text:
hver især at investere mindst 250 millioner euro. Vedrørende deling af omkostninger er følgende aftalt:
 "Costs incurred to date and going forward shall be shared by the Parties on an equal basis. If one Party withdraws from the consortium, then such Party shall be liable for its share of costs incurred up to such time unless the acquisition is closed, in which case, the costs will be paid by InvestCo."
 Endvidere fremgår bl.a. følgende:
 "Transaction Fee
 50 % split equally among all Parties (or Parties' Funds or their designees) participating in a successful transaction and 50 % split according to either capital invested or capital underwritten (or some combination of the two and will be agreed in the definitive documentation, any such agreement to be determined based on whether or not there any significant discrepancies between the relative amounts invested or underwritten by each Party's Funds.)
 Af tillægsaftalen af 16. november 2005 fremgår bl.a. følgende:
 "This Term Sheet sets forth the current intentions of the Sponsors as to certain provisions that will be contained in the definitive subscription and shareholders agreement, and is not intended to be binding or necessarily to cover all matters on which agreement must be reached by the Sponsors or their affiliates. Notwithstanding the foregoing, the third and fourth sentence of the first paragraph of this Term Sheet and the provisions set forth opposite the following captions are intended to be binding on the Sponsors in accordance with their respective terms: "Obligation to Cooperate in Good Faith," "Open Market Purchases" and "Expenses."
 "Open Market Purchases
 All purchases of R shares by a subsidiary of Danish Topco or any other entity require approval of 5 of 5 members of the Investors Committee.
 All actions with respect to R shares once purchased require approval of each Investor providing funding for such purchases (i.e.) decisions to tender to competing bidder or decisions to hold or sell if no successful sale transaction)."
 Transaction fee in the amount of 1 % of total enterprise value of R to be shared as follows: 50% split equally and 50 % split according to the final percentages of equity underwritten. The total enterprise value of R will be calculated as the aggregate consideration paid for the shares of R (assuming 100 % of the shares are tendered in the offer) plus the net debt of Danish Topco and its subsidiaries at closing of the offer.
 Annual monitoring fee in the amount of 5 million euros to be shared according to the final percentages of equity underwritten.
 If the offer is not completed, joints costs relating to the transaction approved by all Investors and incurred to date and going forward shall be shared by the Investors on an equal basis. If one investor withdraws from the transaction, then such Investor shall be liable for its share of joint costs incurred up to such time, unless the transaction is completed, in which case, the costs will be paid by Danish Topco. If the transaction is completed,


text:
all joint costs approved by all Investors and all reasonable costs of tax and legal advisers of each Investor will be paid by Danish Topco."
 Den 5. september 2005 blev der afholdt et møde mellem de 5 kapitalfondsforvaltere og F1-Bank, hvor kapitalfondsforvalterne udbad sig yderligere finansielle oplysninger, og den 8. september 2005 fremsendte kapitalfondsforvalterne et brev til direktionen i H5 A/S og F1-Bank. Brevet vedrørte bl.a. "the principal terms and conditions of the proposed financing package for the transaction and providing guidance on their business plan for H5 A/S."
 Den 3. oktober 2005 forhøjede de 5 kapitalfondsforvaltere tilbuddet til aktionærerne i H5 A/S til 365 kr. per aktie.
 Den 30. november 2005 erhvervede H6 ApS ved opkøb i markedet 10,08 % af aktiekapitalen i H5 A/S.
 Den 2. december 2005 fremsatte H6 ApS et anbefalet købstilbud om køb af aktierne i H5 A/S og A-ADS'er til aktionærerne i H5 A/S. Tilbuddet var gældende i perioden 2. december 2005 til den 12. januar 2006, medmindre at tilbudsperioden blev forlænget. Tilbudsprisen var 382 kr. pr. aktie.
 Den 7. december 2005 blev der mellem kapitalfondene og ejerne af H4 ApS samt H1 ApS, H6 ApS, H2 ApS og H3 ApS indgået en "Subscription and Shareholders Agreement". I aftalen er H1 ApS angivet som "Midco" og H4 ApS er angivet som "Holdco".
 I aftalens afsnit 11.5, litra a er der indeholdt en bestemmelse om, at hvis transaktionen ikke lykkedes, skal påløbne omkostninger deles ligeligt mellem investorerne. I samme afsnit litra b er det bestemt, at hvis transaktionen gennemføres, skal de udgifter, som investorerne har afholdt, betales eller godtgøres af "Holdco" eller et andet selskab i gruppen efter "Holdco Boards" beslutning.
 I uge 5 i 2006 meddelte H6 ApS i en fondsbørsmeddelse, at den endelige optælling af stemmer viste, at selskabet havde opnået accept på salg af 88,27 % af aktieaktiekapitalen i H5 A/S, og at købet af aktier og A-ADS'er ville blive gennemført. Aktiekøbet blev gennemført den 1. februar 2006, hvorved der indtrådte et ejerskifte i H5 A/S.
 Overtagelsen af aktierne i H5 A/S fordrede en budgetteret udbetaling fra H6 ApS til tidligere aktionærer på ca. 67,1 bn.kr. (67,1 mia. kr.).
 H1 ApS fik på et ikke nærmere oplyst tidspunkt i 2005 stillet en multivalutasikret lånefacilitet på opr. 71,6 bn.kr. (71,6 mia kr.) (Senior Loan Facility, kaldet seniorfacilitetsaftalen eller seniorlåneaftalen) samt et lån på opr. 17 bn. kr. (Bridge Facility) til rådighed. Långiverene i henhold til Senior Loan Facility-faciliteten var mere end 300 banker og finansielle institutioner. Herudover tilvejebragte H1 ApS ved andre lån og egenkapital i alt 16,2 bn. kr. Disse beløb blev "kanaliseret" nedad i koncernen i et "debt push down-arrangement".
 Den 3. marts 2006 tiltrådte H5 A/S seniorlåneaftalen.
 Oplysning herom fremgår af årsrapporten for H1 ApS for 2006, hvor der på siderne 5 - 6 er oplyst følgende:
 "Den 3. marts 2006 tiltrådte H5 A/S som låntager og garant i en seniorfacilitetsaftale (senioraftalen), der oprindeligt var indgået mellem bl.a. H1 ApS, som den oprindelige låntager og garant, og F2-Bank, F3-Bank, F4-Bank,

type: other


text:
F5-Bank og F6-Bank, som de oprindelige långivere.
 Seniorlåneaftalen er en multivalutasikret valutafacilitet på oprindeligt op til 9.600.000.000 euro. Den består af tre lånefaciliteter oprindeligt på i alt 7.800.000.000 euro, en revolverende kreditfacilitet på op til 700.000.000 euro og en kortfristet lånefacilitet (Bridge-låneaftalen) på op til 1.100.000.000 euro (tilsammen benævnt seniorlånene.) Den 31. december 2006 udgjorde den samlede nominelle gæld i henhold til de tre lånefaciliteter 6.408.209.239 euro. Den kortfristede lånefacilitet er blevet annulleret.
 H5 A/S har brugt seniorlånene til bl.a. at nedbringe visse eksisterende rentebærende lån og finansiere udbetalingen af visse udbytter.
 H1 ApS' udstedelse af højrenteobligationer
 H1 ApS påbegyndte den 19. april 2006 et privat udbud af højrenteobligationer.
 Højrenteobligationerne har en løbetid på 10 år og blev udstedt i tre serier, der den 26. april 2006 blev værdiansat til følgende:
 EUR 800.000.000 8 1⁄4 %
 USD 600.000.000 8 7/8 %
 EUR 750.000.000 obligationer til variabel rente (EURIBOR + 5 1⁄2 % rentesats)
 Ekstraordinært udbytte (til reducering af gælden)
 Den 11. april 2006 blev træk oprindeligt foretaget af H1 ApS under seniorlåneaftalen indfriet med beløb modtaget af H6 ApS fra H5 A/S i form af ekstraordinært udbytte. H5 A/S foretog træk på EUR 4.765 mio. under seniorlåneaftalen til finansiering af dette udbytte (samt en pro rata-udbyttebetaling til de resterende minoritetsaktionærer i H5 A/S)."
 Udgifter til "Recharge and Transaction Fee" samt revisor og advokatudgifter m.v.
 Ved indkomstopgørelsen i 2006 fratrak H1 ApS hhv. 727.370.000 kr. og 39.390.359 kr. vedrørende Recharge and Transaction Fee og diverse rådgivningshonorarer.
 Den 10. april 2006 indgik de 5 kapitalfondsforvaltere en "Recharge and Transaction Fee Agreement" med H6 ApS (the "Company").
 "WHEREAS, the Company has been formed for the purposes of the acquisition (the "acquisition") of H5 A/S, a public company with limited liability organized under the laws of Denmark, by way of a public tender offer for any and all of the outstanding ordinary shares and American Depository Shares of H5 A/S, in accordance with the terms and conditions of the offer dated December 2, 2005, as amended from time to time (the "Offer"),
 WHEREAS, the Advisers have advised the Company and other members of its group (collectively, the "Group Companies") in respect of the Acquisition and the structuring and negotiation of financing (the "Financing") provided for the Acquisition and other related transactions; and
 WHEREAS, the Company wishes to formalize the retention of the Advisers to provide the transaction services to the Group Companies as described above in connection with the Acquisition and the Financing, and the Advisers are willing to provide such services on the terms set forth below.
 NOW, THEREFORE, in consideration of the mutual covenants and conditions contained herein, the parties hereto hereby agree as follows:
 1) Transaction Services; Acquisition and Financing Fees; Expenses
 (a) Each of the Advisers hereby agrees that it has and will provide the transaction services described in the Recitals above in connection with the Acquisition and the Financing in consideration of the Company's obligations and commitments set forth in this Agreement.
 (b) The Company will pay to the


text:
Advisers (or such affiliates as they may respectively designate) an aggregate transaction fee of 130 million euros (the "Transaction Fee"). The Transaction Fee shall be due and payable on the date hereof. The Transaction Fee shall be allocated and paid to each Adviser as follows:
 Adviser Transaction Fee
 Kapitalfondsforvalter/-fond 1
 26,583,962 euro
 Kapitalfondsforvalter/-fond 2
 28,513,696 euro
 Kapitalfondsforvalter/-fond 3
 Kapitalfondsforvalter/-fond 4
 24,781,262 euro
 Kapitalfondsforvalter/-fond 5
 23,537,118 euro
 (c) On the date hereof or as soon as reasonably practicable thereafter, the Company will pay (or reimburse each Adviser for)
 (i) the actual and documented (unpaid or unreimbursed) reasonable fees and expenses of the Advisers,
 (ii) the actual and documented reasonable fees and expenses of the legal, tax and other advisers of each Adviser and
 (iii) the actual and documented out-of-pocket travel, lodging and related costs and expenses incurred by each Adviser in connection with the Acquisition and the Financing. Each Adviser will submit a written invoice in reasonable detail to the Company in respect of the fees, expenses and out-of-pocket costs for which such Adviser seeks payment or reimbursement from the Company. Each Adviser shall submit a draft of such notice to the Company for its review (with a courtesy copy to each of the other Advisers) before a final invoice is submitted for payment or reimbursement.
 (d) All amounts described in this Section i are net of any applicable VAT and other taxes.
 (e) Each payment made pursuant to this Section 1, together with any applicable VAT and other taxes thereon, shall be paid by wire transfer of immediately available funds to the accounts to be specified by the Advisers to the Company in writing prior to such payment."
 Under sagens behandling i SKAT blev beløbet på 130 mio. euro specificeret således:
 Debt Finance Fee
 97.500.000 euro
 EquityFinance Fee
 130.000.000 euro
 Beløbet på 97.500.000 euro er faktureret til H1 ApS og beløbene på hhv. 26.000.000 euro og 6.500.000 euro, i alt 32.500.000 euro er faktureret til H6 ApS.
 Recharge and Transaction Fee
 De 5 kapitalfonde har ved faktureringen anvendt følgende enslydende tekst:
 "Our services in relation to the A transaction, including negotiating debt finance and granting of loans, liasing with the banks, meeting with banks and H-companies, negotiating of conditions and evaluation of loan documents with the purpose of entering into loan contracts."
 Fakturaerne fra de 5 kapitalfondsforvaltere er faktureret til H1 ApS således:
 Beløb (euro)
 9.812.972
 19.937.972
 16.310.853
 2.275.092
 18.585.947
 21.385.272
 17.652.839
 Diverse rådgiverhonorarer 39.390.359 kr.
 Under sagens behandling i SKAT bad SKAT om de underliggende fakturaer, ligesom SKAT bad om engagementbreve. H1 ApS indsendte kontospecifikation samt underliggende fakturaer for et samlet beløb på i alt 26.662.277 kr. H1 ApS fremsendte endvidere aftalebreve med R2 og R3 samt følgende bilag:
 Bilag 84862774. R4, London, faktura af 25. juli 2006 på 1.025.000 euro, svarende til 7.646.910 kr.
 "Professional services rendered in connection with the high yield note offerings by H1 ApS."
 Bilag 84928805. R3, faktura af 5. juli 2006 på 375.000 GBP, svarende til 4.037.925 kr.
 "Final bill for Global Capital


