text:
bedst mulige pris, blev parterne enige om, at speditøren udleverede varerne til salg, mod at banken deponerede et beløb på 3.539.230,98 kroner svarende til speditørens tilgodehavende hos den konkursramte kunde.
 Vestre Landsret afgjorde sagen udelukkende på baggrund af forholdet mellem speditørens håndpanteret i medfør af NSAB 2000 § 14 og den tinglyste virksomhedspant. Vestre Landsret fandt på den baggrund, at speditøren kun havde håndpant i de lagervarer, som speditøren havde håndteret, og som var blevet tilført lageret forud for tinglysningen af virksomhedspantet den 24. juli 2008. Ved en skønsmæssig vurdering blev værdien af disse varer fastsat til 600.000 kroner, hvilket beløb Vestre Landsret fandt, at speditøren havde krav på ud af de deponerede ca. 3,5 millioner kroner. Vestre Landsret anførte videre, at der på den baggrund ikke var anledning til at tage stilling til spørgsmålet om speditørens tilbageholdsret i varelageret.
 Speditøren ankede denne afgørelse til Højesteret. Højesteret var enig i Vestre Landsrets afgørelse, for så vidt angik forholdet mellem speditørens håndpanteret i medfør af NSAB 2000 § 14 og bankens virksomhedspant.
 Herefter havde speditøren kun håndpant i de lagervarer, som speditøren havde håndteret, og som var blevet tilført lageret forud for tinglysningen af bankens virksomhedspant 24. juli 2008.
 Årsagen hertil var, at speditørens håndpant først blev stiftet, når speditøren fik varerne i sin besiddelse ude i Østen, hvilket normalt ville være efter, at varerne var blevet pakket af de asiatiske sælgere, hvorved kundens ejendomsret til varerne og dermed bankens tinglyste virksomhedspant, efter 24. juli 2008 ville nå at gribe varerne, inden disse blev overleveret til speditøren for transport til Danmark.
 Højesteret så på tilbageholdelsesretten
 I modsætning til Vestre Landsret fandt Højesterets ni dommere imidlertid, at der var anledning til at tage stilling til, om speditøren havde en tilbageholdsret i resten af varelageret, der havde forrang frem for bankens tinglyste virksomhedspant.
 Som udgangspunkt skal tilbageholdsretten, der i dansk ret er ulovbestemt og bygger på en række rimelighedsbetragtninger, respektere tidligere stiftede rettigheder, herunder et tinglyst virksomhedspant.
 Tilbageholdsretten etableres på det samme tidspunkt, som den aftalte håndpanteret. Det sker på det tidspunkt, hvor speditøren får de genstande i sin besiddelse, hvorover der forsøges udøvet tilbageholdsret, forudsat at speditøren derefter oparbejder et tilgodehavende hos kunden vedrørende de pågældende genstande.
 Højesteret bemærkede indledningsvist, at blandt andet karakteren af det krav, som der udøves tilbageholdsret for, kan bevirke, at tilbageholdsretten, på trods af det alment kendte udgangspunkt om respekt af tidligere stiftede rettigheder, alligevel ikke skal respektere en tidligere stiftet rettighed, herunder et tidligere tinglyst virksomhedspant.
 Det krav, som speditøren ville udøve tilbageholdsret for, bestod af tilgodehavender vedrørende fragt i forbindelse med transport af varerne fra Østen til Danmark, leje af det lager på ca. 10.000 kvadratmeter, som speditøren stillede til rådighed og drev for kunden, samt omkostninger for håndtering af disse lagervarer for kunden. Speditøren havde løbende afregnet kunden herfor.
 Højesteret fandt, at den samlede opgaveløsning, som speditøren havde leveret til kunden, var udtryk for en rimelig, forretningsmæssigt begrundet ordning, og at speditøren ved at udføre disse opgaver enten havde øget eller bevaret varernes værdi,


text:
hvilket også havde været i bankens interesse som virksomhedspanthaver.
 Derfor, og fordi speditøren løbende udførte og afregnede de pågældende opgaver over for kunden, fandt Højesteret, at der var en sådan sammenhæng mellem speditørens samlede tilgodehavende og speditørens besiddelse af varelageret, at der tilkom speditøren tilbageholdsret i hele varelageret, uanset at de krav, der udførtes tilbageholdsret for, ikke kunne henføres til bestemte varer på lageret.
 På trods af at speditøren i de fire sidste måneder forud for konkursen accepterede kundens forsinkede betaling af speditørens regninger, hvilket i sidste ende førte til speditørens tab, fandt Højesteret ikke, at speditøren ved at fortsætte med at udføre opgaverne og fortsætte med at udlevere varer fra lageret havde mistet tilbageholdsretten på trods af betalingsforsinkelsen. Årsagen hertil var tilsyneladende, at varelagerets værdi i hele perioden måtte anses for at have været væsentligt større end speditørens løbende tilgodehavende.
 Sidst men ikke mindst fandt Højesteret, at speditøren ved aftalen om deponering og udlevering af varelageret havde fastholdt sin tilbageholdsret over for banken. Den omstændighed, at speditøren ikke havde foretaget udlæg for sit krav i deponeringskontoen, fandtes uden betydning.
