeret udlodning, jf. ligningslovens § 16 A, stk. 1.
 Han gør imidlertid gældende, at de foretagne udlodninger er mindre end de beskattede beløb, idet der har været afholdt udgifter til den sorte underleverandør og de sorte lønninger. Han gør gældende, at disse udgifter skal reducere de skattepligtige udlodningsindtægter. Efter hans påstande skal retten ikke tage stilling til størrelsen af de påståede udgifter. Dette spørgsmål overlades ifølge hans påstand til SKAT i forbindelse med hjemvisning af skatteansættelserne for de tre indkomstår.
 Skatteministeriet gør gældende, at det påhviler A at godtgøre, at der har været afholdt udgifter til sorte lønninger og sort underleverandør, der skal reducere udlodningerne, jf. f.eks. SKM2004.162.HR, og at han ikke har løftet denne bevisbyrde.
 A hævder at de sorte lønninger blev betalt til "en fyr", han mødte på en byggeplads, som han lejede medarbejdere af, og til at betale sorte lønninger til egne medarbejdere, jf. hans forklaring i Byretten, der er gengivet i dommen (bilag 7), side 5, sidste afsnit, og side 6, første afsnit.
 A har imidlertid ikke fremlagt objektiv dokumentation i form af bilag eller lignende for de påståede betalinger vedrørende sort løn. Han har heller ikke på noget tidspunkt oplyst nærmere om, hvem den pågældende "fyr" på byggepladsen og de egne medarbejdere var. Den påståede underleverandør og de personer, som den påståede sorte løn angiveligt skulle være betalt til, er således ikke identificerede.
 Under disse omstændigheder er det korrekt, at Landsskatteretten (bilag 3) har stadfæstet SKATs afgørelse (bilag 1), hvorefter de skattepligtige udlodninger ikke er nedsat med udgifter til den sorte underleverandør og til sort løn. A har simpelthen ikke godtgjort sin påstand om, at der er afholdt udgifter til sort løn.
 Til støtte for resultatet henviser jeg til SKM2011.209.HR, hvor Højesteret anså det for berettiget, at SKAT alene havde anerkendt fradrag for udgifter til sort løn, i det omfang den pågældende medarbejder havde kunnet identificeres.
 Endvidere henviser jeg til TfS 2000,


text:
63 V, nu SKM2002.102.HR, jf. Skatteministeriets kommentar i SKM2002.103.DEP.
 De påståede udgifter til den sorte underleverandør og de sorte lønninger vil i givet fald være betalt for at undgå beskatning hos modtagerne, og A ́s selskaber vil have unddraget sig indeholdelsespligten i kildeskattelovens § 46.
 Det vil derfor være i strid med lov og ærbarhed, jf. Danske Lov 5-1-2, at indrømme fradrag i A ́s skattepligtige udlodningsindtægter. I hvert fald når den påståede sorte underleverandør og de påståede modtagere af sort løn ikke er identificerede, kan der derfor under ingen omstændigheder indrømmes fradrag, jf. SKM2011.209.HR, og f.eks. også UfR 2000.631 H, UfR 2006.1914 V, UfR 2012.365 V, UfR 2012.1964 Ø (Procesbevillingsnævnet har givet 3. instansbevilling, jf. domsnoten) og UfR 2012.2465 V. Ved at indrømme fradrag i nærværende sag ville domstolene være med til at fremme systematisk skatteunddragelse og sort økonomi.
 Under alle omstændigheder har A ikke godtgjort, at der har været betalt sort. Han kunne nemt løfte sin bevisbyrde for påstanden herom ved at oplyse, hvem underleverandøren er, og til hvem sort løn skulle være betalt. Herefter kunne det ved henvendelse til de omhandlede personer kontrolleres, og beskatning gennemføres. Sådanne oplysninger er han ikke kommet med.
 Den mulige blotte sandsynliggørelse af, at der måtte være afholdt udgifter til sort løn, herunder A ́s beregninger m.v. i bilag 9, og hans betragtninger herom i stævningen, side 8-10, er under de i øvrigt foreliggende omstændigheder utilstrækkeligt. Bilag 9 sandsynliggør i øvrigt ikke, at der er afholdt sorte lønninger. Herved må bl.a. henses til,
 "Salgspris pr. time" i de 3 år på 246,- kr., 250,- kr. og 255,- kr. er ikke dokumenteret,
 "Omkostninger til lejede ifølge finanskontokortet fratrukket topsvejs" på 21.034.797,20 kr., 13.442.117,60 kr. og 12.312.525,- kr. er ikke dokumenteret,
 "Antal timer leveret af indlejet folk, skøn hhv. 225 og 230 pr. time"på 93.487,99 kr. og 58.443,99 er ikke dokumenteret, og
 timeprisen på 172,- kr. og 175,- kr. vedrørende sorte timer ikke er dokumenteret.
 Omsætningen i H1.1 ApS kan også hidrøre fra håndværkere, der har været ansat i og fået løn fra andre af A ́s selskaber.
 Fejlmulighederne i bilag 9 er mange og henset til den måde, A drev sin virksomhed på med systematisk skatteunddragelse og betydelig sort økonomi, er der ikke grundlag for at tro på, at beregningerne er rigtige.
 Den omstændighed, at opgørelsen i bilag 9 blev lagt til grund i straffesagen (bilag 7 og 8), der blev behandlet som en tilståelsessag, kan ikke føre til et andet resultat. Under straffesagen blev der ikke foretaget nogen bevisvurdering. Under nærværende sag skal retten anlægge en sædvanlig skatteretlig bevisvurdering af uafhængig af, hvad der skete under straffesagen, jf. SKM2011.209.HR.
 Det påhviler A at dokumentere eller sandsynliggøre, at der i koncernen er afholdt fradragsberettigede lønudgifter udover det, der fremgår af de foreliggende årsregnskaber.
 Retten lægger efter sagens oplysninger, herunder A ́s forklaring, til grund, at de udgifter, som A under sagen påberåber sig som fradragsberettigede udgifter til løn, er afholdt sort, og at der ikke eksisterer regnskabsbilag vedrørende de pågældende udgifter. Der er

type: other


text:
endvidere ikke oplysninger om identiteten på de pågældende betalingsmodtagere.
 Grundlaget for de beregninger, som A til støtte for sin påstand har henvist til, er udokumenteret og er under alle omstændigheder behæftet med så betydelig usikkerhed, at beregningerne under de foreliggende omstændigheder ikke kan tillægges afgørende betydning.
 Retten finder det på den anførte baggrund hverken godtgjort eller i fornøden grad sandsynliggjort, at der er ret til yderligere fradrag for afholdte lønudgifter.
 Forløbet og resultatet af straffesagen mod A kan ikke føre til andet resultat.
 Parterne er enige om, at sagsgenstandens værdi er 3.581.569,77 kr. På den baggrund og efter sagens udfald, omfang og forløb, herunder at hovedforhandlingen varede en halv retsdag, skal A betale 125.000 kr. i sagsomkostninger til dækning af udgift til advokat. Beløbet indeholder moms.
 I sagsomkostninger skal A inden 14 dage betale 125.000 kr. til Skatteministeriet.


text:
Advokaten 10 - Advokatnævnet - Ekspeditionsfejl begået af advokatens ansatte
 For at en fejl kan anses for at være tilsidesættelse af god advokatskik, skal advokaten personligt have begået en fejl og handlet culpøst.
 For advokatfuldmægtige gælder desuden det særlige, at principalen efter de advokatetiske regler punkt 7.2 er ansvarlig for, at autoriserede advokatfuldmægtige handler i overensstemmelse med de advokatetiske regler.
 Kan en advokats ekspeditionsfejl være en tilsidesættelse af god advokatskik? Det tog Højesteret stilling til i en dom fra 2014. Advokatnævnet har siden afgjort en række sager, hvor advokaten har overladt behandlingen af en sag til en ansat på kontoret.
 Af Vibeke Tarpgaard, souschef, Advokatnævnet
 Denne artikel sætter fokus på Højesterets dom af 16. oktober 2014 (U 2015.60 H), hvor Højesteret tog stilling til, hvorvidt en advokats ekspeditionsfejl udgjorde en tilsidesættelse af god advokatskik. Højesteret (dissens) fandt, at advokaten, som havde overladt ekspeditionen til en erfaren sekretær, havde handlet culpøst ved ikke at sikre sig, at købesummen for en maskine, som hans klient havde købt i Irland, blev deponeret og alene frigivet til sælger efter advokatens accept. Men Højesteret fandt også, at advokaten efter en samlet vurdering ikke havde handlet i strid med god advokatskik.
 Højesterets dom har tidligere været omtalt her i Advokaten (10/2014).
 Højesteret lagde blandt andet vægt på, at der var tale om en fejl i forbindelse med den praktiske ekspedition af en opgave af rutinemæssig karakter, at ekspeditionen var overladt til en erfaren sekretær, at sælger måtte antages at have handlet i strid med parternes aftale ved til klienten at oplyse en konto, som ikke var en deponeringskonto. Endelig blev der lagt vægt på, at advokaten, da fejlen blev opdaget, påtog sig ansvaret på en sådan måde, at klienten blev stillet i det væsentlige, som om beløbet var deponeret korrekt (dissens).
 Advokatnævnet har siden Højesterets dom haft lejlighed til at tage stilling til en række sager, hvor advokaten har overladt ekspeditionen eller behandlingen af en sag til en ansat på kontoret eller til sin fuldmægtig. Med denne artikel vil sekretariatet give et bud på rækkevidden af Højesterets dom, og flere af Advokatnævnets nyere kendelser og efterfølgende domme om problemstillingen omtales.
 Ekspeditionsfejl – fejlen har en vis grovhed
 Det er efter praksis ikke, som Højesteret også udtaler, alle fejl fra advokatens side, der anses for tilsidesættelse af god advokatskik.
 Højesteretssagen drejede sig om en ekspeditionsfejl, og det kan af dommen udledes, at også en ekspeditionsfejl kan være en tilsidesættelse af god advokatskik, hvis den pågældende fejl har en vis grovhed. I vurderingen af en fejls grovhed kan det indgå, hvorvidt den påklagede adfærd er en ‘kerneydelse’ i advokatens opdrag, og betydningen for klienten.
 Advokaten har personligt handlet culpøst
 Advokatnævnet behandler en del sager, hvor det ikke er advokaten selv, men en advokatfuldmægtig, ansat sekretær eller anden medarbejder på advokatkontoret, der har foretaget den påklagede adfærd.
 Også sagen for Højesteret vedrørte en handling, som blev udført af en anden end advokaten – nemlig dennes sekretær. Højesteret udtalte, at en advokat kun er ansvarlig for egne fejl i afgørelsen


text:
af disciplinært ansvar. For at en fejl kan anses for at være tilsidesættelse af god advokatskik, skal advokaten personligt have begået en fejl og handlet culpøst.
 Dansk rets almindelige regel om arbejdsgiveres/principalers objektive erstatningsansvar for skader, som medhjælpere forvolder på tredjemand, findes i DL 3-19-2. Men bestemmelsen finder alene anvendelse erstatningsretligt og ikke i forhold til afgørelse af strafansvar og dermed heller ikke til afgørelse af disciplinært ansvar. Bestemmelsen kan således ikke anvendes til afgørelse af en advokats ansvar i forhold til overtrædelse af god advokatskik efter retsplejelovens § 126, stk. 1, ved handlinger begået af en ansat.
 Et disciplinært ansvar for andre personers handlinger og undladelser kan således alene komme på tale, når den konkret udviste uagtsomhed består af manglende eller ufuldstændigt tilsyn, instruktion, tilrettelæggelse med videre.
 For advokater gælder det særlige, at advokater efter retsplejelovens § 126, stk. 1, har pligt til at udvise en adfærd, der stemmer overens med god advokatskik, og at deres handlinger/undladelser kan sanktioneres. Det må derfor antages, at der gælder en skærpet instruktions- og tilsynspligt for en advokat i relation til alle på kontoret, der udfører ‘advokatopgaver’, således at advokaten ikke vil kunne undslå sig et personligt disciplinært ansvar ved at lade en anden udføre disse opgaver.
 I vurdering af advokatens disciplinære ansvar for handlinger udført af andre kan blandt andet inddrages, om der foreligger en generel og kendt arbejdsbeskrivelse af opgaven, og om der ved overgivelsen af arbejdsopgaven er givet den nødvendige vejledning og instruktion. Her kan forhold som opgavens karakter desuden have betydning – herunder eksempelvis om det er en rutinepræget opgave, eller om opgaven er af særegen karakter. Det kan også have betydning, om opgaven er overladt til en erfaren medarbejder eller en ny medarbejder, som alt andet lige vil kræve mere instruktion og tilsyn. Selve handlingen vil angiveligt tillige have betydning – handler den ansatte således helt adækvat og utilsigtet, kan advokatens tilsynsforpligtelse næppe medføre, at advokaten i en sådan situation kan anses for disciplinært ansvarlig.
 For advokatfuldmægtige gælder desuden det særlige, at principalen efter de advokatetiske regler punkt 7.2 er ansvarlig for, at autoriserede advokatfuldmægtige handler i overensstemmelse med de advokatetiske regler. Fuldmægtigens særlige tilknytning til principalen må indebære en særlig forpligtelse for principalen til løbende at overvåge fuldmægtigens arbejde og nøje at sikre sig kendskab til, hvad fuldmægtigen beskæftiger sig med.
 Højesteret udtalte endelig, at, for at en fejl kan anses for at være tilsidesættelse af god advokatskik, kræves desuden, som en nødvendig, men ikke en tilstrækkelig betingelse, at advokaten personligt har handlet culpøst. Der synes således også at kunne indgå andre momenter i vurderingen af, om advokaten har handlet i strid med god advokatskik. Højesteret inddrog eksempelvis i sin vurdering advokatens efterfølgende håndtering af fejlen og klientens stilling som følge af fejlen – herunder om klienten havde lidt et økonomisk tab eller var stillet mindre fordelagtigt som følge af advokatens culpøse handling.
 Advokatnævnets og domstolenes praksis efter HR- dom
 I det følgende gengives en række af Advokatnævnets seneste kendelser og domme, der alle er afsagt efter