text:
Market Group services provided in connection with the offering of senior and Floating Rate Notes due 2016."
 Bilag 84810142. R5, faktura af 14. juni 2006 på 341.230 euro svarende til 2.543.666 kr.
 "Project R, final cost 6. june 2006. Typesetting, printing and distribution as breakdown attached."
 Bilag 84846877. R6, faktura af 28. juni 2006 på 316.100 euro svarende til 2.357.221 kr.
 "Professional Services. First time issuer fee 41.400 EUR. Per Issuer Fee 254.000 EUR. Corporate Family Rating Fee."
 Bilag 84929838. R3, faktura af 24. juli 2006 på 2.151.938 kr.
 "Honorar vedrørende Projekt R. Honoraret omfatter følgende arbejder:
 Afgivelse af comfort letters på regnskabsmæssige oplysninger indeholdt i Offering Memorandum udarbejdet i forbindelse med selskabets låneoptagelse, herunder circleup procedurer
 Rådgivning i tilknytning til indhold og omfang af noter og regnskabsmæssige oplysninger
 Rådgivning i forbindelse med krav under Rule I 44A
 Rådgivning i relation til proforma oplysninger indeholdt i Offering Memorandum
 Kvalitetssikring af oversættelse af Offering Memorandum fra engelsk til dansk
 Rådgivning i relation til covenants knyttet til lån
 Deltagelse i møder med selskabet samt banker og advokater
 Udlæg."
 Aftalen med R3 er beskrevet ved et aftalebrev dateret den 1. juni 2005. Aftalen om levering af ydelser er indgået med kapitalfondsforvalter/-fond 5. Følgende fremgår af aftalebrevets indledende bestemmelser:
 "This specific Transaction Letter set outs our understanding of your instructions to us to provide a written report in connection with the proposed acquisition of The H Group ("The Company" or "The Target").
 This letter is supplemental to the European Due Diligence Agreement dated 5 June 2003 (The "Agreement"), a copy of which attached to this letter, between "kapitalfondsforvalter/-fond 5" ("5") and R3 which sets out the overall agreement (...)".
 Bilag 84691080. R7, faktura af 2. februar 2006 på 2.129.281 kr.
 "Legal fees for advice rendered to, at the instruction of and solely for the benefit of F2-Bank, F3-Bank, F4-Bank, F5-Bank and F6-Bank (including their successors and assignees) (jointly the "Senior Lenders and the Bridge Lenders') in connection with Project R as follows:
 Danish law advice to the Senior Lenders and the Bridge Lenders in connection with Project R including in regard to the Senior Facilities Agreement, the Bridge Facility Agreement, Intercreditor Agreements and High Yield Note Issuance
 General advice with respect to Danish corporate, securities, stock exchange and tax laws as relevant."
 SKAT har efterfølgende indstillet, at Landsskatteretten godkender fradrag for udgiften på 2.129.281 kr.
 Bilag 84766221. R2, faktura af 9. juni 2006 på 243.7501 euro, svarende til 1.837.831 kr.
 "High Yield Bonds. Our fee for legal assistance in the period from 2 February 2006 to 3 May 2006 in connection with H1 ApS' high yield bonds issue, including, inter alia:
 review of numerous drafts of the offering memorandum in particular in relation to Danish teleregulatory matters, Danish company law matters, Danish tax matters, Danish insolvency matters and certain risk factors relating to other Danish legal matters;
 participation in meetings in London and Copenhagen;
 collection of corporate documents and agreements pertaining to H6 ApS and H1 ApS in accordance with the request list prepared


text:
by R8;
 preparation of data room index;
 correspondence regarding the due diligence process;
 administration of data room;
 advice on certain issues on financial assistance and information requirements of H5 A/S
 review of and comments on various drafts of the purchase agreement and indenture,
 review of and comments on various closing documentation;
 review of and comments on various drafts of the Share Pledge Agreement;
 amending of H6 ApS' share register to reflect a new second priority pledge;
 drafting of board resolution for H1 ApS-AIS;
 rendering of a legal opinion and review of certain agreements for the purposes of rendering the legal opinion;
 participation in various conference calls;
 various other communication with R4, R7 and H5 A/S.
 Aftalen om levering af ydelser er beskrevet ved et aftalebrev af 20. november 2005 mellem R2 og de 5 tidligere nævnte kapitalfondsforvaltere (the "Sponsors"). Aftalebrevet har overskriften "Project R - Engagement Letter". I aftalebrevets afsnit 2.2.2 er der indeholdt bestemmelser om fakturering i tilfælde af, at transaktionen ikke lykkedes. Det fremgår, at der vil ske fakturering til "Sponsors" med et lavere beløb end hvis transaktionen lykkedes.
 Bilag 84810247. R9, faktura af 5. juli 2006 på 1.154.576 kr.
 "Finansiel due diligence. Vort honorar for juridisk assistance i perioden 27. februar til 30. april 2006 for bistand til etablering af datarum vedrørende H5 A/S i forbindelse med H6 ApS' udstedelse af HighYield Bonds, herunder planlægning af indsamling af dokumenter, etablering af datarum, bistand til R4 o.a. i forbindelse med deres gennemgang af materialet, gennemgang af materialet for H5 A/S, jf. separat engagement letter herom, rapportering til H5 A/S, behandling af request mv."
 Bilag 84983865. F4-Bank, faktura af 10. oktober 2006 på 95.284 GBP svarende til 1.051.652 kr.
 "European Roadshow costs (incl. Private jet, hotel accommodation, lunch and breakfast meetings, roadshow cars and AV equipment) US Roadshow (incl. private jet, hotel, limo, investor meetings and telecommunication."
 Bilag 84732261. R10, faktura af 28. april 2006 på 200.000 euro, svarende til 932.525 kr. Fakturaen er sendt til kapitalfondsforvalter/-fond 4.
 "Initial rating fee for H5 A/S 75.000 euros. Issuance fee for rating EUR 2,031 M fixed rate senior notes due 2016 issued by H1 ApS 125.000 euros."
 Bilag 84861282. R6, faktura af 28. juni 2006 på 36.400 euro svarende til 271.442 kr.
 Bilag 84810141. F4-Bank, faktura af 10. juli 2006 på 44.092 USD, svarende til 257.392 kr.
 "Legal costs R11 invoice for advice and service in connection with senior secured notes offering by H1 ApS, incl. the review and negotiation of intercreditor agreement, description of notes indenture and related closing documentation."
 SKAT har efterfølgende indstillet, at Landsskatteretten godkender fradrag for udgiften på 257.392 kr.
 Bilag 84928807. R5, faktura af 8. september 2006 på 16.876 euro, svarende til 125.908 kr.
 "Typesetting and proofing in relation to filing on Luxembourg exchange (1. August)"
 Bilag 84846914. F4-Bank, faktura af 21. juli 2006 på 12.000 euro svarende til 89.460 kr.
 "H1 ApS
 800,000,000 euros 8 1/4% Senior Notes due 2016, 600,000,000 dollars 8 7/8% Senior Notes due 2016 750,000,000 euro Floating Rate Notes due 2016.


text:
Principal Paying Agent Administration Fee (May. 2006 - Apr. 2007). New York Paying Agent Acceptance Fee and Administration Fee (May. 2006 - Apr. 2007)."
 Bilag 84846914. F4-Bank, faktura af 21. juli 2006 på 12.000 euro svarende til 74.550 kr.
 "800,000,000 euro 8 1/4% Senior Notes due 2016, 600,000,000 dollars 8 7/8% Senior Notes due 2016, 750,000,000 euro Floating Rate Notes due 2016. Trustee. Acceptance Fee and Administration Fee (May. 2006 - Apr. 2007.)"
 Nedenfor nævnte udgifter er alene beskrevet ved bogføringsteksten i selskabets bogholderi:
 S&P omkonteres til indregning i gæld
 50492105
 2.529.503 kr.
 Moms 84691073 bridge omkostninger
 50509699
 1.954.187 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84862774
 505149947
 1.892.609 kr.
 R6 - HYB FRGN EUR
 84846885
 1.800.914 kr.
 Moms ej fradrag 84928805
 50522738
 999.386 kr.
 Moms ej fradrag 84810142
 50506411
 629.557 kr.
 Reg. af moms på forkert art
 50487968
 626.052 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84846877
 50514947
 583.412 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84846885
 445.726 kr.
 Ikke momsfradrag bilag 847662200
 50535039
 365.217 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84983865
 50530445
 260.284 kr.
 Erhvervelsesmoms på udl. fak.
 50487767
 230.800 kr.
 Ikke momsfradrag på bilag 84766220
 204.456 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84861282
 67.182 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84810141
 63.705 kr.
 Moms ej fradrag bilag 849288807
 505227737
 31.162 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84846914
 22.142 kr.
 Moms ej fradrag bilag 84846821
 Diverse fees valutakursregulering
 50530432
 3.340 kr.
 12.458.084 kr.
 De låneomkostninger, der kan indgå i opgørelsen af gevinst og tab, omfatter f.eks. "stempelafgifter, stiftelsesprovisioner m.m. vedrørende lån med en løbetid på 2 år eller mere, tinglysningsafgift, advokat- og revisorudgifter, vekselomkostninger i forbindelse med indfrielse af et lån i fremmed valuta samt kurtage ved salg af obligationer i forbindelse med stiftelse af et obligationslån og kurtage ved opkøb af obligationer i forbindelse med indfrielse af et obligationslån." Se TfS 1998.581.DEP.
 I bemærkningerne til kursgevinstloven § 26, stk. 4, jf. lov nr. 439 af 10. juni 1997 (lovforslag L194 1996/97) er det om låneomkostninger anført #omkostninger i forbindelse med erhvervelse af fordringer og stiftelse af gæld, f.eks. gebyrer, kurtage, stiftelsesprovision og stempelafgifter, kan tillægges den faktiske anskaffelsessum" og "tilsvarende kan omkostninger i forbindelse med afståelse og indfrielse fradrages i den faktiske afståelsessum henholdsvis indfrielsessummen".
 Praksis om omkostninger, der kan indgå i opgørelsen af gevinst og tab på gæld og fordringer kan sammenfattes derhen, at der alene kan indregnes omkostninger, der er nært og direkte forbundet med låneoptagelse, overtagelse eller indfrielse (anskaffelse eller afståelse). Eksemplerne i forarbejderne er alle kendetegnet ved, at de er direkte knyttet til lånet, og ingen af eksemplerne kan anses for at angå f.eks. rådgivning om finansiering, forhandling af kontraktsvilkår eller undersøgelser udført af en advokat eller revisor.
 Udgifter til advokat eller revisor, der kan indgå i opgørelse af gevinst og tab efter kursgevinstloven, er begrænset til udgifter, der direkte skal angå gennemførelsen og berigtigelsen af låneoptagelsen, og skal angå bistand til, herunder foretagelse af de fornødne sikringsakter vedrørende gældsforholdet, fx tinglysning eller registrering i værdipapircentral, eller praktisk ekspedition af låneaftalen, således at aftalen bliver opfyldt, fx overførsel af hovedstolen.
 For at en


text:
udgift kan anses for direkte at angå gennemførelsen eller berigtigelsen af anskaffelsen af en fordring (lån), er det en forudsætning, at udgiften i henhold til dokumentation kan henføres direkte til fordringen.
 Det er SKATs opfattelse, at de ovennævnte låneomkostninger sædvanligvis kun udgør relativt små beløb.
 Følgende udgifter kan derimod ikke indgå i opgørelsen, fordi de ikke direkte angår selve gennemførelsen af anskaffelsen (afståelsen) af lånet (fordringen) eller berigtigelsen heraf:
 udgifter til rådgivning.
 udgifter til undersøgelser, fx kreditvurdering af kontraktspart eller due diligence.
 udgifter til forhandlinger, fx forhandlinger med en bank eller flere banker i forbindelse med opnåelse af syndikerede lån eller fastlæggelse af vilkår for lån eller obligationsudstedelse.
 udgifter til koncipering af låneaftale og lignende.
 De sidstnævnte udgifter kan ikke anses for låneomkostninger i relation til kursgevinstloven, da de falder uden for den type omkostninger, der jf. forarbejderne til kursgevinstlovens § 26 er eksempler på låneomkostninger.
 De bestridte udgifter vedrører et honorar (Transaction Fee) til de 5 kapitalfondsrådgivere på 97.500.000 euro (727.370.000 kr.) og honorarer på i alt 39.390.359 kr. til forskellige advokater, revisorer og banker m.v. i forbindelse med selskabets låneoptagelse i 2006.
 For så vidt angår Transaction Fee er det SKATs opfattelse, at det i overensstemmelse med teksten på fakturaerne fra kapitalfondsrådgiverne kan lægges til grund, at der er ydet bistand i forbindelse med købet af aktier i H5 A/S med gældsfinansiering af handelen, herunder låneoptagelse, forhandlinger med banker, møder med banker og H-selskaber, forhandling af betingelser og evaluering af lånedokumenter med det formål at indtræde i låneaftaler.
 SKAT skal henvise til, at honoraret på 727.370.000 kr. fremkommer som en andel af et samlet honorar på 130.000.000 euro.
 Det samlede honorar på 130.000.000 euro fremgår af en aftale, der er indgået mellem H6 ApS og kapitalfondsrådgiverne. Der er foretaget en opdeling af dette beløb i en andel på 97.500.000 euro, som af parterne er anset at vedrøre rådgivning i forbindelse med låntagning, og en andel på 32.500.00 euro vedrørende bistand for rådgivning ved aktiekøbet.
 Den andel af beløbet, der vedrører rådgivning i forbindelse med låntagning, er faktureret til og betalt af H1 ApS, medens den del af beløbet, der vedrører bistand for rådgivning ved aktiekøbet, er faktureret til og betalt af H6 ApS. SKAT har anset H6 ApS' betaling som et ikke fradragsberettiget projekthonorar til kapitalfondsrådgiverne.
 H1 ApS' betaling af 727.370.000 kr. til kapitalfondsforvalterne har SKAT ligeledes anset for et ikke fradragsberettiget projekthonorar.
 SKAT har ikke fundet det godtgjort, at de afholdte udgifter på hhv. 727.370.000 kr. og 39.390.359 kr. kan anses for låneomkostninger, og udgifterne er derfor ikke godkendt fratrukket i medfør af kursgevinstlovens § 26, stk. 4.
 SKAT har efterfølgende i relation til kursgevinstlovens § 26, stk. 4, yderligere anført, at bestemmelsens ordlyd ikke støtter klagerens opfattelse. Heller ikke lovbestemmelsens forarbejder kan anvendes til støtte for et bredt omkostningsbegreb, idet omkostningerne ikke er nævnt i forarbejderne. Når bestemmelsens ordlyd sammenholdes med dens forarbejder, må der kræves en tæt sammenhæng mellem udgiftsposten og det konkrete lån, førend omkostningerne kan tillægges anskaffelsessummen. Højesteret har således i dommen gengivet