 På den baggrund, og da det af banken under sagen anførte ikke kunne føre til andet resultat, havde speditøren ret til af få udbetalt hele det deponerede beløb på 3.539.230,98 kroner, samt renter påløbet under deponeringen, samt sædvanlige procesrenter af hovedstolen fra den oprindelige retssags anlæggelse. Ydermere blev banken også dømt til at erstatte speditørens omkostninger ved retssagerne med ca. 500.000 kroner.
 Dommen er udtryk for, at speditørens håndpanteret i medfør af NSAB 2000 § 14 ikke kan holde stand mod et tidligere tinglyst virksomhedspant. Speditørerne kan derfor ikke længere udøve pant i aktuelt håndteret gods for "gamle" tilgodehavender mod deres kunder, hvis der er tinglyst virksomhedspant i godset, før speditøren får godset i sin besiddelse.
 Speditøren vil dog - på trods af den tinglyste virksomhedspant - have tilbageholdsret i det pågældende gods for omkostninger, der relaterer sig til netop håndteringen af dette gods, hvis denne håndtering er forretningsmæssigt begrundet og kan siges at have bevaret varernes værdi eller tilført varerne værdi.
 I den aktuelle sag var det ikke helt sikkert, at de varer, som speditørens aktuelle tilgodehavende vedrørte, reelt fortsat var på lageret. På trods heraf fandt Højesteret, at speditøren havde tilbageholdsret for sit krav i hele varelageret. Måske har det i den forbindelse været afgørende, at varelagerets værdi kontinuerligt og væsentligt oversteg speditørens tilgodehavende, hvorfor der var en stor sandsynlighed for, at de varer, som speditørens krav vedrørte, stadig lå på lageret ved konkursens indtræden.
 Værdiforskellen mellem speditørens tilgodehavende og varelagerets værdi bevirkede under alle omstændigheder, at speditøren ikke havde mistet sin tilbageholdsret ved at yde kunden henstand hen mod konkursen, formentligt fordi denne henstand på grund af værdiforskellen ikke kunne ses som udtryk for, at speditøren havde været indstillet på at påtage sig en risiko for tab ved at yde henstanden.
 Højesteret fandt ikke, at det havde betydning, at speditøren ikke havde fortaget udlæg i deponeringskontoen for sit tilgodehavende. Dette skal muligvis ses i lyset af deponeringsaftalen,

type: other


text:
hvorefter banken havde klar viden om speditørens påberåbelse af en tilbageholdsret i varelageret, i modsætning til tilfælde, hvor speditøren gør en tilbageholdsret gældende direkte over for sin kunde, uden at virksomhedspanthaver informeres herom, før udlæg er fortaget.
 Dommens konsekvenser for speditørerne og virksomhedspanthaverne har vi stadig til gode at se, herunder om dommen reelt udvider den ulovbestemte tilbageholdsret, eller blot bekræfter dens eksistens. Tilbageholdsrettens betydning har således i speditørkredse hidtil været undervurderet, fordi man regnede med håndpanteretten i medfør af NSAB 2000 § 14, som på papiret giver speditøren videre rettigheder end tilbageholdsretten.
 Det er dog nu endeligt afklaret, at håndpanteretten i medfør af NSAB 2000 § 14 ikke har forrang frem for et tidligere tinglyst virksomhedspant. Derfor er det nu ekstra vigtigt for speditørerne straks at sørge for at få inddrevet såkaldte "gamle" krav mod deres kunder, frem for at vente på at få en ny opgave for de pågældende kunder, hvorefter speditøren via besiddelsen af det nye gods og NSAB 2000 § 14 satser på at gennemtvinge betaling af den "gamle" gæld. I det omfang det nye gods er omfattet af et virksomhedspant, er denne fremgangsmåde nemlig ikke længere umiddelbart mulig.
 Samtidig bør enhver kreditgivning fra speditørens side, som indebærer, at det håndterede gods udleveres uden samtidig betaling af speditørens tilgodehavende, stedse overvejes nøje. Det gælder særligt i det omfang speditøren er bekendt med, at der er tinglyst virksomhedspant i kundens aktiver, idet speditørens ofte eneste sikkerhed i form af tilbageholdsretten opgives og dermed bortfalder, så snart godset udleveres uden samtidig betaling af speditørens tilgodehavende.


text:
Den urimelige kaution – U.2010.1628H
 Højesterets dom i sag 518/2007 2. afd.. Refereret af andre i U.2010.1628H.
 Tema: Kaution - tilsidesættelse af kaution i medfør af aftalelovens § 36
 En landbrugsejer var i økonomiske vanskeligheder, og fik af sin sparekasse dels bevilget et lån på 1,5 millioner kroner til akkordering af hans allerede eksisterende gæld, og dels en kassekredit på 250.000 kroner til dækning af den løbende erhvervsmæssige landbrugsdrift. Til sikkerhed herfor fik sparekassen pant i gårdejerens landbrugsejendom, og gårdejerens forældre indvilligede i at kautionere for engagementet med 750.000 kroner over for sparekassen. Som sikkerhed for opfyldelse af kautionsforpligtelsen fik sparekassen et ejerpantebrev i moderens parcelhus, som på tidspunktet for kautionen var gældfrit og omtrent 350.000 kroner værd. Forældrene havde dog generelt en beskeden økonomi, idet den 57-årige far var ufaglært med en timeløn på 95 kroner, mens den 60-årige mor var på efterløn.