text:
Højesterets dom vedrørende ekspeditionsfejl, og hvor ekspeditionen eller sagsbehandlingen blev varetaget af en anden end advokaten – herunder en ansat på kontoret eller advokatens fuldmægtig.
 Når advokatfuldmægtigen handler
 Retten i Lyngbys dom af 25. august 2015. Retten stadfæstede nævnets kendelse og tiltrådte, at en advokat havde handlet i strid med god advokatskik ved ikke at have frigivet den deponerede købesum rettidigt, selvom det efter arbejdsfordelingen på kontoret var hans fuldmægtig, som varetog behandlingen af den omhandlede ejendomshandel. Advokaten havde under sagen med henvisning til præmisserne i føromtalte Højesterets dom (U 2015.60 H) bestridt, at han personligt havde handlet culpøst i sagen, men retten fandt under henvisning til advokatens tilsynsforpligtelse med sin fuldmægtig, at det var uden betydning i vurderingen af, om advokaten havde handlet i strid med god advokatskik, at det var overladt til fuldmægtigen at varetage ejendomshandelen [2013-1754].
 Advokatnævnets kendelse af 30. oktober 2015. Advokatnævnet fandt blandt andet, at en advokatfuldmægtigs påkrav og ophævelsesskrivelse, der var sendt på klientens vegne, var fejlbehæftede og ugyldige, og at klienten ikke af fuldmægtigen var behørigt informeret om konsekvenserne ved afslutning af sagen. Nævnet fandt, at advokaten som principal og/eller sagsansvarlig havde en særlig forpligtelse med at påse, at advokatfuldmægtigen varetog sagen korrekt og behørigt, og at advokaten havde udvist forsømmelser i forbindelse hermed og på den baggrund groft tilsidesat god advokatskik [2015-739].
 Advokatnævnets kendelse af 27. maj 2016. Advokatnævnet fandt, at en advokat havde været sagsansvarlig og derfor handlet i strid med god advokatskik ved ikke at have påset, at advokatkontorets it-system var indrettet sådan, at al indgående post blev korrekt registreret, og at advokatfuldmægtigen på den baggrund foretog de relevante ekspeditioner uden unødig forsinkelse. Nævnet fandt, at orienteringen af klienten om dennes afgørelse fra Ankenævnet for Patienterstatningen var sket med en væsentlig forsinkelse. Sagens omstændigheder var, at klienten primo december 2015 havde spurgt fuldmægtigen, om der var nyt i hans sag fra Ankenævnet for Patienterstatningen, hvortil fuldmægtigen svarede, at der ikke forelå en afgørelse endnu. Fuldmægtigen rettede ultimo december 2015 henvendelse ad status til ankenævnet, som primo januar 2016 svarede, at ankenævnets afgørelse var sendt til advokatkontoret i oktober 2015. Selvom klienten ikke havde lidt et egentligt retstab, havde advokaten handlet i strid med god advokatskik [2016-853].
 Københavns Byrets dom af 27. juni 2016. Retten stadfæstede nævnets kendelse og tiltrådte, at en advokat var disciplinært ansvarlig for, at en fuldmægtig havde tilsidesat god advokatskik. Den pågældende var ansat som advokatfuldmægtig uden autorisation, men retten lagde til grund, at vedkommende i kraft af sin ansættelse og med advokatens viden optrådte som fuldmægtig for advokaten, og derved handlede på vegne af advokaten som principal. Fuldmægtigen havde blandt andet påstået en ejeraftale misligholdt og hævdet, at hans klienter som følge heraf nu havde overtaget anparterne, og herefter blandt andet foretaget ændringer herom hos Erhvervsstyrelsen. Advokaten gjorde under sagen gældende, at handlingerne ikke var foretaget af ham selv, efter hans instruks eller med hans viden, og at der ikke var hjemmel til at pålægge ham ansvar på et objektivt grundlag. Retten udtalte blandt andet:
 “En


text:
fuldmægtig er ikke underlagt advokaternes disciplinærsystem, og det er således fuldmægtigens principal, der kan indbringes for Advokatnævnet for fuldmægtigens handlinger eller undladelser.
 Udgangspunktet er, at principalen – som følge af fuldmægtigens tilknytning til denne – er ansvarlig for sin fuldmægtigs handlinger, når denne i arbejdsforholdet foretager dispositioner i forhold til klienter og andre. Dette gælder også i forhold til disciplinæransvaret.”
 Retten fandt herefter, at advokaten ikke havde godtgjort, at der var forhold, der kunne føre til, at de pågældende handlinger ikke var omfattet af hans disciplinæransvar for fuldmægtigens adfærd, og tiltrådte, at han havde handlet i strid med god advokatskik. Retten tillagde det vægt, at advokaten blev bekendt med fuldmægtigens handlinger men ikke greb ind, så handlingen kunne være forhindret, og heller ikke efterfølgende forsøgte at rette op på handlingerne. Sagen er anket til Østre Landsret, hvor den verserer [2014-1893].
 Københavns Byrets dom af 23. september 2016. Retten stadfæstede nævnets kendelse, hvorefter en advokat groft havde tilsidesat god advokatskik. Retten fandt, at advokaten var gået ud over, hvad der var berettiget til varetagelse af sin klients interesser ved at have fremsendt et brev til modparten, som var klager i sagen, indeholdende blandt andet en trussel om politianmeldelse. Brevet var underskrevet for advokaten af en sagsbehandler. Retten udtalte:
 “Udgangspunktet er, at principalen – som følge af fuldmægtigens tilknytning til denne – er ansvarlig for sin fuldmægtigs handlinger, når denne i arbejdsforholdet foretager dispositioner i forhold til klienter og andre. Dette gælder også i forhold til disciplinæransvaret, og er heller ikke bestridt af sagsøger.” [2015-383].
 Når sekretæren eller andre ansatte handler
 Advokatnævnets kendelse af 16. november 2015. Advokatnævnet fandt, at en advokat var ansvarlig for handlinger foretaget af medarbejderne i sin inkassoafdeling. Nævnet udtalte:
 “advokat [...] som ansvarlig for inkassoafdelingen har haft ansvaret for, at de procedurer, der benyttes i inkassoafdelingen, er i overensstemmelse med god advokatskik [...] og at advokat [...] har tilsidesat god advokatskik ved ikke gennem sit tilsyn og ansvar for inkassomedarbejderne at have afværget [handlingerne].” [2015-1595].
 Advokatnævnets kendelse af 25. november 2015. Advokatnævnet fandt, at en advokat groft havde tilsidesat god advokatskik i en sag, som i vidt omfang var behandlet af en studentermedhjælper, der var ansat på advokatens kontor. Nævnet fandt, at rådgivningen af klienten havde været mangelfuld, og at klientens interesser ikke var blevet behørigt varetaget, og udtalte:
 “Uanset at advokat [...] således angiveligt havde overladt sagsbehandlingen til en medarbejder, hvorfor han ikke personligt forestod den mangelfulde sagsbehandling, kan ikke af den grund undgå at ifalde ansvar for de fejl, der er begået.
 Advokatnævnet lægger i den forbindelse vægt på, at der var tale om en langtfra ukompliceret sag, som var af stor betydning for den involverede klient, og at denne sag blev overladt til en studentermedhjælper, uden at advokat [...] instruerede sin medarbejder behørigt om den korrekte behandling af sagen eller førte tilstrækkeligt tilsyn med sagsbehandlingen.” [2015-2031].
 Advokatnævnets kendelse af 30. juni 2016. Advokatnævnet fandt, at der i forbindelse med behandlingen af en sag blev valgt en forkert fremgangsmåde for sagens behandling ved fogedretten. Advokaten


text:
havde blandt andet gjort gældende, at der var begået fejl i ekspeditionen af sagen, hvor sagsbehandlingen blev foretaget af en erfaren advokatsekretær. Nævnet fandt (dissens), at beslutningen om, hvilken anmodning om inddrivelsesmåde, der skulle fremsættes over for fogedretten, havde en sådan karakter, at beslutningen ikke kunne overlades til en advokatsekretær, og at fejlen ikke kunne betragtes som en ren ekspeditionsfejl. Advokaten kunne derfor ikke, blot fordi han angiveligt overlod sagsbehandlingen til en medarbejder, undgå at ifalde et disciplinært ansvar for den fejl, der var begået [2015-4288].
 Østre Landsrets dom af 22. september 2016. Landsretten stadfæstede, at en advokat havde handlet i strid med god advokatskik ved i et brev at have afgivet en faktuelt forkert oplysning til Erhvervsstyrelsen, selvom det ikke kunne anses for godtgjort, at advokaten havde til hensigt at vildlede Erhvervsstyrelsen. Den omstændighed, at brevet til Erhvervsstyrelsen var affattet af advokatens sekretær, kunne ikke føre til et andet resultat, idet advokaten, der var underskriver, måtte bære ansvaret for indholdet af brevet. Advokaten havde under sagen blandt andet gjort gældende, at der blot var tale om et informationsbrev, og at han på grund af en dårlig telefonforbindelse på Myanmar, hvor han var på ferie, var afskåret fra at diktere indholdet af brevet for sekretæren. Advokaten havde desuden med henvisning til præmisserne i føromtalte Højesterets dom (U 2015.60 H) gjort gældende, at der ikke var handlet culpøst, og at brevet, som var skrevet af hans sekretær, måtte anses som en ekspeditionsfejl, og derved ikke var i strid med god advokatskik [2012-3599].
 Endelig skal omtales Advokatnævnets kendelse af 23. juni 2016 vedrørende en ekspeditionsfejl, hvor Advokatnævnet fandt, at en advokat ikke havde tilsidesat god advokatskik ved fejlagtigt over for modparten at have opkrævet moms af de tilkendte sagsomkostninger i en rykkerskrivelse, idet fejlen efter nævnets opfattelse kunne karakteriseres som en ekspeditionsfejl. Nævnet lagde vægt på, at domsrykkeren blev sendt til modparten/klagers advokat, og at advokaten straks rettede for sig, da han blev gjort bekendt med fejlen [2015-4558].
 Det er ikke en hvilken som helst fejl fra en advokats side, der kan anses for tilsidesættelse af god advokatskik. Det kræver, at fejlen har en vis grovhed. Fejl, som kan karakteriseres som ekspeditionsfejl, kan således også, hvis fejlen er tilstrækkelig grov, være en tilsidesættelse af god advokatskik. I vurderingen af en fejls grovhed vil eksempelvis kunne inddrages, om der er tale om en typisk advokatydelse, ‘kerneopgave’, eksempelvis at sørge for korrekt deponering af købesummen. En fejl i udførelsen af en sådan opgave vil typisk have karakter af en grov fejl, som kan være en tilsidesættelse af god advokatskik.
 Flere opgaver på et advokatkontor udføres i dag også af andre end advokaten. Det følger af Højesterets dom, at advokaten alene kan anses for at have tilsidesat god advokatskik, såfremt advokaten personligt har handlet culpøst. Overlades opgaven til en anden, vil advokatens eventuelle disciplinære ansvar kunne komme på tale, hvis den konkret udviste uagtsomhed består af manglende eller ufuldstændigt tilsyn, instruktion, tilrettelæggelse med videre. Det må i den forbindelse antages, at der gælder en skærpet


text:
instruktions- og tilsynspligt, således at advokaten ikke kan undslå sig et personligt ansvar ved at lade en anden udføre opgaven.
 Højesterets dom anviser desuden, at det ved vurderingen af advokatens fejl også kan være nødvendigt at se på, hvad advokaten eventuelt har gjort efterfølgende for at rette op på sin fejl, og hvilken betydning fejlen har eller har haft for klienten.
 Vibeke Tarpgaard
 Souschef i Advokatnævnets sekretariat.