text:
i SKM2012.2.HR afvist landsrettens vide forståelse af låneomkostningsbegrebet. Retspraksis er i overensstemmelse hermed. Her kræves således en snæver sammenhæng, førend sådanne udgifter kan tillægges lånets anskaffelsessum, jf. den omfattende Højesteretspraksis om, hvad der kan tillægges anskaffelsessummer i form af SKM2007.773.HR, SKM2007.775.HR, SKM2008.465.HR, SKM2009.562.HR og SKM2011.10.HR.
 Den fornødne sammenhæng mellem omkostningerne og den af klageren foretagne låneoptagelse eksisterer ikke i denne sag. De udgifter, som klageren har afholdt, udgør ikke berigtigelsesomkostninger eller lignende, og kan dermed ikke tillægges lånenes anskaffelsessum, jf. dagældende kursgevinstlovens § 26, stk. 4.
 SKAT har forstået, at klageren ikke anfægter, at de principper, som Højesteret har fastslået i relation til aktieavancebeskatningsloven og afskrivningsloven, også gælder i forhold til kursgevinstloven. Klageren gør imidlertid gældende, at de pågældende højesteretsdomme er udtryk for en praksisændring. Det er bl.a. sket med henvisning til Skatterådets svar, gengivet i SKM2009.53.SR. Skatterådets afgørelse er imidlertid ikke udtryk for en praksisændring. Dette fremgår af Østre Landsrets afgørelse, gengivet i SKM2011.545.ØLR. I nævnte afgørelse fastslog Østre Landsret, at alene de udgifter, som sagsøgerne kontraktligt var forpligtet til at betale til långivers rådgivere, kan tillægges anskaffelsessummen. Østre Landsrets begrundede afgørelsen med lovens ordlyd og forarbejder, og at de omhandlede udgifter havde en så direkte og nær tilknytning til gældsstiftelsen, at sagsøgerne kunne medregne udgifterne i den faktiske anskaffelsessum.
 I den omhandlede sag, der vedrørte indkomstårene 1999 og 2000, havde sagsøgeren gjort gældende, at skattemyndigheden uden varsel har ændret praksis. I omhandlede sag har selskabet gjort det samme anbringende gældende, ligesom selskabet har henvist til stort set de samme forhold, som sagsøgeren i den omhandlede afgørelse, henviste til. Med landsrettens afgørelse, gengivet i SKM2011.545.ØLR, er det utvetydigt fastslået, at der ikke har bestået en lempelig praksis i relation til kursgevinstlovens § 26, stk. 4.
 Projektomkostninger er ikke omfattet af kursgevinstlovens § 26, stk. 4. Det er de deltagende kapitalfondsforvaltere, som har struktureret og tilrettelagt "Projekt R" med henblik på at opkøbe aktierne i H5 A/S og foretage de fornødne skridt i den anledning, herunder fremskaffet investorer og finansiering. Klageren og H6 ApS har erhvervet det af kapitalfondsforvalterne og disses rådgivere udarbejdede færdige projekt. Østre Landsret fastslog endvidere i SKM2011.545.ØLR i en kapitalfondssag, at udgifter til kapitalfondsforvalterne samt advokat og revisorer havde karakter af et honorar for den overordnede strukturering og tilrettelæggelse af investeringsprojektet.
 Det er afgørende for fradragsretten, om det er den skattepligtiges egne udgifter. Det er ikke tilfældet, hvis den skattepligtige ikke selv har engageret den, der har udført arbejdet. I kapitalfondssagerne er det af betydning, hvem udgifterne påhviler, hvis den konkrete transaktion ikke gennemføres. Såfremt betalingen af omkostningerne i denne situation ikke påhviler skatteyderen, vil der ikke være tale om omkostninger, der kan indregnes i anskaffelsessummen efter dagældende kursgevinstlovs § 26, stk. 4.
 I henhold til Consortium Heads of Terms indgået den 24. august 2005 skulle udgifterne betales af kapitalfondsforvalterne, såfremt købet ikke blev gennemført. I henhold til Subscription and Shareholder Agreement, Supplemental Term Sheet indgået den 16. november 2005 skulle påløbne udgifter betales af investorerne, såfremt transaktionen ikke blev gennemført. Den 7. december 2005 blev


text:
der indgået en ny Subscription and Shareholder Agreement. I denne aftale blev det på tilsvarende vis fastslået, at påløbne udgifter skulle betales af investorerne, såfremt transaktionen ikke blev gennemført. Klageren er part i denne aftale og er i aftalen omtalt som "Midco". I tilfælde af at transaktionen blev gennemført, er det aftalt, at omkostningerne som udgangspunkt skal afholdes af "Holdco". "Holdco" er H4 ApS. Klageren er opfordret til at dokumentere, at klageren ved en besty-relsesbeslutning i H4 ApS blev pålagt at afholde de påløbne omkostninger.
 Den Subscription and Shareholder Agreement, der blev indgået den 7. december 2005, pålagde ikke klageren at afholde påløbne omkostninger.
 Heller ikke i Recharge and Transaction Fee Arrangement, der blev indgået den 10. april 2006, forpligtede klageren sig til at betale Transaction Fee til kapitalfondsforvalterne. Den omhandlede Transaction Fee blev efterfølgende delt mellem klageren og H6 ApS. Klageren har ikke dokumenteret klagerens grundlag for at afholde den væsentligste del af udgiften til kapitalfondsforvalterne. Klageren er ikke aftalepart i aftalen med kapitalfondsforvalterne. Såfremt der ikke foreligger en aftale herom, er grundlaget for henføring af en del af omkostningerne til klageren slet ikke til stede.
 Vedrørende de øvrige omkostninger på i alt 39.390.359 kr. har SKAT modtaget Engagement Letters fra enkelte rådgivere.
 Advokatfirmaet R2 har fungeret som primær advokat i forbindelse med transaktionen. Engagementsaftalen er indgået med kapitalfondsforvalterne den 20. november 2005, og klageren er ikke part i aftalen. Klageren er heller ikke part i aftalen med R3.
 Forløbet op til afgivelsen af det anbefalede offentlige købstilbud den 2. december 2005 viser, at kapitalfondsforvalterne allerede i september 2004 påbegyndte indledende drøftelser med H5 A/S og H5 A/S' aktionærer. Det foreliggende materiale viser, at tilrettelæggelsen og struktureringen af kapitalfondsopkøbet i denne sag er foretaget på en måde, der er grundlæggende identisk med fremgangsmåden i projektudbydersagerne. Opkøbet er også sket på samme måde som i SKM2011.545.ØLR, hvor det blev fastslået, at højesteretspraksis i projektudbydersagerne - naturligvis - også gælder, når det er kapitalfondsforvaltere, der tilrettelægger et projekt.
 Der er tale om et konsortium af højt specialiserede, professionelle forvaltere, der i en længere periode har arbejdet på at tilrettelægge et investeringsprojekt. I den forbindelse indgår kapitalfondsforvaltere aftaler med investeringsbanker, advokater og revisorer samt andre rådgivere, der skal bistå i forbindelse med organiseringen af det pågældende projekt.
 Kapitalfondsforvalterne har i vid udstrækning formået de involverede rådgivere til at fakturere de afholdte udgifter til klageren og klagerens datterselskab. I de tilfælde, hvor der foreligger Engagement Letters, står det imidlertid klart, at opdragsgiveren ikke er klageren. På tidsrummet for rådgivningens påbegyndelse eksisterede klageren nemlig ikke.
 Klageren har angiveligt, hvilket dog ikke er dokumenteret, efterfølgende påtaget sig at afholde de udgifter, som kapitalfondsforvalterne som led i udførelsen af projektet har bestilt. Det er netop dette forhold, som landsretten i SKM2011.545.ØLR henviste til.
 Vedrørende den subsidiære påstand om fradrag efter ligningslovens § 8 J bemærkes, at udgifterne, som er opgjort til 19.215.853 kr., ikke kan fratrækkes, idet der er tale om projektomkostninger. Klageren har ikke udvidet sin virksomhed eller etableret virksomhed, idet udvidelsen er sket hos


text:
kapitalfondene. Endelig hjemler ligningslovens § 8 J ikke fradrag for udgifter til rådgivning om finansiering. Det bemærkes, at Landsskatteretten netop i en anden kapitalfondssag har afvist, at et holdingselskab kunne fratrække omkostninger til advokat og revisor. Landsskatterettens afgørelse er gengivet i SKM2012.39.LSR.
 Klageren har ikke som indskudt holdingselskab etableret eller udvidet sin erhvervsvirksomhed. Det følger af Højesterets dom af 11. januar 2012, gengivet i SKM2012.70.HR. Helt tilsvarende gælder i kapitalfondssagerne, idet udvidelsen ikke finder sted i de til lejligheden nystiftede selskaber, der skal fungere som holdingselskaber, idet det er kapitalfondene, der udvider deres erhvervsvirksomhed.
 Finansieringsomkostningerne er ikke afholdt i forbindelse med etablering af en erhvervsvirksomhed og kan derfor ikke fratrækkes efter ligningslovens § 8 J, stk. 1, ligesom udgifterne ikke kan tillægges til en købesum efter ligningslovens § 8 J, stk. 3. Ordlyden af stk. 3, viser, at bestemmelsen retter sig mod køb af aktiver, men ikke mod optagelse af lån. Det giver i øvrigt ingen mening, at udgifter til revisor og advokat, der ikke kan anses som låneomkostninger i medfør af kursgevinstlovens § 26, stk. 4, kan fratrækkes efter ligningslovens § 8 J, stk. 1. At udgifter til rådgivning om finansiering ikke er omfattet af ligningslovens § 8 J, stk. 1, er fastslået i retspraksis, jf. bl.a. SKM2008.16.VLR vedrørende fradrag for et "Offshore Agents Fee" samt SKM2010.433.HR, der fastslog at finansieringsudgifter ikke kan fratrækkes efter fradragsbestemmelser, der giver fradrag for noget helt andet.
 Endelig kan klageren ikke fratrække advokat- og revisorudgifter på i alt 19.215.853 kr., allerede fordi klageren ikke er rette omkostningsbærer. Alene den, der er kontraktspart i forhold til revisor og advokat, har afholdt udgiften. At give klageren fradrag vil være det samme som at indføre fradrag med tilbagevirkende kraft. Det er uden betydning, at ydelserne efterfølgende er faktureret til klageren, som også har betalt ydelserne.
 Selskabet har nedlagt en principal påstand om, at der godkendes fradrag for låneomkostninger på i alt 766.760.359 kr., jf. dagældende kursgevinstlovs § 26, stk. 4. Selskabet har nedlagt en subsidiær påstand om, at selskabet kan fratrække en skønnet andel af beløbet på 766.760.359 kr. som låneomkostninger. Mere subsidiært har selskabet nedlagt påstand om, at der godkendes et fradrag efter kursgevinstlovens § 26, stk. 4 på i alt 39.390.359 kr. Mest subsidiært er der nedlagt påstand om, at der godkendes fradrag for advokat- og revisorudgifter på 19.215.853 kr. efter dagældende ligningslovs § 8 J, stk. 1. Den mest subsidiære påstand vedrører udgifter til R4, R3, R7, R2 og R11 på hhv. 7.646.910 kr., 6.189.863 kr. (4.037.925 kr. + 2.151.938 kr.), 2.129.281 kr., 1.837.831 kr., 1.154.576 kr. og 257.392 kr.
 Det er ubestridt, at de omhandlede udgifter ikke kan fratrækkes efter statsskattelovens § 6, litra a.
 Selskabets fradrag for tab på gæld opgøres som forskellen mellem gældens værdi ved påtagelsen af gælden og værdien af gælden ved frigørelsen eller indfrielsen. Ved opgørelsen af gældens værdi i relation til kursgevinstlovens § 26, stk. 4, skal medregnes de omhandlede udgifter på i alt 766.760.359 kr., idet disse udgifter udgør en del af det samlede vederlag,