 I løbet af de følgende to år fortsatte gårdejerens økonomi med at være trang, og sparekassen forhøjede løbende det bevilgede træk på kassekreditten fra oprindeligt 250.000 kroner til slutteligt cirka 1,4 millioner kroner.
 Da gårdejeren senere misligholdt sine forpligtelser blev hans gård solgt på tvangsauktion til en pris, der ikke dækkede hele gårdejerens gæld, herunder kassekredittens negative saldo. Sparekassen krævede derfor, at forældrene indfriede kautionsforpligtelsen på 750.000 kroner, men forældrene gjorde gældende, at kautionserklæringen i henhold til aftalelovens § 36 var urimelig og derved uforbindende, og sagen blev indbragt for domstolene.
 Sparekassen fik medhold i både byretten og landsretten, men Højesteret fandt, at det ville være urimeligt at opretholde kautionen fuldt ud, og nedsatte i medfør af aftalelovens § 36 kautionsforpligtelsen til 350.000 kr. Som begrundelse for nedsættelsen nævnte Højesteret, at der forelå privat kaution over for et pengeinstitut til sikkerhed for et familiemedlems erhvervsmæssige gæld, at der var et misforhold mellem kautionens omfang og forældrenes beskedne økonomi, samt at kassekreditten løbende var blevet udvidet med deraf følgende øget risiko.
 Afgørelsen omhandler tilsidesættelse af en kautionsforpligtelse i henhold til aftalelovens § 36.
 En kautionsaftale kan på linje med andre aftaler tilsidesættes helt eller delvis med hjemmel i aftalelovens § 36, hvis det vil være urimeligt eller i strid med redelig handlemåde at gøre den gældende.
 Afgørelsen er et illustrativt eksempel på en delvis tilsidesættelse, idet Højesteret nævner flere momenter, der kan inddrages ved en sådan vurdering.
 For det første lagde Højesteret vægt på, at der var tale om en privat kaution til et pengeinstitut til sikkerhed for et familiemedlems erhvervsmæssige gæld. Yderligere bemærkede Højesteret, at der i sagen forelå et misforhold mellem kautionens omfang og kautionisternes beskedne økonomi, da forældrene med deres lave indkomst, høje alder og begrænsede aktiver ikke ville kunne komme i nærheden af at opfylde kautionen på 750.000 kr. Samtidig lagde Højesteret vægt på, at kassekreditten løbende var blevet udvidet, og derved havde øget risikoen for, at gårdens værdi ikke ville dække det samlede låneengagement.
 Selvom Højesteret i sagen lagde til grund, at forældrene var blevet vejledt om den særlige risiko ved kautionen og generelt var bekendt med sønnens økonomiske situation, tilsagde sagens


text:
samlede omstændigheder altså, at kautionens omfang var urimelig.
 I en eksamenssituation vil man kunne lægge vægt på, om der er tale om en privat kaution, om gælden er stiftet i erhvervsmæssig regi, og om der er et misforhold mellem kautionisternes økonomi og størrelsen af den stillede kaution. Derudover kan det være af relevans, om långiveren løbende har bevilget yderligere kredit til låntager, og derved gjort kautionsforpligtelsen mere risikabel.
 Der skal altså foretages en samlet bedømmelse af sagens omstændigheder, og hvis disse tilsiger, at det vil være urimeligt at gøre kautionen gældende, vil kautionen kunne tilsidesættes helt eller delvist.
 Måske kunne det have påvirket resultatet i modsatte retning, hvis kautionisterne løbende blevet om kreditudvidelsen.
 Af Højesterets præmisser kan udledes en række momenter, der er af relevans ved vurdering af tilsidesættelse af en kautionsforpligtelse i medfør af aftalelovens § 36. Blandt momenterne er, om der er tale om privat kaution for et familiemedlems erhvervsmæssige gæld, om gældsrammen løbende er blevet udvidet med långivers vidende, og om kautionsforpligtelsen står i et misforhold til kautionisternes økonomi. Som parameter i forhold til sidstnævnte lagde Højesteret i sagen vægt på, at der ikke var en realistisk udsigt til, at kautionisterne ville kunne opfylde kautionen.


text:
21 May 2015 08:19
 17 Mar 2015 10:28
 SKM2015.348.BR
 Retten i Roskilde, BS 11A-3513/2010
 Parallelimport, køretøj, forhandlervirksomhed, hæftelse, objektiv, efteropkrævning
 En køber af en luksusbil parallelimporteret fra Tyskland havde ved købet opnået en besparelse på 37 pct. i forhold til listeprisen. Den lave pris skyldtes, at sælgeren ved afgiftsberigtigelsen af bilen havde opgivet en for lav pris til SKAT, hvorfor der ikke var betalt fuld registreringsafgift af bilen. Køberen betalte kr. 1.040.000,- for bilen.
 Der var under sagen enighed om, at køberen som udgangspunkt hæftede for den unddragne registreringsafgift på objektivt grundlag efter den dagældende registreringsafgiftslovs § 19, stk. 2. Spørgsmålet var imidlertid, om køberen var omfattet af SKATs særlige administrative praksis, hvorefter et krav om efterbetaling af registreringsafgift ikke gøres gældende mod en køber, der i god tro har købt en bil hos en bilforhandler.