text:
Højesteret Samfundstjeneste i sag om brandstiftelse
 Samfundstjeneste i sag om brandstiftelse
 Sag 263/2015
 Dom afsagt den 30. maj 2016
 Straffastsættelse og valget mellem samfundstjeneste og ubetinget straf i en sag om brandstiftelse efter straffelovens § 181, stk. 1
 Landsretten havde fundet begge de tiltalte skyldige i brandstiftelse og tyveri, og havde udmålt en straf på et år og to måneders fængsel for T1, der også var fundet skyldig i overtrædelse af færdselsloven og lov om euforiserende stoffer, og en straf på et års fængsel for T2. For begge de tiltalte var fuldbyrdelsen af et år af straffen gjort betinget med vilkår om samfundstjeneste. For Højesteret angik sagen, om der skulle udmåles længere straffe, og om straffen skulle være ubetinget.
 Højesteret stadfæstede fængselsstraffenes længde.
 Ved en lovændring i 2015 er reglerne om samfundstjeneste revideret med henblik på en øget anvendelse af samfundstjeneste som alternativ til ubetinget fængsel.
 Højesteret udtalte, at brandstiftelse efter straffelovens § 181, stk. 1, kan omfatte forhold af meget forskellig karakter og grovhed, og at det ikke generelt kan sidestilles med de lovovertrædelser, hvor udgangspunktet efter forarbejderne til lovændringen i 2015 er ubetinget fængsel. Højesteret udtalte videre, at det derfor afhænger af de konkrete omstændigheder, herunder brandstiftelsens grovhed og tiltaltes personlige forhold, om straffen skal være ubetinget, helt eller delvis betinget med vilkår om samfundstjeneste, eller om straffen i særlige tilfælde skal være betinget uden vilkår om samfundstjeneste.
 Landsretten havde fundet det bevist, at de tiltalte om efter middagen var gået ind i forurettedes lejlighed, selv om han ikke var hjemme, og havde taget hans hund og hans computer, og at de senere samme aften var vendt tilbage og havde påsat brand, hvorved lejligheden udbrændte. Det kunne ikke lægges til grund, at der objektivt havde været fare for menneskeliv, eller at brandstiftelsen var planlagt. Det var heller ikke oplyst, hvor stort et beløb der var sket skader for.
 De tiltalte var ikke tidligere straffet for ligeartet kriminalitet i forhold til brandstiftelsen, og begge de tiltalte have gode personlige forhold. Begge de tiltalte havde siden brandstiftelsen fået fast arbejde, og T1 var efter de foreliggende oplysninger kommet ud af et mangeårigt misbrug af alkohol og narkotika.
 Højesteret fandt efter en samlet vurdering af kriminalitetens grovhed og de tiltaltes personlige forhold, at der var grundlag for at gøre straffen betinget med vilkår om samfundstjeneste i det omfang, som landsretten havde bestemt.
 Højesteret stadfæstede herefter landsrettens dom.


text:
Højesteret Afslag på familiesammenføring
 www.domstol.dk
 Om Højesteret
 Domme mv.
 Højesteret Højesteret Nyheder Domme mv.
 Øvrige nyheder
 Nye sager
 Retslister
 Møderet for advokater
 Job i Højesteret
 Afslag på familiesammenføring
 13-01-2010
 Sag 478/2007
 Dom afsagt den 13. januar 2010.
 B og A
 Et afslag på familiesammenføring under henvisning til 28-års reglen og tilknytningskravet var ikke ugyldig, og hverken EMRK eller Statsborgerretskonventionen var krænket
 Den danske statsborger A giftede sig i 2003 med den ghanesiske statsborger B. A var født i 1971 i Togo, men kom til Danmark i 1993 og blev efter 9 års ophold her i landet dansk statsborger i 2002. Umiddelbart efter ægteskabets indgåelse i Ghana indgav A og B ansøgning om at blive ægtefællesammenført i Danmark, men fik i august 2004 endeligt afslag herpå under henvisning til, at deres samlede tilknytning til Danmark ikke var større end deres samlede tilknytning til Ghana, jf. udlændingelovens § 9, stk. 7. Integrationsministeriet havde ved afgørelsen bl.a. lagt vægt på, at B altid havde boet i Ghana og havde familie der, samt at A havde nogen tilknytning til Ghana, hvor han havde gået i skole i 10 år, og at familien lovligt kunne bosætte sig i Ghana, såfremt A fik beskæftigelse der.
 Efter afslaget anlagde A og B retssag og anførte for det første, at afslaget var ugyldigt, fordi det var i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8. Hvis afslaget ikke var i strid med artikel 8, gjorde de for de andet gældende, at det var i strid med diskriminationsforbuddet i artikel 14, jf. artikel 8, og at de derfor havde ret til familiesammenføring i Danmark uden at skulle opfylde tilknytningskravet i lovens § 9, stk. 7. A og B anførte i den forbindelse tillige, at udlandsdanskere efter udlændingelovens regler ikke behøvede at have reel tilknytning til Danmark, og at en sammenligning mellem udlandsdanskere og danske statsborgere, som først erhvervede statsborgerskab på et senere tidspunkt i deres liv, viste, at 28-års reglen medførte en ikke sagligt begrundet forskelsbehandling. 28-års reglen indebar således, at A først ville fritages for at opfylde tilknytningskravet i 2030, når han var 59 år.
 Bl.a. under henvisning til, at Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 ikke pålægger de kontraherende stater en generel forpligtelse til at respektere indvandreres valg af opholdsland i forbindelse med indgåelse af ægteskab eller i øvrigt til at give tilladelse til familiesammenføring og til, at der ikke var grundlag for at tilsidesætte Integrationsministeriets afgørelse om, at ægteparrets samlede tilknytning til Ghana var større end til Danmark, fandt Højesteret, at ministeriets afslag på opholdstilladelse til A ikke var i strid med konventionens artikel 8. Højesteret fandt endvidere, at Integrationsministeriets afgørelse ikke kunne tilsidesættes som ugyldig som stridende mod Menneskerettighedskonventions artikel 14, jf. artikel 8, idet der på baggrund af den foreliggende praksis fra Menneskerettighedsdomstolen, herunder Menneskerettighedsdomstolens dom af 28. maj 1985 i sagen Abdulaziz, Cabales og Balkandali mod UK, ikke fandtes grundlag for at fastslå, at 28-års reglen havde indebåret en konventionsstridig diskrimination i forhold til A, jf. konventionens artikel 14 om saglighed og proportionalitet. Højesteret udtalte


text:
tillige, at Den Europæiske Konvention af 6. november 1997 om Statsborgerret (artikel 5, stk. 2), ikke kunne føre til, at diskriminationsforbuddet i Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 14, jf. artikel 8, skulle gives et videregående indhold end det, der følger af den nævnte dom. (Dissens).
 Landsretten var nået til samme resultat.
 Læs hele afgørelsen
 Sidst opdateret: 13-01-2010
 Højesteret Prins Jørgens Gård 13 1218 København K Telefon: 33632750 Email: post@hoejesteret.dk


text:
Skat.dk: Maskeret udbytte - armslængdeprincippet - periodisering - fast ejendom
 01 Mar 2007 11:16
 07 Feb 2007 13:50
 2. afdeling, 145/2006
 Maskeret, udbytte, ejendom, markedspris, byggeomkostninger, leje, tjene, bolig, armslængde
 Et selskab, der ejes af appellanten, overdrog i marts 2000 en ejendom opført af selskabet til appellantens ægtefælle for kr. 1.550.000,- svarende til markedsprisen. Ejendommens opførelsesomkostninger var kr. 3.023.223,-. Allerede ved husets færdiggørelse i september 1998 flyttede appellanten og hans ægtefælle ind i huset som lejere. Huset blev i samme periode anvendt som fremvisningshus i forbindelse med salget af byggeprojekter på nabogrundene.
 Højesteret fandt, at et aktieselskabs afholdelse af udgifter i en aktionærs interesse til opfyldelse af dennes private behov er en skattepligtig udlodning, jf. ligningslovens § 16 A, stk. 1, hvilket også er i overensstemmelse med armslængdeprincippet i ligningslovens § 2. Højesteret udtalte, at i tilfælde, hvor et selskab opfører et hus til privat brug for en hovedaktionær under afholdelse af udgifter, som ikke modsvares af en tilsvarende forøgelse af ejendommens markedsværdi, og hvor selskabet i sammenhæng hermed sælger ejendommen til hovedaktionæren for markedsprisen, foreligger der en udlodning, med mindre hovedaktionæren godtgør, at selskabets afholdelse af udgifter, udover hvad et salg på markedsvilkår kan indbringe, er sket i selskabets interesse.
 Højesteret fandt, at en sådan udlodning kan konstateres og beskattes i det år, hvor salget til hovedaktionæren finder sted og fulgte dermed ikke appellanten, der gjorde gældende, at beskatning skulle ske i opførelsesåret.
 Højesteret tiltrådte i den konkrete sag, at der forelå en maskeret udlodning til hovedaktionæren.
 Ligningsvejledningen 2007-1 S.F.2.3.2
 Poul Sørensen, Per Sørensen, Bøge Dahl, Lene Pagter Kristensen og Michael Rekling
 I tidligere instans er afsagt dom af Vestre Landsrets 12. afdeling den 28. februar 2006.
 A har for Højesteret subsidiært gjort gældende, at en beskatning i medfør af ligningslovens § 16 A skal ske i det år, hvor den disposition, som påførte selskabet tabet, fandt sted, dvs. da huset blev opført, og ikke i 2000 da huset blev solgt.
 Skatteministeriet har heroverfor gjort gældende, at afholdelsen af hovedaktionærens private udgifter konstateres i det år, salget sker, og at A derfor i overensstemmelse med administrativ praksis bør beskattes i 2000.
 Til brug for Højesteret er der yderligere afgivet forklaring af ejendomsmægler MB.
 Et aktieselskabs afholdelse af udgifter i en aktionærs interesse til opfyldelse af dennes private behov må anses for en udlodning, der skal beskattes som udbytte i medfør af ligningslovens § 16 A, stk. 1. Dette er for så vidt angår en hovedaktionær i overensstemmelse med armslængde-princippet i ligningslovens § 2.
 Højesteret finder, at der foreligger en sådan udlodning, hvor et selskab opfører et hus til privat brug for en hovedaktionær under afholdelse af udgifter, som ikke modsvares af en tilsvarende forøgelse af ejendommens markedsværdi, og hvor selskabet i sammenhæng hermed sælger ejendommen til hovedaktionæren for markedsprisen, medmindre denne godtgør, at selskabets afholdelse af udgifter ud over, hvad salg på markedsvilkår kan indbringe, er sket i selskabets interesse. Højesteret finder endvidere, at en sådan udlodning kan konstateres og beskattes i det år, hvor salget til hovedaktionæren finder


