text:
subsidiært alternativt, og principalt fuldstændigt, subsidiært for en del, for hvad banken måtte blive pålagt at betale eller anerkende at skulle betale med renter og omkostninger til HX i hovedsagen (Højesterets sag nr. 138/2002).I denne påstand er indeholdt en subsidiær påstand om friholdelse med fradrag af et større beløb, hvis H1Xs berigelse fastsættes til et større beløb end 7.953.439,03 kr.
 F1X Bank har heroverfor påstået frifindelse.
 R1 har påstået frifindelse, subsidiært stadfæstelse.
 H1X har til støtte for afvisningspåstanden anført, at det krav, HX har fremsat, er i strid med lov og ærbarhed. Banken har i den forbindelse henvist til vilkårene i den aftale, HXs likvidationsbo den 2. juli 1998 indgik med det svenske selskab G5 AB om dette selskabs køb af boets fordring mod F1 AB (nu F1X), og vilkårene i det forlig, G5 hemmeligt havde indgået med F1.
 Alternativet til disse aftaler var, at F1 til boet havde betalt erstatning af en sådan størrelse, at der ikke af boet kunne rejses krav mod banken.
 I telefax af 9. december 1991 fra G1 AB til statsautoriseret revisor AC, R1, hedder det
 "Komplettering enligt telefonsamtal tidigare d.d.
 Anbud avgivet 1991-12-07 av G2 AB villkorades av 4 punkter angivna i anbudet.
 Vad beträffer punkt 2), avseende säljarnes krav på bruttoavräkning samt säljarnes krav på bistånd med lånefinansiering av förväret kompletteras med följande lösning:
 G2 AB kommer att tilföras obligationer till ett belopp motsvarande köpeskillingen från koncernära bolag. Syftet är att H5 A/S [H2] skall förvära denna obligationsportfölj samt att säljaren av H5 A/S skall erhålla betalning av köpeskillingen ur dessa medel.
 Tekniken nedför att H5 A/S kommer att innehålla en obligationsportfölj motsvarande köpeskillingen istället for kontanta medel i balansräkningen.
 Genomförande sker lämpligtvis genom säljarens bank (H1 A/S) eller den bank säljaren föreslår samt att kontona spärras från båda sidor i syfte att inga kontanta medel kan försvinna åt sidan i transaktionen.
 Bakgrunden till att välja en försäljning av obligationsportföljen till H5 A/S samt en efterföljande overdragelse består i att utländska obligationer inte kan belånas hos en bank till sitt fulla värde. obligationsportföljen består huvudsakligen av utländska statsobligationer och dessa kan endast belåns till cirka 50 % hos svenska banker. Finansiering genom belåning av obligationerna hos svensk bank skulle medföra krav på belåning av dubbla värdet av köpeskillingen.
 Vi ser fram emot att en Iösning samt ett eventuellt förvärv sker så snart som möjligt"
 Overdragelsesaftalen af 17. december 1991 indeholder yderligere bl.a. følgende bestemmelser
 Køber forpligter sig til ikke at sælge selskabets aktier i perioden indtil den 31. december 1992 . ...
 I forbindelse med overdragelsen af selskabet erklærer køber
 at køber indestår for at selskabet i perioden indtil 31. december 1992 ikke likvideres eller foretager nogen form for udlodning til selskabets aktionærer.
 at køber indestår for at selskabet ikke i perioden indtil 31. december 1992 erklæres konkurs, standser betalingerne eller indleder moratorium eller forhandling om tvangsakkord.
 at køber ved overtrædelse af punkt 1 i denne bestemmelse er pligtig at erlægge en bod udgørende kontant dkr. 20.000.000,00."
 På en ekstraordinær generalforsamling i H2


text:
den 3. januar 1992 blev cand. merc. LV, advokat DP, administrerende direktør ML, advokat BH, KD og PJ valgt som ny bestyrelse.
 De tre førstnævnte blev valgt efter forslag fra H1.
 Til brug for Højesteret er der afgivet forklaring af advokat VS.
 Overdragelsen af aktierne i overskudsselskabet A/S H2 OP (nu A/S HX i likvidation) fra H1 A/S (nu H1X A/S) til G1 AB blev gennemført på den måde, at G1 solgte udenlandske børsnoterede værdipapirer til en kursværdi af ca. 134 mio. kr. til H2 og anvendte salgssummen for værdipapirerne til betaling af købesummen på ca. 132 mio. kr. for aktierne i H2. Det viste sig efterfølgende, at ejerne af G1, PJ og KD, havde begået bedrageri, idet de solgte værdipapirer ikke eksisterede.
 Hvis der ikke var begået bedrageri, ville H2 have erhvervet børsnoterede værdipapirer til en værdi svarende til den betalte købesum, og købesummen for aktierne i H2 ville have været betalt med midler tilhørende G1, nemlig med værdien af værdipapirerne. I så fald kunne H2 ikke siges i strid med aktieselskabslovens § 115, stk. 2, at have stillet midler til rådighed for G1 i forbindelse med dette selskabs erhvervelse af H2.
 Som følge af, at værdipapirerne ikke eksisterede, blev købesummen for H2 objektivt set betalt med selskabets egne midler i strid med selvfinansieringsforbuddet i aktieselskabslovens § 115, stk. 2. H1 var imidlertid uden kendskab til bedrageriet og kan derfor ikke anses at have truffet eller opretholdt en beslutning om at stille H2s midler til rådighed for G1 i forbindelse med dette selskabs erhvervelse af H2. Banken hæfter herefter ikke i medfør af aktieselskabslovens §115, stk. 5, for HXs tab, i dette tilfælde selskabets kreditorers tab.
 Ved erklæringen af 16. december 1991 bekræftede F2, F3 AB (senere F1 AB, nu F1X Bank Sverige AB), at man opbevarede værdipapirerne i G1s depot, og at de ikke var belånt hos F2. I brevet af 17. december 1991 til H1 meddelte F2, at man havde åbnet et depot for H2, og at værdipapirerne efter eventuel anvisning fra G1 snarest ville blive overført til dette depot. Den 18. december 1991 bekræftede F2 over for H1, at overførslen af værdipapirer fra G1s depot til H2s depot var effektueret. Højesteret finder ikke grundlag for at anse H1X for erstatningsansvarlig over for kreditorerne i HXs likvidationsbo som følge af, at banken ikke foretog yderligere undersøgelser med henblik på at sikre sig, at værdipapirerne eksisterede.
 Spørgsmålet er herefter, om banken har pådraget sig erstatningsansvar for skattevæsenets tab efter de principper, der er fastlagt i de såkaldte bruttosager om selskabstømning, jf. f.eks. Højesterets dorn i Satair-sagen, UfR 1997 s. 364.
 Ved salget af H2 opnåede H1 et merprovenu på 80 % af den latente skat på ca. 12 mio. kr. Der var således ikke tale om en normal forretningsmæssig disposition, og banken havde derfor særlig anledning til at være opmærksom på risikoen for tilsidesættelse af skattevæsenets interesser i tilfælde af, at skattebyrden ikke blev elimineret.
 Der må imidlertid lægges vægt på, at der, således som forholdene fremstod for

type: other


text:
H1, ikke forelå en nærliggende risiko for selvfinansiering. Da H1 måtte gå ud fra, at G1 havde betalt købesummen med værdipapirerne, var der tværtimod - som det fremstod for H1 - en betydelig sikkerhed for, at der ikke ville ske selvfinansiering. I den forbindelse må der også lægges vægt på bestemmelsen i overdragelsesaftalens § 10, hvorefter køber forpligtede sig til ikke inden udgangen af 1992 at likvidere selskabet eller foretage nogen form for udlodning, sammenholdt med, at H1 medvirkede til, at der i H2s bestyrelse blev indvalgt tre personer foreslået af banken. Banken kunne således gå ud fra, at H2 ville råde over rigelige midler til at betale skattetilsvaret i tilfælde af, at dette ikke blev elimineret i overensstemmelse med de planer, G1 havde oplyst. Det må da også lægges til grund, at det var bedrageriet vedrørende værdipapirerne, som var årsagen til, at H2 ikke betalte skattetilsvaret.
 Efter en samlet vurdering finder Højesteret herefter ikke grundlag for at fastslå, at H1 ved salget af H2 på uforsvarlig måde har tilsidesat skattevæsenets interesser.
 H1Xs påstand om frifindelse tages derfor til følge. Som konsekvens heraf frifindes også R1 og F1X Bank.
 Der er herefter ikke anledning til at tage stilling til H1Xs afvisningspåstand.
 H1X A/S frifindes for de påstande, der er nedlagt af A/S HX i likvidation.
 F1X Bank Sverige AB og R1 Statsautoriseret Revisionsaktieselskab frifindes for de påstande, der er nedlagt af H1X A/S.
 I sagsomkostninger for landsret og Højesteret skal A/S HX i likvidation betale 3,5 mio. kr. til H1X A/S.
 I sagsomkostninger for landsret og Højesteret skal H1X A/S betale 800.000 kr. til F1X Bank Sverige AB og 800.000 kr. til R1 Statsautoriseret Revisionsaktieselskab.


text:
12 timer siden 18/09/2018
 18 timer siden 18/09/2018
 1 dage siden 17/09/2018
 5 dage siden 13/09/2018
 Højesteret afsagde d. 20. december 2016 dom i sagen vedr. Benedikte Utzons tidligere varemærke, "BENEDIKTE UTZON". Dommen omhandlede, hvorvidt Benedikte Utzon, efter salg af rettighederne til varemærket til virksomheden Topbrand, stadig var berettiget til at føre virksomhed under hendes eget navn.
 Sagen omhandlede dels Benedikte Utzons ret til erhvervsmæssigt at gøre brug af betegnelsen "Benedikte Utzon" og dels lovligheden af en række udsagn fremsat og profiler oprettet via digitale medier, hvori "Benedikte Utzon" også fremgik.
 Benedikte Utzon drev indtil 2009 virksomhed med design og salg af modetøj i personligt regi. I 2009 stiftede hun i forbindelse med en kapitalindskydning Benedikte Utzon Holding ApS, som efterfølgende stiftede Benedikte Utzon A/S, som skulle stå for den videre drift og udvikling af virksomheden.
 Selskabet fik i denne forbindelse overdraget samtlige immaterielle rettigheder tilknyttet Benedikte Utzons virksomhed inden for design, udvikling, markedsføring og salg af tøjmærket Benedikte Utzon. Rettighederne blev ved selskabets stiftelse værdisat til 1,5 mio., kr. og hun modtog vederlag herfor i form af aktier i selskabet.
 Den 11. april 2012 blev Benedikte Utzon A/S taget under konkursbehandling.
 D. 19. april 2012 tilbyder kurator Benedikte Utzon at købe "navnerettigheder, mønster og designrettigheder" ud af konkursboet for mellem 25.000 til 50.000 kr., til hvilket Benedikte Utzon svarer, hun vil vende tilbage. Kurator rykker for svar den 21. maj, og den 22. maj svarer Benedikte Utzon, at hun ikke var interesseret i navnet længere.
 Den 29. maj køber virksomheden Topbrands, blandt andre ting, det uregistrerede ordvaremærke "Benedikte Utzon" og et figurvaremærke fra konkursboet. Topbrand får den 7. august 2012 begge varemærker registreret hos Patent- og Varemærkestyrelsen.
 Den 17. oktober 2012 skriver Benedikte Utzon til kurator igen og siger, hun alligevel er interesseret i at købe sit navn tilbage, hvortil kurator må meddele, at navnet er solgt til anden side.
 Benedikte Utzon fortsætter imidlertid med at sælge tøj bl.a. i samarbejde med virksomheden Est. 1995 under anvendelse af betegnelsen "Est. 1995 Benedikte Utzon Wardrobe", samtidig med at hun selv starter et nyt tøjmærke "My Little Curvy Love", som hun markedsfører via sine personlige profiler på hhv. Instagram og Facebook samt hjemmesiden mylittlecurvylove.com.
 Sideløbende kritiserer Benedikte Utzon gentagne gange via sine profiler på sociale medier Topbrands tøj af mærket "Benedicte Utzon" ved brug af nedsættende udtalelser, som hun opfordrer sine følgere/venner til at dele.
 Benedikte Utzon bliver i Sø- og Handelsretten den 30. november 2015 dømt til at betale 125.000 kr. i erstatning for grove krænkelser af varemærkeloven pga. varemærkemæssig brug af betegnelsen "Benedikte Utzon" ved at markedsføre og sælge tøj under betegnelsen "Est. 1995 Benedikte Utzon Wardrobe" og for grove krænkelser af markedsføringsloven ved sine "stærkt nedsættende udtalelser" om Topbrands. Hun måtte desuden heller ikke anvende betegnelserne "By Benedikte Utzon", "Designed by: Benedikte Utzon" og lignende.
 Der var ved Benedikte Utzons salg og markedsføring af sit nye tøjmærke "My Little Curvy Love" imidlertid ikke sket varemærkemæssig brug af betegnelsen "Benedikte Utzon", bl.a. fordi hun kun havde gjort neutral og