 Retten fandt ikke, at køberen havde godtgjort, at markedsprisen for en tilsvarende bil med afgiftspligtigt ekstraudstyr var væsentligt lavere end den vejledende udsalgspris. Da køberen endvidere var bekendt med det tyske prisniveau for bilen, fandt retten ikke, at køberen havde haft grundlag for at tro, at det inden for den pris, køberen betalte for bilen, ville være muligt at afholde registreringsafgift, moms og avance til sælgeren. Endvidere udtalte retten, at omstændighederne omkring sælgeren og parternes aftaleindgåelse ikke kunne anses for sædvanlige for en forhandlervirksomhed.
 Af disse grunde var køberen ikke omfattet af SKATs administrative praksis for ikke at efteropkræve registreringsafgift, og Skatteministeriet blev derfor frifundet.
 Sagen angår, om sagsøgeren, A, hæfter for efteropkrævning af registreringsafgift på en Audi.
 A har nedlagt påstand om, at sagsøgte skal anerkende, at der ikke efteropkræves registreringsafgift hos sagsøgeren for det i sagen omhandlede køretøj.
 I Landsskatterettens kendelse af 30. september 2010 hedder det blandt andet:
 Klagen vedrører hæftelse for manglende registreringsafgift efter dagældende registreringsafgiftslovs § 19, stk. 2.
 SKAT har opkrævet yderligere 779.280 kr. i registreringsafgift.
 Klageren har betalt 318.239 kr.
 Klageren står registeret som ejer af en bil af mærket Audi, model ..., stelnummer ... og registreringsnummer ... .
 Bilen er importeret fra Tyskland til Danmark og anmeldt til afgiftsberigtigelse som ny den 5. juli 2007 af G1 ApS, CVR-nr. ..., c/o OF.
 G1 ApS har ved afgiftsberigtigelsen angivet indkøbsprisen til 21.100 EURO svarende til 157.195 kr. ved den i anmeldelsen anvendte kurs på 745. Afgiften er på denne baggrund beregnet til 322.639 kr. Indkøbsprisen er dokumenteret ved en faktura med falsk indhold, udstedt af G2, Liechtenstein.
 SKAT har modtaget den originale faktura af 18. juni 2007 udstedt af G3, Tyskland. Prisen ifølge fakturaen er på 61.650 EURO svarende til 459.293 kr. ved kurs 745.
 SKAT har beregnet forhandlerprisen inkl. moms men uden registreringsafgift til 654.492 kr. på baggrund af den originale faktura og afgiften til 1.097.519 kr., svarende til en markedspris på 1.735.641 kr.
 OF har i mail af 21. maj 2007 til klageren vedhæftet annonce for fire specifikke Audier. Fra en tysk forhandler KJ, herunder en Audi med samme udstyr som klagerens til 61.650 EURO ekskl. tysk moms.
 Ifølge udateret salgsslutseddel har klageren købt den


text:
pågældende bil af G1 ApS for 1.040.000 kr. Moms og leveringsomkostninger er angivet til 0 kr. Betalingsbetingelser er ikke angivet. Salgsslutsedlen er underskrevet af sælger, men ikke af køber. Ifølge udateret bekræftelse fra G1 ApS har G1 ApS modtaget bankudstedt check på 1.040.000 kr. til afhentning af Audi.
 Den vejledende udsalgspris fra den autoriserede forhandler i Danmark er på 1.645.680 kr. Klageren har således opnået en besparelse på 37 %.
 Klageren er salgschef i et IT-firma og har fået kontakt med G1 ApS gennem en kammerat. Han har tidligere købt en bil hos selskabet. Da han ønskede at købe en Audi, og da han hos bilforhandleren G4 fik at vide, at der var seks måneders leveringstid på den bil, som han ønskede, kontaktede han OF. Han kunne skaffe bilen til 1.040.000 kr. mod 1.100.000 kr. som oplyst hos G4. Forhandlingen vedrørende bil og pris er sket telefonisk og via mail, hvor sælger har anvendt adressen ...-mail og underskrevet sig OF eller bare O. Klageren har betalt 1.040.000 kr. ved banknoteret check ved levering af bilen.
 Klageren har selv den 16. maj 2006 anmeldt et importeret køretøj til afgiftsberigtigelse efter registreringsafgiftsloven.
 G1 ApS er registreret i det Centrale Virksomhedsregister den 2. oktober 2006 under detailhandel med personbiler. Selskabet er ikke registreret efter registreringsafgiftslovens § 14, det har ikke noget udstillingssted og reklamerer ikke for sin virksomhed.
 Klageren har videresolgt bilen den 16. maj 2008 til G5 A/S for 1.035.000 kr. Kilometerstanden var da 23.000 km. Under betalingsvilkår er anført, at klageren indestår for eventuel betaling vedr. Audi, hvis der kommer krav fra SKAT vedrørende betaling af merafgift.
 SKAT har udsendt 1. varsel om opkrævning afgift den 16. november 2007 og 2. varsel den 9. september 2009.
 SKAT har opkrævet yderligere 807.048 kr. i registreringsafgift.
 Klagerne står registreret som første ejer af bilen og hæfter derfor for betaling af den manglende registreringsafgift i medfør af dagældende registreringsafgiftslovs § 19, stk. 2.
 På baggrund af de atypiske forhold omkring anskaffelsen af en bil til mere end 1,1 mio. kr. er det SKATs vurdering, at klageren ikke har været i godt tro ved købet, således at hæftelsen opretholdes.