text:
Sommerhilsen fra Ansættelsesret | Horten
 Nu er sommeren for alvor i gang, og selvom den allerede for længst har meldt sin ankomst, er det nu på tide for mange at nyde den og holde sommerferie. Derfor vil vi gerne sende vores varmeste sommerhilsener og samtidig benytte lejligheden til at tage et lille tilbageblik på den første halvdel af et spændende år.
 Første halvdel af 2018 har - ud over solskin og VM i fodbold - budt på en række spændende domme, der bl.a. har taget stilling til spørgsmål om arbejdstid, forskelsbehandling og arbejdsgivers adgang til modregning i lønnen.
 På lovgivningssiden er der en række nyheder, der allerede nu, men i den grad også i fremtiden, vil medføre ændringer for virksomhederne. Persondataforordningen trådte i kraft den 25. maj 2018, og de fleste har nok lagt mærke til, at der er et stort stykke arbejde forbundet med at overholde forordningen til punkt og prikke. Herudover trådte den nye lov om forretningshemmeligheder også i kraft den 9. juni 2018. Tidligere på året blev den nye ferielov vedtaget, og selvom den først træder i kraft den 1. september 2020, vil virksomhederne snart skulle indrette sig på de kommende forandringer.
 For at holde dig opdateret har vi som altid gjort vores bedste for at formidle de seneste lovgivningsmæssige tiltag, den nyeste retspraksis samt andre relevante nyheder på ansættelsesrettens område. Vores nyhedsbreve kan du modtage løbende ved at tilmelde dig Hortens nyhedsbrev eller vores LinkedIn gruppe "Hortens Ansættelsesrettens A-Z" her.
 Som tidligere meldt ud, har Horten valgt at åbne et kontor i Århus. Vi glæder os fremadrettet til også at kunne servicere vores kunder og samarbejdspartnere fra vores nye kontor i Århus.
 Nedenfor følger et udpluk af den nyeste ansættelsesretlige lovgivning og retspraksis, som vi håber, du vil finde lige så spændende, som vi gør.
 Rigtig god læselyst – og fortsat god sommer!
 I den seneste tid er der indført og varslet store som små ændringer inden for den ansættelsesretlige regulering. Her er et udpluk af de ændringer, vi har fundet mest interessante.
 I januar blev den kommende nye ferielov vedtaget. Loven træder først i kraft til september 2020, men på grund af overgangsperioden vil den nye ferielov allerede få betydning fra næste år.
 Den væsentligste ændring i forbindelse med den nye ferielov er overgangen til samtidighedsferie; afholdelse af ferie i det samme år, som ferien er optjent. Det er også den ændring, der nødvendiggør en overgangsperiode, da medarbejdere i overgangsåret både vil have optjent ret til betalt ferie fra det forgangne optjeningsår efter de nuværende regler og samtidig løbende optjene ret til betalt ferie efter de nye regler om samtidighedsferie. Medarbejderne vil derfor have optjent ret til dobbelt ferie.
 For at undgå det vil de tilgodehavende feriemidler, som er optjent efter de gamle regler, blive hensat og forrentet, så de først udbetales, når medarbejderen forlader arbejdsmarkedet. På den måde vil medarbejderen i overgangsåret fortsat alene have ret til fem ugers betalt ferie.
 Læs mere om den nye ferielov her
 Se Hortens video om den nye


text:
ferielov her
 Den 25. maj 2018 trådte persondataforordningen i kraft. Forordningen har stor betydning for såvel virksomheder som offentlige myndigheder; ikke mindst i forhold til deres rolle som arbejdsgiver. Selvom der også tidligere gjaldt krav om behandlingen af personoplysninger, er der med persondataforordningen indført flere og strengere regler om både baggrunden for behandlingen af personoplysninger og den efterfølgende opbevaring af personoplysninger.
 Se Hortens video om persondatareglerne her
 Lov om forretningshemmeligheder trådte i kraft den 9. juni 2018 og implementerer EU-direktivet om forretningshemmeligheder.
 Loven ophæver markedsføringslovens § 23 om erhvervshemmeligheder, men bestemmelsen videreføres i lov om forretningshemmeligheder § 4, og der er derfor ikke tiltænkt nogen realitetsændring i gældende ret vedrørende misbrug af forretningshemmeligheder.
 Loven indeholder som noget nyt en definition af forretningshemmeligheder. Ifølge lovens definition er forretningshemmeligheder oplysninger, der ikke er almindeligt kendt blandt folk, der normalt beskæftiger sig med den pågældende type oplysninger. Derudover skal oplysningerne have en handelsværdi, fordi de er hemmelige, ligesom ejeren skal have foretaget rimelige foranstaltninger for at hemmeligholde oplysningerne.
 Læs mere om lov om forretningshemmeligheder her
 Fædreorlov skal ikke nødvendigvis være sammenhængende
 Indtil den 1. januar 2018 havde en far eller medmor ret til fravær i de to første uger efter fødslen eller efter aftale med arbejdsgiveren inden for de første 14 uger efter fødslen. I henhold til daværende regler skulle fædreorloven afholdes som to sammenhængende uger.
 Den 1. januar 2018 blev kravet om sammenhængende fædreorlov fjernet med det formål at give en større fleksibilitet for fædre og medmødre. Det er dog vigtigt at være opmærksom på, at opdeling af fædreorloven skal ske efter aftale med arbejdsgiveren.
 Mulighed for dagbøder ved manglende RUT-registrering
 Udenlandske virksomheder, der midlertidigt leverer tjenesteydelser til Danmark, er forpligtet til at foretage anmeldelse i Registret for Udenlandske Tjenesteydere (det såkaldte RUT-register). Fra den 1. juli 2018 har Arbejdstilsynet kunnet udstede dagbøder til virksomheder, der ikke efterkommer et påbud om anmeldelse til RUT-registret. Med muligheden for at udstede dagbøder til disse virksomheder er Arbejdstilsynets sanktionsmuligheder blevet skærpet, da det tidligere kun var muligt at uddele én bøde på ca. 10.000 kr.
 Læs mere om Arbejdstilsynets nye sanktionsmulighed her
 Mulighed for individuelle samtaler med medarbejdere under Arbejdstilsynets kontrolbesøg
 Fra den 1. juli 2018 er der indført udtrykkelig hjemmel til, at Arbejdstilsynet kan føre individuelle samtaler med medarbejdere under kontrolbesøg. Der er tale om en kodifikation af allerede gældende praksis. Som noget nyt har Arbejdstilsynet også mulighed for at gennemføre gruppesamtaler med flere ansatte uden arbejdsgiverens medvirken, uanset om arbejdsgiveren måtte modsætte sig dette.
 Ændrede regler på udlændingeområdet
 Fra 1. januar 2018 blev positivlisten udvidet, ligesom beløbsgrænsen under beløbsordningen blev hævet.
 Positivlisten fastsætter en række erhverv, inden for hvilke der menes at være mangel på kvalificeret arbejdskraft i Danmark. Udlændinge, som har den nødvendige uddannelse inden for ét af de oplistede erhverv på listen, har lettere adgang til at opnå en arbejdstilladelse. Positivlisten fastsættes løbende administrativt, og senest er listen med virkning fra 1. januar 2018 blevet opdateret. Det er fortsat hovedsageligt erhverv inden for ingeniørfaget, sundhedsområdet, undervisningsområdet og it-området, der er på


text:
listen, men der er med udvidelsen også tilføjet en del nye ledelsesfunktioner.
 Beløbsgrænsen under beløbsordningen er hævet fra det tidligere 408.800 kr. til 417.793,60 kr. pr. år. Udenlandske medarbejdere, der ønsker at søge om arbejdstilladelse i Danmark, skal altså have en månedsløn på mindst 34.816,13 kr. inkl. pension og feriepenge.
 Det første halvår af 2018 har budt på en lang række domme, der tager stilling til alt fra ligestilling og arbejdstid til funktionærstatus og bestyrelsesmedlemmers erstatningsansvar. I vores nyheder har vi beskrevet de mest interessante domme.
 Nyheder fra Ligebehandlingsnævnet
 Ligebehandlingsnævnet har truffet en række afgørelser om ligebehandling, og enkelte af dem er nævnt nedenfor.
 Ligebehandlingsnævnet fandt ikke, at det udgjorde forskelsbehandling i strid med forskelsbehandlingsloven, at en slovakisk jobansøger havde fået afslag på sin ansøgning, fordi han ikke ville udlevere en kopi af sit pas. Da kravet gjaldt samtlige ansøgere uanset statsborgerskab, fik den slovakiske ansøger ikke medhold i sin klage.
 Derimod var der tale om forskelsbehandling på grund af handicap, da en sygeplejerskestuderende med et hørehandicap blev nægtet at få stillet en høretolk til rådighed under et praktikforløb. Da forskelsbehandlingsloven også gælder enhver, der driver uddannelsesvirksomhed, som tager sigte på varig beskæftigelse, var situationen omfattet af forskelsbehandlingsloven, og da det burde have været muligt at stille en tolk til rådighed uden at pålægge uddannelsesinstitutionen en uforholdsmæssig stor byrde, blev den studerende tilkendt en godtgørelse på 25.000 kr.
 I en tredje sag fandt Ligebehandlingsnævnet, at der var tale om forskelsbehandling på grund af alder, da en bibliotekar ikke kunne deltage i en pensionsordning under ansættelsen, fordi hun modtog tjenestemandspension. Det medførte en ikke-ubetydelig forringelse af bibliotekarens bruttoløn, hvilket stillede hende væsentligt ringere end hendes ikke-pensionerede kolleger. Da situationen var uadskilleligt forbundet med hendes alder, fandt Ligebehandlingsnævnet, at der var tale om forskelsbehandling på grund af alder. Bibliotekaren blev derfor tilkendt en godtgørelse på 125.000 kr.
 Læs vores nyhed om de tre afgørelser her
 Funktionærlovens ufravigelighed var ikke til hinder for aftale om straks fratræden
 I en sag for Østre Landsret havde en funktionær indgået en fratrædelsesaftale i forbindelse med, at hendes ægtefælle, der var tidligere eneejer og direktør, solgte de sidste aktier i selskabet og efterfølgende fratrådte. Ifølge aftalen fratrådte funktionæren straks uden løn, pension mv. i opsigelsesperioden. Funktionæren var repræsenteret af en advokat ved indgåelse af aftalen.
 Funktionærlovens bestemmelser kan som udgangspunkt ikke fraviges til ugunst for funktionæren. Det er imidlertid i Højesterets praksis antaget, at det udgangspunkt ikke er til hinder for, at der indgås fratrædelsesaftaler, der fraviger lovens bestemmelser om opsigelse. Landsretten henviste til Højesterets praksis og fandt, at aftalen ikke var i strid med funktionærloven.
 Landsretten skulle også tage stilling til, om aftalen var urimelig i en sådan grad, at aftalen var ugyldig i medfør af aftalelovens § 36. Landsretten lagde til grund, at funktionæren i kraft af ægteskabet til den tidligere ejer havde en betydelig interesse i indgåelsen af aftalen. Derfor, og da vedkommende var rådgivet og repræsenteret af en advokat i forbindelse med indgåelse af aftalen, fandt landsretten, at aftalen ikke skulle tilsidesættes i


text:
medfør af aftaleloven.
 Læs mere om dommen her
 I medfør af konkursloven kan et konkursbo opsige vedvarende aftaleforhold med sædvanligt eller rimeligt varsel. Reglen om såkaldt konkursregulering benyttes bl.a. til at nedsætte aftalte opsigelsesvarsler, der er længere end, hvad loven kræver. Spørgsmålet i sagen var, om ansatte i en konkursramt virksomhed kunne kræve ikke-afholdte overenskomstmæssige feriefridage udbetalt som privilegerede lønkrav. Højesteret slog fast, at ikke-afholdte feriefridage kan anses som afholdt i opsigelsesperioden.
 Sammen med tidligere praksis viser dommen fra Højesteret, at overenskomstmæssige vilkår om, at feriefridage ikke kan placeres i en opsigelsesperiode, er en aftale om forlænget opsigelsesvarsel, der kan konkursreguleres.
 EU-Domstolen fastslog, at en tilkaldevagt, der tilbringes i hjemmet, kan betragtes som arbejdstid og ikke hviletid i arbejdstidsdirektivets forstand. I den konkrete sag var medarbejderen forpligtet til at besvare opkald fra sin arbejdsgiver og skulle desuden kunne bringe sig til et af arbejdsgiveren angivet sted inden for 8 minutter. EU-Domstolen slog fast, at en tilkaldevagt som den omhandlede, hvor medarbejderen har begrænset frihed til at hellige sig egne interesser, skal betragtes som arbejdstid, når det kommer til tilrettelæggelse af arbejdstid og overholdelse af reglerne om hviletid og fridøgn.
 Læs mere om EU-Domstolens dom her
 Højesteret slog med dommen fast, at en elev, hvis uddannelsesaftale var blevet ophævet, ikke både kunne tilkendes godtgørelse for uberettiget ophævelse efter erhvervsuddannelsesloven og godtgørelse for usaglig opsigelse efter funktionærloven. Selvom eleven opfyldte kriteriet for godtgørelse efter begge love, var der tale om godtgørelse, der skulle kompensere for det samme forhold. Højesteret slog således fast, at der ikke er adgang til dobbeltkompensation i situationer, hvor lovene overlapper hinanden, men at eleven skulle tilkendes det største af de to mulige godtgørelsesbeløb.
 Læs mere om Højesterets dom her
 Håndtering af klager over pædagogs danskkundskaber var udtryk for forskelsbehandling
 Ligebehandlingsnævnet slog i dommen fast, at en daginstitution havde udsat en ansat for forskelsbehandling på grund af etnisk oprindelse i strid med forskelsbehandlingsloven. I sagen var en pædagog af tyrkisk oprindelse blevet udsat for chikane fra et forældrepar i forbindelse med, at de ikke ønskede, at pædagogen skulle indgå i pasningen af deres barn. Daginstitutionen havde ikke stoppet chikanen, men havde blot flyttet og i sidste ende opsagt medarbejderen. Ligebehandlingsnævnet fandt, at der var tale om forskelsbehandling på grund af etnisk oprindelse, da ledelsens dispositioner havde haft sammenhæng med pædagogens etnicitet, og da ledelsen ikke havde gjort tilstrækkeligt for at sikre et chikanefrit miljø. Pædagogen blev tilkendt en godtgørelse svarende til 9 måneders løn.
 Læs om Ligebehandlingsnævnets afgørelse her
 I denne sag for EU-Domstolen var spørgsmålet, hvordan en gravid medarbejder er stillet under en kollektiv afskedigelsesrunde. I medfør af den EU-retslige beskyttelse af gravide medarbejdere påhviler det medlemsstaterne at forbyde opsigelse af gravide medarbejdere undtagen i særlige tilfælde, hvor opsigelsen ikke er begrundet i graviditeten og er tilladt efter national lovgivning. EU-Domstolen slog fast, at kollektive afskedigelser udgør et sådant særligt tilfælde, hvorfor der ikke ved en kollektiv afskedigelsesrunde er krav om, at gravide medarbejdere har fortrinsret til at forblive ansat eller krav på at blive omplaceret inden for