text:
oplysende brug af sit navn, fx ved under kontaktoplysninger på hjemmesiden at skrive "designer Benedikte Utzon".
 Det var heller ikke varemærkemæssig brug, at hun gjorde reklame for sit nye tøjmærke via sine personlige profiler på Instagram og Facebook, selvom siderne kunne findes ved at søge på "Benedikte Utzon" på Google.
 I øvrigt blev hun idømt en bøde på 5.000 for de skete overtrædelser samt 65.000 kr. i sagsomkostninger.
 Benedikte Utzon ankede dommen til Højesteret.
 Højesteret tog indledningsvist stilling til det principielle spørgsmål, i hvilket omfang en person, der har overdraget et varemærke, hvori hans eller hendes navn indgår, også fremover kan anvende sit navn erhvervsmæssigt.
 Der er ifølge Højesteret intet til hinder for, at man overdrager et varemærke, som er identisk med eget navn. Dette afskærer overdrageren fra at bruge sit eget navn som varemærke for de varegrupper, som varemærket anvendes for af erhververen. Erhververen kan dog ikke forhindre, at overdrageren gør brug af eget navn i overensstemmelse med god markedsføringsskik.
 Det betyder, at Benedikte Utzon stadigvæk kan bruge eget navn erhvervsmæssigt, så længe det ikke sker på en måde, der er "illoyal, utilbørlig eller skadelig" i forhold til Topbrands.
 Højesteret var enig med Sø- og Handelsretten i
 at Topbrands gyldigt havde erhvervet, registreret og anvendt varemærkerne fra Benedikte Utzon A/S' konkursbo;
 at Benedikte Utzons brug af betegnelsen "Benedikte Utzon" i forbindelse med tøjmærket "Est. 1995 Benedikte Utzon Wardrobe" og "By Benedikte Utzon", "Designed by: Benedikte Utzon" og lignende var i strid med og illoyalt og skadeligt i forhold til Topbrands' varemærkeret; og
 at Benedikte Utzons nedsættende udtalelser om Topbrands' tøj var i strid med markedsføringsloven.
 Højesteret var imidlertid ikke enig i Sø- og Handelsrettens vurdering af, at Benedikte Utzon i forbindelse med sin markedsføring af tøjmærket "My Little Curvy Love" på hhv. Instagram og Facebook havde anvendt "Benedikte Utzon" på en neutral og oplysende måde.
 Højesteret lagde her vægt på, at betegnelsen "@benedikteutzon" fremgik af hendes Instagrams profils tital-tag, således:
 Dette fremtræder ifølge Højesteret som en del af kendetegnet for tøjserien, hvilket medfører en risiko for forveksling med Topbrands' varemærke.
 Højesteret mente i øvrigt, at Benedikte Utzons opslag på sin facebookprofil, som anførte, at "My Little Curvy Love" var "fra Benedikte Utzon", også medførte en risiko for forveksling med Topbrands' varemærke.
 Alt i alt medførte Højesterets resultat en fordobling af erstatningskravet, hvorefter Benedikte Utzon til Topbrands skulle betale 250.000 kr. i erstatning og forhøjede sagsomkostninger på i alt 70.460 kr.
 Sagen har tiltrukket sig megen opmærksomhed i danske medier og har genereret en mindre shitstorm mod Topbrands med opfordring til boykot mv.
 Det er et naturligt følsomt emne, når man bliver begrænset i retten til at bruge sit navn. Det er dog vigtigt at have for øje, at man stadigvæk kan bruge sit navn i overensstemmelse med god markedsføringsskik.
 Dommen understreger, at man som erhvervsdrivende nøje bør overveje, om man vil "kommercialisere" sit navn ved at bruge det som et varemærke. Faktum er, at navnet i så fald bliver et formuegode, der kan købes og sælges som en ganske


text:
Aftenklokker | ✨ Sølvstænk i dit gyldne hår : læs teksten og download melodien på tinnitusarchive.org. 2019-01-12
 Aftenklokker. 45cat 2019-01-12
 Aftenklokker Rating: 9,3/10 1075 reviews
 tekst efterlyses til
 Gabi Festsange - Sølvbryllup Gabi's Hjemmeside med festsange, papirklip,hjemmebag,gavemærker og meget mere Mel. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Lyser om din fine tinding, livet mod sin aften går. Kærlighed kan aldrig ældes, men behersker liv og død. Smyk dit hår med blomsterranker, glem at det som sne er hvidt. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går, livet mod sin aften går. Lyser om din fine tinding, livet mod sin aften går.
 Sølvstænk i de gyldne lokker, furer på din fine kind. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Smyk dit hår med blomsterranker, Glem at det som sne er hvidt. Skænk mig alderdommens stilhed, skøn som vårens viltre leg. Når ved kvæld jeg sidder her på dækket, efter dagens travlhed og besvær, går min tanke hjem med fugletrækket til den pigelil som jeg har kær. I min længsel har den trøst jeg fundet, at hun stoler fuldt og fast på mig, i den lille fiskerby ved sundet ved jeg at hun længes li'som jeg.
 Kim Larsen:Sølvstænk Lyrics
 Sølvstænk i de gyldne lokker, furer på din fine kind. Sømanden og stjernen Hør min sang du klare aftenstjerne, du som funkler hist på himlens blå, tag en hilsen med dig til det fjerne hjem til den jeg altid tænker på. Snart skal livets aftenklokker, Ringe solfaldstimen ind. . Hvad gør det, at kinden rynkes lidt, læben kysser lige blidt. Ømt jeg kysser dine kinder, som den dag jeg fik dig kær. Den, der elsker sødt og rent som vi, lever altid ung og fri.
 Sølvstænk i dit gyldne hår : læs teksten og download melodien på tinnitusarchive.org
 Hvad gør det, at snefnug drysser tæt, hvad gør det, din fod bli'r træt. Derfor beder jeg dig aftenstjerne, når dit milde skær du sender ned, lys da også for mit hjertes terne og bring bud om trofast kærlighed. Varmt og ungt dit hjerte banker, søde pige i dit smil. Afspil den version med det antal vers, som du har skrevet og bruge den som ledsagelse til din festsang, når alle skal synge med. Lyser om din fine tinding, livet mod sin aften går. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går. Varmt og ungt dit hjerte banker, søde pige i dit smil.
 Blomst kan visne, træ kan fældes, blegne kan hver kind så rød. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Snart skal livets aftenklokker, ringe solfaldstimen ind. Sølvstænk i de gyldne lokker Musik og Tekst: Traditionel. Tak for gode som for onde år, Sølvstænk i dit gyldne hår. Stadig nynner i mit øre, hjertets melodi.
 Blunder kys bag blomsterranker, tindrer vårens blå april. Sølvstænk i de gyldne lokker, Furer på din


text:
fine kind. Snart det sidste guld forsvinder, og dit hår får sneens skær. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Smyk dit hår med vårens blomster, kærlighed har altid ret. Husk, at du kan købe musikken for kr. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår.
 Sølvstænk i de gyldne l
 Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går. Varmt og ungt dit hjerte banker, Søde pige i dit smil. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går, livet mod sin aften går. Smyk dit hår med blomsterranker, glem at det som sne er hvidt. Dansk tekst: Siegfried Pedersen Snart skal livets aftenklokker, ringe solfaldstimen ind.
 Dansk tekst: Siegfried Pedersen Snart skal livets aftenklokker, ringe solfaldstimen ind. Lyser om din fine pande, Livet mod sin aften går, Livet mod sin aften går. Lad os gråne sammen du og jeg, du er stadig ung for mig. Vi fra Danmarks lyse bøgeskove, sætte kursen mod det store hav, stævned' over sø og salten våge, hvor så mangen sømand fandt sin grav. Lyser om din fine pande, Livet mod sin aften går. Sølvstænk i de gyldne lokker, furer på din fine kind. Varmt og ungt dit hjerte banker, søde pige i dit smil.


text:
Højesteretsdomme om rækkevidden af markedsføringslovens § 1
 Dansk English Specialer Personer Publikationer Arrangementer Karriere Nyheder Prispolitik Om Kromann Reumert
 NyhedsbreveArtiklerBøgerSøg i arkivTilmeld nyhedsbreveHandel med udlandet
 16.2.2012Ansættelses- og arbejdsret
 Medarbejdere kan ikke selvstændigt overtræde markedsføringslovens § 1, men det kan ikke udelukkes, at de kan blive erstatningsansvarlige for medvirken Højesteret har ved to domme af 26. januar 2012 taget stilling til markedsføringslovens rækkevidde i sag om en medarbejders arbejde for arbejdsgiverens konkurrent i opsigelsesperioden og i sag om to medarbejderes anvendelse af formularer udarbejdet hos deres tidligere arbejdsgiver under ansættelse hos en ny arbejdsgiver. Referat af de to Højesteretsdomme følger her:
 MEDARBEJDER BLEV FUNDET ERSTATNINGSANSVARLIG FOR AT HAVE TILSIDESAT SINE ANSÆTTELSESRETLIGE PLIGTER - Højesterets dom af 26. januar 2012 i sag 18/2010
 En medarbejder fandtes erstatningsansvarlig over for sin arbejdsgiver for grov tilsidesættelse af sine forpligtelser. Medarbejderen havde arbejdet for en konkurrent, mens han var sygemeldt i en opsigelsesperiode, og det havde resulteret i, at arbejdsgiveren mistede en kunde til konkurrenten.
 Medarbejderen (M), der var ansat i virksomheden (A), havde i december 2004 opsagt sin stilling til udgangen af januar 2005. M var i hele januar 2005 sygemeldt. Under M's sygefravær havde han arbejdet for A's konkurrent (B) med udarbejdelsen af et tilbud til en af As kunder (K). Arbejdet for B havde blandt andet bestået i udarbejdelse af oversigter over varesortimenter og priser og rådgivning om, hvilke ydelser der ville være interessante for K. K meddelte i marts 2005 A, at de skiftede leverandør.
 A krævede herefter M og B dømt til at betale erstatning for det tab, A herved led. A opgjorde tabet til kr. 1.896.812. A gjorde blandt andet gældende, at M havde handlet groft illoyalt over for A, og at M og B ved deres adfærd havde overtrådt markedsføringslovens § 1 om god markedsføringsskik.
 Højesteret: Medarbejderen havde handlet illoyalt og ansvarspådragendeHøjesteret fastslog, at M ved at have udført det beskrevne arbejde for B i januar 2005 groft tilsidesatte sine ansættelsesretlige forpligtelser over for A. Herunder havde A tilsidesat sin pligt til loyalt at varetage A's interesser ved at undlade at udføre handlinger, der kunne være til skade for A. Derfor havde M handlet ansvarspådragende over for A.
 Videre fastslog Højesteret, at B efter markedsføringslovens § 1 handlede ansvarspådragende over for A ved at gøre brug af M's bistand i forbindelse med tilbudsafgivelsen og forhandlingerne med K, når B måtte have indset, at A herved tilsidesatte sine forpligtelser over for A.
 M kunne ikke selvstændigt anses for at have overtrådt markedsføringslovens § 1 ved sine handlinger, da han var ansat og ikke erhvervsdrivende i januar 2005. Da Højesteret allerede havde fastslået, at M ved at tilsidesætte sine ansættelsesretlige forpligtelser over for A havde handlet ansvarspådragende, fandt Højesteret ikke anledning til at forholde sig til spørgsmålet om, hvorvidt en ansat efter omstændighederne kan ifalde et ansvar for medvirken til overtrædelse af markedsføringsloven § 1.
 Da M og B begge havde handlet ansvarspådragende over for A, hæftede de solidarisk for erstatningen af det tab, A havde lidt herved. Erstatningen fastsattes


text:
til kr. 300.000.
 Hvad kan vi udlede af dommen?Dommen er med til at afdække rammerne for de ansættelsesretlige forpligtelser, der påhviler en opsagt medarbejder i opsigelsesperioden.
 Samtidig bidrager dommen til en afdækning af anvendelsesområdet for markedsføringslovens § 1, da det følger, at en medarbejder ikke selvstændigt kan anses for at overtræde denne bestemmelse. Da medarbejderen havde handlet ansvarspådragende ved at tilsidesætte sine forpligtelser i ansættelsesforholdet, tager dommen ikke stilling til, om en medarbejder efter omstændighederne kan ifalde erstatningsansvar for medvirken til overtrædelse af markedsføringslovens § 1. Dette er således ikke udelukket. ARBEJDSGIVER HAVDE IKKE BEVIST ET TAB SOM FØLGE AF TO TIDLIGERE MEDARBEJDERES ADFÆRD
 - Højesterets dom af 26. januar 2012 i sag 249/2009
 To medarbejdere var ikke erstatningsansvarlige over for deres tidligere arbejdsgiver. Højesteret fandt det ikke godtgjort, at den tidligere arbejdsgiver havde lidt et tab som følge af medarbejdernes adfærd. Derfor var det ikke nødvendigt for Højesteret at tage stilling til, om medarbejdernes handlinger havde været ansvarspådragende.
 De to medarbejdere (M1 og M2) havde været ansat hos et ejendomsadministrationsselskab (A1). I slutningen af 2005 fik både M1 og M2 arbejde ved et andet ejendomsadministrationsselskab (A2). I løbet af vinteren/foråret 2005-2006 opsagde 4 forskellige boligforeninger deres administrationsaftaler med A1 og indgik i stedet aftale om ejendomsadministration med A2.
 A1 gjorde gældende, at M1 og M2 havde benyttet A1's administrationsaftaler, forretningsbetingelser og andre formularer ved deres arbejde for A2, og at denne anvendelse havde ført til, at de 4 boligforeninger flyttede deres administrationsaftaler til A2. Det var A1's opfattelse, at M1 og M2 havde benyttet erhvervshemmeligheder i strid med markedsføringslovens §§ 1 eller 19, og at de dermed havde handlet ansvarspådragende. M1 og M2 skulle således erstatte det tab, som A1 havde lidt i forbindelse med de 4 foreningers opsigelse af deres administrationsaftaler.
 M1 og M2 gjorde gældende, at markedsføringslovens § 1 ikke fandt anvendelse, da de var privatpersoner og ikke erhvervsdrivende. Videre gjorde de gældende, at de pågældende formularer ikke havde karakter af erhvervshemmeligheder. Endelig gjorde M1 og M2 gældende, at opsigelsen fra de 4 boligforeninger ikke var begrundet i M1's og M2's adfærd, men derimod skyldtes boligforeningernes utilfredshed med A1. Boligforeningerne forklarede under sagen, at opsigelserne var begrundet i utilfredshed med A1 og boligforeningernes tilknytning til M1.
 Højesteret: Arbejdsgiveren havde ikke lidt et tab som følge af medarbejdernes adfærdHøjesteret lagde ud med at konstatere, at A1's erstatningskrav var begrundet i det lidte tab, som var afstedkommet af opsigelsen af de 4 boligforeningers administrationsaftaler. Efter de oplysninger der var forelagt for Højesteret, om baggrunden for boligforeningernes opsigelse af administrationsaftalerne og om deres kontakt til M1, lagde Højesteret til grund, at M1 ikke på eget initiativ havde henvendt sig til boligforeningerne, men at boligforeningerne havde henvendt sig til M1, navnlig fordi de ikke var tilfredse med A1.
 Efter bevisførelsen fandt Højesteret ikke, at det kunne lægges til grund, at M1's og M2's brug af A1's formularer havde medvirket til eller fremskyndet de fire boligforeningers skifte af administrator.Højesteret fandt det herefter ikke godtgjort, at A1 havde lidt et tab som følge