text:
som selskabet betalte for sine lånefaciliteter.
 I forarbejderne til kursgevinstlovens § 26, stk. 4, er det fastslået, at omkostninger i forbindelse med stiftelse af gæld kan tillægges den faktiske anskaffelsessum, og der er herefter angivet en række ikke udtømmende eksempler herpå. Dette er angivet ved anvendelse af udtrykket "for eksempel". Udtrykket "omkostninger" angiver en vid ramme for de udgifter, der kan tillægges anskaffelsessummen.
 Af Departementets meddelelse, gengivet i TfS 1998,581 fremgår en beskrivelse af en ny praksis. Ifølge meddelelsen kan låneomkostninger med virkning fra 1. januar 1998 medregnes i opgørelsen af gevinster og tab på fordringer og gæld. Meddelelsen er en officiel tilkendegivelse fra skattemyndigheden om det nærmere indhold af de "omkostninger", der er nævnt i lovbemærkningerne til kursgevinstlovens § 26, stk. 4. Der er intet holdepunkt for SKATs forsøg på at indskrænke de omkostninger, som kan indregnes i opgørelse af gevinst og tab på gælden.
 Dette fremgår tillige af SKM2010.45.ØLR, hvor Østre Landsret anlagde en vid forståelse af låneomkostningsbegrebet, idet landsretten anså nogle tegningsretter som "(...) en del af det samlede vederlag, som (debitorselskabet) har betalt for at optage lånet (...)" og lod værdien indgå i tabsopgørelsen for den pågældende gæld.
 Skatteministeriet har endvidere i TSS-cirkulære nr. 2003-26 af 8. oktober 2003 anerkendt, at låneomkostninger medregnes ved opgørelsen af gevinst og tab på gæld efter kursgevinstlovens § 26, stk. 4, uanset om lånet bortset fra låneomkostninger udbetales og indfries til pari.
 Såvel Transaction Fee og rådgiverhonorarerne er omfattet af den beskrevne praksis.
 Af praksis fremgår det i øvrigt tillige, at udgifter, der relaterer sig til et aktivs anskaffelse, tillægges anskaffelsessummen, og at de relevante udgifter ikke defineres snævert. Dette er udtrykkeligt anført i Skattelovrådets betænkning om driftsomkostninger - betænkning nr. 1221/91 afgivet den 14. november 1990. I betænkningens kapitel 4.2.1.3, side 81, der omhandler anskaffelsessummer, er det anført, at reglerne i avancebeskatningsloven kun i et meget begrænset omfang giver svar på, hvilke udgifter der skal anses som accessoriske til en overdragelse og derfor medregnes til en købesum/fratrækkes en salgssum, idet det anføres, at "Bortset fra de ganske få særligt regulerede tilfælde kan der generelt næppe siges mere end, at der skal bestå en vis nær og direkte forbindelse til overdragelsen, for at udgiften kan anses for accessorisk."
 SKAT kan ikke bortcensurere en udgift som følge af udgiftens art, og SKATs henvisning til ligningsvejledningen for 2011 er ikke et hjemmelsgrundlag. Ligningsvejledningen for 2011 var ikke gældende i 2006. En sammenholdelse af ligningsvejledningen for 2011 med ligningsvejledningen for 2006 viser, at der er sket en praksisændring for så vidt angår SKATs indskrænkning af hvilke låneomkostninger, der kan tillægges gældens værdi.
 For så vidt angår spørgsmålet om henføring af omkostningerne til de konkrete lån, er der ikke tvivl om, at omkostningerne konkret kan henføres til selskabets lån, og at udgifterne er afholdt i nær sammenhæng med låneoptagelsen.
 I ligningsvejledningen for 2005 er det anført, at omkostninger ved aktiekøb kan tillægges anskaffelsessummen, idet det er anført, at "Omkostninger, der naturligt kan henregnes til anskaffelsessummen, tillægges anskaffelsessummen" samt "Aktier, som er erhvervet ved køb,


text:
anses for anskaffet på købstidspunktet, og anskaffelsessummen er købesummen med tillæg af udgift til aktieafgift og eventuel købsprovision samt eventuelle forbundne advokat- og revisorudgifter.
 Østre Landsret har yderligere i SKM2005.273.ØLR fastslået, at udgifter vedrørende bistand fra advokat og revisor til anskaffelse af datterselskaber havde en så nær og direkte tilknytning til aktieerhvervelsen, at udgifterne skatteretligt må anses for tillæg til købesummen.
 En eventuel tvivl om rækkevidden af hjemmelen i kursgevinstlovens § 26, stk. 4, bør i øvrigt komme selskabet til gode.
 Til støtte for den subsidiære påstand bemærkes, at udgifterne er afholdt overfor eksterne advokater, revisorer og banker m.v., og at disse omkostningstyper eksplicit er nævnt i TfS 1998,581.
 Til støtte for den mest subsidiære påstand bemærkes, at udgifter til advokat og revisor er fradragsberettigede i medfør af ligningslovens § 8 J, stk. 1. Højesteret godkendte ved dom af 24. oktober 2007, gengivet i SKM2007.775.HR, at et selskabs udgifter til advokat- og revisor vedrørende en aktieerhvervelse i et andet selskab, herunder bistand i form af undersøgelser, rådgivning, deltagelse i forhandlinger og udfærdigelse af kontrakter, var fradragsberettigede efter ligningslovens § 8 J, stk. 1. Alene udgifter, der kunne henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve aktiekøbet, herunder udgifter til transportpåtegninger, noteringer og anmeldelser, var omfattet af ligningslovens § 8 J, stk. 3.
 Landsskatteretten lægger ved sagens afgørelse til grund, at H8 hæfter for H1 ApS' eventuelle skattegæld.
 Skatteministeriet har i en meddelelse, der er offentliggjort i TfS 1998,581 (DEP1998.11.97-502-5) redegjort for, hvilke omkostninger, der efter Skatteministeriets opfattelse kan medregnes efter kursgevinstlovens § 26, stk. 4, nu stk. 3. Af meddelelsen fremgår:
 "De fradragsberettigede låne- og handelsomkostninger omfatter f.eks. stempelafgifter, stiftelsesprovisioner m.m. vedrørende lån med en løbetid på 2 år eller mere, advokat- og revisorudgifter, vekselomkostninger i forbindelse med indfrielse af et lån i fremmed valuta og kurtage ved salg af obligationer i forbindelse med stiftelse af et obligationslån og kurtage ved opkøb af obligationer i forbindelse med indfrielse af et obligationslån."
 Følgende fremgik af Ligningsvejledningen 2006, afsnit A.D.2.15:
 "(...) Låneomkostninger afgrænses som de omkostninger, der er med til at erhverve, sikre og vedligeholde gældsforholdet. Også omkostninger i forbindelse med lånetilbud kan være omfattede. Det er dog kun omkostninger, der vedrører det pågældende lån, som kan indgå i opgørelsen af gevinst og tab. Omkostninger ved lånetilbud kan derfor kun medregnes, hvis lånet faktisk hjemtages.
 De fradragsberettigede låne- og handelsomkostninger omfatter f.eks. stempelafgifter, stiftelsesprovisioner m.m. vedrørende lån med en løbetid på 2 år eller mere, advokat- og revisorudgifter, vekselomkostninger i forbindelse med indfrielse af et lån i fremmed valuta samt kurtage ved salg af obligationer i forbindelse med stiftelse af et obligationslån og kurtage ved opkøb af obligationer i forbindelse med indfrielse af et obligationslån (...)."
 Af ligningsvejledningen for 2010 er afsnittet om låneomkostninger omskrevet, og der er foretaget følgende tilføjelse til afsnit A.D.2.15:
 "(...) Højesteret har i dommene SKM2007.773.HR, SKM2007.775.HR og SKM2008.967.HR, fastslået, at accessoriske omkostninger kun i et begrænset omfang skal indgå i avanceopgørelsen for så vidt angår aktier og tilsvarende ved opgørelsen af afskrivningsgrundlaget for afskrivningsberettigede aktiver. Højesteret udtaler, at


text:
kun sådanne udgifter, der kan henføres til berigtigelse og gennemførelse af selve købet indgår i anskaffelsessummen. Det er SKATs opfattelse, at disse principper må antages at skulle anvendes ved opgørelse af avance/tab på fordringer og gæld."
 Selskabet har gjort gældende, at der i 2006 eksisterede en fast administrativ praksis for at godkende, at honorarer til skatteyderens egne rådgivere kunne anses som låneomkostninger, som kunne medregnes ved opgørelsen af anskaffelsessummen efter kursgevinstlovens § 26, stk. 4, nu stk. 3.
 Det fremgår af Højesterets dom af 2. september 2011, 1. afd., 99/2009, gengivet i SKM2011.587.HR, at Højesteret stiller strenge krav til beviset for eksistensen af en fast administrativ praksis. De udgifter, der ønskes fradrag for, er et Recharge and Transaction Fee til 5 kapitalfondsforvaltere samt andre omkostninger på i alt 39.390.359 kr. til bl.a. revisor og advokat vedrørende diverse rådgivning i forbindelse med kapitalfondsovertagelsen af H5 A/S.
 Hverken formuleringen af Ligningsvejledningen for 2006 eller Skatteministeriets meddelelse, offentliggjort i TfS 1998.581, giver støtte for selskabets synspunkt. Derfor kan omformuleringerne i Ligningsvejledningen 2010 alene anses som præciseringer under hensyntagen til senere offentliggjorte domme. Der kan derfor ikke gives selskabet medhold i, at skattemyndigheden stedse og vedvarende har anvendt et bredt låneomkostningsbegreb.
 Det fremgår af § 26, stk. 4, i lovbekendtgørelse nr. 978 af 28. september 2006 af kursgevinstloven, at gevinst eller tab på gæld opgøres som forskellen mellem gældens værdi ved påtagelsen af gælden og værdien ved frigørelsen eller indfrielsen. Sker indfrielsen gennem afdrag, medregnes en så stor del, som svarer til forholdet mellem på den ene side indfrielsessummen med fradrag af anskaffelsessummen og på den anden side indfrielsessummen.
 Af forarbejderne til den dagældende § 26, stk. 4, fremgår blandt andet (jf. Folketingstidende 1996-97, tillæg A, side 4102):
 "(...) Omkostninger i forbindelse med erhvervelse af fordringer og stiftelse af gæld, f.eks. gebyrer, kurtage, stiftelsesprovision og stempelafgifter, kan tillægges den faktiske anskaffelsessum."
 En grundlæggende betingelse for fradragsretten i form af tillæg til en anskaffelsessum efter kursgevinstloven er ligesom efter f.eks. aktieavancebeskatnings- og afskrivningsloven, at det er den skattepligtiges egne udgifter.
 Landsskatteretten lægger til grund, at H1 ApS ikke er part i Recharge and Transaction Fee Agreement, ligesom H1 ApS ikke er part i aftalerne med R2 og R3. For de øvrige fratrukne udgifter bemærkes, at H1 ApS forgæves er opfordret til at fremlægge såvel aftalebreve samt underliggende bilag for ikke dokumenterede udgifter på 12.728.084 kr. Beløbet udgør rettelig 12.458.084 kr.
 Der er enighed mellem SKAT og H1 ApS om, at selskabet har fradragsret for låneomkostninger på hhv. 2.129.281 kr. og 257.392 kr., hvorfor Landsskatteretten uprøvet godkender fradrag for de nævnte udgifter.
 Allerede fordi H1 ApS ikke er part i aftalen med kapitalfondsforvalterne om betaling af Recharge and Transaction Fee, kan udgiften på 97.500.000 euro ikke placeres hos H1 ApS. H1 ApS er heller ikke part i aftalerne med R2 og R3, hvorfor klageren i hvert fald som udgangspunkt ikke er rette omkostningsbærer af udgifterne på hhv. 2.151.938 kr. og 6.189.863 kr.
 H1 ApS har gjort gældende, at ordet "omkostninger" i lovbestemmelsens ordlyd giver en vid


text:
ramme for de udgifter, der kan tillægges anskaffelsessummen på et lån. Det anførte synspunkt strider mod de omkostningstyper, der er nævnt i lovbestemmelsens forarbejder. Når bestemmelsens ordlyd sammenholdes med lovbestemmelsens forarbejder, må der kræves en snæver sammenhæng mellem udgiftsposten og det konkrete lån, førend omkostningen kan tillægges anskaffelsessummen. Det er Landsskatterettens opfattelse, at kun omkostninger, som kan henføres til selve gældens etablering eller indfrielse kan medtages som låneomkostninger. Der henvises til Højesterets dom af 3. januar 2012, gengivet i SKM2012.2.HR. Når henses til karakteren af de udgifter, der er nævnt i fakturaerne fra R4, R5, R6, R9, R2 og R3, anses udgifterne ikke som låneomkostninger i kursgevinstlovens forstand.
 De øvrige udgifter på 12.458.084 kr. er ikke dokumenterede ved et grundbilag, og Landsskatteretten finder ikke, at retten alene på grundlag af en beskrivelse i bogføringen kan godkende fradrag herfor som låneomkostninger.
 Af de anførte grunde giver Landsskatteretten ikke selskabet medhold i den principale, subsidiære og mere subsidiære påstand. Efter omstændighederne nedsættes forhøjelsen på 39.390.359 kr. i overensstemmelse med SKATs indstilling dog med 2.386.673 kr.
 Fradrag for advokat- og revisorudgifter
 Landsskatteretten skal herefter tage stilling til om, der kan godkendes fradrag for advokat- og revisorudgifter til R4 og R9 på hhv. 7.646.910 kr., og 1.154.576 kr. efter dagældende ligningslovs § 8 J, stk. 1.
 Det fremgår af § 8 J, stk. 1 i lovbekendtgørelse nr. 1061 af 24. oktober 2006 af ligningsloven, at udgifter til advokat og revisor, der er afholdt i forbindelse med etablering af en erhvervsvirksomhed eller udvidelse af en bestående erhvervsvirksomhed, kan fratrækkes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst. Det samme gælder gebyrer til Erhvervsstyrelsen.
 Det følger endvidere af Højesterets dom afsagt den 11. januar 2012, gengivet i SKM2012.70.HR, at udvidelsen af erhvervsvirksomheden, jf. ligningslovens § 8 J, stk. 1 og stk. 3 i forbindelse med virksomhedsopkøb, hvor der etableres en holdingstruktur, ikke finder sted i det til lejligheden indkøbte holdingselskab.
 Ifølge fakturateksten vedrører udgiften til R4, R2 og R9 ydelser i forbindelse med hhv. H1 ApS' og H6 ApS' udstedelse af "High Yield Note". Udgifterne til R3 vedrører "Floating Rate Notes" og "Project R", herunder låneoptagelse, og udgiften til R9 vedrører bistand i forbindelse med etablering af datarum vedrørende H5 A/S og H6 ApS' udstedelse af "High Yield Note". H1 ApS har ikke som indskudt mellemholdingselskab udvidet sin erhvervsvirksomhed ved køb af aktierne i H5 A/S og de beskrevne udgifter kan i øvrigt ikke i retlig forstand anses som udgifter, som kan fratrækkes efter dagældende ligningslovs § 8 J. Landskatteretten giver derfor ikke selskabet medhold i den nedlagte mest subsidiære påstand.