text:
virksomheden.
 Læs mere i vores nyhed om dommen her
 Højesteret fandt, at det var i strid med lov om tidsbegrænset ansættelse, at Roskilde Universitet fornyede fire medarbejderes ansættelsesforhold, da medarbejderne i realiteten havde været kontinuerligt ansat i samme stilling. Da der for statsansat undervisnings- og forskningspersonale ikke må ske mere end to på hinanden følgende fornyelser af tidsbegrænset ansættelse, blev medarbejderne tilkendt godtgørelse på 75.000 kr.
 Bestyrelsesformand ikke ansvarlig for Eurovision Song Contest-underskud
 Med Erhvervsankenævnets afgørelse den 1. maj 2018 blev der sat et punktum i sagen om det økonomiske ansvar for det underskud, Eurovision Song Contest resulterede i. I forbindelse med den danske afholdelse af konkurrencen blev der oprettet et projektselskab under fonden Wonderful Copenhagen. I relation til det økonomiske efterspil fandt Erhvervsstyrelsen, at bestyrelsesformanden var erstatningsansvarlig for 21 mio. kr., mens resten af ledelsen gik fri. Afgørelsen ophævede Erhvervsankenævnet, da nævnet ikke fandt, at der var grundlag for at pålægge Wonderful Copenhagen at anlægge en erstatningssag. Horten bistod bestyrelsesformanden i sagen.
 Indgrebsloven var ikke i strid med arbejdstidsdirektivet
 Højesteret slog i juni 2018 fast, at det ikke var i strid med arbejdstidsdirektivet, da Folketinget vedtog den såkaldte indgrebslov i forbindelse med lærerkonflikten tilbage i 2013, hvorved en række overenskomster blev fornyet og forlænget. Indgrebsloven benyttede med hensyn til arbejdstidsbestemmelser en undtagelsesmulighed i arbejdstidsdirektivet, hvorefter der i kollektiv overenskomst kan ske en fravigelse af visse arbejdstidsbestemmelser. Højesteret fandt, at de nye bestemmelser i overenskomsterne efter dansk ret måtte anses for værende en integreret del af de nye overenskomster på samme måde, som hvis parterne selv havde aftalt det. Indgrebsloven måtte derfor sidestilles med en kollektiv overenskomst, hvorfor direktivets fravigelsesmulighed også gjaldt indgrebsloven.
 Praksisændring i sager om ophør af sygedagpenge med tilbagevirkende kraft
 Østre Landsret tog i maj stilling til, om en offentlig myndighed kan tillægge ophør af sygedagpenge tilbagevirkende kraft, hvilket var Ankestyrelsens praksis. Landsretten fandt ikke, at der i sygedagpengeloven er holdepunkter for at tillægge en afgørelse om ophør af sygedagpenge tilbagevirkende kraft, og Ankestyrelsen fik derfor ikke medhold i sagen. Ankestyrelsen valgte ikke at anke dommen og tidligere sager, hvor udbetaling af sygedagpenge er ophørt med tilbagevirkende kraft, skal derfor genoptages.
 Mistet sygedagpengerefusion giver ikke arbejdsgiver ret til at modregne i løn
 Østre Landsret slog i dommen fast, at en arbejdsgiver ikke har ret til at modregne i løn, hvis arbejdsgiveren på grund af medarbejders forhold er afskåret fra at modtage sygedagpengerefusion. I sagen fik arbejdsgiveren ikke udbetalt sygedagpengerefusion, da medarbejderen havde undladt at udfylde papirer til kommunen. Landsretten lagde til grund, at arbejdsgiverens mistede ret til sygedagpengerefusion var et udtryk for et bevidst valg fra lovgivers side, og at modregning i lønnen ikke kan ske uden udtrykkelig hjemmel i lov, aftale eller overenskomst.
 Konflikt om allerede overenskomstdækket arbejde var ikke lovlig
 Arbejdsretten tog i dommen stilling til en sag om lovligheden af en varslet konflikt til støtte for overenskomstdækning af allerede dækket arbejde. I forbindelse med en fusion var en række medarbejdere blevet dækket af Industriens Overenskomst, selv om det var tvivlsomt, om overenskomsten var den


text:
rette for medarbejderne. En faglig organisation under samme hovedorganisation varslede derfor konflikt. Spørgsmålet i sagen var, om der forelå tilstrækkeligt stærke grunde til at tillade en fravigelse af udgangspunktet om, at det ikke er lovligt at konflikte, når de konkurrerende fagforbund hører under samme hovedorganisation. Arbejdsretten slog fast, at det ikke var en tilstrækkelig stærk grund til at fravige det udgangspunkt, at der var tvivl om, hvorvidt den omhandlede overenskomst var den rette for samtlige medarbejdere på virksomheden.
 Læs vores nyhed om Arbejdsrettens dom i sagen her
 Konstabel havde funktionærstatus
 Højesteret slog i juni 2018 fast, at en konstabel og senere overkonstabel i Forsvaret var omfattet af funktionærloven. Højesteret lagde til grund, at det afgørende for vurderingen af en ansats funktionærstatus er indholdet af den ansattes arbejdsopgaver. Det kunne således ikke føre til et andet resultat, at den ansatte var konstabel, havde været udsendt og i begrænset omfang deltog i militært arbejde efter hjemkomst, da arbejdet var af et meget begrænset omfang i forhold til det kontorarbejde, vedkommende udførte.
 Læs vores nyhed om dommen her
 Ud over ny lovgivning og spændende ny retspraksis er der i første halvdel af 2018 også varslet nye ændringer, og vi har haft kigget på nogle af de mest spændende varsler. Derudover har vi forsøgt at give et nyttigt indblik i forskellige ansættelsesretlige problemstillinger.
 Revision af udstationeringsdirektivet på vej?
 Lige løn for lige arbejde på samme arbejdssted. Det er en af ambitionerne i et forslag til revision af udstationeringsdirektivet, som repræsentanter for EU-Parlamentet, Rådet og Kommissionen er blevet enige om. En sådan revision vil have stor betydning for udstationering af udenlandske arbejdstagere til Danmark. Ambitionen er nemlig, at disse vil skulle sikres samme løn som andre danske arbejdstagere på arbejdspladsen.
 Læs vores nyhed om forslaget her
 Flere arbejdsskader skal anerkendes
 Beskæftigelsesminister Troels Lund Poulsen meldte i vinter ud, at han ønsker en politisk aftale, der efter sommerferien skal kulminere i en ændring af arbejdsskadelovgivningen. Ministeren ønsker med ændringen at komme en praksis til livs, hvorefter bagatelagtige skader ikke er omfattet af arbejdsskadebegrebet.
 Når du som arbejdsgiver skal ansætte nyt personale, er der en masse ting, du skal være opmærksom på. Ansættelsesbevis, regler om ferie, ophør af ansættelsesforholdet og skattemæssige forhold – og er der tale om en funktionær? Alt det er vigtigt at have styr på, og vi har derfor udarbejdet en guide med ni ting, du skal være opmærksom på, når du skal ansætte nyt personale.
 Bliv klogere på reglerne her
 I forsøget på at tiltrække de mest kvalificerede medarbejdere kan det være en udfordring at tilbyde en tilstrækkelig attraktiv løn. En alternativ måde at tiltrække kvalificerede medarbejdere er såkaldt incitamentsvederlag, for eksempel bonus eller aktieløn, der belønner medarbejderens engagement i virksomheden.
 Læs vores forklaring om de forskellige muligheder for at indføre incitamentsvederlag her
 De fleste medarbejdere og politikere, der repræsenterer offentlige myndigheder eller virksomheder, vil på et tidspunkt komme i en situation, hvor de bliver tilbudt en gave, middag, oplevelse eller lignende. Det er derfor vigtigt, at både politikere og medarbejdere kender rammerne


text:
for, hvornår de må tage imod et tilbud, og hvornår de skal sige "nej tak". Vi har derfor udarbejdet en kort guide, hvori vi kort opridser reglerne på området og giver gode råd til, hvordan de vanskelige situationer håndteres bedst.
 Med kampagner som #MeToo og diverse sager om ligestilling og sexchikane er det i høj grad stadig relevant for arbejdsgivere at sikre sig, at der er et chikanefrit miljø på arbejdspladsen, og at der er retningslinjer for medarbejdernes adfærd. Vi bragte derfor i februar 2018 en video, hvor partner Marianne Lage giver et overblik over arbejdsgivernes pligter og ansvar i forbindelse med sexchikane.
 Se eller gense videoen her
 Når der udstedes ny lovgivning, nødvendiggør det ofte arbejde i forhold til overholdelsen og overgangen til disse love.
 Med den nye ferielov og særligt overgangen til samtidighedsferie vil virksomhederne skulle forholde sig til en række nyskabelser. Overgangsordningen skal sikre, at overgangen til samtidighedsferie forløber smertefrit – men hvad bliver egentlig ændret, og hvordan skal virksomhederne forholde sig til ændringerne?
 Samtidig betyder ikrafttrædelsen af persondataforordningen, at alle - og i den grad også arbejdsgivere - skal holde tungen lige i munden og sikre sig, at virksomhedens behandling af persondata overholder de nye regler. Selvom det er vigtigt, er det langt fra nemt at overholde reglerne til punkt og prikke, og der ligger for mange virksomheders vedkommende stadig et stort stykke arbejde i at blive GDPR-kompatible.
 For at hjælpe dig som arbejdsgiver, og forberede dig på de kommende ændringer på ferieområdet samt sikre, at I overholder persondatareglerne, har vi i den forgangne tid afholdt en række arrangementer om disse regelsæt. Det fortsætter vi med i fremtiden, og vi håber at se dig til vores kommende arrangementer.
 I 2018 vil vi naturligvis fortsat følge ændringerne på arbejdsmarkedet tæt og udsende nyhedsbreve, når der kommer ny lovgivning eller nye interessante domme fra de danske domstole og EU-Domstolen.
 FAQ: Lønmodtager-arbejdsgiver forholdet og COVID-19
 Vi har samlet en række spørgsmål og svar om lønmodtager-arbejdsgiver forholdet og coronavirus, som Hortens eksperter i ansættelsesret har modtaget.