 SKAT kan afsende varsel om ændring af afgiften inden for de almindelige fristregler i skatteforvaltningslovens § 31. Fristen regnes fra tidspunktet for anmeldelsen af køretøjet til registrering i Centralregisteret for Motorkøretøjer.
 Køretøjet er anmeldt den 5. juli 2007, og varsel om ændring af afgiftsgrundlaget er udsendt den 16. november 2007 og er således rettidigt.
 Registreringsafgiftslovens § 25 fastlægger alene SKATs beføjelser ved kontrol af de oplysninger som er lagt til grund ved beregningen af afgiften, idet afgiftsgrundlaget fastsættes efter reglerne i registreringsafgiftslovens § 9 for nye køretøjer.
 Der ses ikke at foreligge formelle fejl, som kan medføre afgørelsen ugyldighed.
 Det følger af de almindelige bemærkninger til L 1971 nr. 221 (registreringsafgift af motorkøretøjer mv.) at "afgiftens betaling påhviler principielt den, i hvis navn køretøjet skal registreres efter færdselskoven, men forhandlervirksomheder kan overtage afgiftsforpligtelsen mod at stille fuld sikkerhed [for betalingen]". Dette forudsætter, at forhandlervirksomheder lader sig


text:
registrere hos told- og skatteforvaltningen i medfør af registreringsafgiftslovens § 14.
 G1 ApS er ikke registreret efter registreringsafgiftslovens § 14, hvorfor klageren som registreret ejer på tidspunktet for udsendelsen af 1. varsel den 16. november 2007, hæfter for betalingen af den manglende afgift i medfør af § 19, stik. 2, i den dagældende registreringsafgiftslov, nu § 20, stk. 1. Der er herved lagt vægt på, at klageren ved 1. varsel er kommet til kundskab om den manglende afgift, og derfor ikke efter dette tidspunkt kan sælge bilen med frigørende virkning.
 Bestemmelsen i registreringsafgiftslovens § 19, stk. 2, er efter sin ordlyd, en objektiv hæftelsesregel, som ikke er betinget af, at ejeren var i ond tro vedrørende den manglende afgiftsbetaling ved erhvervelsen af køretøjet.
 Efter administrativ praksis opkræves der imidlertid ikke efterbetaling af afgift hos en køber, som i god tro har købt et køretøj, som ikke er korrekt afgiftsberigtiget, hos en forhandler.
 Det er en forudsætning for at kunne anses som forhandler i den forstand som omfattes af praksis, at sælger af bilen i et eller andet omfang udadtil har fremstået som forhandler af biler, idet det afgørende for SKATs praksis har været hensynet til omsætningssikkerheden.
 G1 ApS har ikke haft egen udstilling af biler, hjemmeside, eller lignende, som over for omverdenen har tilkendegivet, at virksomheden handlede med parallelimporterede biler. Ifølge det oplyste har klageren fået selskabets kontaktoplysninger af en kammerat.
 Heller ikke i forholdet mellem køber og sælger, har sælger, efter en umiddelbar betragtning fremstået som en professionel handlende. Sælgers navn fremgår ikke af den anvendte mailadresse eller af korrespondance i øvrigt, ligesom der ikke er opkrævet moms af beløbet. G1 ApS kan dermed ikke anses for forhandler i den forstand, som er omfattet af praksis, hvorfor der ikke skal foretages en vurdering af, hvorvidt klageren har været i god tro vedrørende den manglende registreringsafgift.
 Klageren hæfter således på objektivt grundlag for den manglende registreringsafgift.
 Der er under sagen afgivet partsforklaring af A og vidneforklaring af LT.
 A har forklaret blandt andet, at han kom i kontakt med G1 og OF gennem sin kammerat, SR, der havde købt en BMW af G1.
 I 2007 købte han hos G1 en BMW svarende til SR's for 1.122.000 kr. Senere samme år stod han og hans ægtefælle for at skulle adoptere deres andet barn, og BMWen kunne ikke rumme en barnevogn. Han ønskede derfor at sælge bilen og kontaktede G5, der ville give omkring 1 mio. kr. for bilen. Han syntes, at et tab på 122.000 kr. var for meget, så han satte bilen i kommission og fik kontakt til en kunde, som han solgte bilen til. Ved salget opnåede han en fortjeneste, men det undrede han sig ikke over, da den gode pris skyldtes, at bilen blev solgt i kommission.
 I april eller maj 2007 kontaktede han G4, fordi han var interesseret i at købe en Audi. Han kontaktede ikke som det første G1, da han ikke syntes, at han med købet af BMWen havde gjort nogen fantastisk handel. Han ville


text:
også gerne have en bil, der var bygget til ham og havde den rigtige farve og det rigtige udstyr. Sælgeren hos G4 oplyste, at der kunne gives gode rabatter på selve bilen, og at det ville være billigere at montere ekstraudstyr efterfølgende, således at man undgik at betale registreringsafgift af dette. Han fik oplyst en pris på 1 mio. kr. med det udstyr, han ønskede, og fik at vide, at leveringstiden var 6-7 måneder. Da han ikke kunne vente så længe, kontaktede han G1.