text:
Norsk ret tørner igen sammen med EU-retten
 I går startede den norske højesteret behandlingen af principsag om retten til at bruge blokade for at opnå overenskomst
 Sag mod dumpingværn presser norsk LO
 Sagen handler om havnearbejderne i Drammen, som siden 2013 har blokeret det danske selskab Holship. Det danske firma besluttede i 2013, at de ikke længere ville bruge det losse- og lastekontor i Drammen, som anviser havnearbejdere til arbejde på havnen, i stedet bruger firmaet sine egne ansatte til opgaven. For at komplicerer sagen, så er de organiseret i Arbejdsmandsforbundet, mens havnearbejderne er organiseret i transportarbejderforbundet, NTF.
 Transportarbejderforbundet svarede igen med et krav om overenskomst med Holship og tager blokadevåbnet i brug for at nå deres mål. Lovligheden af den blokade bliver godkendt ved to domstole, men Holship anke (sammen med arbejdsgiverorganisationen NHO) sagen til højesteret.
 Arbejdsgiverne mener, at organiseringen af losse- og lastekontorer i de norske havne, som har eneret på at anvise havnearbejdere er, i strid med EØS-aftalen og dermed EU’s indre marked. Og at en blokade for at ”tvinge” en overenskomst igennem er ulovlig.
 Transportarbejderforbundet og LO mener derimod, at den norske grundlov beskytter boykot som et middel i arbejdskampen. Dertil kommer, at ILO’s konvention 137 udtrykkeligt giver registrerede havnearbejdere fortrinsret losning og lastning af gods, sådan som det sker via losse- og lastkontorerne i de norske havne.
 Norge har tiltrådt ILO-konventionen, og den står over EØS-aftalen, mener fagbevægelsen. Derfor vil et nederlag for havnearbejderne, så også skærpe kravene om at Norge helt forlader EØS-aftalen, mener formanden for NTF, Lars Morten Johnsen.
 - LO-kongressen i 2013 sagde, at overenskomster og ILO-konventioner skulle have forrang for EØS-aftalen. Taber vi, må LO’s arbejde for, at Norge skal ud af aftalen, siger han til Frifagbegelse.no.
 - Jeg håber og tror, at vi vinder. Jeg synes, vi har en god sag og kan ikke forstå. Hvordan højesteret skal kunne lande på andet. Det er i udgangspunktet et spørgsmål om lovligheden af blokade, som er det kampmiddel vi har for at få en overenskomst. Den blokade har både lagmannsretten og tingretten (by- og landsret red.) sagt var lovligt varslet. Hvis højesteret havner på noget andet, så må de mene, at FN-organet ILO’s konventioner strider mod EØS-aftalen, selvom EU-kommissionen selv har opfordret medlemsstaterne til at ratificere ILO’s konvention 137 om havnearbejdere, påpeger NTF-formanden.
 Han forudser alvorlige konsekvenser, hvis fagbevægelsen taber sagen:
 - Fordi det handler om blokade som kampmiddel, så kan et nederlag i højesteret få stor smitteeffekt. Andre arbejdsgivere vil gribe muligheden, det vil gøre det vanskeligt at opretholde ordnede forhold i norske havne og større fare for social dumping, siger Lars Morten Johnsen.
 EU-rettens grænser
 Den norske højesteret har indhentet en såkaldt rådgivende udtalelse fra EFTA-domstolen i sagen. EFTA-domstolen er populært sagt er EU-domstolens lillebror og den tager stilling til konflikter som handler, hvorvidt EØS-landene følger EØS-aftalens bestemmelser og dermed også følger reglerne på EU’s indre marked.
 Men ifølge, norsk LO’s hjemmeside, giver EFTA-domstolen ikke klare svar i sagen, men overlader det til højesteret at afveje forskellige hensyn i den


text:
konkrete sag. Domstolen slår dog entydigt fast, at EØS-staterne ikke kan gøre det indre markeds fire friheder (her etableringsfriheden) afhængige af ILO-konventioner eller ”andre internationale aftaler.” En melding som klart stiller EØS-reglerne over konventioner og norske overenskomster.
 Sagen kommer samtidig med, at overvågningsorganet ESA har indledt en sag mod Norge om almengøringen af norske overenskomster. ESA ”overvåger” - ligesom EU-kommissionen i EU -at medlemslandene efterlever reglerne på det indre marked.
 Med almengørelsen skal alle virksomheder - uanset om de har tiltrådt en overenskomst – følge overenskomsten på området. Det er især overenskomstens krav til udetillæg og betaling af rejse, kost og logi, som ESA – på linje med de norske arbejdsgivere, mener er i strid med EU’s udstationeringsdirektiv.
 Men at ESA nu udfordrer den norske højesterets tolkning er helt uhørt, mener man i LO:
 – Det er helt ekstraordinært at ESA starter en sag med baggrund i en højesteretsdom. Det er aldrig sket før, siger norsk LO’s advokat Håkon Angell.
 LO forudser, at der vil føre til mere uro og øge konfliktniveauet på det norske arbejdsmarked, hvis den norske regering bøjer sig for ESA’ krav.
 Forbundsformanden for EL og IT Forbundet, Jan Olav Andersen forudser dramatiske konsekvenser, hvis EU’s konkurrenceregler får forrang for de norske.
 - Sagen handler i første omgang om værftsindustrien, som bruger meget udenlandsk arbejdskraft, det får virkninger langt udover værfterne. Hvis ESA får ret, så vil EU’s konkurrenceregler får forrang, og hensynet til den fri konkurrence får forkørselsret på det norske arbejdsmarked, siger han.
 Begge sager har fået debatten om norsk medlemskab af EØS til at blusse op i fagbevægelsen, hvor norsk LO har kongres næste år. (brink)


text:
Borgerlige ankesager ved Højesteret - PDF Free Download
 99 downloads 5195 Views 90KB Size
 679, ved indsamling af
 Eksponeringsterapi ved agorafobi
 Alternativ behandling ved autisme
 Justisfeil ved politiets etterforskning
 Bomskader ved pUSS
 Udfordringer ved digital disruption
 Smerter ved ryggmargsbrokk
 Levertransplantasjon ved autoimmun lever
 Borgerlige ankesager ved Højesteret regler og vejledning om forberedelse og hovedforhandling De regler, der er fastsat om forberedelse af borgerlige sager ved Højesteret, omfatter punkt 1-4, mens vejledningen, der indeholder råd og henstillinger om forberedelsen og hovedforhandlingen, er anført under punkt A-L.
 Forberedelsen sker ved udveksling af processkrifter og ved afholdelse af forberedende retsmøde efter reglerne i retsplejelovens §§ 375-378.
 Ankestævningen skal indeholde de oplysninger, der er nævnt i retsplejelovens § 373. Med ankestævningen skal følge 2 genparter af denne og 2 udskrifter, eventuelt i fotokopi, af den eller de foregående instansers domme.
 Når stævningen er modtaget i Højesteret, påtegnes den med oplysning om modtagelsesdagen. Efter modtagelse af retsafgift sender Højesteret stævningen i kopi til den advokat, der efter appellantens oplysninger repræsenterer indstævnte, med en frist på 4 uger til at afgive svarskrift, medmindre han alene påstår dommen stadfæstet i medfør af retsplejelovens § 377, stk. 1. Advokaten anmodes om at frafalde kald og varsel enten ved at angive dette i svarskriftet eller ved at indlevere særskilt erklæring herom, hvis der ikke afgives svarskrift. Såfremt advokaten ikke repræsenterer indstævnte, skal dette straks meddeles Højesteret, og i så fald eller i tilfælde af, at kald og varsel ikke frafaldes, iværksættes forkyndelse af ankestævningen for indstævnte. Indstævntes svarskrift skal indeholde de oplysninger, der er opregnet i retsplejelovens § 376, stk. 1. Indstævnte kan give afkald på forkyndelse af ankestævningen. I så fald gives der i svarskriftet Højesteret meddelelse om, at kald og varsel frafaldes. Afgivelse af svarskrift er efter retsplejelovens § 377, stk. 1, ikke påkrævet, hvis indstævnte påstår dommen stadfæstet og ikke under anken ønsker at påberåbe sig andre anbringender, dokumenter eller beviser end dem, der var påberåbt i foregående instans. Det er imidlertid ønskeligt, at der også i dette tilfælde afgives svarskrift. Er svarskrift ikke modtaget rettidigt, anses indstævnte for at have påstået stadfæstelse.
 Svarskrift og senere processkrifter med ledsagende dokumenter skal indsendes til Højesteret i 2 eksemplarer. Samtidig skal en genpart af skriftet og af de ledsagende dokumenter sendes til modparten. Det bør fremgå af brevet til Højesteret, at dette er sket.
 - 2 1.5.
 Stævning, svarskrift og andre processkrifter for Højesteret skal være forsynet med dato på første side øverst til højre.
 Spørgsmål om fremsættelse af nye påstande og anbringender skal afklares snarest muligt under forberedelsen. Det samme gælder spørgsmål om tilvejebringelse af nye beviser. Den part, som ønsker tilladelse til fremsættelse af nye påstande og/eller anbringender, eller som ønsker at tilvejebringe nye beviser, herunder ved foretagelse af subsidiære afhøringer, skal derfor – hvis det ikke er sket i ankestævning eller svarskrift – snarest fremsætte begrundet begæring om det over for ankeudvalget. Sker dette ikke, vil sagen blive søgt berammet på det foreliggende grundlag. Den part, der ønsker at tilvejebringe nye beviser i form af


text:
indhentelse af erklæring, udtalelse, syn og skøn eller subsidiær afhøring, skal i de tilfælde, hvor Højesterets tilladelse hertil er påkrævet, indsende særskilt original bevisbegæring herom indeholdende et tema for bevisførelsen.
 Nye parts- og vidneforklaringer
 Som anført i reglernes punkt 1.6 skal den part, som ønsker, at der foretages subsidiære afhøringer af parter eller vidner, fremsætte begrundet begæring herom snarest muligt. Som udgangspunkt bør det ske allerede i ankestævningen eller svarskriftet, jf. retsplejelovens § 373, stk. 1, nr. 4, og § 376, stk. 1, nr. 2.
 En begæring om nye afhøringer kan være en naturlig følge af nye anbringender. Når bortses fra sådanne tilfælde, viser erfaringen, at der kun relativt sjældent kommer noget nyt af betydning frem under de subsidiære afhøringer. Dette gælder især afhøring af parter eller vidner, som allerede har afgivet forklaring i foregående instans. Gennemførelsen af subsidiære afhøringer er samtidig meget tids- og ressourcekrævende. Det henstilles derfor, at parterne og deres advokater nøje overvejer behovet for en subsidiær afhøring, før der fremsættes begæring herom.
 Det bør gennem samarbejde mellem advokaterne tilstræbes, at der i givet fald udarbejdes en samlet fortegnelse over de parter og/eller vidner, som ønskes afhørt, med tilkendegivelse om, hvor afhøringerne foretrækkes gennemført. Som udgangspunkt bør alle afhøringer foretages på én gang. Afhøringerne kan foretages i Højesteret af en fuldmægtig ved Højesteret, jf. retsplejelovens § 4, stk. 1. Afgørelsen om, hvor og hvornår afhøringerne skal ske, træffes i alle tilfælde af Højesteret, jf. retsplejelovens § 340, stk. 3.
 Er der tale om faktiske omstændigheder, som ikke eller ikke tilstrækkeligt klart fremgår af dommen, men som parterne er enige om, vil det være tilstrækkeligt, at der redegøres herfor i et processkrift. Det bør da af dette fremgå, at parterne er enige om, at de pågældende faktiske omstændigheder kan lægges til grund.
 Hvis parterne er enige om det, er der heller ikke noget i vejen for, at en part eller et vidne udarbejder en skriftlig forklaring, som fremlægges for Højesteret. Dette gælder også en skriftlig forklaring, som supplerer eller uddyber en tidligere mundtlig forklaring.
 Højesteret vil også kunne give tilladelse til, at der indhentes en skriftlig erklæring fra en part eller fra en person, som ville kunne afhøres som vidne, jf. retsplejelovens § 297.
 Frafaldes et anbringende, som har været gjort gældende i foregående instans, skal der snarest muligt gives modparten og Højesteret meddelelse om det.
 - 3 1.8.
 De frister, som Højesteret fastsætter under forberedelsen, skal overholdes. Udløber frister, uden at der er fremkommet begrundet begæring om forlængelse, må det forventes, at vedkommende part afskæres fra at fremkomme med nyt processtof, eventuelt således at forberedelsen sluttes, jf. retsplejelovens § 378, stk. 1. Er parten blevet pålagt at indlevere et processkrift eller lignende inden en af retten fastsat frist, kan undladelse heraf tillægges udeblivelsesvirkning, for så vidt angår appellanten eventuelt således, at ankesagen afvises, jf. retsplejelovens § 378, stk. 2, jf. § 386.
 Såfremt der sker advokatskifte, herunder også hvis advokatskiftet sker inden for samme advokatkontor, meddeles dette skriftligt Højesterets Anke- og kæremålsudvalg.
 Parterne vil efter afgivelse af