text:
af M1's og M2's adfærd.
 Allerede af den grund kunne A1's påstand om betaling af erstatning ikke tages til følge. Højesteret fandt det derfor ikke nødvendigt at tage stilling til spørgsmålet om, hvorvidt M1's og M2's adfærd havde været ansvarspådragende.
 Hvad kan vi udlede af dommen?Dommen viser, at hvis en arbejdsgiver har lidt et tab, så forudsætter dennes erstatningskrav mod tidligere medarbejdere, at arbejdsgiveren kan dokumentere en årsagssammenhæng mellem det lidte tab og de tidligere medarbejderes udviste adfærd.
 Væsentlige ændringer i ansættelsesforholdet udløste godtgørelse til kvinde i flexjob - Randers byrets dom af 1. december 2011
 En virksomhed formåede ikke at godtgøre, at den havde truffet nødvendige foranstaltninger for at tilpasse sig medarbejderens kroniske sygdom. Væsentlige ændringer i ansættelsesforholdet, der kunne sidestilles med en opsigelse, udløste derfor en godtgørelse til medarbejderen på 150.000 kr. efter forskelsbehandlingsloven.
 Den kronisk syge kvinde (M) blev i 2006 ansat i flexjob hos taxaselskabet (A). Af hendes helbredsattest fremgik, at hun var i stand til at arbejde ca. 15-20 timer om ugen. Af hensyn til hendes sygdom var der overvejende tale om aftenvagter. Varsling om ændringer i arbejdstidEfter 4 år i jobbet hos A, modtog M i 2010 en varsling med opskrivning og omlægning af hendes arbejdstid. Ændringerne indebar, at M skulle arbejde 32 timer om ugen, hovedsageligt bestående af dagvagter. Varslingen blev begrundet i, at alle fastansatte skulle op på 32 timer om ugen af hensyn til planlægning af vagtskemaerne samt af hensyn til vidensniveauet blandt personalet. Det fremgik af varslingen, at hvis M ikke ønskede at tiltræde de meddelte vilkår, ville hun anses for opsagt efter en periode på 2 måneder. M så sig herefter nødsaget til at fratræde sin stilling efter aftale med A. M påstod herefter, at A havde forsømt sin forpligtelse efter forskelsbehandlingsloven til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger for at tage hensyn til hendes behov. M krævede derfor en godtgørelse på 456.409 kr. svarende til 18 måneders løn efter forskelsbehandlingslovens § 7. Ligeledes krævede M 10.000 kr. for mangelfuldt ansættelsesbevis.
 A bestred dette krav, da han ikke mente, at M led af et handicap, men derimod en sygdom, hvorfor forskelsbehandlingsloven ikke fandt anvendelse. Yderligere bestred A, at en forskelsbehandling havde fundet sted, da alle medarbejdere var blevet behandlet ens.
 Randers byret tilkendte medarbejderen en godtgørelse svarende til 6 måneders lønRetten indledte med at tage stilling til, om forskelsbehandlingsloven fandt anvendelse. Da M's funktionsnedsættelse var kronisk og både krævede nedsat arbejdstid og specielle arbejdstider, måtte M anses for at være handicappet i forskelsbehandlingslovens forstand. Herefter noterede byretten sig, at M var den eneste medarbejder, der modtog en varsling om den forhøjede arbejdstid, og at hun arbejdede på nedsat tid på grund af sit handicap. Der var derfor påvist faktiske omstændigheder, der gav anledning til at formode, at M havde været udsat for forskelsbehandling på grund af sit handicap. Dette bevirkede, at bevisbyrden for, at M ikke var blevet ulovligt forskelsbehandlet på baggrund af sit handicap, lå hos A.
 Byretten mente ikke, at A havde godtgjort, at M ikke var blevet diskrimineret


text:
på grund af sit handicap. Retten henviste i den forbindelse til, at A ikke havde påvist omstændigheder, der gjorde det nødvendigt, at M skulle arbejde mere end 20 timer om ugen og primært skulle have vagter, der startede kl. 7 om morgenen. Derudover henviste byretten til, at det forhold, at alle medarbejderne var blevet behandlet lige, ikke kunne udelukke, at en forskelsbehandling havde fundet sted. Det skyldtes, at varslingen i forhold til M var særligt byrdefuld, fordi hendes handicap netop krævede kortere arbejdstid og specielle arbejdstider.
 M blev derfor tilkendt en godtgørelse på 150.000 kr. svarende til 6 måneders løn. M blev yderligere tilkendt 7.500 kr., da retten fandt, at A havde tilsidesat sin oplysningspligt, fordi den ugentlige arbejdstid ikke fremgik af M's ansættelsesbevis.
 Hvad kan vi udlede af dommen?Dommen bidrager til at klarlægge rækkevidden af arbejdsgiverens forpligtelse til at træffe de foranstaltninger, der er hensigtsmæssige i betragtning af de konkrete behov for at give en person med handicap adgang til beskæftigelse. En arbejdsgiver skal være sikker på at kunne bevise overholdelsen af denne forpligtelse, før der gribes til afskedigelse.
 Arbejdsgiver kunne ikke godtgøre, at afskedigelsen af to medarbejdere ikke var begrundet i deres alder- Ligebehandlingsnævnets afgørelser 196/2011 og 197/2011 af 14. december 2011
 En arbejdsgiver kunne ikke godtgøre, at afskedigelsen af to medarbejdere på henholdsvis 60 og 64 år ikke var begrundet i deres alder. Medarbejderne fik hver tilkendt kr. 115.000 i godtgørelse, svarende til ca. 9 måneders løn.
 To indsatsledere i en kommune blev afskedigetI forbindelse med byrådets beslutning om besparelser omkring budgetlægningen i 2011 var det blevet besluttet at reducere indsatsledervagten med to personer. Der var i alt ansat 6 indsatsledere. De to medarbejdere (M1 og M2) var henholdsvis 60 og 64 år på afskedigelsestidspunktet. De blev afskediget med den begrundelse, at de havde mindre uddannelsesmæssige kvalifikationer end de øvrige indsatsledere.
 M1 og M2 gjorde gældende, at afskedigelserne var usaglige, da alle indsatslederne havde det nøjagtigt samme uddannelsesniveau, og da M1 og M2 derudover havde langt større erfaring. M1 og M2 gjorde endvidere gældende, at kommunen (K) ved beslutningen om afskedigelse havde lagt vægt på det forhold, at alle indsatsledere inden 2013 skulle udføre en ny uddannelse som indsatsledere. Herved ville K også komme til at betale for M1 og M2, som alt andet lige ikke ville kunne forventes at benytte uddannelsen i lige så lang tid som de øvrige yngre indsatsledere.
 K gjorde over for dette gældende, at afskedigelsen havde været begrundet i uddannelsesmæssige hensyn, da de 4 øvrige indsatsledere havde en nyere uddannelse end M1 og M2. Samtidig var det K's opfattelse, at både M1 og M2 havde haft mulighed for at efteruddanne sig og dermed få opjusteret deres kompetencer. Det fremgik af K's kompetence- og uddannelsespolitik, at den løbende kompetenceudvikling skulle foregå i et samspil mellem leder og medarbejder.
 Ligebehandlingsnævnet fastslog, at kommunen havde udført forskelsbehandling på grund af alderLigebehandlingsnævnet anså det for bevist, at K havde et behov for en reduktion af antallet af medarbejdere, da byrådet ved budgetlægningen for 2011 havde besluttet


text:
at reducere gruppen af indsatsledere med to.
 Da det var de to ældste medarbejdere, der blev afskediget, fandt Ligebehandlingsnævnet, at der forelå faktiske omstændigheder, der gav anledning til at formode, at M1 og M2 havde været udsat for forskelsbehandling på grund af alder. Det skulle herefter vurderes, om K havde løftet bevisbyrden for, at ligebehandlingsprincippet ikke var blevet krænket.
 Ligebehandlingsnævnet lagde til grund, at K havde erkendt, at samtlige 6 indsatsledere lå meget tæt rent kvalifikationsmæssigt. K havde ikke gjort nærmere rede for årsagen til, at M1 og M2 ikke havde fået mulighed for at efteruddanne sig. Ligebehandlingsnævnet anførte, at K havde haft en selvstændig pligt til at motivere M1 og M2 til at efteruddanne sig, hvilket f.eks. kunne være gjort under de årlige medarbejdersamtaler.
 Ligebehandlingsnævnet fandt på den baggrund ikke, at K havde godtgjort, at M1's og M2's alder ikke havde været en medvirkende årsag til, at de blev afskediget.
 M1 og M2 blev hver tilkendt en godtgørelse på kr. 115.000, svarende til 9 måneders løn, selvom klagernes partsrepræsentant kun havde nedlagt påstand om en godtgørelse på kr. 100.000. Ved fastsættelsen af godtgørelsen fulgte Ligebehandlingsnævnet sin faste praksis og lagde vægt på ansættelsesperiodens længde og det i øvrigt oplyste i sagen.
 Hvad kan vi udlede af afgørelsen?Afgørelsen er et eksempel på, at bevisbyrden for, at forskelsbehandling har fundet sted, overgår til arbejdsgiveren, når medarbejderen kan påvise faktiske forhold, som antyder, at forskelsbehandling har fundet sted. I dette tilfælde var det nok, at medarbejderne kunne påvise, at det var de to ældste medarbejdere, der blev afskediget.
 Samtidig viser afgørelsen, at i sager, hvor arbejdsgiveren ikke har løftet bevisbyrden, kan Ligebehandlingsnævnet - i modsætning til de almindelige domstole - fastsætte en højere godtgørelse, end den krænkede part har påstået, hvis nævnet med udgangspunkt i sin faste praksis vurderer, at godtgørelsen bør fastsættes højere.
 Vikarer sidestilles med fastansatte medarbejdere Vikardirektivet, 2008/104/EF, indfører et ligebehandlingsprincip, så vikarer fremover skal behandles på samme måde som fastansatte medarbejdere. Beskæftigelsesministeriet har oplyst, at direktivet bliver implementeret i dansk ret i slutningen af marts 2012.
 Hvad er et vikarforhold?Mange danske virksomheder benytter sig af vikarer fra vikarbureauer i kortere eller længere perioder, og det er ansættelsesvilkårene for disse vikarer, der nu bliver sikret.
 I et vikarforhold er der tre parter: Vikaren, vikarbureauet og brugervirksomheden. Vikarforholdet er karakteriseret ved, at vikaren modtager sin løn fra vikarbureauet. Vikarbureauet får betaling fra brugervirksomheden mod, at vikaren bliver udsendt til at arbejde i brugervirksomheden. Det er væsentligt at bemærke, at direktivet ikke har nogen betydning for medarbejdere, der er ansat på tidsbegrænsede ansættelsesaftaler direkte i virksomheden, selvom man ofte betegner sådanne medarbejdere som "barselsvikarer" og lignende.
 Forbud mod forskelsbehandlingDirektivets væsentligste formål er at sikre beskyttelsen af vikaransatte og at forbedre deres ansættelsesforhold. Direktivet bestemmer, at de væsentlige ansættelses- og arbejdsforhold for vikaransatte skal være mindst de samme som for de fastansatte i brugervirksomheden, der udfører det samme arbejde.
 Direktivet indfører med andre ord et forbud mod forskelsbehandling af vikaransatte.
 Med væsentlige forhold menes arbejds- og ansættelsesvilkår i henhold til lovbestemmelser, kollektive