 OF havde fortalt ham, at han havde importeret mange biler, som han blandt andet leverede til bilforhandlere, og at han gennem sit store netværk i Tyskland kunne købe demo-biler med en kilometerstand på ca. 1.500 med store besparelser. OF sendte ham 4 forskellige oplæg, der viste, hvordan bilerne så ud som fabriksnye. OF oplyste, at prisen, som fremgik af oplægget, var nyprisen, og dermed ikke den pris, han skulle betale for bilen. Han skulle derfor ikke hæfte sig ved prisen, men kun forholde sig til ekstraudstyret. Han meddelte OF, at han var interesseret i bil nr. 3, som mindede meget om den bil, han havde gennemgået hos G4.
 Da OF havde fundet en bil, som opfyldte han ønsker, mødtes de på en café i nærheden af hans arbejdsplads på ...1, hvor de udfyldte papirerne. Han syntes, at det var en god service, at de kunne mødes på en cafe og undrede sig ikke over mødestedet. Han havde tidligere købt en Audi hos en virksomhed i ...2, der heller ikke havde nogen udstilling.
 Der var tre eksemplarer af slutsedlen, og han underskrev mindst ét eksemplar. Han mente, at 1.040.000 kr. var den rigtige pris, da beløbet svarede til den pris, han havde fået oplyst hos G4. Der var udstyr på bilen for op til 200.000 kr. Han foretog ikke andre undersøgelser af prisniveauet i Danmark og kendte ikke den officielle listepris. Han var helt klar over, at registreringsafgiften var 180 %, og at eftermonteret ekstraudstyr ikke er afgiftsbelagt.
 Han kendte ikke G1's forretningssted. Hans kontakt med OF foregik telefonisk, pr. mail og ved personlige møder. Han studsede ikke over, at OF underskrev med "O" og ikke havde en autosignatur.
 Bilen blev leveret af OF og dennes bror på hans privatadresse. Bilen fremstod som om, den havde været udsat for syreangreb udvendigt. Han kommenterede det, og OF fik bilen poleret. Han betalte efter aftale med OF hele beløbet med en banknoteret check. Han mener, at han betalte beløbet, da bilen blev leveret, men husker det ikke.
 Han ved ikke, hvorfor det af synsrapporten fremgår, at bilen havde kørt 0 km. Han medvirkede ikke ved synet og heller ikke ved afgiftsberigtigelsen. Han har ikke set nogen dokumenter, der viste OF's indkøbspris i Tyskland. Han så først såvel den falske som den ægte faktura, da SKAT sendte dem til ham.
 Under afhøringen hos politiet nævnte han ikke, at bilen havde kørt 1.500 km, da han ikke fandt det relevant at oplyse bilens kilometerstand, som ikke var genstand for drøftelse. Han


text:
husker ikke, om han sagde, at bilen var ny. Købet af BMWen affødte også en skattesag, som SKAT dog siden opgav.
 LT har forklaret blandt andet, at han arbejdede som sælger hos G4, i ...3 i 2007, hvor han lærte A at kende.
 Han har ikke længere det originale tilbud fra 2007, men har rekonstrueret det i sin e-mail af 24. september 2014 ud fra, hvilket udstyr de sædvanligvis solgte i 2007, og fra hvad han kan huske fra sin samtale med A.
 I 2007 kunne man eftermontere mere originalt ekstraudstyr end der på grund af den tekniske udvikling er mulighed for i dag. Ved eftermontering opnår man en besparelse dels som følge af, at der ikke skal betales registreringsafgift, og dels fordi man kan købe udstyret billigere fra fabrikken. Hvis man eftermonterede alt ekstraudstyr, som det var muligt at eftermontere, ville det koste 250.000-340.000 kr. Han har aldrig solgt en bil med alt ekstraudstyr fra fabrikken. Ved salg af en sådan bil, ville der blive givet rabat, men i praksis ville man eftermontere udstyret og på den måde holde prisen nede.
 Han har ikke talt med A om sagen. A kontaktede ham og spurgte, om han kunne finde det oprindelige tilbud. A var ikke klar over, at de kun gemte tilbuddene i 5 år.
 Parterne har i det væsentligste procederet i overensstemmelse med deres påstandsdokumenter.
 A har i sit påstandsdokument af 2. februar 2015 anført:
 Det gøres overordet gældende, at sagsøger netop er omfattet af den kreds af godtroende købere, der ikke skal hæfte for et krav for registreringsafgift.
 G1 ApS har alle sædvanlige karakteristika for en forhandler, idet der bl.a. anvendes et CVR nr. og korrekt brancheangivelse, samt at denne virksomhed var registreret for både selskabsskat og moms.
 Der henvises til bilag 3, kopi af udskrift vedrørende G6 A/S, hvori det netop beskrives, at biler hjemtages efter bestilling, og at der ikke er et showroom eller lager, hvilket gør, at omkostninger nedbringes.
 Herudover skal det bemærkes, at det fremgår af præmisserne i dommen af 26. august 2014 fra Byretten (SKM2014.803.BR), at:
 Højesteret fandt således ikke, at SKATs lempelige praksis ikke fandt anvendelse allerede på grund af omstændighederne ved forhandleren og parternes aftaleindgåelse, men lod disse forhold indgå i vurderingen af den gode tro. På dette grundlag findes forhandleren også i nærværende sag at være en forhandler omfattet af SKATs ovenfor nævnte praksis.