text:
Skat.dk: Driftsomkostninger - ventureselskaber - skattefrie indtægter
 09 Jan 2012 08:32
 29 Nov 2011 11:26
 2. afdeling, 56/2010
 Driftsomkostninger, ventureselskab, management, fee
 Et ventureselskab investerede i meget tidlige virksomheder. Ventureselskabet havde betalt et andet selskab et management fee for at administrere ventureselskabet og dets investeringer. Spørgsmålet var, om ventureselskabet kunne fratrække udgiften til management fee.
 Højesteret fastslog, at ved ordet "indkomsten" i SL § 6 a forstås den skattepligtige indkomst, således at udgifter kan fradrages i den skattepligtige indkomst som driftsomkostninger, hvis de anvendt til at erhverve sikre og vedligeholde den skattepligtige indkomst.
 Højesteret fandt, at ventureselskabet kunne fratrække udgiften, idet selskabet havde til formål at drive og rent faktisk havde drevet virksomhed, der havde givet selskabet indtægter i form af dels løbende afkast ved renter og udbytter i porteføljeinvesteringerne, dels avance ved afståelse af aktier i porteføljeselskaberne. Indtægterne har været skattepligtige både for så vidt angår det løbende afkast og avance med afståelsen inden for 3 år og skattefri for så vidt angår avance ved afståelse efter 3 år. Det forhold, at nogle af afståelsesavancerne var skattefri, hindrede ikke, at der var tale om fradragsberettigede driftsomkostninger efter § 6 a.
 Skatteministeriet havde nedlagt en subsidiær påstand, hvorefter 3/4 af management fee'et ikke var fradragsberettiget, idet ventureselskabet efter ministeriets opfattelse havde udført driftsopgaver for porteføljeselskaberne, som ventureselskabet ikke havde fået vederlag for.
 Højesteret flertal afviste dette. Flertallet henviste til, at ventureselskabets virksomhed bestod i at udvikle disse selskaber med henblik på at opnå indtægter fra investeringerne af disse. Flertallet bemærkede herved, at ventureselskabet ikke var koncernforbundet med porteføljeselskaberne, idet ventureselskabet i alle tilfælde, bortset fra to, alene ejede minoritetsposter. (dissens)
 H1 Capital I A/S
 Per Walsøe, Lene Pagter Kristensen, Niels Grubbe, Henrik Waaben og Lars Hjortnæs.
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 20. afdeling den 15. januar 2010.
 Appellanten, H1 Capital I A/S, har påstået, at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at selskabet kan fradrage udgift til management fee med 10.937.500 kr. i indkomståret 2001, 13.125.000 kr. i indkomståret 2002 og 13.125.000 kr. i indkomståret 2003.
 Subsidiært har H1 Capital påstået sagen hjemvist til fornyet behandling hos de skatteansættende myndigheder med henblik på den beløbsmæssige opgørelse af selskabets fradrag for management fee.
 Subsidiært har Skatteministeriet påstået, at H1 Capital skal anerkende, at selskabets indkomst forhøjes for indkomståret 2001 med 8.203.125 kr., for indkomståret 2002 med 9.843.750 kr. og for indkomståret 2003 med 9.843.750 kr.
 H1 Capital har til støtte for sin principale påstand anført, at selskabets udgifter til management fee er fradragsberettigede som driftsomkostninger i medfør af statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
 Udgifter til formueforvaltning er fradragsberettigede som driftsomkostninger, jf. Højesterets dom i UfR 1942.278, og de afholdte udgifter til management fee er betaling for formueforvaltning, sådan som dette begreb må forstås ud fra beskrivelser i anden lovgivning. Managementselskabet har således varetaget rådgivning og administration vedrørende værdipapirer og i forbindelse hermed udvælgelse og overvågning af små virksomheder og i øvrigt rådgivning om ventureinvesteringer, der er baseret på aktiv interessevaretagelse i unoterede selskaber.
 I administrativ praksis og


text:
retspraksis er det blevet lagt til grund, at fradrag for udgifter til formueforvaltning kun forudsætter, at formuen er anbragt i aktiver, hvis potentielle løbende afkast vil være skattepligtig indkomst. Denne betingelse er opfyldt, idet H1 Capitals formue var anbragt i aktier og udlån, hvis potentielle løbende afkast i form af udbytter og renter var skattepligtig indkomst.
 Selv hvis der tillige gælder en forudsætning om, at også avancer ved salg af de aktiver, som formuen er anbragt i, skal være skattepligtige, er H1 Capitals udgifter til formueforvaltning fradragsberettigede, idet selskabet har erhvervet sine aktier i porteføljevirksomhederne i spekulationsøjemed som anført i statsskattelovens generelle bestemmelse i § 5, stk. 1, litra a, jf. § 4, om tilfælde, hvor avancer ved salg af aktiver skal indgå i den skattepligtige indkomst. Ved afgørelsen af, om selskabet herefter har ret til fradrag efter statsskattelovens § 6 for formueforvaltningsudgifter vedrørende sin aktieportefølje, kan der på grund af sammenhængen i statsskattelovens §§ 4-6 ikke lægges vægt på aktieavancebeskatningslovens senere vedtagne særlige regler om skattefrihed ved aktiesalg m.v., idet disse regler ikke samtidig regulerer fradragsretten.
 Selv hvis det har betydning for fradragsretten for de omtvistede udgifter til formueforvaltning, at avancer ved salg af de aktiver, som formuen var anbragt i, kunne være skattefrie efter reglerne i aktieavancebeskatningsloven, er selskabets udgifter til management fee fradragsberettigede, idet selskabets investeringer i porteføljeselskaberne ikke specifikt er foretaget med henblik på at opnå skattefrie afkast. Skatteministeren har således i et svar til Folketinget af 17. september 2007 (Alm. Del, spørgsmål nr. 363) tilkendegivet, at fradrag for udgifter til formueforvaltning i form af administration af en aktieportefølje efter praksis kun kan nægtes, hvis investeringsrådgivningen kan henføres til aktieinvesteringer, som specifikt er foretaget med henblik på at opnå udbytte og/eller avancer, der ikke eller kun rent undtagelsesvis vil være skattepligtige, og at det vil være meget svært for skattemyndighederne at bevise, at en investeringsrådgivning kan henføres til sådanne aktieinvesteringer. Ved vurderingen af H1 Capitals investeringer må der i overensstemmelse hermed bl.a. lægges vægt på, at prospektet for H1 Capital ikke indeholder et skattemæssigt begrundet mål om, at selskabet skal besidde aktierne i mindst 3 år, for at en mulig avance kan blive skattefri, og at prospektet tværtimod indeholder en forudsætning om, at selskabet skal foretage opfølgningsinvesteringer helt frem til, at selskabet sælger sine aktier i den pågældende virksomhed. Det har selskabet da også gjort i praksis. Endvidere var en væsentlig del af selskabets aktiver konvertible gældsbreve og likvide beholdninger, som udelukkende skaber skattepligtig indkomst i form af kursgevinster og renteindtægter. Der bør også lægges vægt på, at H1 Capitals skattefrie indtægter i perioden fra selskabets start til og med indkomståret 2010 i alt har udgjort kun ca. 1 % af selskabets samlede indtægter. De realiserede ikke-fradragsberettigede tab på aktier i perioden overstiger også langt de realiserede fradragsberettigede tab.
 Med hensyn til Skatteministeriets subsidiære påstand gøres det gældende, at H1 Capital er rette omkostningsbærer for så vidt angår udgifterne til management fee. Beløbets størrelse er aftalt mellem uafhængige parter, og det er sædvanligt inden for venturebranchen,


text:
at management fee beregnes som en procentdel af ventureselskabets kapital. Arbejdet med porteføljeselskaberne er udført i H1 Capitals egen interesse, idet det er udført for at realisere selskabets formål, som er at sikre forrentning af investorernes kapital ved at opnå avancer ved salg af andele i porteføljeselskaberne.
 Managementselskabets arbejde på H1 Capitals vegne er ikke gået ud over, hvad der er sædvanligt med henblik på at udføre aktivt ejerskab. H1 Capital har heller ikke haft sammenfaldende interesser med porteføljeselskaberne, idet man med to undtagelser er minoritetsaktionær i porteføljeselskaberne og i langt de fleste tilfælde ikke den eneste eksterne investor. Skattemyndighederne skal derfor lægge til grund, at indbyrdes transaktioner, der måtte blive anset for at foreligge mellem H1 Capital og porteføljeselskaberne, er sket på armslængdevilkår.
 Til støtte for sin subsidiære påstand om hjemvisning har H1 Capital anført, at de skøn over de fradragsberettigede udgifters størrelse, som Skatteministeriet har lagt til grund for sin principale, henholdsvis subsidiære påstand, er vilkårlige.
 Skatteministeriet har til støtte for sin principale påstand anført, at H1 Capitals udgifter til management fee ikke er fradragsberettigede som driftsomkostninger efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, idet udgifterne ikke er anvendt til at erhverve, sikre og vedligeholde skattepligtig indkomst. Det følger af statsskattelovens ordlyd og kan udledes af forarbejderne, at det er et helt almindeligt princip, at der alene gives fradrag for udgifter, herunder formueforvaltningsudgifter, som vedrører skattepligtige indtægter.
 Det afgørende er, om indtægten er skattefri eller skattepligtig efter de gældende regler herom - herunder reglerne i aktieavancebeskatningsloven - men i øvrigt ville H1 Capitals primære indtægter fra salg af aktier også have været skattefrie efter statsskattelovens generelle regler, idet selskabets aktier i porteføljeselskaberne først skulle sælges efter mere end 2 år, og der i øvrigt ikke ville være grundlag for at antage, at der forelå spekulationshensigt som anført i statsskattelovens § 5, litra a.
 H1 Capitals aktieinvesteringer er specifikt foretaget med henblik på at opnå skattefrie avancer eller hovedsageligt skattefrie avancer, jf. herved skatteministerens ovennævnte svar til Folketinget i 2007, som var en kommentar til to kendelser fra Landsskatteretten, hvor fradrag for udgifter til formueforvaltning blev tilladt. Begge kendelser vedrørte traditionelle ventureselskaber med investering i børsnoterede selskaber. I modsætning hertil følger det for H1 Capitals vedkommende af prospektet, årsrapporter for 2001-2007 og bestyrelsesformandens forklaring, at selskabet går ind med investering på et langt tidligere tidspunkt i en virksomheds liv end et traditionelt ventureselskab og med en langt højere risiko, og det fremgår af årsrapporterne, at selskabet har regnet med at eje aktierne i porteføljeselskaberne i mere end 3 år. Det følger også af investeringernes karakter, at det tager mange år at bygge, udvikle og "exit'te" sådanne virksomheder, som man går ind i meget tidligt. H1 Capital har endog udskudt salget af porteføljevirksomheder med udtrykkelig henvisning til ændringer i markedsvilkårene. Under disse omstændigheder må H1 Capital i hvert fald have bevisbyrden for, at investeringerne havde et andet sigte, og denne bevisbyrde er ikke løftet. Der har således været realiseret meget få aktieavancer inden for 3 års ejertid, hvilket i


text:
de omhandlede indkomstår var forudsætningen for, at avancerne var skattepligtige. Der kan ikke lægges vægt på, at der er realiseret tab på aktier ejet i mindre end 3 år, idet disse tab i forbindelse med lukninger af ikke-profitable virksomheder alene er udslag af markedsforholdene og afspejler den høje risiko ved denne type investeringer. H1 Capital har endvidere henset til investeringernes karakter ikke anskaffet aktierne i porteføljeselskaberne med henblik på at opnå udbytteindtægter, og der har da heller ikke været udbytteindtægter af disse aktier i de pågældende indkomstår. De små årlige renteindtægter på op til ca. 1,5 mio. kr., der har været, er alene renter af "kassebeholdningen" og er ikke opnået som følge af investeringer, og de må også holdes op mod de markant større minimumsindtægter, der var tilsigtet ifølge prospektet, nemlig 22 % over en 8-årig periode af de ca. 300 mio. kr., som selskabet rådede over til investeringer.
 I påstandsbeløbene vedrørende den principale påstand er fratrukket et skønsmæssigt fastsat fradragsberettiget beløb på 50.000 kr. pr. år for helt almindelige administrationsomkostninger vedrørende driften af selskabet. H1 Capital er ikke fremkommet med oplysninger, der kan give grundlag for at fastsætte et større beløb.
 Skatteministeriet har til støtte for sin subsidiære påstand navnlig anført, at skønsmæssigt 75 % af udgifterne til management fee under alle omstændigheder ikke er fradragsberettigede, fordi der ikke er tale om udgifter til forvaltning af H1 Capitals formue, men derimod udgifter til ledelse af porteføljeselskaberne. Der er således udført meget omfattende ledelses- og bestyrelsesarbejde i de enkelte porteføljeselskaber vedrørende alle aspekter af deres drift, med henblik på at de enkelte selskaber opnår en positiv udvikling. Dette arbejde har ikke karakter af formueforvaltning vedrørende aktiebesiddelse, der ikke sker som led i næringsvirksomhed med aktiehandel. Denne del af udgifterne til management fee burde rettelig have været båret af de enkelte porteføljeselskaber selv og ikke af H1 Capital, idet udgifterne ikke angår arbejde, som en aktionær - og da slet ikke en mindretalsaktionær - normalt ville påtage sig at udføre uden at modtage vederlag herfor, jf. herved reglerne i ligningslovens § 2 og OECD's retningslinjer om, hvad der i skattemæssig henseende bør anses som normale aktionæraktiviteter ved serviceydelser, der ydes inden for en multinational koncern m.v.
 Skatteministeriets skøn over fordelingen mellem den fradragsberettigede og ikke-fradragsberettigede del af udgifterne til management fee er baseret på H1 Capitals egne oplysninger om de arbejdsopgaver, managementselskabets ansatte har udført, og den tid, de har anvendt, og selskabet er ikke fremkommet med oplysninger, der kan give grundlag for at ændre fordelingen.
 I daværende direktør VTs notat udarbejdet til brug for Landsskatteretten hedder det bl.a.
 1. Beskrivelse af virksomheden
 H1 Capital I A/S blev stiftet i januar 2001. H1 Capital ejes af F2, F4 Bank Denmark, F3 Pension Denmark, F1, F5 og H1. H1 Capital er en venturefund med DKK 300 millioner, der investeres i tidlige teknologi-virksomheder indenfor IT og biotek. Der er ingen ansatte i H1 Capital. Selskabet ledes af en direktør og en bestyrelse på 3 personer udpeget af aktionærerne.
 H1 Capital har indgået en