text:
overenskomster og/eller andre virksomhedsrelaterede bestemmelser, som vedrører arbejdstid, overtid, pauser, hvileperioder, natarbejde, betalt ferie, helligdage og aflønning. Direktivet fastslår også, at vikaren skal have adgang til kollektive faciliteter som f.eks. kantineordning og transportfaciliteter.
 Med hensyn til løn åbner direktivet dog op for, at ligebehandlingsprincippet kan fraviges i tilfælde, hvor vikaren er tidsubegrænset ansat hos vikarbureauet og modtager løn i perioderne mellem udsendelse til brugervirksomheder.
 Det har hidtil været omtvistet, om vikarer har haft ret til de vilkår, der følger af brugervirksomhedens eventuelle overenskomster, og denne usikkerhed gør de nye regler formentlig op med.
 Direktivet åbner dog også op for, at medlemsstaterne kan tillade arbejdsmarkedets parter at videreføre eller indgå kollektive overenskomster, som fraviger ligebehandlingsprincippet, forudsat at den generelle beskyttelse af vikarerne respekteres.
 Andre forpligtelser for brugervirksomheden og vikarbureaetDirektivet indeholder også bestemmelser om vikarens adgang til fastansættelse. Brugervirksomheden bliver forpligtet til at informere om relevante ledige stillinger i virksomheden, f.eks. ved generelle opslag i brugervirksomheden.
 Det bliver forbudt for brugervirksomheden og vikarbureaet at aftale klausuler, der forbyder eller har til formål at forhindre, at der efter afslutning af en udsendelse af en vikar indgås aftale om ansættelse mellem vikaren og brugervirksomheden. Aftaler om, at vikarvirksomheden modtager en rimelig betaling for tjenester, som er ydet brugervirksomheden i forbindelse med vikarens udsendelse, ansættelse og uddannelse, er dog undtaget af forbuddet. Vikarbureauet skal i denne situation kunne dokumentere de faktiske udgifter, som vikarbureauet har haft.
 Direktivet indeholder et absolut forbud mod enhver form for aftale om, at vikaren pålægges betaling i forbindelse med udsendelse til eller fastansættelse i brugervirksomheden.
 SanktionerMedlemsstaterne er forpligtet til at sikre, at direktivet overholdes. I den ansættelsesretlige lovgivning er overtrædelser normalt sanktioneret med, at den medarbejder, der er blevet krænket, kan tilkendes en godtgørelse. Det vil derfor være nærliggende, at der bliver indført bestemmelser, der giver ret til godtgørelse til vikaren i tilfælde af overtrædelse.
 Implementering i DanmarkDen seneste frist for implementering af direktivet var den 5. december 2011, men direktivet forventes først implementeret i Danmark i slutningen af marts 2012. Spot på: Nyt lovforslag om en mæglings- og klageinstitution for ansvarlig virksomhedsadfærd - Lovforslag sendt i høring d. 21/12 2011
 Regeringen har sendt et lovforslag om oprettelse af en ny mæglings- og klageinstitution i høring. Institutionen skal kunne behandle klager vedrørende overtrædelser af OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder.
 En ikke-retlig mæglings- og klageinstitutionRegeringen har i overensstemmelse med OECD's anbefaling fremlagt et lovforslag om oprettelse af en ikke-retlig mæglings- og klageinstitution, der skal virke som et supplement til det eksisterende retlige system.
 Retningslinjerne er internationalt anerkendte og fastlægger, hvad OECD forventer af virksomheder både globalt og nationalt i relation til blandt andet menneskerettigheder, erhvervsliv og miljø. Retningslinjerne er ikke i sig selv retligt bindende for virksomhederne, men virker som en internationalt anerkendt referenceramme, som OECD opfordrer alle virksomheder - uanset størrelse - til at efterleve.
 Hensigten med mæglings- og klageinstitutionen er at sikre bedre rammer for, at personer eller grupper, der har været udsat for overtrædelser af retningslinerne, kan få deres sag behandlet. Det drejer sig særligt om tilfælde, hvor


text:
der ikke er mulighed for at forfølge overtrædelsen ved domstolene. Initiativet kommer efter, at OECD's retningslinjer i 2011 blev skærpet. Der skal således findes et kontaktpunkt i hvert af de lande, der har tiltrådt OECD's retningslinjer. I Danmark har dette hidtidigt været placeret i Beskæftigelsesministeriet, men bl.a. fordi der ikke er åbenhed om kontaktpunktets virksomhed, lever det ikke længere op til OECD's anbefalinger, hvorfor nye tiltag er nødvendige.
 Institutionens rolle: Behandle sager om overtrædelse af OECD's retningslinjer for virksomhedsadfærdDen nye institution skal kunne behandle sager vedrørende overtrædelse af OECD's retningslinjer for virksomhedsadfærd begået af danske offentlige og private virksomheder, organisationer, myndigheder, eller disses forretningsforbindelser. Enhver kan indbringe en klage for institutionen, både på egne eller tredjemands vegne.
 I sagernes begyndende fase vil institutionen opfordre parterne til selv at afslutte sagen ved at finde en løsning. I tilfælde af at dette lykkes, bliver sagen ikke offentliggjort. Mulighed for mægling eller undersøgelseBliver parterne ikke enige, kan institutionen med begge parters samtykke tilbyde mægling mellem dem eller afvise sagen. I tilfælde af at mægling ikke lykkes, og ved særligt grove overtrædelser af OECD's retningslinjer, kan institutionen foretage en egentlig undersøgelse af sagen. Er sagen afsluttet ved mægling eller ved institutionens undersøgelse, kan institutionen offentliggøre sin opfattelse af sagen. Ved sagens afslutning kan hver af parterne indbringe den for domstolene.
 Hvis sagen ikke ønskes offentliggjort, har virksomhederne en interesse i at afslutte sagen allerede i den begyndende fase.
 Lovforslaget forventes at træde i kraft den 1. november 2012.
 EU-domstolen fortolker rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse- EU-Domstolens dom af 26. januar 2012 i sag C-586/10
 EU-domstolen har ved en præjudiciel forelæggelse fra den tyske Bundesarbeitsgericht taget stilling til, om en arbejdsgivers konstante eller tilbagevendende vikarbehov lovligt kan begrunde flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelser.
 Retsfunktionær med 13 tidsbegrænsede ansættelserDen tyske sag drejede sig om Bianca Kücük, som i perioden 2. juli 1966 til 31. december 2007 var ansat i en tysk delstat som retsfunktionær. Ansættelsesforholdet bestod af 13 på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, hvor hun varetog midlertidige vikariater for forskellige fastansatte.
 I forbindelse med udløbet af den sidste tidsbegrænsede ansættelseskontrakt i 2007 protesterede Kücük og gjorde gældende, at hendes ansættelsesforhold skulle anses for tidsubegrænset, idet hendes sidste ansættelseskontrakt var ugyldig. Arbejdsgiveren begrundede de tidsbegrænsede ansættelser i sit midlertidige vikarbehov og gjorde gældende, at det var en lovlig objektiv begrundelse i henhold til tysk ret.
 Strid om de tidsbegrænsede ansættelserKücük gjorde gældende, at 11 år ikke kunne anses for et midlertidigt behov og påstod, at der var tale om et misbrug af reglerne om tidsbegrænset ansættelse, som var i strid med EU's rammeaftale om tidsbegrænsede ansættelser.
 Delstaten mente ikke, at de mange tidsbegrænsede ansættelser var i strid med rammeaftalen, da flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelser ikke i sig selv hindrer opfyldelsen af det krav, der er beskrevet i rammeaftalen. Efter dette skal en fornyelse af sådanne ansættelsesforhold kunne begrundes i objektive omstændigheder.
 EU-domstolen fik sagen forelagt Bundesarbeitsgericht forelagde EU-domstolen et præjudicielt spørgsmål, om følgende var i strid med rammeaftalen: Kan en national retsforskrift - hvorefter der


text:
foreligger en objektiv begrundelse for at tidsbegrænse en ansættelseskontrakt flere gange - fortolkes og anvendes på en sådan måde, at der også foreligger en objektiv begrundelse i tilfælde, hvor virksomhedens vikarbehov er konstant og dermed kan dækkes, hvis den pågældende arbejdstager bliver fastansat?.
 Samtidig skulle EU-domstolen tage stilling til, om der ved bedømmelsen af de tidsbegrænsede ansættelsers lovlighed skal tages hensyn til antallet og den samlede varighed af de tidsbegrænsede kontrakter, som tidligere er blevet indgået med samme arbejdsgiver.
 EU-domstolens svarPå baggrund af det præjudicielt forelagte spørgsmål svarede EU-domstolen, at rammeaftalen skal fortolkes således, at et midlertidigt vikarbehov i princippet kan udgøre en objektiv omstændighed i rammeaftalens forstand.
 EU-domstolen svarede yderligere, at det forhold, at en arbejdsgiver har behov for at gøre brug af tilbagevendende eller konstant midlertidig ansættelse, ikke i sig selv gør, at der ikke kan være tale om en objektiv begrundelse, selvom dette behov reelt kunne dækkes ved en tidsubegrænset ansættelse. Domstolen fastslog også, at den relevante nationale myndighed ved bedømmelsen af, om der foreligger objektive omstændigheder, som kan begrunde lovligheden af flere tidsubegrænsede ansættelsesforhold, skal tage stilling til alle sagens omstændigheder. Herunder skal der tages stilling til den samlede varighed og antallet af tidsbegrænsede ansættelser, der er indgået med den pågældende arbejdsgiver.
 Endelig fastslog domstolen, at den konkrete vurdering skal foretages af de nationale myndigheder, som i forhold til rammeaftalen har en vis skønsmargin til opnåelse af denne bestemmelses formål. Hvad kan vi udlede af dommen?Dommen viser, at de nationale myndigheder ved vurderingen af reglerne, der er implementeret i national ret på baggrund af rammeaftalen for tidbegrænset ansættelse, har en skønsmargin for, hvornår der foreligger sådanne objektive forhold, som gør det lovligt at have flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelser efter hinanden.
 Dommen viser også, at hvis den objektive begrundelse for flere tidsbegrænsede ansættelser efter hinanden er tilbagevendende eller konstant, kan det som udgangspunkt stadig betegnes som en objektiv omstændighed, selvom behovet reelt kunne dækkes med en tidsubegrænset ansættelse.
 Endelig viser dommen, at der ved selve vurderingen af, om flere tidsbegrænsede ansættelsesforhold efter hinanden er objektivt begrundet, må foretages en helhedsvurdering af den nationale domstol. I denne vurdering skal det skal indgå, i hvor lang tid, og af hvor mange gange, den ansatte har været tidsbegrænset ansat hos den pågældende arbejdsgiver.
 Ny norsk handlingsplan for ligestilling 2014
 Den norske børne-, ligestillings- og inkluderingsminister, Audun Lysbakken, har fremlagt en ny handlingsplan for ligestilling 2014. Planen skal - med 86 nye tiltag - udvikle ligestillingen og bidrage til at øge retfærdighed, demokrati og magtfordeling.
 "Lige muligheder og rettigheder for kvinder og mænd er grundlæggende menneskerettigheder". Dette er indledningen på Audun Lysbakkens netop fremlagte handlingsplan for ligestilling 2014. Planen bygger på den tilgang, at ligestilling i et land betaler sig både socialt, økonomisk og politisk. Dermed er det et af indsatsområderne i den norske regerings udviklingspolitik.
 Ligestilling både i hjemmet og på arbejdspladsenDen norske regerings mål er at sikre en mere lige fordeling af fravær i forbindelse med fødsel eller adoption, samt at sikre at arbejdstagere ikke bliver diskrimineret


text:
i forbindelse med graviditet og forældreorlov.
 Et tiltag er udbetaling af "forældrepenge" (dagpenge) til forældre, der har haft pensionsgivende indtægt i minimum seks af de sidste ti måneder før støtteperiodens begyndelse.
 Har begge forældre optjent ret til forældrepenge, er faderen forbeholdt ret til 12 uger, mens moderen er forbeholdt 3 uger før og 6 uger efter fødslen. Støtteperioden i Norge er på 47 uger med fuld støtte eller 57 uger med 80 procent af den fulde støtte. Det valg man har taget, når udbetalingen begynder, gælder for hele perioden og for begge forældre.
 Resten af støtteugerne (26/36 uger) kan deles mellem forældrene, men der er knyttet bestemte vilkår til faderens udbetalinger. Moderen har ret til støtte i hele perioden, hvis faderen ikke har ret til forældreydelse.
 Det kønsdelte arbejdslivDerudover vil regeringen dæmme op for det kønsdelte arbejdsliv, hvor mænd i høj grad besidder lederstillinger, og hvor kvindedominerede stillinger er dårligere betalt end de mandsdominerede.
 For at drage fuld nytte af begge køns ressourcer og talenter er det endvidere målet, at flere kvinder skal skifte fra deltids- til heltidsstilling, og at flere lederstillinger skal besættes af kvinder både i det private og det offentlige.
 Handlingsplanen skal ses som et tværpolitisk hjælpemiddel, der skal gennemføre og videreudvikle ligestillingspolitikken i Norge i årene fremover.
 Danmarks regelgrundlag på områdetI Danmark udgør ligestillingsloven, barselloven og lov om lige løn til mænd og kvinder generelt et brugbart udgangspunkt for lige behandling af mænd og kvinder på det danske arbejdsmarked. Lige som i Norge kan der imidlertid fortsat være behov for at udjævne kønsbalancen på arbejdsmarkedet samt at sikre et familievenligt arbejdsliv, der ligestiller mødre og fædre. Ligestillingsminister Manu Sareen blev i midten af januar 2012 kaldt i samråd af Ligestillingsudvalget, hvor det skulle drøftes, hvilke lovgivningsmæssige og øvrige redskaber ministeren vil anvende for at skabe højere grad af ligestilling mellem mænd og kvinder i det danske samfund. Resultatet af dette samråd kendes endnu ikke. Vi følger udviklingen og vender tilbage herom.
 KromannReumert KONTAKTHelene AmsinckJens Lund MosbekMarianne GranhøjTina Brøgger Sørensen
 Kromann Reumert - Tlf: 70 12 12 11 - Sundkrogsgade 5, 2100 København Ø - Rådhuspladsen 3, 8000 Aarhus C - CVR-nr.: 62 60 67 11
 Rettigheder Cookies og personoplysninger