 Tværtimod skal der foretages en samlet vurdering af sagens samtlige omstændigheder, og at der som en integreret del af denne vurdering, skal foretages en vurdering af, om G1 ApS ud fra sagsøgers subjektive betragtning fremstod som en forhandler.
 Tilsvarende kan læses af Østre Landsrets præmisser i Østre Landsrets dom af 26. november 2014, SKM2015.204.ØLR.
 Der henvises i øvrigt også til bilag 20, der klart dokumenterer, at det fra starten var forudsat, at der skulle foretages en konkret vurdering af den gode tro.
 For så vidt angår den af sagsøger betalte pris, gøres det gældende, at den besparelse, som sagsøger opnåede ikke var iøjefaldende stor i forhold


text:
til, hvad der kunne opnås fra andre forhandlere.
 Der henvises i den forbindelse til det fremlagte bilag 10, hvorefter besparelser på 20 % ikke er usædvanlige.
 Det skal desuden gøres gældende, at den procentuelle besparelse, som sagsøger har opnået er langt mindre end den difference, som der var mellem bilens egentlige indkøbspris og den pris, som SKAT lod afgiftsberigtigelsen ske på baggrund af.
 Afgiftsberigtigelsen hos SKAT er foretaget af G1 ApS v/OF, der i den forbindelse har anvendt en forfalsket faktura fra G2 med en angivet værdi på bilen til 21.100 EUR.
 Ifølge SKATs kendelse er den korrekte værdi af bilen angivet til 61.650 Euro eksklusiv tysk moms, idet der er lagt vægt på en faktura fra G3.
 Afgiftsberigtigelsen er altså sket på baggrund af den forfalskede faktura, hvor værdien udgør ca. 34 % af den værdi, som bilen har ifølge fakturaen fra G2.
 Differencen mellem den anvendte værdi - på baggrund af den forfalskede faktura - og den egentlige værdi, er altså 66 %.
 Til trods herfor - og til trods for SKATs eget notat af 24. november 2006, lod SKAT afgiftsberigtigelsen gå igennem.
 Den vejledende udsalgspris for en bil svarende til den omhandlede er ifølge SKATs kendelse af 14. december 2009 angivet til 1.645.680 kr. Dette opdeles mellem en værdi på selve bilen på 988.945 kr. (bilag 1, underbilag 14) og ekstraudstyr for 656.735 kr. (bilag 1, underbilag 15).
 Sagsøger har således - hvis der tages udgangspunkt i den fiktive vejledende udsalgspris opnået en besparelse på (1.645.680 kr. - 1.040.000 kr.) = 605.680 kr.
 Den besparelse som sagsøger opnåede udgjorde således kun omkring 37 %.
 Denne besparelse skal holdes op imod den ovennævnte difference ved afgiftsberigtigelsen, der som nævnt udgør mere end 66 % - en langt højere besparelse.
 Dette understøtter således i sagens natur, at sagsøger uden tilsvarende særlige forudsætninger som SKAT for at vurdere bilens pris - heller ikke bør undre sig over bilens pris ved købet.
 Sagsøger havde intet grundlag for at vurdere, om der i den af ham betalte pris kunne indeholdes både moms og udgifter, udover at han kunne forholde sig til den samlede pris, hvor besparelsen ikke virkede iøjefaldende stor sammenlignet med bilmarkedet generelt.
 Hertil kommer, at det står fast, at den vejledende udsalgspris på ingen måde kan anvendes som udtryk for bilens reelle markedspris. Der henvises i den forbindelse til de fremlagte bilag 13, 14, 15, 16 og 19.
 Sagsøger var klar over, at der var en vis besparelse, men at dette skyldes, at en del af ekstraudstyret kunne eftermonteres, hvilket ikke udløste registreringsafgift.
 I den forbindelse er det væsentligt at understrege, at sagsøger ikke selv havde mulighed for at bestemme ekstraudstyret, eller i øvrigt komme med konkrete ønsker eller specifikationer. Han var således begrænset i sit valg, og han kunne kun vælge at få leveret en færdig og samlet bil. Dette betød også, at prisen på sagsøgers bil var langt under den vejledende udsalgspris.
 Det afgørende er, at sagsøger havde den konkrete opfattelse, at en stor del af ekstraudstyret kunne


text:
eftermonteres, hvorved der ikke skulle afregnes registreringsafgift. Som det ses af SKATs egne bilag (bilag 1, underbilag 14 og 15), er en meget stor del af bilens samlede pris netop ekstraudstyr.
 Sagsøger var således at den opfattelse af en stort set tilsvarende bil kunne købes fra en anden forhandler til stort set den samme pris.
 Hertil kommer, at der blev betalt med banknoteret check, og at sagsøger tillige sørgede for at papirarbejdet var i orden derved, at der blev udarbejdet og underskrevet en salgsslutseddel, bl.a. med angivelse af G1 ApS' CVR nr.
 Skatteministeriet har i sit påstandsdokument af 2. februar 2015 anført:
 Til støtte for frifindelsespåstanden gøres det gældende, at sagsøgeren hæfter på objektivt grundlag for den for lidt betalte registreringsafgift i medfør af den dagældende registreringsafgiftslovs § 19, stk. 2, og at sagsøgeren ikke er omfattet af SKATs administrative praksis, hvorefter der ikke efteropkræves registreringsafgift hos en godtroende bilkøber, der har købt bilen hos en forhandler.