text:
management aftale med H1 Management A/S, der dermed har ansvar for at varetage alle opgaver i forbindelse med investeringer i selskaber for midlerne i H1 Capital. H1 Management skal sikre at udviklingen af disse porteføljeselskaber sikrer det bedst mulige afkast af kapitalen i H1 Capital. Det er i H1 Management, de investeringsansvarlige er ansat. Der har gennem hele perioden været ansatte i H1 Management.
 H1 Management er samtidig management selskab for H2-H1 Innovation A/S.
 H2-H1 Innovation A/S er et innovationsmiljø udpeget af Videnskabsministeriet til at investere på vegne af Staten i nye teknologibaserede virksomheder. H2-H1 Innovation deler hvert år sin bevilling fra Videnskabsministeriet mellem H2 og H1 Management, således af H1 Management investerer ca. 1/4 af midlerne (mellem DKK 10 og 15 millioner) og står for egen drift. Der er ingen ansatte i H2-H1 Innovation men en direktion og en bestyrelse.
 1.2 H1 Management
 H1 Management er det selskab, hvor de mennesker, som investerer og har med investeringerne at gøre, er ansat. H1 Management A/S blev stiftet i 2000, og er et datterselskab, der er 100 % ejet af H1 A/S.
 H1 Management blev stiftet for at være management selskab for H1 Capital - en venture fund på DKK 300 millioner, der var under dannelse. H1 Management skulle også være management selskab for H1s aktiviteter under innovationsmiljøordningen (H2 Innovation).
 Aktiviteterne, der foregår i H1 Management, var dermed rettet mod at investere risikovillig kapital i nye højteknologiske virksomheder indenfor IT og biotek, udvikle disse virksomheder og sælge dem med bedst mulige afkast til fx enten andre venturefunde eller til en industriel køber. Der er typisk investeret i virksomheder, med 1-3 personer på basis af en god teknologi-ide, der kan patentbeskyttes. Og det er typisk virksomheder, som blev startet på basis af opfindelser eller teknologi udviklet på et af universiteterne i Danmark eller i industrien. Men altid meget "tidlige" virksomheder, hvor der oftest ikke er en forretningsplan for virksomheden endnu men kun en ide, som der formentlig kan dannes og udvikles en højteknologisk virksomhed fra.
 På det tidspunkt hvor H1 Management blev stiftet, havde man i H1 A/S siden 1998 investeret risikovillige penge via innovationsmiljøordningen i højteknologiske start-ups. Innovationsmiljøordningen er en statslig ordning, hvor private aktører investerer risikovillig kapital i start-ups på vegne af staten. Kapitalen, der investeres via innovationsmiljøet, sker i regi af selskabet H2-H1 Innovation (se punkt 1.3).
 I 2000 besluttede H1 A/S at forsøge at rejse en venture fund, der havde kapitalbase nok, til at følge investeringerne længere end innovationsmiljøet. Denne fund blev til H1 Capital I A/S - og der blev rejst DKK 300 millioner fra institutionelle investorer i Danmark. Denne kapital skulle medarbejderne, der var ansat i H1 Management, investere på vegne af H1 Capital i tidlige teknologivirksomheder.
 H1 Management har dermed haft to opgaver
 At være management selskab for H1 Capital og investere fondens penge i tidlige teknologivirksomheder indenfor IT og biotek. H1 Management skulle være ansvarlig for at få disse virksomheder til at vokse og udvikle sig - og efterfølgende exit'te virksomhederne. Typisk kan H1


text:
Management investere DKK 1-20 millioner i den enkelte virksomhed.
 Parallelt med dette, investerer H1 Management statens innovationsmiljø midler i små nye virksomheder via selskabet H2 Innovation. Der investeres typisk DKK 750.000 per virksomhed.
 1.3 H1 Capital og H2-H1 Innovation
 H1 Capital blev stiftet i januar 2001. Selskabet ledes af en bestyrelse på 3 personer, der er udpeget af investorerne. Det er endvidere en direktør i selskabet, som har ansvar for driften. H1 Capital er en pengetank, hvor kapitalen fra investorerne kommer ind og investeres fra dette selskab. Det er H1 Capital der ejer anparter/aktier i porteføljeselskaberne. Derfor er der som sådan ikke andre aktiviteter i selskabet, end hvad der er reguleret i selskabets forretningsorden og har med bestyrelsen og aktionærerne at gøre.
 H2-H1 Innovation er det innovationsmiljø, som H1 A/S ejer sammen med Forskerparken H2. H2-H1 Innovation finansieres ligesom de øvrige innovationsmiljøer i Danmark via en årlig bevilling fra Videnskabsministeriet. Da innovationsmiljøordningen blev startet tilbage i 1998, gav det mulighed for at investere ca. DKK 750.000 per virksomhed. Det viste sig hurtigt, at der skal langt mere kapital til, hvis virksomhederne er teknologivirksomheder indenfor IT og biotek, som skal bygges op fra bunden. Og hvis et af målene er, at investorerne skal tjene penge på deres investeringer. Det tager mange år og kræver meget kapital at bygge, udvikle og exit'te (dvs. sælge til andre aktører) denne type af virksomheder.
 2. Beskrivelse af H1 Managements opgaver
 H1 Management er management selskab for H1 Capital. Og det er dermed H1 Managements ansvar at investere de DKK 300 millioner fra H1 Capital i små, nye teknologivirksomheder i overensstemmelse med aktionæroverenskomsten og investeringsaftalen. Det er også H1 Managements ansvar at fungere som sekretariat for H1 Capital, varetage bogholderi- og økonomifunktion og sørge for løbende økonomirapporteringer, kvartalsrapporter og årsrapporter til bestyrelsen og aktionærerne.
 Som defineret i management aftalen § 2.4 mellem H1 Capital og H1 Management, er Managementselskabet et selskab, hvis primære formål er at finde, undersøge og investere i porteføljeselskaber samt administrere Kapitalselskabets kapital i porteføljeselskaber under behørig hensyntagen til bestemmelserne i Managementaftalen. H1 Capital betaler H1 Management et årligt fee for varetagelsen af alle ovennævnte opgaver.
 Generelt er de virksomheder, som H1 Capital ejer anparter/aktier i helt nystartede virksomheder, hvor selskabet stiftes med den investering, der foretages fra H1 Capital og/eller innovationsmiljøet. Generelt vil H1 Capital i den første investering ikke investere mere end DKK 225.000 parallelt med en investering på DKK 1.250.000 fra innovationsmiljøet.
 Virksomhederne, der investeres i, består typisk af 1-3 medarbejdere, der inden for det første år udvikler teknologien til et stade, hvor de demonstrerer, at teknologien reelt virker og at management teamet kan styre virksomheden.
 H1 Managements opgaver kan deles op i følgende områder
 Kvalificere dealflow og behandle henvendelser
 Opsøgende arbejde og generel markedsføring for at finde nye investeringsemner
 Vurdering af de enkelte investeringsemner, herunder due diligence
 Beslutning om at tilbyde investering - udarbejdelse af termsheet
 Endelig godkendelse af investering
 Forhandling af vilkår og investering - køb af aktier
 Deltagelse i virksomhedens bestyrelse og virksomhedens forretningsudvikling - herunder almindeligt


text:
bestyrelsesarbejde
 Lukke eller sælge ikke profitable selskaber - salg af aktier.
 3. Beskrivelse af et investeringsforløb
 Normalt kommer en henvendelse om investering til H1 Management via vores web-site, via vores almindelige personlige netværk, andre venture funde, universiteterne, eksisterende virksomheder, når vi er ude til møder og snakker med potentielle entrepreneurs eller på andre måder kommer i kontakt med personer, som gerne vil starte en virksomhed på basis af højteknologisk forskning eller en højteknologisk ide. Når vi modtager en henvendelse, registrerer vi den internt og beder altid om yderligere skriftligt materiale om virksomhedsideen.
 En ny henvendelse præsenteres sammen med evt. materiale, vi har modtaget, ved et ugentligt internt møde i H1 Management, hvor alle nye henvendelser diskuteres. På dette møde besluttes det, hvem der skal have det videre ansvar for henvendelsen.
 Herefter inviterer den ansvarlige investeringsmedarbejder projektejerne til et møde for at få den første gennemgang af virksomhedsideen. På dette tidspunkt oprettes virksomhedsideen i vores tidsregistreringssystem og alle timer, der nu bruges på projektet kan tidsregistreres under visse kategorier.
 I det initielle undersøgelsesforløb bruger den ansvarlige investeringsmedarbejder en del tid på at screene og analysere ideen og lave en initiel due diligence, hvor detaljerne i ideen gennemgås nøje og systematisk, for at finde ud af, om det potentielt kan være en virksomhedside, som H1 Management vil investere kapital i. Der analyseres både omkring muligheder for at patentbeskytte ideen, få et overblik over hvad er det for en teknologi ideen bygger på, hvilke konkurrenter er der til produktet, hvad er det for en marked, som virksomheden skal ud og sælge på - og hvordan ser det marked ud i dag, og hvordan forventer man, det ser ud på det tidspunkt, hvor virksomhedens produkt kan være færdigudviklet og klar til salg. Samtidig gennemgås hele økonomien og finansieringsbehovet for virksomheden - fra start til slut. Og teamet bag virksomheden evalueres både med hensyn til kompetencer og erfaringer og deres mulighed for at drive virksomheden.
 På et tidspunkt, når dette undersøgelsesforløb er kommet langt nok til at den investe-ringsansvarlige har en kvalificeret holdning til, om det er en god ide at kigge videre på virksomheden mhp. at vurdere, om H1 Management skal lave en reel investering, præsenterer de ansvarlige investeringsmedarbejdere projektet for den samlede gruppe af medarbejdere i H1 Management igen. Der er ikke taget endelig stilling til om man vil købe anparter/aktier i virksomheden på dette tidspunkt. Man bliver herefter enige om enten:
 at der skal laves flere initielle analyser
 at vi skal takke nej til investeringen eller om
 vi skal gå i gang med at udarbejde et term-sheet eller
 gå direkte til kontraktarbejdet.
 Beslutter H1 Management at udarbejde et term-sheet, sættes nogle nye analyser i gang. Denne gang analyser, som i højere grad kræver, at vi bruger eksterne ressourcer: Det kan fx være patentagenter til at vurdere den eksisterende patentsituation grundigt, det kan være en advokat til at lave en juridisk due diligence, det kan være en professionel markedsanalyse eller en analyse af, hvordan den fremtidige indtjeningsstruktur på det aktuelle marked er. I