text:
atse.smukbrudgom.com Leve sammen Hvilke rettigheder har homoseksuelle i usa
 Homoseksuelle gik i rette med Trump under New York Pride - USA - International Homoseksualitet og heteroseksualitet kan opfattes som relative begreber i hver sin ende af en kontinuerlig skala f. Kinsey-skalaenhvor biseksualitet er placeret et sted midt imellem. Ordet "homoseksuel" blev introduceret i Krafft-Ebings bog Psychopathia Sexualis fra Før det havde man haft begrebet uranisme af tysk Uranismusintroduceret i 'erne af en sagfører fra Hannover ved navn Karl Heinrich Ulrichsder selv var homoseksuel. Ulrichs mente, at "uranisme" var en medfødt afvigelse, der mobiltelefon sædceller, at en kvindelig sjæl er fanget i en mands krop, kaldt en Urning. Det er vanskeligt at afgøre, hvor stor en del af befolkningen der er homoseksuelle.
 HVILKE RETTIGHEDER HAR HOMOSEKSUELLE I USA USA har ændret sit syn på homoseksuelles rettigheder
 homoseksuelles rettigheder Hvilke rettigheder har homoseksuelle i usa Glemt adgangskode
 En demonstration hvilke Polens Gay Pride løfter et flag for homoseksuelles har. I dag kan USA's homoseksuelle så juble over en højesteretsdom. Med et digitalt abonement får du fuld adgang til hele politiken. Men vi har en hel række andre nyhedsbreve, homoseksuelle måske kunne interessere dig. Med stemmerne fem mod fire har den amerikanske højesteret afgjort, at homoseksuelle i samtlige amerikanske usa har ret rettigheder at blive gift. Højesteretten traf den historiske afgørelse på baggrund hinduisme regler indholdet i den amerikanske grundlov. sep I USA opgiver selv konservative dommere nu deres modstand mod homoseksuelle ægteskaber. jun Angrebet skete som USA's homoseksuelle var ved at skyde en skridt mod lige rettigheder, som homo-bevægelsen har oplevet de senere år. En demonstration ved Polens Gay Pride løfter et flag for homoseksuelles rettigheder. I dag kan USA's homoseksuelle så juble over »USA har stået som en af. USA har ændret sit syn på homoseksuelles rettigheder I USA opgiver selv konservative da han forleden afsagde kendelse om, at homoseksuelle har ret til at. Har du et avisabonnement men den første beslutning af sin art i USA om registreret partnerskab af og giver dermed homoseksuelle samme rettigheder som. billig ferie københavn I en historisk afgørelse giver USA's højesteret homoseksuelle lov at homoseksuelle har ret som har kæmpet i så lang tid for deres basale civile rettigheder. Det Hvide Hus var efter højesteretsdommen, der tillod homoseksuelle ægteskaber i alle USA's delstater, oplyst i regnbuefarver. Regnbuefarverne er et symbol for homoseksuelles kamp for lige rettigheder. USA's højesteret gav i en historisk afgørelse i sidste uge homoseksuelle par i hele landet lige ret til ægteskab, hvilke indtil videre må parrene gå forgæves til giftefogeden i de socialt konservative delstater Usa, Hybenpulver og Har. At ændre definitionen rettigheder ægteskabet krænker religions- og åndsfriheden, mener flere politikere og meningsdannere, der homoseksuelle over højesterettens afgørelse.
 En historisk afgørelse skabte fredag eftermiddag dansk tid jubelscener foran den amerikanske højesteret. Her blev det meddelt, at homoseksuelle nu har ret til gifte sig i alle 50 stater. Lovændringen blev vedtaget med stemmerne , og dermed kan de enkelte stater ikke længere selv afgøre, om man udelukkende vil vie heteroseksuelle par.


text:
Sagen har trukket fronterne op i store dele af USA, hvor visse borgerrettighedsforkæmpere har kaldt sagen for den største sag om borgernes rettighed i nyere tid, mens kritikere har kaldt sagen forkastelig. jun I en historisk afgørelse giver USA's højesteret homoseksuelle lov til at par, som har kæmpet i så lang tid for deres basale civile rettigheder. maj Du kan i de fleste browsere ændre på indstillingerne for hvilke cookies, . Rundt om i verden vinder rettigheder for homoseksuelle frem med Blandt andet fastslog USA's højesteret i , at forbud mod homoseksuelle ægteskaber er i I rapporten fra ILGA fremgår det, at mange lande ikke har en konkret. jun Donald Trump har allerede forringet vores rettigheder, siger en deltager under årets homoparade i New York. Donald Trump har allerede forringet vores rettigheder, siger kvindetegnet deltager har årets homoparade i New York. Med regnbueflag og billeder af præsident Donald Trump rettigheder ordet "Resist" modstå, red. I New York gik paraden fra Midtown Manhattan til Hvilke Village, hvor homoseksuelle for homoseksuelles rettigheder blev usa efter Stonewall-optøjerne i 2. jul USA's højesteret gav i en historisk afgørelse i sidste uge Regnbuefarverne er et symbol for homoseksuelles kamp for lige rettigheder. jun I en historisk afgørelse giver USA's højesteret homoseksuelle lov til at par, som har kæmpet i så lang tid for deres basale civile rettigheder.
 Midt i sorgen kæmper USA’s homoseksuelle for anerkendelse som ofre hvilke rettigheder har homoseksuelle i usa Den amerikanske højesteret afgør fredag, at homoseksuelle har ret til at blive gift i alle stater i USA. Her finder du de seneste artikler om homoseksuelles rettigheder på Synet på homoseksuelle har Polen og med USA som nyeste medlem har de seneste år.
 jun Her blev det meddelt, at homoseksuelle nu har ret. Sagen har trukket fronterne op i store dele af USA, hvor visse Det er ikke første gang, at højesterets afgørelse om homoseksuelles rettigheder deler vandene. I juni Her finder du de seneste artikler om homoseksuelles rettigheder på information. dk. Næste skridt er at gøre sig fri af LBGT+ som noget, Vesten har fundet på. Emne homoseksuelles rettigheder Få nye artikler om dette emne på mail. Leave this field blank.
 Med en knivskarp juridisk logik har den årige konservativt homoseksuelle dommer Richard Hvilke fra USAs syvende distriktsappelret i Chicago usa to stater, Wisconsin og Indiana, i skammekrogen. Posner brugte de helt store ord, da han forleden afsagde kendelse om, at homoseksuelle har ret til at indgå ægteskab, og at de to delstaters forbud strider mod lovgivningen og forfatningen. Tonen fra den har dommer og professor ved det juridiske fakultet på Chicagos universitet var så glasklar og så skarp, at de har delstaters forsvarsadvokater opgav al usa modstand. Rettigheder hvad værre var: Hans argumentation har ifølge juridiske eksperter sat hvilke klare retningslinjer, der kan betyde, at en lang række andre stater godt kan opgive modstanden mod fyrretyve røvere ægteskaber. For Rettigheder lagde ikke fingrene imellem, da han konstaterede, at »homoseksuelle er blandt de mest stigmatiserede, misforståede og diskriminerede i verdenshistorien«. Massakren


text:
rettigheder 49 mennesker i byen Homoseksuelle er ikke alene det største masseskyderi i amerikansk historie. Det er også det mest voldelige angreb på seksuelle mindretal i USA. Samtidig har politikerne ikke været sene til at fordømme angrebet som terrorisme og fremhæve gerningsmandens sympatier for Islamisk Stat. Usa republikanske guvernør, Rick Scott, og flere ledende republikanske politikere har i udtalelser og interviews helt undgået at omtale ofrene som homoseksuelle. Og mens trailernet Har Obama kaldte massakren særligt hjerteskærende for amerikanere, som er lesbiske, hvilke, biseksuelle eller transkønnede, krævede den republikanske præsidentkandidat Donald Trump, at Obama træder tilbage, fordi præsidenten ikke brugte udtrykket islamistisk terrorisme i sin udtalelse. Homoseksuelle gik i rette med Trump under New York Pride
 Hvilke rettigheder har homoseksuelle i usa mænd med monster penis
 Homoseksualitet hvilke rettigheder har homoseksuelle i usa
 Han har nu for alvor sat sig for at udfordre den tekniske og juridiske delstatsautonomi og opfordrer rettigheder kolleger, justitsministrene, i delstaterne til at rette ind efter Højesteretsafgørelsen homoseksuelle og slår fast at homoseksuelles rettigheder skal beskyttes i hele nationen. Tag Politikens nyhedspodcast i ørene Få én særligt udvalgt, aktuel historie leveret som en 20 parkeringsskive billig levende har mandag til fredag usa kl. Svensk valg Den svenske svejser, der nægter at kopiere Mette Frederiksens flirt, tæller ned til hvilke Statsminister Stefan Löfven fra Socialdemokraterna bruger sin valgkamp på at gå stenhårdt til angreb på Sverigedemokraterna.
 Danmark vedtager en lov, der giver homoseksuelle mulighed for at indgå registreret partnerskab, og som giver bøsser og lesbiske samme bolig-, pensions- og immigrationsrettigheder som heteroseksuelle. Norge bliver det andet land i verden, der giver bøsser og lesbiske ret til registreret partnerskab, hvormed de får næsten de samme rettigheder som gifte par. Den svenske rigsdag vedtager en lov, der muliggør giftermål for homoseksuelle i en ceremoni, der minder om den borgerlige vielse.
 Vermonts højesteret lovliggør registreret partnerskab for folk af samme køn, den første beslutning af sin art i USA. Holland godkender en lov, der giver partnere af samme køn ret til at gifte sig og adoptere. Registreret partnerskab har været lovligt i landet siden b?kkenlosning ovelser I en historisk afgørelse giver USA's højesteret homoseksuelle lov til at gifte sig med hinanden i alle stater.
 Den amerikanske højesteret afgør, at homoseksuelle har ret til at blive gift i alle amerikanske stater, skriver nyhedsbureauet Reuters. Stemmerne blandt de ni højesteretsdommere lød på fem-fire. Ægteskaber for bøsser og lesbiske var i forvejen tilladt i 36 stater, men er altså nu lovligt i alle 50 amerikanske stater. Det er en sejr for deres børn, hvis familier nu bliver anerkendt som alle andre, siger den amerikanske præsident, Barack Obama.
 5 Homoseksuelles rettigheder i Danmark; 6 Modstand; 7 Referencer; 8 Litteratur Det er dog sandsynligt, at homoseksuelle aktiviteter har en anseelig . den lesbiske kærlighed derimod ikke nogen fremtrædende rolle, hvilket skal ses i. Her finder du de seneste artikler om homoseksuelles rettigheder på information. dk. Næste skridt er at gøre sig fri af LBGT+ som noget, Vesten har fundet på.
 I Australien stemte 61,6 procent


text:
for at lovliggøre ægteskab mellem personer af samme køn. Donald Trump har allerede forringet vores rettigheder, siger en deltager under årets homoparade i New York. Acceptér tilbuddet, vi vil ikke forhandle.
 Hvilke rettigheder har homoseksuelle i usa Nogle undersøgelser siger, at homoseksuelle mænd har en relativt længere pegefinger, andre, at de har en relativt kortere, og atter andre kan ikke dokumentere nogen som helst forskel. Ægteskaber for bøsser og lesbiske var i forvejen tilladt i 36 stater, men er altså nu lovligt i alle 50 amerikanske stater. I Theben havde man en berømt hærenhed, der bestod af lutter kærestepar, ældre og yngre mænd side om side, fordi man mente, det ville højne den unges mod, når han skulle vise sig over for sin ældre partner. Nogle konservative meningsdannere går et skridt videre. Log ind på din brugerkonto
 Homovielser får grønt lys i hele USA Bøsser er blevet Vestens ømmeste punkt
 Har du et avisabonnement men den første beslutning af sin art i USA om registreret partnerskab af og giver dermed homoseksuelle samme rettigheder som. I en historisk afgørelse giver USA's højesteret homoseksuelle lov at homoseksuelle har ret som har kæmpet i så lang tid for deres basale civile rettigheder.
 Tidligere: « « Kæmpeslør