text:
svarskrift eller efter udløb af fristen for afgivelse heraf blive indkaldt til et forberedende retsmøde (berammelsesmøde), der typisk vil blive afholdt telefonisk. Mødet afholdes med henblik endelig afklaring af de materielle og processuelle spørgsmål, som sagen rejser, og med henblik på berammelse af sagen. I indkaldelsen anføres bl.a., at der, hvis det vurderes, at hovedforhandlingen skal berammes over mere end en dag, skal fremsendes en detaljeret tidsplan, der nøje beskriver begrundelsen for tidsanvendelsen, jf. pkt. B.5.
 Forberedende retsmøde/berammelsesmøde
 De advokater, som skal møde ved hovedforhandlingen, bør deltage i det forberedende retsmøde.
 Advokaterne bør inden berammelsesmødet overveje, om sagen er egnet til skriftlig behandling, jf. retsplejelovens § 387. Særligt velegnede hertil er sager, som drejer sig om et afgrænset juridisk problem, f.eks. om fortolkningen af en lovregel. Højesterets retningslinjer for skriftligt behandlede sager er optrykt i Advokaten 2005 side 173f og gengivet på Højesterets hjemmeside www.hoejesteret.dk. De kan også fås ved henvendelse til Højesteret.
 Forud for berammelsesmødet bør advokaterne drøfte, om (i) sagen giver anledning til yderligere forberedelse, herunder fremsættelse af nye påstande, anbringender og tilvejebringelse af nye beviser, jf. punkt 1.6, (ii) hvor lang tid der bør afsættes til hovedforhandlingen, jf. punkt B.4. og (iii) om sagen er af særlig hastende karakter, jf. punkt B.6.
 De fleste hovedforhandlinger vinder ved, at advokaterne koncentrerer forelæggelse og proceduren til det eller de tvistepunkter, som er afgørende for sagen. I forbindelse med forberedelsen af berammelsesmødet skal det overvejes, hvor megen tid der er behov for at afsætte til hovedforhandlingen. Tidsanvendelsen drøftes som et fast punkt under berammelsesmødet. Tildeling af mere tid end en dag forudsætter, at advokaterne redegør for nødvendigheden heraf, idet der kun undtagelsesvis afsættes mere end 1 dag til hovedforhandlingen. 1 dags hovedforhandling i Højesteret varer fra kl. 9 til kl. 14 afbrudt af en pause på 10 minutter fra kl. 10.30 og en pause på 30 minutter fra kl. 12.
 Hvis advokaterne mener, at hovedforhandlingen skal vare mere end 1 dag, skal de senest 1 uge før det forberedende retsmøde fremsende en detaljeret tidsplan, der nøje beskriver begrundelsen for tidsanvendelsen.
 Mener parterne, at sagen er af særlig hastende karakter, bedes de senest en uge inden det forberedende retsmøde fremsende en redegørelse herfor. Under retsmødet vil der herefter blive taget stilling til, om sagen skal behandles som en hastende civil ankesag.
 Forlig m.v.
 Hvis en anke hæves, eller en sag forliges, skal Højesteret underrettes snarest muligt.
 Tillægsretsafgiften bortfalder, hvis der senest 6 uger før en berammet hovedforhandling gives retten meddelelse om, at sagen bortfalder. I sager, der afgøres uden mundtlig hovedforhandling, bortfalder tillægsafgiften, hvis der inden indleveringen af det sidste procedureindlæg gives retten meddelelse om, at sagen er bortfaldet.
 Ekstrakten udarbejdes af appellanten. Denne skal forelægge et udkast til indstævnte og skal medtage yderligere materiale i det omfang, indstævnte anmoder herom. Ekstrakten bør udarbejdes i så god tid, at henvisninger i de sammenfattende processkrifter, jf. punkt 3.1, kan ske til sidetal i ekstrakten.
 Ekstrakten skal i videst muligt omfang udarbejdes som en samling af fotokopier af sagens relevante dokumenter, og den


text:
skal være sammenhæftet. Om paginering se punkt D.5.
 Sagens nummer i Højesteret, parterne, de procederende advokater, tidspunktet for hovedforhandlingen samt antallet af deltagende dommere skal fremgå af ekstraktens forside. Er en advokat beskikket, skal dette angives. Er sagen behandlet på skriftligt grundlag, anføres dette på ekstraktens forside i stedet for tidspunktet for hovedforhandlingen. 2.2.
 Dommen/dommene i foregående instans/instanser medtages ikke i ekstrakten, men skal vedlægges i fotokopi. De domsudskrifter, der anvendes ved fotokopieringen, skal være forsynet med sidetal og være uden påtegninger eller indstregninger. Dog kan sagens nummer i Højesteret anføres på forsiden. Kort, rids, fotografier, regnskaber og lignende samt meget omfattende bilag kan vedlægges ekstrakten som løse bilag.
 I ekstrakten medtages alene de dokumenter, som har betydning ved hovedforhandlingen i Højesteret. Dokumenter, som i tilstrækkeligt omfang er citeret eller beskrevet i dommen/dommene, medtages ikke i ekstrakten. Dokumenter, som udelades i ekstrakten, skal heller ikke markeres i denne.
 Hvis det kun er en eller enkelte sider i et dokument, som har betydning, er det tilstrækkeligt at medtage disse. Dokumentets første side skal dog altid medtages. Der foretages indramninger med skarpe parenteser af den del af teksten på en side, der har betydning ved sagens pådømmelse. Er hele teksten relevant, indrammes hele teksten.
 Er dele af et dokument citeret eller beskrevet i dommen/dommene, men ønskes andre dele medtaget i ekstrakten, bør i almindelighed alle relevante dele af dokumentet – altså også de, der er citeret eller beskrevet i dommen/dommene – medtages i ekstrakten. Processkrifter for Højesteret, der foreligger på tidspunktet for ekstraktens udarbejdelse, skal medtages i ekstrakten i det omfang, de har betydning ved sagens pådømmelse.
 Processkrifter fra tidligere instans/instanser medtages kun i det omfang, de undtagelsesvis fortsat har betydning. Når der er meddelt fri proces for Højesteret, skal bevilling, beskikkelse og oplysninger om retshjælpsforsikring medtages i ekstrakten.
 - 6 I sager, hvor Procesbevillingsnævnet har meddelt tilladelse til anke eller kære til Højesteret, skal brevvekslingen med nævnet medtages i ekstrakten i det omfang, det er nødvendigt for, at dommerne kan se baggrunden for ansøgningen. I ekstrakten medtages endvidere et selvstændigt afsnit med oplysning om sagens værdi, en opgørelse over de udgifter, som hver part har afholdt vedrørende retssagen, samt oplysning om, hvorvidt vedkommende part er momspligtig. Værdiansættelsen kan – som én af flere faktorer – indgå i Højesterets fastsættelse af sagens omkostninger.
 Alle bilag, der medtages i ekstrakten, skal på første side i øverste højre hjørne være mærket med tydeligt bilagsnummer/-litra, jf. punkt 2.5. Er dokumentets dato ikke i forvejen angivet på dets første side, skal datoen påføres denne side i øverste højre hjørne under bilagsbetegnelsen.
 Ekstrakten skal indledes med en indholdsfortegnelse, der angiver dokumenternes dato, bilagsnummer, betegnelse (f.eks. ”Brev fra ... til ...”) og sidetal i ekstrakten i nævnte rækkefølge. Er der tale om et bilag, som først er fremlagt for Højesteret, men tidsmæssigt ligger forud for dommen i foregående instans, skal dette angives ved tilføjelsen ”(nyt dok.)” efter bilagsnummeret.
 Et dokument, som er citeret eller beskrevet i dommen/dommene, men ikke er medtaget i ekstrakten, jf. punkt 2.3., medtages i


text:
indholdsfortegnelsen på det sted, hvor det efter kronologien hører hjemme, med angivelse af det sted i dommen, hvor det er citeret eller beskrevet (f.eks. ”dom s. 6” eller ”BR-dom s. 4”), i stedet for sidetal i ekstrakten. Dommen/dommene samt eventuelle løse bilag, jf. punkt 2.2., medtages i indholdsfortegnelsen på det sted, hvor de efter kronologien hører hjemme, for så vidt angår løse bilag med angivelsen ”løst” i stedet for sidetal i ekstrakten.
 Efter indholdsfortegnelsen medtages i kronologisk rækkefølge relevante processkrifter for Højesteret samt eventuelle oplysninger vedrørende fri proces for Højesteret og eventuel brevveksling med Procesbevillingsnævnet, jf. punkt 2.3. Derefter medtages på en selvstændig side oplysning om sagens værdi for Højesteret samt en opgørelse over de udgifter, som hver part har afholdt vedrørende retssagen. Herefter medtages de øvrige dokumenter i kronologisk rækkefølge. Herunder hører også relevante retsbogsudskrifter eller processkrifter fra tidligere instans/instanser, retsbogsudskrifter vedrørende subsidiære afhøringer samt skønserklæringer eller sagkyndige erklæringer.
 Et dokument, som bærer senere påtegninger, men fortsat fremtræder som ét dokument, skal ikke udstykkes, men indsættes under dets oprindelige dato. En tillægsaftale eller lignende, som fremtræder som et selvstændigt dokument, indsættes under sin egen dato. Udaterede dokumenter indsættes så vidt muligt på det sted, hvor de tidsmæssigt hører hjemme, og ellers bagest i ekstrakten.
 Bilagene fremlægges med samme betegnelse som i foregående instans/instanser. Nye bilag litreres/nummereres af hver part i fortsættelse af litreringen/nummereringen i foregående instans/instanser, således at den oprindelige sagsøger fortsat benytter arabertal, medens den oprindelige sagsøgte fortsat benytter store bogstaver.
 Dommen/dommene, retsbogsudskrifter fra tidligere instans/instanser samt processkrifter, herunder processkrifter for tidligere instans/instanser, litreres/nummereres ikke. Retsbogsudskrifter vedrørende subsidiære afhøringer samt skønserklæringer og sagkyndige erklæringer litreres/nummereres.
 Tillægsekstrakter med indhold, som tidsmæssigt ligger forud for hovedekstraktens sidste dokument, skal så vidt muligt undgås. Det må ligeledes tilstræbes at undgå mere end én tillægsekstrakt. Hvis der er flere tillægsekstrakter, skal disse nummereres med romertal.
 Tillægsekstrakter pagineres i fortsættelse af allerede foreliggende ekstrakt/ekstrakter og skal i øvrigt udarbejdes efter samme retningslinjer som hovedekstrakten, herunder med hensyn til indholdsfortegnelse.
 Dom/domme, ekstrakt og løse bilag skal indleveres til Højesterets justitskontor senest 14 dage før hovedforhandlingen, medmindre en anden frist er fastsat i det enkelte tilfælde. Dom/domme skal indleveres i 22 eksemplarer. Ekstrakt og løse bilag skal indleveres i 8 eksemplarer i sager, i hvilke der skal medvirke 5 dommere, og i 11 eksemplarer i sager, i hvilke der skal medvirke 7 dommere.
 Overholdes fristen for indlevering af ekstrakt ikke, eller er ekstrakten ikke behørigt udformet, kan Højesteret afvise sagen, jf. retsplejelovens § 386, stk. 1, 2. pkt., jf. § 385, stk. 2.
 Opstilling og indbinding af ekstrakter
 Erfaringerne viser, at der ofte medtages for meget i ekstrakten, og opmærksomheden henledes på reglernes punkt 2.3. Navnlig processkrifter medtages hyppigt i for vidt omfang.
 Det forhold, at ekstrakten som udgangspunkt skal være en samling af fotokopier, udelukker ikke, at man i særlige tilfælde renskriver et dokument eller dele deraf, f.eks. hvis der er tale om et håndskrevet dokument.
 Det er i almindelighed ikke nødvendigt at oversætte dokumenter på engelsk, norsk og svensk, hvorimod dokumenter på andre