text:
denne periode vil H1 Management også kigger videre på andre facetter af selskabet, indhente referencer på de mennesker, der er med til at stifte virksomheden og generelt vurdere den finansielle situation og muligheden for at dette reelt udgør en investering, som et venture selskab kan tjene penge på.
 Ser det stadig positivt ud, skal alle investeringsansvarlige endelig godkende investeringen, og der udarbejdes herefter en investeringsindstilling. Hvis investeringen er af en vis størrelse (for H1 Capitals' vedkommende over DKKm 5) sendes denne investeringsindstilling til godkendelse i bestyrelsen.
 Det er først efter denne endelige godkendelse, at investeringen faktisk er besluttet og kan effektueres og der bruges tid på køb af anparter/aktier. Herefter udarbejdes investeringsaftale og aktionæroverenskomst og selve investeringen gennemføres.
 Efter investeringen er gennemført, udpeges der en investeringsansvarlig til at sidde i selskabets bestyrelse, hvor personen varetager H1 Capitals og/eller innovations-miljøets interesser.
 3.2 Særligt for investeringer i H1 Capital
 For at investere i en virksomhed med kapital fra H1 Capital, kræver det, at de indledende due diligence analyser er meget grundige og bliver omhyggeligt foretaget. Derfor er et due diligence forløb - inden der overhovedet vurderes, om der skal foretages en investering og købes anparter/aktier i selskabet - meget omfattende og grundigt.
 Det er værd at bemærke - se endvidere afsnit 6. - at under hele due diligence forløbet registreres den investeringsansvarlige timeforbrug under posten "due diligence". Og at en meget stor del af den tid, som medgår til due diligence rent faktisk sker på et tidspunkt, hvor der ikke er taget beslutning om at købe anparter/aktier eller ej.
 Efter en investering er foretaget, udpeger H1 Management en investeringsansvarlig til at sidde i virksomhedens bestyrelse. Denne investeringsansvarlige har ansvar for at følge op på H1 Capitals engagement i virksomheden. Eftersom det er meget "unge" virksomheder, er bestyrelsesposterne meget omfattende. Investeringsmedarbejderne bidrager med sparring og viden om alle aspekter af virksomhedens drift og har en meget aktiv rolle i bestyrelsesarbejdet. Det er helt sædvanligt i så tidligere virksomheder, at der bruges meget tid på bestyrelsesarbejdet - og lægges mange timer i de enkelte selskaber for at sikre, at de følger milestones og de planer, som oprindeligt er lagt for selskabet. Samtidig er investeringsmedarbejderen ofte den person, som er tættest på selskabets direktør, og får derfor automatisk en rolle som bestyrelsens sparringspartner for direktionen i selskabet. Alt sammen for at sikre at virksomheden udvikler sig på en positiv måde i forhold til planerne.
 3.3 Særligt for investeringer i Innovationsmiljøet
 Kapital fra H2-H1 Innovation er som regel den første kapital, der investeres i en virksomhed. Dette betyder, at en del af risikoen i disse meget tidlige teknologiprojekter afdækkes for innovationsmiljømidler. Dette betyder, at når virksomheden skal have kapital fra H1 Capital er udviklingsarbejdet nået længere.
 Investeringerne, der foretages i innovationsmiljøet, er mere risikobetonede end i H1 Capital. Deraf følger også, at der generelt bruges færre timer initielt på at analysere potentielle investeringsmuligheder. På vegne af innovationsmiljøet har H1 Management pligt til at sidde i bestyrelsen for selskaberne - og har også her en meget aktiv


text:
rolle. Men den primære opgave i bestyrelsesarbejdet i en innovationsmiljø virksomhed er, at sikre at virksomheden når sine milestones og bliver klar til den rigtige venture kapital - for eksempel i form af H1 Capital - finder det attraktivt at investere i virksomheden.
 4. De investeringsansvarlige og andre ansattes arbejdsopgaver
 Til at håndtere dette arbejde, har medarbejderne været delt op. Det er klart, at der skal dybere kompetencer og mere erfaring til at håndtere og passe de store investeringer, mens de små innovationsmiljøinvesteringer betragtes mere som "lodsedler", som kan varetages af medarbejdere med knap så meget erfaring.
 I perioden 2001 til 2003 har der i gennemsnit været 7,5 ansatte i H1 Management. En opgørelse over medarbejdere, primære ansvarsområder og ansættelsesperioder findes i bilag 1. Disse ansatte har haft forskellige typer af arbejdsopgaver: Nogle har været mere fokuserede på investeringer via H1 Capital - og nogle har primært beskæftiget sig med investeringer via innovationsmiljøet (se også bilag 1).
 Generelt har hver ansat haft ansvaret for investeringer i hele forløbet - altså fra den første henvendelse er modtaget til investeringen er gennemført og personen indtræder i bestyrelsen for selskabet. Generelt bruger medarbejderne al deres tid på enten at finde og analysere/evaluere nye investeringer, oparbejde viden indenfor bestemte teknologier eller markeder, foretage selve investeringerne eller aktivt deltage i udviklingen eller videre finansiering af de selskaber, der er investeret i.
 4.2 Bestyrelsesposterne
 Bestyrelsesposterne i selskaberne er som regel meget omfattende for personer, der er indsat af et venture selskaber. Dette skyldes flere forskellige forhold:
 Virksomhederne er som regel helt nystartede, hvilket betyder, at der er mange opgaver, der skal struktureres og sættes i system.
 Virksomheden skal opbygge en hel driftorganisation - og som ofte, er det noget, de ikke har prøvet før
 En del af dem, som er foundere i virksomhederne, har aldrig prøvet at starte virksomhed før. Det betyder, at de har brug for meget sparring og hjælp i forhold til at udvikle teknologien og få virksomheden til at fungere
 Som investor er vi meget hands-on i virksomhederne - tilfører meget værdi. Det betyder også, at vi er meget omkring virksomhederne i deres dagligdag.
 Som regel har direktøren i virksomhederne ikke så mange at diskutere de driftsrelaterede problemstillinger med - det bruger han så bestyrelsen til.
 Det er igennem hele forløbet, hvor vi sidder med i bestyrelserne, at virksomhedens strategi og udvikling sker. Det kræver en meget aktiv involvering fra bestyrelsens side. Herunder i forhandlinger med potentielle samarbejdspartnere, nye kunder, udviklings planer for teknologien, ansættelse af medarbejdere etc.
 Vi deltager aktivt i udviklingen af selskabets strategi og business development
 Vi deltager aktivt i opbygning af virksomhedens netværk, kontakter og forretningsforbindelser
 Vi medvirker også til udarbejdelse af bestyrelsesmateriale og opfølgning på dette
 Vi deltager også aktivt ved at bygge person netværk op omkring virksomheden. Herunder etablering af advisory boards, tilknytning af tekniske eller kommercielle kompetencer til virksomheden.
 5. Antal af investeringer i H1 Capital i perioden og strukturen af management fee
 5.1 Antal investeringer
 I perioden 2001 til 2003 er der i alt gennemført


text:
31 investeringer i H1 Capital.
 Der i perioden foretaget en del opfølgningsinvesteringer i disse selskaber - internt. Som regel vil en opfølgningsinvestering ikke tage lige så lang tid som den initielle investering - da alle kontrakter allerede er forhandlet omkring aktionæroverenskomster, rettigheder mv.
 Af disse 31 investeringer har 9 været store H1 Capital investeringer i perioden 2001 til 2003. Resten har været "rene innovationsmiljøinvesteringer", dvs. selskaber, hvor H1 Capital kun har investeret i størrelsesorden DKK 225.000-500.000.
 Fordelingen i de enkelte år på nye investeringer i H1 Capital regi og Innovations-miljø regi er således:
 Antal ny Investeringer i H1 Capital >250.000
 Antal ny investeringer i Innovationsmiljøet
 Investeringer i alt per år
 Dette bliver kun 28 investeringer. De sidste 3 virksomheder (for at nå en total på 31 investeringer), er virksomheder, hvor der er givet tilsagn til investering - men hvor investeringen rent faktisk aldrig er gennemført.
 I perioden 2001 til 2003 er hovedparten af de timer, der er brugt til at skabe porteføljen af selskaber i H1 Capital lagt i disse 9 selskaber. Der er medsendt specifikke timeregistrering for disse 9 selskaber, hvor alle medarbejderes timeregistreringer i disse selskaber er udskrevet - bilag 2. Endvidere er det for disse 9 selskaber specifikt op gjort i bilag 3 hvor mange timer - ud af et skønnet total antal timer - der er medgået til due diligence. Og det er vel og mærke til hele due diligence forløbet og ikke alene den del, som vedrører den tid, der reelt er brugt efter at den enkelte investering er godkendt, og tiden herefter anvendes på køb af anparter/aktier.
 5.2 Fordeling af management fee
 H1 Capital betaler årligt H1 Management et management fee for de ydelser, som H1 Management leverer til H1 Capital.
 I forhold til innovationsmiljøets aktiviteter, kan H1 Management fakturere sine timer direkte til Videnskabsministeriet. For disse timer modtager H1 Management driftsmidler til at drive innovationsmiljøet og gennemføre disse investeringer.
 6. Beskrivelse af rutiner omkring tidsregistreringer og mønsterregistranter
 På det tidspunkt hvor det bliver besluttet, at H1 Management arbejder videre med en henvendelse om investering, bliver den oprettet i vores tidsregistreringssystem. Alle projekter får et projektnummer.
 I tidsregistringssystemet skelnes der i grove træk mellem
 Før investering (hedder due diligence i tidsregistreringssystemet) og
 aktiviteter efter en investering er foretaget.
 Der er desværre ikke lavet en specifik kategori til registrering af timer anvendt til køb og salg af aktier under due diligence kategorien. Derfor har vi i denne fremstilling medtaget alle timer, der er registreret, som brugt på due diligence - uagtet at vi ved, at det kun en lille del af den tid, som due diligence registreringen omfatter, der reelt er brugt efter at en investering er godkendt. Og dermed kun en lille del af den tid der er registreret under due diligence, som reelt er brugt på køb og salg af anparter/aktier.
 Der er generelt registreret med forskellig omhu i forhold til om en investering skal ind under innovationsmiljøet eller under H1 Capital fra starten. Langt de fleste investeringer er startet via innovationsmiljøet.
 Under


text:
innovationsmiljøet skal H1 Management registrere og fakturere de timer, der bruges for at modtage penge fra Videnskabsministeriet. Dette har betydet, at der har været fokus på denne del af registreringen.
 Det gør sig ikke i samme grad gældende for arbejdet med investeringer via H1 Capital. Dels har vi ikke været bekendt med at denne del af registreringen kunne have effekt på selskabets fremtidige drift og dels har registreringen i forhold til H1 Capital primært haft karakter af en mere overordnet registrering, eftersom der ikke skulle direkte faktureres efter denne registrering. Eftersom det ikke har haft nogen direkte effekt på H1 Managements driftsbudget, om der blev foretaget korrekt tidsregistrering eller ej i forhold til arbejdet med H1 Capitals investeringer, har der været en tendens til, at disse ikke er foretaget konsistent.
 Det har været inventionen, at der skulle tidsregistreres hver dag. Reelt er der snarere tidsregistreret et par gange om måneden for de fleste medarbejderes vedkommende.
 6. Mønsterregistranterne
 Mønsterregistranterne er to medarbejdere - som har fulgt de regler, der har været for tidsregistreringer - også i forhold til arbejdet med H1 Capital investeringer. Disse to medarbejdere har primært udført arbejde for H1 Capital og kun i mindre omfang for innovationsmiljøet. Den vurdering der ligger til grund for at ekstrapolere disse to medarbejderes indsats til resten af de investeringsansvarlige, er et grundigt kendskab til alles ansattes arbejdsområder, arbejdsindsats og arbejdsbelastning.
 Mønsterregistranterne har registreret samtlige timer, de har arbejdet. Eftersom der ikke er særligt mange timer, der i løbet af en arbejdsdag ikke bruges på noget, som på den ene eller anden måde er direkte relateret til enten dealflow, kvalificering af henvendelser eller aktive investeringer, vil andelen af timer mønsterregistranterne har brugt på due diligencearbejde (herunder køb og salg af anparter/aktier) være direkte sammenligneligt med den andel af tiden, som de har brugt på dette arbejde.
 I bilag 3 er en samlet opgørelse over alle medarbejderne i H1 Management i perioden. Herunder det faktiske antal timer de har registreret det enkelte år ("timer registreret"), de antal timer de har tidsregistreret i forhold til due diligence opgaver ("DD timer"), et skøn over personens samlede tidsforbrug (foretaget ud fra at alle principielt laver det samme og et kendskab til den enkelte persons arbejdsbelastning) ("Total timer skøn"), og et dermed afledt skøn af personens samlede indsats inden for due diligence (Total DD timer skøn"). Dette giver en kolonne for de enkelte år, som angiver en % sats for, hvor mange timer der er brugt på due diligence ud at det totale antal timer. Det skal stadig erindres, at kun en mindre del af dette antal timer er reelt gået til "køb og salg af anparter/aktier".
 Dette viser, at den samlede due diligence belastning i forhold til det totale antal timer anvendt i arbejdet i H1 Management er:
 2001 er gået 12 % af tiden til due diligence (køb og salg af aktier)
 2002 er der gået 7 % af tiden
 2003 er der gået 4 % af tiden
 Sammenligner man dette skøn med det faktiske antal