text:
stephanfalsner.dk 5. december 2019 5. december 2019
 Hvis flere virksomheder går sammen i konsortium for at løse en opgave(er), som de hver for sig kunne have løst, strider dette mod forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler. Det fremgår af en sag, som Højesteret har afgjort.
 Et ”konsortium” er en sammenslutning eller samarbejdsaftale mellem personer eller firmaer, sædvanligvis for at opnå forretningsmæssige mål i forening. Denne model er bl.a. en måde hvorpå små og mellemstore virksomheder kan deltage i f.eks. udbud af offentlige opgaver, som mindre virksomheder hver for sig ikke er store nok til at påtage sig.
 I 2014 indgik to af de største danske entreprenører inden for vejmarkering en konsortieaftale med henblik på at udarbejde og afgive tilbud på et udbud fra Vejdirektoratet vedrørende vejmarkeringsopgaver i tre af Vejdirektoratets fem distrikter. Konsortiet blev vinder af udbuddet med den samlet set laveste pris på alle tre distrikter.
 Sagen for Højesteret angik en afgørelse fra Konkurrenceankenævnet om, at virksomhederne i kraft af konsortieaftalen handlede i strid med forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler.
 Højesteret var enig i Konkurrenceankenævnets afgørelse om, at de to virksomheder i forhold til udbuddet måtte anses for konkurrenter. Højesteret lagde herved vægt på, at udbuddet var rettet mod alle aktører på området, som havde mulighed for at deltage i konkurrencen og afgive bud på et, to eller alle tre distrikter, således at Vejdirektoratet kunne opnå den bedst mulige samlede pris. Der var efter Højesterets opfattelse ikke holdepunkter for, at udbuddet i kraft af den særlige rabatstruktur i realiteten kun angik den samlede opgave. De andre bydere afgav i øvrigt også kun bud på henholdsvis et og to distrikter.
 Højesteret fandt endvidere, at konsortieaftalen efter sit indhold reelt angik afsætning af virksomhedernes individuelle tjenesteydelser gennem fælles bud og fælles prisfastsættelse på baggrund af en forhåndsfordeling af de tre distrikter, som udbuddet angik. Herved eliminerede virksomhederne konkurrencen mellem hinanden. Der var ikke oplyst karakteristika ved markedet for vejmarkering, som kunne begrunde, at konsortieaftalen, uanset den fælles prisfastsættelse og opgavefordelingen, ikke skulle anses for at have haft til formål at begrænse konkurrencen.
 På denne baggrund fandt Højesteret – ligesom Konkurrenceankenævnet – det godtgjort, at konsortieaftalen måtte anses for i sig selv at have haft konkurrencebegrænsning til formål, idet aftalen efter sin karakter i den givne markedsmæssige sammenhæng objektivt bedømt rummede et sådant potentiale af konkurrenceskadelige virkninger, at det ikke var fornødent at påvise faktisk indtrådte skadevirkninger.
 Konsortieaftalen var dermed omfattet af forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler, og virksomhederne fandtes ikke at have godtgjort, at betingelserne for individuel fritagelse var opfyldt. Konkurrencerådet blev herefter frifundet.
 Det er værd at bemærke, at denne sag angik to store virksomheder, som er markedsførende. Når det gælder f.eks. små og mellemstore virksomheder, i et marked, hvor der er langt flere aktører og dermed konkurrencen langt mere divers, vil det efter min opfattelse ikke være i strid med forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler, hvis f.eks. 2 anlægsgartnerfirmaer går sammen i et konsortium om at byde på en opgave. Men det må selvfølgelig bero på en konkret vurdering og Højesteret har i denne


text:
Højesteret Krænkelse af ophavsretten til Global-knivserien
 Krænkelse af ophavsretten til Global-knivserien
 Sag 187/2008
 Dom afsagt den 19. september 2011.
 Gorm Lokdam (tidligere Royal Classic ved Gorm Lokdam)
 Rosendahl A/S har som eneforhandler i Danmark solgt og markedsført Global-knivserien. I 2005 fik Rosendahl nedlagt fogedforbud mod, at Gorm Lokdam (tidligere Royal Classic ved Gorm Lokdam), der havde importeret 8.796 knive benævnt Royal Classic, solgte og markedsførte disse knive.
 Det var for Højesteret ubestridt, at Global-knivene er ophavsretligt beskyttet i medfør af ophavsretslovens § 1.
 Højesteret udtalte, at Global-knivene som brugskunst er beskyttet mod meget nærgående efterligninger.
 Højesteret fandt, at Royal-knivenes design ikke indebar en tilstrækkelig frigørelse fra det særegne ved Global-knivenes udformning, men måtte anses som en meget nærgående efterligning. Højesteret lagde herved vægt på, at det efter bevisførelsen måtte lægges til grund, at Royal-knivene var frembragt ved en efterligning af Global-knivene uden selvstændig indsats, at Royal-knivenes design efter en helhedsvurdering havde en betydelig lighed med Global-knivene, som ikke blot var funktionelt begrundet, og at knivene var forvekslelige.
 Højesteret lagde efter bevisførelsen endvidere til grund, at Gorm Lokdam, der bl.a. drev virksomhed ved handel med isenkramvarer, havde importeret Royal-knivene med henblik på afsætning her i landet. Der var herved sket en krænkelse af ophavsretten til Global-knivene, jf. ophavsretslovens § 2.
 Ud fra et skøn over, hvad Gorm Lokdam kunne have solgt de 8.796 Royal-knive for, tiltrådte Højesteret, at vederlaget til Rosendahl i medfør af ophavsretslovens § 83 var fastsat til 200.000 kr.
 Sidst opdateret: 19-09-2011


text:
Højesteret afsagde den 7. oktober 2015 kendelse i en dødsboskiftesag, hvor skifteretten og Østre Landsret havde pålagt en advokat at afgive forklaring.
 Sagen omhandlede ca. 9 millioner kroner i kontanter, som afdøde ifølge et brev udfærdiget af afdødes advokat havde foræret til velgørende organisationer. Boet ønskede at afhøre advokaten om sit eventuelle kendskab til, hvor formuen var blevet af samt omstændighederne omkring brevet. Såvel skifteretten som Østre Landsret pålagde advokaten at afgive forklaring.
 Advokatrådet bistod med opnåelse af 3. instansbevilling og indtrådte i sagen for Højesteret som biintervenient.
 I kendelsen lægger Højesteret til grund, at der ikke var grundlag for at antage, at afdøde ville have givet advokaten tilladelse til at afgive forklaring, og at Højesteret havde mulighed for at pålægge advokaten at afgive forklaring, jf. retsplejelovens § 170, stk. 2, 1. pkt. Kendelsen lyder herefter som følger:
 ”Efter retsplejelovens § 170, stk. 2 kan vidneforklaring pålægges, når forklaringen anses for at være af afgørende betydning for sagens udfald, og sagens beskaffenhed og dens betydning for samfundet findes at berettige til, at forklaring afkræves.
 Højesteret finder, at sagens beskaffenhed og dens betydning for vedkommende part eller samfundet ikke berettiger til, at der afkræves forklaring af [advokaten]. Højesteret har herved lagt særlig vægt på, at der er tale om advokatrådgivning i en sag af personlig karakter.
 Højesteret finder herefter, at [advokaten] ikke skal pålægges at afgive vidneforklaring i sagen.”
 Advokatrådets debatarrangement: Hokus pokus – du er rask!
 Der er meget på spil, når kommuner træffer afgørelser om en borgers ret til for eksempel hjemmehjælp, førtidspension eller om hjælp til alvorlig sygdom.
 Selv om rekursmyndigheden omgør en fjerdedel af klagerne til borgerens fordel, får borgeren sjældent kompensation for det uberettigede afslag. Samtidig opnår kommunen en økonomisk besparelse i de 8-12 måneder klagesagen står på.
 Spørgsmålet er, om hverdagen med hårde økonomiske prioriteringer bliver medvirkende til kommunernes grænsesøgende afgørelsespolitik? Og hvad skal der til, for at forbedre borgerens retssikkerhed i mødet med forvaltningen?
 Advokatrådet inviterer politikere, eksperter og andre interesserede til debat om emnet torsdag den 19. november klokken 16 til 19:00 i Kronprinsessegade 28, København K.
 Der er et begrænset antal pladser – tilmeld dig derfor på tilmelding@advokatsamfundet.dk senest 5. november 2015.
 Læs Advokatrådets rapport Retssikkerhed i forvaltningen her
 Læs temaet om retssikkerhed i forvaltningen i Advokaten 1 - 2015
 Retssikkerhed i forvaltningen: Er domstolene for systemvenlige?
 Det er kun en lille del af den samlede mængde af forvaltningspraksis, som ender ved domstolene. Hvis der overhovedet bliver en retssag, ender det ofte med, at myndigheden frifindes, fordi domstolene vælger at give lang snor og gå udenom at prøve forvaltningsskønnet.
 Det skriver Michael Gøtze, professor, ph.d., Københavns Universitet i Advokaten, hvor der i det ny nummer er et stort fagligt tema om retssikkerhed i forvaltningen.
 Tankegangen bag den faste formel i domspræmisser om, at “der er ikke grundlag for at tilsidesætte det af sagsøgte udøvede skøn”, kan dog diskuteres. Er det et egnet filter at se realiteterne igennem eller er det for systemvenlig en tilgang? Hvis aktivt grænsesøgende myndigheder på forhånd ved, at


text:
domstolene vil vige uden om det skønsmæssige, er der ikke meget retssikkerhed at hente hos domstolene for borgeren, skriver professoren.
 Læs temaet om retssikkerhed i forvaltningen i det nyeste nummer af Advokaten
 Overblik over EU-retsforbeholdet
 ”Argumentationen for at fravælge retsakterne varierer – ved nogle siger man, at det ville være for dyrt, og ved andre at dansk ret allerede omfatter det, som retsakten forpligter medlemsstaterne til at gøre”.
 Sådan lyder det fra lektor på Syddanske Universitet og medlem af Advokatrådets Strafferetsudvalg.
 ”Én ting, vi i Strafferetsudvalget har beskæftiget os med, er tolkeproblematikken. Den danske praksis er efter vores mening problematisk, og vi har for eksempel ikke et tilstrækkeligt system, der sikrer kvaliteten af tolkningen. Direktivet om retten til tolke- og oversættelsesbistand går på nogle punkter videre end det, vi har i Danmark, og det indeholder nogle elementer, som ville styrke den mistænktes retssikkerhed. Tilsvarende er der et andet direktiv, aftaleparterne har fravalgt, som styrker retten til advokatbistand særlig i forbindelse med den europæiske arrestordre”, siger Birgit Feldtmann.
 Læs mere om EU-Retsforbeholdet i det nyeste nummer af Advokaten
 Husk, at Advokatsamfundets Videndatabase løbende bliver opdateret med ny praksis om god advokatskik!
 Kendelse af 27. februar 2015 (sag 2014-2473): I strid med god advokatskik at begære udsættelse ved fogedretten på baggrund af et ugyldigt påkrav
 Påkravet, som advokaten på vegne af udlejer sendte til lejer, indeholdte poster om såvel manglende betaling af depositum og af forbrug, samt et påkravsgebyr. Der var imidlertid ikke enighed mellem parterne om opgørelsen af forbruget, og spørgsmålet var indbragt for Huslejenævnet.
 Opgørelsen af forbrug kunne således ikke danne grundlag for ophævelse af lejemålet, og advokaten havde ved at begære udsættelsesforretning ved fogedretten på baggrund af det fejlbehæftede påkrav tilsidesat god advokatskik, jf. retsplejelovens § 126, stk. 1. Det forhold, at kravet om betaling af forbrug ikke var medtaget i selve ophævelsesskrivelsen kunne ikke føre til et andet resultat.
 Læs mere i Advokatsamfundets Vidensdatabase
 Advokatnævnet: Ny kendelse om frist for efteruddannelse
 Advokatnævnet har i oktober 2015 afsagt en kendelse over en advokat om efteruddannelse.
 Advokaten havde i sin indberetning af obligatorisk efteruddannelse til Advokatrådet medtaget efteruddannelse, som var gennemført efter afslutningen af efteruddannelsesperioden, men inden indberetningsfristens udløb. Advokaten havde således medregnet efteruddannelse, som ikke var gennemført i efteruddannelsesperioden til trods for, at advokaten skriftligt af Advokatrådets sekretariat var orienteret om, at advokaten alene måtte indberette efteruddannelse gennemført inden for efteruddannelsesperioden.
 Advokatnævnet sanktionerede advokaten med en bøde på 10.000 kr. for den manglende efteruddannelse. Det blev tillagt skærpende betydning, at advokaten overfor Advokatrådet havde afgivet urigtige oplysninger om antallet af de gennemførte efteruddannelseslektioner.
 Fristen for at indbringe afgørelsen for byretten er endnu ikke udløbet.
 Den gode og stabile udvikling i Advokatnævnet fortsætter
 Sagsbehandlingstiden i Advokatnævnet er fortsat under de seks måneder, som i nævnets forretningsorden er opstillet som den tilsigtede gennemsnitlige sagsbehandlingstid, og der afsluttes fortsat flere sager end der kommer ind.
 I september 2015 modtog Advokatnævnet således 114 nye klager og genoptagelsessager. I samme periode er der afsluttet 124 sager.
 Antallet af verserende sager udgjorde ved udgangen af