text:
sprog som udgangspunkt skal oversættes. I tvivlstilfælde må der rettes henvendelse til Højesteret. En uautoriseret oversættelse er normalt tilstrækkelig, men hvis parterne ikke er enige om oversættelsen, skal den foretages af en autoriseret translatør. En oversættelse skal medtages i ekstrakten umiddelbart efter det originale dokument.
 Indholdsfortegnelsen skal ikke indgå i den almindelige paginering.
 I almindelighed fotokopieres der på begge sider af papiret for at spare papirmængden. Ved dobbeltsidet kopiering skal sidetallet på de lige (venstre) sider stå i øverste venstre hjørne. Sidetallet på de ulige (højre) sider skal stå i øverste højre hjørne. Hver dokuments 1. side skal være en ulige (højre) side i ekstrakten, selv om dette indebærer, at der kan blive tale om en blank venstreside.
 Ekstrakterne hæftes eller limes i ryggen. Der må ikke indleveres materiale, der indeholder plastik eller metal (bortset fra hæfteklammer). Det betyder blandt andet, at der ikke må bruges plastikforsider eller omslag, brevordnere, clips, metal- eller spiralrygge. Hvis omfanget kræver flere bind, skal pagineringen
 være fortløbende, og indholdsfortegnelsen – der i sin helhed indsættes i hvert bind – bør angive opdelingen i bind. Opfylder materialet ikke disse krav, kan ankeudvalget returnere materialet med henblik på rettelse.
 Påstande, anbringender og hovedforhandling m.v.
 Påstandsdokumenter skal indleveres til justitskontoret senest 14 dage før hovedforhandlingen, medmindre en anden frist er fastsat i det enkelte tilfælde. Der skal indleveres 8 eksemplarer i sager, i hvilke der skal medvirke 5 dommere og 11 eksemplarer i sager, i hvilke der skal medvirke 7 dommere.
 Påstandsdokumentet skal foruden påstanden/påstandene indeholde en oversigt over samtlige anbringender, om muligt i systematisk og prioriteret rækkefølge. Er der nedlagt flere påstande, skal det fremgå, hvilke anbringender der gøres gældende til støtte for den enkelte påstand.
 Hvis påstanden/påstandene er ændret i forhold til den tidligere instans, skal der redegøres for baggrunden for den eller de nye påstande, herunder ved beløbsmæssige ændringer for, hvorledes det eller de nye påstandsbeløb fremkommer.
 Er et anbringende nyt i forhold til den tidligere instans, skal dette fremgå af oversigten over anbringenderne. Det skal endvidere anføres, hvis et anbringende, som har været gjort gældende i den tidligere instans, er frafaldet, jf. punkt 1.7.
 I påstandsdokumentet omtales under et selvstændigt afsluttende afsnit de faktorer, som efter partens opfattelse bør indgå i afgørelsen om sagsomkostninger.
 Inden samme frist og i samme antal eksemplarer skal endvidere indleveres eventuelle hjælpebilag, rids, planer, talmæssige opstillinger og lignende, som skal benyttes under hovedforhandlingen.
 Sammenfattende processkrifter
 Normalt udarbejdes i stedet for påstandsdokumentet et sammenfattende processkrift, som indeholder de oplysninger vedrørende påstande og anbringender, som kræves efter vejledningens punkt 3.1, men er udbygget i forhold til dette, idet der gives en nærmere redegørelse for de anbringender, der gøres gældende for Højesteret. Processkriftet skal fokusere på sagens hovedproblemstillinger og bør som udgangspunkt ikke være længere end 10-15 sider.
 Højesterets votering begynder i reglen umiddelbart efter, at den mundtlige hovedforhandling er afsluttet. Det kan derfor for dommerne være en betydelig hjælp allerede forud for hovedforhandlingen at have fået et forholdsvis indgående kendskab til det, som nærmere gøres gældende til støtte for parternes


text:
anbringender. Dommens gengivelse af proceduren i foregående instans er ikke altid tilstrækkelig i denne henseende, navnlig ikke med hensyn til den retspraksis og litteratur, som påberåbes. Da advokaterne kan lægge til grund, at sammenfattende processkrifter er læst af dommerne, opnås tillige, at advokaterne under hovedforhandlingen i højere grad kan koncentrere sig om sagens afgørende faktiske og juridiske
 spørgsmål. Sammenfattende processkrifter har således ikke til formål at erstatte den mundtlige forelæggelse og procedure, men alene at bidrage til, at den mundtlige forhandling gennemføres på den mest hensigtsmæssige måde. E.3.
 Et sammenfattende processkrift vil i reglen indeholde en uddybende redegørelse for partens anbringender eller nogle af disse. Er sagens faktum uomtvistet, og fremgår det i fornødent omfang af dommen, er det ikke nødvendigt at fremkomme med bemærkninger herom. Er der tvist vedrørende faktum, kan der redegøres for partens standpunkt og for de forklaringer og dokumenter, herunder eventuelle skønserklæringer eller sagkyndige erklæringer, som påberåbes til støtte herfor. Henvisninger til dokumenter bør ske til sidetal i ekstrakten. I forbindelse med redegørelsen for de enkelte juridiske anbringender eller underanbringender kan der henvises til de domme og den litteratur, som påberåbes, eller til de domme og litteratursteder, som anses for vigtigst. Erfaringerne viser, at sammenfattende processkrifter ofte er for lange. Det er tilstrækkeligt at anføre en kort beskrivelse eller eventuelt blot en markering af den nærmere argumentation, der begrunder anbringenderne.
 Da der vil blive lejlighed til at fremkomme med kommentarer under den mundtlige procedure, er det ingen forudsætning, at appellantens sammenfattende processkrift skal foreligge, før indstævntes udarbejdes, ligesom der ikke vil være anledning til at udarbejde ”replik” og ”duplik”. At den ene part ikke ønsker at udarbejde et sammenfattende processkrift, bør ikke medføre, at den anden part undlader at indlevere et sådant. Det kan være hensigtsmæssigt, at parterne på forhånd aftaler, om de vil udarbejde processkrifterne i en bestemt rækkefølge eller eventuelt udveksle dem i udkast, så de kan afstemmes indbyrdes.
 Selv om der er indgivet sammenfattende processkrifter, som indeholder henvisninger til retspraksis og litteratur, skal der tillige indleveres en materialesamling eller eventuelt en doms- og litteraturoversigt, se punkt J og K.
 Et sammenfattende processkrift skal indleveres inden samme frist og i samme antal eksemplarer som påstandsdokumenter, se reglernes punkt 3.1, stk. 1.
 Påstandsdokumenter
 Hvis der ikke udarbejdes et sammenfattende processkrift, skal der som anført i reglernes punkt 3.1. udarbejdes et påstandsdokument.
 Hjælpebilag mv.
 I visse sager vil talmæssige opstillinger og oversigter kunne være en betydelig hjælp, selv om oplysningerne fremgår af ekstrakten. Har det eksempelvis betydning at sammenholde enkelte tal i en række årsregnskaber, vil det ofte være hensigtsmæssigt, at der udarbejdes et hjælpebilag, som viser de relevante tal i en overskuelig opstilling. Sådanne hjælpebilag bør, hvor de udarbejdes af den ene part, forelægges den anden part inden fremsendelsen til Højesteret.
 Hjælpebilag skal indleveres inden samme frist og i samme antal eksemplarer som påstandsdokumenter, se reglernes punkt 3.1., stk. 1.
 I større sager kan det være hensigtsmæssigt, at hver part inden sit indlæg giver retten og modparten en disposition, der i overskriftsform angiver indlæggets opbygning.


text:
Appellanten skal efter drøftelse med indstævnte og sagens eventuelle øvrige parter udarbejde en tidsplan, der angiver den tid, der er afsat til hvert indlæg og – ved særskilt forelæggelse – til forelæggelsen. Tidsplan skal indleveres senest 1 uge før hovedforhandlingen og i samme antal eksemplarer som påstandsdokumenter, se reglernes punkt 3.1., stk. 1.
 Parterne skal indlevere en oversigt over relevante lovforarbejder og relevant retspraksis og litteratur senest 14 dage før hovedforhandlingen, medmindre en anden frist er fastsat i det enkelte tilfælde. Er en dom trykt i Ugeskrift for Retsvæsen, skal der (også) henvises hertil. Utrykte domme og andre utrykte afgørelser, der vil blive påberåbt, skal vedlægges oversigten. Oversigten m.m. skal indleveres i samme antal eksemplarer som påstandsdokumenter, se punkt 3.1., stk. 1.
 Det er gennem de senere år blevet stadig mere almindeligt, at parterne ikke nøjes med at udarbejde en doms- og litteraturoversigt som krævet efter reglernes punkt 3.2., men udarbejder en materialesamling, som indeholder fotokopier af de påberåbte bestemmelser i love og bekendtgørelser m.v., lovforarbejder, domme og litteratursteder. Doms- og litteraturoversigten vil da i reglen indgå som indholdsfortegnelse til materialesamlingen.
 En materialesamling er til stor nytte for dommerne under forberedelsen og for de procederende under hovedforhandlingen, fordi henvisninger til det påberåbte materiale lettes i betydeligt omfang.
 Parterne bør så vidt muligt udarbejde en fælles materialesamling eller tilrettelægge materialesamlingerne således, at den ene parts materialesamling er et supplement til den andens.
 Hvis sagen rejser flere adskilte juridiske spørgsmål, vil det ofte være hensigtsmæssigt, at materialesamlingen systematiseres således, at det fremgår, hvilke domme og hvilken litteratur der påberåbes i relation til hvert enkelt spørgsmål. Følges denne fremgangsmåde, bør en dom, som belyser flere spørgsmål, gentages i indholdsfortegnelsen under hvert af disse.
 Det er ikke nødvendigt at medtage henvisninger til lovforarbejder, hvis formålet alene er at dokumentere, at disse ikke indeholder noget af betydning for sagens problem(er). Erfaringen viser, at der i materialesamlingerne gennemgående medtages flere domme og litteratursteder end nødvendigt og hensigtsmæssigt. Drejer sagen sig eksempelvis om lægeansvar, vindes der ikke meget ved blot at henvise til et stort antal domme og litteratursteder vedrørende dette emne i almindelighed. Det bør i stedet tilstræbes at udvælge de domme og litteratursteder, som er af særlig interesse i relation til sagens tvivlsspørgsmål. Påberåbes et almindeligt anerkendt retsprincip, f.eks. at kontrakter kan ophæves på grund af væsentlig misligholdelse, bør udgangspunktet være, at det ikke er nødvendigt at dokumentere selve eksistensen af princippet. Derimod kan det være af interesse at medtage materiale, der belyser, hvorvidt og da hvorledes princippet kan anvendes i den konkrete sag, herunder materiale om de bærende hensyn bag princippet og de modhensyn, der kan begrunde indskrænkninger og undtagelser. Litteraturhenvisninger bør være præcise med hensyn til forfatter(e), udgave og udgivelsesår. Når der medtages uddrag fra en bog, bør der medtages en fotokopi af bogens titelblad/kolofon, således at forfatter(e), udgave og udgivelsesår frem-
 går. Er emnet behandlet over mere end 2 sider, bør henvisningen angive såvel første som sidste side, eksempelvis s. 317-320 frem for s. 317 ff. Når domme og artikler fra UfR


text:
medtages i form af en udskrift fra et elektronisk medie, bør der vælges 2-spaltet udskrift med angivelse af den trykte udgaves sidetal og sideskift. Tilsvarende gælder uddrag af andre tidsskrifter, i det omfang sådanne udskriftsmuligheder er til stede. Litteraturhenvisninger bør i videst muligt omfang være specifikke frem for generelle. Der bør således ikke medtages materiale, der alene har karakter af en generel indføring i et retsområde, men kun materiale, der er af betydning for den konkrete sag og har tilknytning til proceduren. J.6.
 De relevante passager i materialet bør være markeret ved en lodret streg i marginen bl.a. for at gøre det lettere at finde den pågældende passage, når der henvises til den under proceduren.
 Materialesamlingen skal være pagineret og indeholde en indholdsfortegnelse med henvisninger til materialesamlingens sidetal. Materialesamlinger bør ligesom ekstrakter fotokopieres på begge sider og hæftes eller limes, jf. punkt D.5.-6. Hvis omfanget kræver flere bind, skal pagineringen være fortløbende, og indholdsfortegnelsen – der i sin helhed indsættes i hvert bind – bør angive opdelingen i bind.
 En materialesamling skal indleveres inden samme frist og i samme antal eksemplarer som påstandsdokumenter, se reglernes punkt 3.1., stk. 1, og punkt 3.2.
 Doms- og litteraturoversigter
 Hvis der ikke udarbejdes en materialesamling, skal der som anført i reglernes punkt 3.2. udarbejdes en oversigt over relevante retsforskrifter og lovforarbejder og relevant retspraksis og litteratur. Oversigten udarbejdes efter samme principper som materialesamlinger med den forskel, der følger af, at det påberåbte materiale ikke er kopieret. Materiale, der ikke kan forventes at være i Højesterets bibliotek, såsom utrykte afgørelser, udenlandske domme og udenlandsk litteratur skal vedlægges.
 I sager med fri proces skal der senest ved begyndelsen af hovedforhandlingen afleveres en opgørelse over, hvilke positive udlæg der er afholdt i forbindelse med ankesagen, samt hvilke salærer der er tillagt i tidligere instanser.
 Sagens originale akter for alle instanser skal medbringes til hovedforhandlingen og afleveres ved dens afslutning. De sagsakter, der er indgået i sagen for de foregående instanser, kan af appellanten forinden rekvireres hos de foregående instanser.
 Under hovedforhandlingen skal appellanten forelægge sagen, således at retten får overblik over sagens faktum og retlige problemer.
 Dommen indeholder normalt en sagsfremstilling, der giver det nødvendige overblik over sagens faktum og retlige problemer, således som sagen forelå for den foregående instans.
 Den indankede dom oplæses ikke. Dommerne har inden hovedforhandlingen læst dommen med henblik herpå.
 Indledningsvis under forelæggelsen bør det kort angives, hvad der er sagens hovedspørgsmål, og hvori uenigheden navnlig består. Såfremt der under anken er fremkommet nyt faktum, nye tvistepunkter eller nye
 anbringender, eller hvis der er opnået enighed om faktiske forhold, eller enkelte tvistepunkter eller anbringender er frafaldet, bør disse forhold kort angives. L.5.
 Den følgende forelæggelse koncentreres om de vigtigste bilag og forklaringer.
 Der bør tages udgangspunkt i dommens angivelser om det pågældende faktum, således at fremdragelse af gammelt eller nyt faktum sker med henblik på uddybning eller korrektion af dommen og med markering heraf.
 De dokumenter eller forklaringer, der er gengivet i dommen, skal således normalt ikke oplæses. I stedet kan blot omtales