text:
september måned 510 sager.
 Evaluering af forsøgsordningen med adgangskontrol
 Advokatsamfundet deltager den 20. november 2015 sammen med Landsforeningen af Forsvarsadvokater og Danske Advokater i et evalueringsmøde med Domstolsstyrelsen, retspræsidenterne for de fem involverede byretter samt Dommerforeningen, hvor de foreløbige erfaringer med forsøgsordningen vil blive drøftet.
 Den 1-årige forsøgsordning med adgangskontrol i retsbygningerne kører ved Københavns Byret, Retten på Frederiksberg, Retten i Glostrup, Retten i Aarhus og Retten i Aalborg. Advokatsamfundet hører gerne om advokaters erfaringer med adgangskontrollen, som kan være nyttige at viderebringe til de relevante embeder på det nævnte evalueringsmøde.
 Oplysninger om erfaringer med adgangskontrollen kan sendes pr. mail til chefkonsulent Marie Green, Advokatsamfundet (mgr@advokatsamfundet.dk) så vidt muligt senest den 16. november 2015.
 Læs landsdommer Svend Bjerg Hansens artikel i Advokaten om sagsomkostninger her
 IMR: Behov for mere præcise retningslinjer for brug af peberspray
 Institut for Menneskerettigheder er udkommet med en ny rapport om politiets brug af peberspray. Rapporten er den første større undersøgelse, siden politiet i 2008 fik tilladelse til at bruge peberspray.
 I rapporten påpeger Institut for Menneskerettigheder blandt andet, at der er behov for mere præcise retningslinjer for, hvor og hvornår politiet må bruge peberspray.
 ”Vores undersøgelse tyder på, at politiet anser peberspray for mindre indgribende end at bruge håndkraft eller greb, men det stemmer ikke overens med opfattelsen hos andre myndigheder eller med den nuværende regulering af peberspray. Derfor bør politiet revurdere deres opfattelse af, hvor alvorligt et magtmiddel peberspray er,” siger rapportens ene forfatter Lisbeth Garly Andersen, specialkonsulent på Institut for Menneskerettigheder.
 Læs IMR’s statusrapport på magtanvendelse
 FIDE konference i Ungarn
 Sæt kryds i kalenderen den 18. til 21. maj 2016 allerede nu. Det Ungarnske Advokatsamfund inviterer nemlig til FIDE (Fédération Internationale pour le Droit Européen) kongres i Budapest. Konferencen gør det muligt at netværke med kolleger fra hel Europa, og arrangørerne lover, at programmet bliver bredt sammensat af en række aktuelle emner.
 Læs mere om FIDE 2016 her
 Se invitation til advokater i Danmark og læs mere om konferencen her


text:
Højesteret Fastsættelse af acontosalærer til beskikkede advokater i civile sager
 Fastsættelse af acontosalærer til beskikkede advokater i civile sager
 Sag 195/2015
 Kendelse afsagt den 22. februar 2016
 Advokaterne Peter Christian Kierkegaard, Jacob Monberg, Niels Ulrik Heine og Michael Amstrup kærer Østre Landsrets afgørelse om acontosalær i sagen:
 Finansiel Stabilitet A/S (tidligere FS Finans A/S)
 1) Peter Marner Åge Jacobsen
 2) Henrik Ørsted
 3) Knud Jørgen Strange
 4) Brian Toft
 5) Jesper Søndberg Clausen
 6) Kim Michael Sandberg
 7) Hans Jóhan Laksá
 8) P/F Nota
 Kæremålet angik Østre Landsrets fastsættelse af acontosalærer til 4 beskikkede advokater i en verserende sag, der var anlagt af Finansiel Stabilitet med et foreløbigt erstatningskrav på 250 mio. kr. mod 8 sagsøgte i anledning af deres varetagelse af hvervene som henholdsvis bestyrelsesmedlemmer, direktion og revision i perioden 2005-2010 i den nu opløste Eik Bank Danmark A/S. Sagen forventedes berammet til hovedforhandling á ca. et års varighed med gennemsnitligt 21⁄2 ugentlige retsdage i 2019/2020.
 Højesteret fandt, at det måtte bero på en konkret vurdering, om en anmodning om acontosalær skulle imødekommes, men at det generelt måtte kræves, at der er tale om en stor og langvarig sag, at det endelige salær utvivlsomt vil blive betydeligt, at der på det tidspunkt, hvor anmodningen fremsættes, er udført et betydeligt arbejde, hvis relevans der ikke er grundlag for at betvivle, og at der ved fremsættelsen af anmodningen om acontosalær er lang tid til sagens forventede afslutning i den pågældende instans.
 Højesteret fandt endvidere, at det ved fastsættelsen af acontosalærets størrelse gælder, at der må tages udgangspunkt i det oplyste hidtidige tidsforbrug og den sædvanlige timetakst for beskikkede advokater, at der skal foretages en forhåndsvurdering af, hvordan det endelige salær må antages at skulle fastsættes, og at størrelsen af acontosalæret må fastsættes forsigtigt, så det utvivlsomt ligger inden for rammerne af det forventelige endelige salær.
 Højesteret fandt, at en forsvarlig udførelse af den foreliggende sag nødvendiggjorde et betydeligt tidsforbrug, som alt efter omstændighederne med passende mellemrum burde honoreres ud fra de foran nævnte principper. Når man lagde den gældende timetakst for beskikkede advokater til grund, svarede det til, at landsretten ved den påkærede afgørelse havde fastsat acontosalærerne på grundlag af et tidsforbrug, der var reduceret med mere end 80 % i forhold til det, advokaterne havde oplyst. Landsretten havde ikke nærmere begrundet, hvorfor den ved fastsættelsen af acontosalærerne ikke tilnærmelsesvis havde honoreret det oplyste tidsforbrug.
 Herefter og efter sagens omfang og kompleksitet havde Højesteret ikke grundlag for at foretage en nærmere vurdering af, om – samt på hvilket grundlag – der ved fastsættelsen af acontosalærerne eventuelt var anledning til ikke tilnærmelsesvis at honorere det oplyste tidsforbrug med sædvanlig timetakst.
 Højesteret hjemviste derfor sagen til landsretten til fornyet stillingtagen til anmodningerne om tilkendelse af acontosalær i lyset af de anførte retningslinjer for fastsættelse af acontosalær til beskikkede advokater i civile sager.


text:
Skat.dk: Varemærkeforfalskning - udlevering af vareprøver - erstatning uden for kontrakt
 BS 16-1526/2014
 Erstatningsansvar, mobiltelefoner, destruktion, ægthed
 Byretten afviste selskabets anerkendelsespåstande, idet de var for uklare og upræcise til at indgå i en domskonklusion. Selskabet søgte ved erstatningspåstandene at anfægte Sø- og Handelsrettens retskraftige dom, hvilket ikke kunne prøves under sagen mod SKAT. Der var heller ikke påvist et grundlag for, at SKAT skulle være erstatningsansvarlig, ligesom selskabet ikke havde påvist et tab. SKAT blev derfor frifundet for selskabets erstatningspåstande.
 Forældelsesloven § 2, stk. 4
 Forældelsesloven § 3, stk. 3, nr. 2
 Forældelsesloven § 21, stk. 5
 Varemærkeforfalskningsloven § 3, stk. 2
 Den juridiske vejledning 2016-1 A.A.9
 Den juridiske vejledning 2016-1 F.A.11.18
 Sagen blev anket til Vestre Landsret - SKM2017.128.VLR
 Per Graversen kst.
 Under denne sag, der er anlagt den 22. august 2014, har sagsøgeren, H1 ApS, nedlagt følgende endelige påstande:
 SKAT skal anerkende at kravet ikke er forældet
 SKAT tilpligtes at anerkende, at SKAT har udleveret 2 stk. mobiltelefoner af modellen M1den 25/10 2007, uden at have modtaget opfordring dertil fra rettighedshaver, hvilket er et krav ifølge Rådets Forordning (EF) 1383/2003 artikel 9.3 og Varemærkebekendtgørelsen § 3, stk. 2.
 Påstand nr. 3, påstand nr. 4 og påstand nr. 6, samlet til én beskrivelse
 SKAT tilpligtes at anerkende, at SKAT har udleveret a) 2 stk. mobiltelefoner af modellen M1 den 25/10 2007, b) 2 stk. mobiltelefoner af samme model den 25/2 2008, og c) 196 stk. mobiltelefoner af samme model den 13/8 2008 uden at have foretaget identificerbar registrering af de udleverede mobiltelefoner, f.eks. på mobiltelefonernes I-MEI nummer, hvorefter ingen kan dokumentere, hvilke mobiltelefoner der er udleveret fra SKAT, hvad der sidenhen måtte være sket med de udleverede telefoner samt hvorvidt det er de udleverede telefoner er tilbageleveret til SKAT, og om det er de udleverede telefoner der er destrueret af skat den 2/12 2014.
 SKAT tilpligtes at anerkende, at SKAT den 13/8 2008 har udleveret 196 stk. mobiltelefoner af modellen M1, hvorefter at hele det tilbageholdte vareparti på 200 stk. mobiltelefoner er udleveret, på trods af, at der ifølge Rådets Forordning (EF) 1383/2003 artikel 9.3 og Varemærkebekendtgørelsen § 3, stk. 2 kun må udleveres PRØVER / VAREPRØVER. Et helt vareparti kan under ingen omstændigheder defineres som prøver / vareprøver, uanset om disse udleveres over flere gange.
 Påstand nr. 7
 Påstand nr. 8
 Påstand nr. 9
 Påstand nr. 10
 Påstand nr. 11
 Påstand nr. 12
 Påstand nr. 13
 SKAT skal inden 14 dage til sagsøgeren H1 ApS betale:
 600.000 kr., der angår værdien af de af SKAT ulovligt udleverede mobiltelefoner, og for det deraf følgende formuetab som H1 ApS har lidt. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter fra 13. august 2008, sekundært fra 29/8 2011, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr. 14
 271.501,25 kr., der angår de afholdte advokatomkostninger fra sagen ved Sø & Handelsretten. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter fra 29/8 2011, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr.


text:
15
 10.440 kr., der angår retsafgifter til Højesteret i retssag nr. 330/2012. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter fra 29/8 2011, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr. 16a
 180.000 kr., der angår det idømte beløb ifølge udeblivelsesdommen fra Sø & Handelsretten. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter af dommens beløb fra 29/11 2007, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr. 16b
 200.000 kr., der angår det idømte omkostningsbeløb ifølge udeblivelsesdommen fra Sø & Handelsretten. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte, tillige med renter fra 23/10 2012 eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr. 16c
 10.000 kr., der angår destruktionsomkostninger ifølge udeblivelsesdommen fra Sø & Handelsretten. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter fra 23/10 2012, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr. 17
 25.000 kr., der angår det idømte omkostningsbeløb ifølge afgørelsen fra Højesteret af 4/12 2013, i retssag nr. 330/12. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter af beløbet fra 4. december 2013, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Påstand nr. 18
 Påstand nr. 19
 1.000.000 kr., subsidiært et andet beløb som retten måtte fastsætte i kompensation/godtgørelse og/eller en erstatning for det formuetab som H1 ApS har haft, ved at skulle føre en retssag siden november 2007, uden at få mulighed for at kunne bevise at de tilbageholdte mobiltelefoner ikke krænker nogens rettigheder, fordi SKAT ulovligt har udleveret hele det tilbageholdte vareparti til rettighedshavers advokat i strid med såvel Rådets Forordning (EF) 1383/2003 som med Varemærkebekendtgørelsen. Der kræves renter af beløbet fra 22. august 2014, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Ny påstand - nr. 20
 SKAT tilpligtes at anerkende, at SKAT ikke kan garantere, at de telefoner der er modtaget fra rettighedshavers advokat den 6/3 2014, er de samme telefoner som SKAT har udleveret til rettighedshavers advokat.
 Ny påstand - nr. 21
 SKAT tilpligtes at anerkende, at rettighedshaver har haft mulighed for at kunne ombytte de udleverede telefoner med andre telefoner af samme model, inden rettighedshavers advokat den 6/3 2014 sendte 198 stk. telefoner til SKAT, og at rettighedshaver har haft mulighed for at kunne manipulere med de af SKAT udleverede telefoner.
 Ny påstand - nr. 22
 SKAT tilpligtes at anerkende, at de 2 stk. telefoner som rettighedshavers advokat har sendt til sagsøgers tidligere advokat JJ den 23/8 2011, ikke kan være en del af de af telefoner, som SKAT oprindeligt har tilbageholdt, og som SKAT har udleveret til rettighedshavers advokat, da rettighedshavers advokat modtog nye telefoner fra SKAT, mens at det var brugte telefoner, med et højt tidsforbrug, som rettighedshavers advokat sendte til advokat JJ.
 Over for sagsøgerens påstande 1-6:
 Over for sagsøgerens påstande 13-17 og 19:
 Det bemærkes, at sagsøgeren i processkrift af 18. januar 2015 har frafaldet de i stævningen nedlagte påstande 7-12 og 18, og i stedet gør det deri anførte