text:
hovedindholdet med henvisning til den relevante side i dom eller ekstrakt (med tanke på, at dommerne skal have tid til at finde stedet). Kun helt centrale dele af bilagene bør oplæses, hvis de er gengivet i dommen. På samme måde kan helt centrale dele af forklaringer oplæses. Talmæssige oplysninger, f.eks. regnskaber af betydning for afgørelsen, bør gennemgås, eventuelt med angivelse af deres relevans. I det hele taget er det vigtigt, at det af sammenhængen altid fremgår, hvilken betydning en faktisk oplysning har for parternes anbringender.
 Relevante faktiske oplysninger, som er af betydning, men ikke findes i dommen – navnlig nye dokumenter og forklaringer, men også stof, som forelå for den foregående instans, men ikke er gengivet i dommen – gennemgås, hvor oplysningerne systematisk hører hjemme, eventuelt med henvisning til stedet i dommen.
 Faktum kan forelægges enten særskilt inden den juridiske redegørelse eller integreret med den juridiske redegørelse for de enkelte tvistepunkter.
 Ved en særskilt forelæggelse foretages en samlet, objektiv og normalt kronologisk gennemgang af hele sagens faktum. I sådanne tilfælde vil indstævnte efter appellantens forelæggelse, men inden den juridiske redegørelse, få adgang til eventuelt at korrigere eller supplere forelæggelsen.
 Integreret forelæggelse af faktum sker i forbindelse med den juridiske redegørelse for de enkelte tvistepunkter og i form af en objektiv gennemgang af de dele af faktum, der er relevant for det pågældende tvistepunkt. Gennemgangen vedrørende hvert enkelt tvistepunkt sker i almindelighed bedst kronologisk. Indstævntes korrektion eller supplering af det fremdragne faktum bør i så fald ligeledes ske integreret i forbindelse med indstævntes juridiske redegørelse for de enkelte tvistepunkter.
 Det er appellanten, der vælger, om forelæggelsen skal ske særskilt eller integreret. I begge tilfælde skal modparten underrettes herom i rimelig tid inden hovedforhandlingen. Valget vil bero på bl.a. sagens karakter og tvistepunkter, affattelsen af dommen og indholdet af det materiale, der skal belyses ved forelæggelsen. En særskilt forelæggelse kan være hensigtsmæssig, f.eks. i tilfælde hvor dommen ikke indeholder den nødvendige grundlæggende sagsfremstilling. Det kan skyldes, at der i betydeligt omfang er kommet nyt faktum under anken, eller – ved prøvelse i 3. instans – at hverken byretsdommen, jf. retsplejelovens § 218a, stk. 2, eller landsrettens dom indeholder en fuldstændig sagsfremstilling. I de fleste tilfælde kan forelæggelsen ske integreret med den juridiske redegørelse i et samlet indlæg, således at appellanten i forbindelse med proceduren om de enkelte tvistepunkter fremdrager det faktum, der vedrører det pågældende punkt. Fordelen ved en integreret forelæggelse frem for en særskilt forelæggelse er bl.a., at man undgår, at det faktum, der er fremdraget under forelæggelsen, igen skal fremdrages under proceduren. Man opnår endvidere, at det faktum, der fremdrages, sættes ind i den relevante juridiske ramme.
 Redegørelsen for sagens faktiske og juridiske spørgsmål bør være koncentreret om det, der er omtvistet og tvivlsomt. Med hensyn til gennemgangen af retspraksis og litteratur henvises til det, som er anført vedrørende materialesamlinger. Der bør således tages udgangspunkt i, at det ikke er nødvendigt at
 dokumentere eksistensen af velkendte retsprincipper eller anvendelsen i almindelighed af velkendte retsregler, og at en relativ udførlig gennemgang


text:
af et begrænset antal velvalgte domme og litteratursteder er af større interesse end en mere summarisk opregning af et stort antal domme og litteratursteder. L.14.
 For så vidt angår mindre afgørende faktiske og juridiske spørgsmål kan det undertiden være hensigtsmæssigt at fremhæve hovedsynspunkterne og i øvrigt henvise til det sammenfattende processkrift og de uddybninger og henvisninger til teori og praksis, det måtte indeholde. En sådan fremgangsmåde kan give mulighed for en mere dybtgående procedure om de afgørende og særligt tvivlsomme faktiske og juridiske spørgsmål.
 Reglerne, der er fastsat efter forhandling med Advokatrådet og Højesteretsskrankens bestyrelse, træder i kraft den 1. oktober 2005. Der er foretaget redaktionelle ændringer maj 2007, august 2012 og oktober 2012. I august 2013 har regelsættene på ny været forhandlet med Advokatrådet, Danske Advokater og Højesteretsskranken, og der er i den forbindelse foretaget mindre ændringer.
 Report "Borgerlige ankesager ved Højesteret"


text:
Stilling som afdelingsleder anset for passende for skoleinspektør ansat som tjenestemand
 Højesteret har vurderet, at en tjenestemandsansat skoleinspektør kunne pålægges en stilling som afdelingsleder i forbindelse med en ændring af skolestrukturen i en kommune.
 Sagen var anlagt af Danmarks Lærerforening, som Schebye Jacobsen repræsenterede.
 Tjenestemanden var ansat som skoleinspektør på en mindre skole med klassetrinene 0.- 6. klasse. Som led i ændring af skolestrukturen i kommunen blev skolen lukket, og tjenestemanden blev pålagt en stilling som afdelingsleder for overbygningen bestående af 7.-10. klasse på en større skole. Tjenestemanden indgik i en ledelsesgruppe, hvor der udover ham var en skoleinspektør og en viceskoleinspektør.
 Tjenestemanden fik som afdelingsleder blandt andet ansvaret for vikardækning, afvikling af prøver, elevernes undervisningsmiljø samt budget og regnskab. Tjenestemanden mente ikke stillingen var passende, fordi den ikke efter hans opfattelse indeholdt reel ledelse og overordnede ledelsesmæssige opgaver, ligesom han ikke længere var omfattet af folkeskolelovens § 45, der fastsætter skolelederens kompetencer og ansvar.
 En enig landsret fastslog efter en grundig gennemgang af indholdet af tjenestemandens arbejdsopgaver og efter en samlet afvejning af stillingen før og efter overflytningen, at stillingen som afdelingsleder ikke indeholdt sådanne selvstændige og overordnede ledelsesmæssige beføjelser, som skoleinspektørstillingen havde gjort. Stillingen ansås således ikke for passende.
 Kommunen ankede sagen til Højesteret, og en enig Højesteret lagde vægt på, at overflytningen til afdelingslederstillingen skete som led i en generel omstrukturering, der blandt andet indebar en nedlæggelse af den omhandlede skole, der kun havde 60-70 elever, at stillingen som afdelingsleder var indplaceret på samme løntrin som stillingen som skoleinspektør, og at tjenestemandens lønmæssige forhold ikke på anden måde blev forringet ved overflytningen.
 Højesteret lagde videre til grund, at skoleinspektørens ledelsesmæssige og administrative opgaver på den ny skole i væsentligt omfang var delegeret til viceinspektøren og tjenestemanden som afdelingsleder således, at skolen blev ledet og administreret af en ledelsesgruppe på 3 personer.
 Højesteret fandt, at tjenestemanden havde forskellige overordnede og koordinerende opgaver vedrørende overbygningen, ansvar for budget og økonomi, planlægning og administration af vikardækning og planlægning af afvikling af prøver og eksaminer. Højesteret lagde endvidere vægt på, at den del af tjenestemandens samlede arbejdstid, som gik til disse opgaver, var nogenlunde uændrede efter overflytningen.
 Højesteret tillagde det ikke afgørende betydning, at tjenestemanden indenfor de områder, han havde ansvaret for, ikke havde den øverste ledelse på skolen, som lå hos skoleinspektøren. I den forbindelse tillagde Højesteret det vægt, at tjenestemanden som skoleinspektør på den nedlagte skole i vidt omfang var underlagt kommunalbestyrelsens og skolebestyrelsens beslutninger, jf. folkeskolelovens §§ 40 og 44.
 Efter en samlet vurdering fandt Højesteret herefter ikke grundlag for at fastslå, at stillingen ikke var passende.
 Højesteret synes ikke at have forholdt sig lige så konkret til de enkelte arbejdsopgaver og deres indhold, som Vestre Landsret gjorde, men synes snarere at havde bedømt opgaverne ud fra stillingsbeskrivelsen.
 Derudover har Højesteret lagt betydelig vægt på de lønmæssige forhold og ikke tillagt det betydning, at det ekstra led, der blev skubbet ind mellem tjenestemanden og kommunalbestyrelsen og skolebestyrelsen, var en skoleinspektør, som tjenestemanden som skoleinspektør på den tidligere skole


text:
 ”Danmarkshistoriens største skattesag”: Vandselskaber vinder i Højesteret
 08.11.2018 kl. 15.21
 ”Danmarkshistoriens største skattesag”: Vandselskaber vinder i Højesteret
 Vandsektoren har i Højesteret vundet en sag mod SKAT. Sagen kunne ifølge DANVA, vandselskabernes brancheorganisation, være endt med en ekstraregning til forbrugerne på 36 milliarder kroner.
 De Danske Vandværker og Dansk Vand- og Spildevandsforening – DANVA har i dag i Højesteret vundet en sag om 36 milliarder kroner i skattebetaling. Med højesteretsdommen sættes et punktum i en sag, der startede i 2009, og som DANVA har kaldt Danmarkshistoriens største skattesag.
 Sagens kerne er en kompliceret størrelse, der startede i 2009. Her besluttede Folketinget med vandsektorloven, at landets kommuner skulle udskille vand- og spildevandsforsyningen i selvstændige selskaber for at sikre de lavest mulige priser på vand og spildevandsafledning.
 Selskaberne skulle herefter værdiansættes for at fastslå, hvor stort selskabernes skattefradrag for afskrivninger på bygninger og anlæg i de nye selskaber skulle være.
 Milliarder til forskel
 Værdiansættelsen blev i 2011 fastsat af SKAT til 55 milliarder kroner, mens DANVA mente, at værdierne i 2011 beløb sig til 219 milliarder. Den lave værdisætning betyder, at selskabernes afskrivninger og dermed skattefradrag er tilsvarende lave. Og det betyder, at selskabernes skattebetaling bliver højere. Skattebetaling kan vandselskaberne kun sende videre til borgere og virksomheder, som bruger og betaler for vandet.
 LÆS OGSÅ Horsens får ny skov i byttehandel med staten
 DANVA vurderede, at den samlede skattebetaling var 36 milliarder kroner større med SKATs værdiansættelse end med selskabernes egen værdiansættelse.
 Derfor stævnede de staten, og efter at have tabt sagen i Østre Landsret tidligere i år, har selskaberne altså vundet ved den højeste retsinstans.
 Højesterets dom glæder naturligvis DANVAs direktør, Carl-Emil Larsen.
 – Vi er meget tilfredse med, at Højesteret har givet vandsektoren medhold i, at SKAT ikke har fulgt de politiske intentioner i forhold til fastsættelse af de skattemæssige åbningsbalancer og dermed virksomheders og danskernes betaling af skat via vandregningen, siger Carl-Emil Larsen.
 LÆS OGSÅ Sms fra kloakken når rotten er i fælden
 Han og DANVA har siden 2011, hvor værdiansættelserne blev offentliggjort, arbejdet på at få ændret SKATs håndteringen af vandsektorloven, som direktøren kalder lovsjusk.
 – Skattelovgivningen er aldrig blevet udformet af embedsværket og implementeret, som det var ønsket og besluttet af politikerne bag vandsektorloven. Men det har Højesteret nu rettet op på, siger Carl-Emil Larsen.
 Sagen ved Højesteret er egentlig to principsager, som henholdsvis Hvidovre Vand A/S og Hjørring Vandselskab A/S havde anlagt. Ud over de to sager, som nu er afgjort til vandselskabernes fordel, har 273 vandselskaber klaget til Landsskatteretten over deres værdiansættelse. De sager blev dog stillet i bero, indtil principsagerne blev afgjort. DANVA og Danske Vandværker vil nu vurdere, hvilken betydning Højesterets dom har for de 273 klagesager. jki@kl.dk
 Forsyning, Teknik
 Svar på dette indlæg: ”Danmarkshistoriens største skattesag”: Vandselskaber vinder i Højesteret Felter med * skal udfyldes