text:
gældende som anbringender.
 Over for sagsøgerens nye påstande 20-22:
 NP har forklaret og foreholdt erklæringen i bilagssamlingens side 230, at erklæringen er udfærdiget af ham. Forevist telefonen med påskriften "made in Malaysia" var han i besiddelse af telefonen. Han solgte telefonen til G1. Han fik efterfølgende telefonen ind til reparation, men da G1 ikke ville betale prisen for reparationen, tog han telefonen ind som reservedel. Han havde oprindeligt købt telefonen hos G2, hvor han var forpligtet til at købe telefonen.
 LU har forklaret, at han har arbejdet i afdelingen for varemærkefalsk siden 2006. Han arbejder som specialkonsulent og behandler sager fra hele Danmark administrativt. Han husker den foreliggende sag. Det er Post Danmark, der vurderer varen og en indikation kan typisk være, at varen har haft en anden vej end normalt, og eksempelvis ikke er solgt via en officiel butik. En faktura med en pris på 2 USD stykket indikerer, at der er tale om falske varer. Forevist fakturaen i bilagssamlingens side 160 lå denne faktura ved forsendelsen. SKAT sender sager videre til vurdering, da SKAT ikke selv er i stand til det. Sagerne sendes typisk til vurdering hos rettighedshaveren. Forevist indberetningen i bilagssamlingen side 307f. bliver den normale detailpris for et ægte produkt indberettet til EU Kommissionen. Det er korrekt, at han deltog i et møde den 12. oktober 2010. Han husker ikke detaljerne fra mødet eller temaet for mødet. Under mødet deltog vidnet, NL, OJ og dennes ægtefælle. Vidnet blev på et tidspunkt bedt om at udlevere samtlige telefoner, da rettighedshaveren i den da verserende sag var blevet bedt om at registrere telefonerne enkeltvis. SKAT gjorde blot som man blev bedt om. I almindelige sager, eksempelvis med tøj, vil man ikke udlevere alle varerne. Mobiltelefoner er anderledes end tøj, da de er individuelt identificerbare. Man gør det samme med eksempelvis ure. Vidnet har ikke brugt de 2 telefoner og han kan heller ikke forestille sig, at andre hos SKAT har gjort det.
 Det er korrekt, at de tilbageholdte telefoner var i en indpakning af pap. Det er ikke unormalt, at der ligger en fiktiv faktura ved forsendelsen. Der var ikke noget specifikt mistænkeligt ved selve telefonerne. Det er korrekt, at SKAT kunne have bedt rettighedshaverens advokat om at komme hen til SKAT eksempelvis med et kamera for på denne måde at registrere telefonerne i stedet for at udlevere telefonerne til rettighedshaverne. Det er korrekt, at vidnet under en telefonsamtale med sagsøgeren den 16. november 2007 sagde, at SKAT ikke ville udlevere telefonerne til sagsøgeren, og at sagsøgeren var nødt til at komme til SKAT for at besigtige telefonerne. Dette skyldes, at SKAT aldrig udleverer vareprøver til en varemærkemodtager før end sagen er afsluttet.
 NL har forklaret, at han arbejder som fagkonsulent i SKAT. Han husker ikke, hvorfor den pågældende sending mobiltelefoner blev tilbageholdt, men man havde på daværende tidspunkt meget fokus på kopivarer i form af mobiltelefoner og tilbehør. Foreholdt SKAT brev af 25. oktober 2007 til G3 ApS i bilagssamlingens side 169 vil man typisk se på


text:
afsenderen, modtageren og prisen for at få indikationer på, om der kan være tale om falske varer. Det er imidlertid ikke SKAT, der foretager denne vurdering, men den pågældende rettighedshaver, som man sender sagen videre til. Han husker mødet den 12. oktober 2010, som J havde bedt om for at få forskellige ting belyst. Han kan ikke huske detaljer, men han kan huske, at der på det pågældende tidspunkt verserede en retssag, hvorunder J havde bedt om at få telefonerne registreret, hvorfor man udleverede dem. SKAT har mulighed for at udlevere varer, hvis der er behov for det. Man udleverer også ure som vareprøver. Vidnet har på intet tidspunkt brugt de 2 udleverede telefoner.
 Det er korrekt, at de tilbageholdte telefoner var i en indpakning af pap. Der var ikke noget specifikt mistænkeligt ved telefonerne. Foreholdt udleveret artikel fra Dansk Told & Skat, side 20, højre spalte, hvor vidnet er citeret for at have sagt følgende:
 SKATs rolle er at tilbageholde varen, hvis den bliver indført i landet, opbevare den for rettighedshaverens regning til en eventuel retssag er afsluttet og herefter sørge for, at de forfalskede varer bliver destrueret
 er vidnet korrekt citeret.
 H1 ApS har anførte følgende i sit påstandsdokument til støtte for sine påstande:
 Punktets nummer henviser til samme nummer i påstanden.
 Anbringende til påstand nr. 1
 a) at de skadevoldende handlinger, er forvoldt udenfor kontrakts forhold, jfr. Forældelsesloven § 2, stk. 4.
 De skadevoldende handlinger er udført af SKAT i perioden 25/10 2007 - 13/ 8 2008, hvorfor Forældelseslovens frist jfr. § 3, stk. 3, nr. 2 på 10 år fra de skadevoldende handlingers ophør, ikke medfører forældelse af kravet.
 b) at H1 ApS har været ubekendt med fordringen indtil den 29/ 8 2011, hvor H1 ApS fik kendskab til de skadevoldende handlinger og et tab for H1 ApS, jfr. Forældelsesloven, § 3 stk. 2. Den 29/8 2011 kan H1 ApS konstatere, at det ikke kan være nogen af de af SKAT tilbageholdte telefoner (bilag 14-16) som rettighedshavers advokat har fremsendt til H1 ApS daværende advokat, idet rettighedshavers advokat har fremsendt brugte telefoner med et højt tidsforbrug, jfr. Skønsmandens rapport, og jfr. bilag 17-18. Ifølge bilag 13 side 2 bekræfter rettighedshavers advokat, at det er nye telefoner der er importeret, hvilket også fremgår af bilag 21-22. Nye telefoner har ikke noget registreret tidsforbrug.
 Som det fremgår af bilag 74, side 2, kan Sø & Handelsretten ikke den 17/8 2011 konstatere nogen skadevoldende handlinger. Det er først 12 dage senere den 29/8 2011 de skadevoldende handlinger kan konstateres.
 I bilag 32, side 2 (Brev fra SKAT til H1 ApS af 22/8 2014) skriver SKAT:
 På baggrund af praksis i relation til forældelseslovens § 2, stk. 4, er det SKATSs opfattelse, at forældelsesfristen for selskabets eventuelle krav på erstatning i anledning af SKATs eventuelt uretmæssige udlevering af telefoner regnes fra det tidspunkt, hvor selskabet fik kundskab om G4 A/S ́s i givet fald uretmæssige brug af telefonerne.
 Her anerkender SKAT at H1 ApS kendskab til et krav er opstået


text:
den 29/ 8 2011, da det var denne dato H1 ApS blev bekendt med, at det var brugte telefoner, med et højt tidsforbrug, som rettighedshavers advokat havde fremsendt.
 c) at der har været ført skriftlige og mundtlige forhandlinger imellem parterne jfr. bilag 75. SKAT anser forhandlingerne for værende afsluttet den 22/8 2014, jfr. bilag 32, side 2 og side 3. Ifølge Forældelsesloven § 21 stk. 5, indtræder forældelse tidligst 1 år efter det tidspunkt, hvor forhandlingerne må anses for at være afsluttet, hvorfor forældelse ifølge § 21, stk. 5 først kan indtræde den 22/8 2015, Stævningen er indleveret den 22/8 2014.
 d) at SKAT har anerkendt at kravet er underlagt 10 års forældelse jfr. bilag 4 side 2 (Brev fra SKAT af 3/7 2013), hvor SKAT skriver at et eventuelt krav er undergivet 10 års forældelse, jfr. § 3, stk. 3, nr. 2. Ifølge bilag 5 af 11/7 2013 forsøger SKAT at trække anerkendelsen af denne forældelsesfrist tilbage, men forinden da, var anerkendelse af forældelsesfristen kommet til H1 ApS kendskab.
 Uanset hvornår 10 års forældelse måtte begynde og slutte, kan det konstateres, at der ikke er gået 10 år fra hele sagen er påbegyndt den 19. oktober 2007.
 Anbringende til påstand nr. 2
 SKAT har handlet i strid med såvel Rådets Forordning (EF) 1383/2003 artikel 9, stk. 3 samt Varemærkebekendtgørelsen § 3, stk. 2, da der ikke foreligger nogen anmodning fra rettighedshaver om udlevering af vareprøver, jævnfør bilag 1-3 samt bilag 6.
 Anbringende til påstand nr. 3, påstand nr. 4 og påstand nr. 6
 SKAT har handlet til skade for H1 ApS, ved ikke at registrere de udleverede telefoner på telefonernes I-MEI nummer eller at have foretaget nogen anden form for identificerbar handling af telefonerne inden de blev udleveret til rettighedshavers advokat, jfr. bilag 1-3 og bilag 6-10, der dokumenterer at SKAT ikke har foretaget nogen sikrings akt eller registrering af de udleverede mobiltelefoner, hvorved sagen er trukket i langdrag. I modsætning hertil, ville SKAT i en anden sag ved Sø & Handelsretten foretage registrering af serienumre på varerne inden udlevering til rettighedshaver, jfr. bilag 77, side 3 - brev fra SKAT af 19/9 2005.
 Anbringende til påstand nr. 5
 SKAT har handlet i strid med såvel Rådets Forordning (EF) 1383/2003 artikel 9 stk. 3 samt Varemærkebekendtgørelsen § 3, stk. 2, da SKAT den 13/8 2008 udleverer 196 stk. telefoner, og samtidig bekræfter at der tidligere er udleveret 4 stk. vareprøver, hvorefter hele varepartiet er udleveret, jfr. bilag 9-10. Rådets Forordning (EF) 1383/2003 artikel 9.3 anvender udtrykket prøver og Varemærkebekendtgørelsen § 3 stk. 2 anvender udtrykket vareprøver. Ingen kan være i tvivl om, at det dermed er ulovligt at udlevere et helt vareparti, uanset om det måtte ske over flere omgange. Tilsvarende måtte H1 ApS køre fra Fredericia til SKAT i København den 16/11 2007 blot for at få lov til at besigtige et par af de tilbageholdte telefoner, idet SKAT - i overensstemmelse med lovgivningen - ikke måtte tilsende H1 ApS et par eksemplarer af telefonerne, for at H1


text:
ApS kunne besigtige disse. H1 ApS kunne ikke vide hvad SKAT havde tilbageholdt. Tilsvarende skulle SKAT i stedet have tilbudt rettighedshaver, at denne kunne besigtige telefonerne på SKAT kontor, jfr. Rådets Forordning (EF) 1383/2003 artikel 9 stk. 3.
 Anbringende til påstand nr. 13
 Værdien, og det deraf følgende formuetab, af de tilbageholdte 200 stk. telefoner er konstateret til at være 3.000 kr. pr. telefon, svarende til i alt 600.000 kr. jfr. bilag 33 og bilag 36, og understøttet af bilag 37-50. Bilag 71 viser klart og tydeligt, at SKAT mener, at værdien er 3.000 kr. pr. stk., ved deres indberetning til Europa Kommissionen (64.000 Euro a kurs 7,50 EUR/ DKK ekskl. moms). Rentekrav fremgår af påstand nr. 13 og bilag 78. Der kræves renter fra 29/8 2011, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Anbringende til påstand nr. 14
 Af bilag 61-66 fremgår de advokatomkostninger som H1 ApS har afholdt ved Sø & Handelsret sagen på i alt 271.501,25 kr. Disse omkostninger ville være blevet godtgjort H1 ApS, såfremt SKAT ikke havde udleveret hele varepartiet ulovligt, og som følge deraf havde ødelagt H1 ApS bevismateriale, og derved har gjort det umuligt at få gennemført et syn & skøn, og få sagen afsluttet, frem for at få sagen trukket i langdrag, således at H1 ApS blev idømt en udeblivelsesdom af økonomiske årsager. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter fra 29/8 2011, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Anbringende til påstand nr. 15
 Retsafgifter til Højesteret, ved retssag nr. 330/2012 (bilag N), for at få genoptaget sagen ved Sø & Handelsretten, pga. fejl i sagsbehandlingen. Beløbet størrelse følger reglerne for retsafgifter ved Højesteret, beløbet er indbetalt til Højesteret for at kunne føre sagen. Var beløbet ikke blevet indbetalt, ville sagen ikke kunne være ført. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter fra 29/8 2011, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Anbringende til påstand nr. 16a
 Det idømte erstatningsbeløb på 180.000 kr. ifølge udeblivelsesdommen fra Sø & Handelsretten, bilag M og bilag 60. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter af beløbet fra 29/11 2007, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Anbringende til påstand nr. 16b
 Det idømte omkostningsbeløb på 200.000 kr. ifølge udeblivelsesdommen fra Sø & Handelsretten, bilag M og bilag 60. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter af beløbet fra 23/10 2012, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Anbringende til påstand nr. 16c
 Det idømte destruktionsomkostningsbeløb på 10.000 kr. ifølge udeblivelsesdommen fra Sø & Handelsretten, bilag M og bilag 60. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der kræves renter af beløbet fra 23/10 2012, eller fra et andet tidspunkt som retten måtte beslutte.
 Anbringende til påstand nr. 17
 Det idømte omkostningsbeløb på 25.000 kr. ifølge afgørelsen fra Højesteret af 4. december 2013, i sag nr. 330/12, bilag N. Subsidiært et mindre beløb som retten måtte fastsætte. Der