 Sagsøgeren bærer bevisbyrden for, at sagsøgeren er omfattet af SKATs særlige administrative praksis for ikke at efteropkræve manglende registreringsafgift og dermed ikke hæfter efter den objektive hæftelsesregel i lovens § 19, stk. 2.
 Denne bevisbyrde har sagsøgeren ikke løftet.
 1. Sagsøgeren har ikke købt bilen af en forhandler
 Det gøres gældende, at sagsøgeren ikke kan anses for at have købt køretøjet af en forhandler, og at sagsøgeren allerede af den grund ikke er omfattet SKATs administrative praksis.
 Det er en selvstændig og nødvendig betingelse for at være omfattet af SKATs særligt gunstige administrative praksis, at køretøjet er købt hos en forhandler, hvilket indebærer et krav om, at sælgeren fremstod som en forhandler. Dette støttes på følgende:
 De beskrivelser, der foreligger vedrørende SKATs administrative praksis, opstiller det som en klar forudsætning, at køretøjet er købt af en forhandler.
 SKATs administrative praksis har den baggrund, at det forekommer urimeligt at lade en almindelig bilkøber hæfte på objektivt grundlag for en manglende betaling af registreringsafgift, som skyldes en forhandler, hvis forbrugeren har været i god tro om registreringsafgiftens betaling. Praksis bygger således på et normaltilfælde, hvor en forbruger indfinder sig på en forhandlers faste forretningssted for at se og eventuelt prøvekøre en eller flere af de biler, forhandleren udstiller, og herefter indgår en aftale med forhandleren om køb af en bil. Den forbruger, som er i god tro, skal af omsætningshensyn med andre ord kunne regne med ikke at hæfte for en manglende betaling af registreringsafgift, når forbrugeren køber en bil af en forhandler.
 Ved vurderingen af, om der er tale om en forhandler efter SKATs administrative praksis, skal der således bl.a. lægges vægt på, om der findes et fast udstillingssted, om der findes nogle udstillingsmodeller, om der annonceres eller på anden måde reklameres, og om virksomheden udadtil præsenteres som forhandler.
 Dommene i prøvesagen (SKM2013.447.HR og SKM2012.656.ØLR) kan ikke tages til indtægt for, at Højesteret og Østre Landsret har taget afstand fra en udlægning af praksis, hvorefter det er en særskilt og nødvendig betingelse, at køretøjet er købt hos en forhandler, og/eller at Højesteret og Østre


text:
Landsret fandt, at sælgeren i den konkrete sag - OF/G1 ApS - kunne anses for en forhandler i administrativ praksis' forstand.
 Landsrettens dom - som på dette punkt blev stadfæstet af Højesteret i henhold til grundene - er udtryk for, at landsretten ikke har fundet det nødvendigt at tage stilling til, om sælgeren kunne anses for en forhandler i administrativ praksis' forstand, idet køberen i prøvesagen klart var i ond tro omkring afgiftens betaling og derfor allerede af denne grund ikke var omfattet af praksis. Landsretten anfører da også, at "hovedbetingelsen" for, om bilkøberen er omfattet af SKATs praksis, er god tro, hvilket bekræfter, at der er knyttet yderligere betingelser til anvendelsen af administrativ praksis, herunder at køretøjet er erhvervet af en forhandler.
 Det bemærkes, at SKATs praksis er udtryk for en fravigelse en lovbestemt regel om, at køberen af en bil hæfter på objektivt grundlag - uanset god eller ond tro og uanset hvem køretøjet købes af - for betalingen af den lovpligtige registreringsafgift. Der kan under disse omstændigheder ikke stilles betingelser til, i hvilket omfang SKAT har valgt at lade denne undtagelse til en klar lovbestemt hæftelsesregel række, for så vidt SKATs begunstigende praksis i øvrigt hviler på saglige hensyn, jf. princippet i eksempelvis SKM2011.669.HR. Det bemærkes i den forbindelse, at Højesteret i medfør af dommen i prøvesagen har tiltrådt SKATs praksis.
 Det gøres gældende, at sagsøgerens sælger, G1 ApS, ikke fremstod som en forhandler af biler i administrativ praksis' forstand - hverken udadtil eller over for sagsøgeren. Dette støttes på følgende:
 G1 ApS ikke har haft noget udstillingssted eller nogen biler på lager, endsige et forretningssted som sagsøgeren har besøgt i forbindelse med købet af køretøjet,
 G1 ApS drev virksomheden fra sin private bopæl i en villa på ...4,
 G1 ApS ikke har markedsført sig professionelt, eksempelvis ved annoncering via hjemmeside, blade, aviser, telefonbøger eller lignende,
 G1 ApS ikke har opkrævet moms ved salget, hvilket naturligvis er uforeneligt med lovgivningen ved professionelle forhandleres salg til forbrugere og viser, at G1 ApS ikke anså sig selv for at drive selvstændig økonomisk virksomhed med salg af biler, jf. momslovens § 3, stk. 1, og
 sagsøgeren hørte om G1 ApS gennem en bekendt.
 G1 ApS manglede således en lang række af de karakteristika, som bilforhandlere normalt har, og som må kræves for, at G1 ApS med nogen rimelighed kan betragtes som forhandler i relation til SKATs administrative praksis.
 Hertil kommer, at køretøjet blev solgt til sagsøgeren efter samme fremgangsmåde som i prøvesagen. Østre Landsrets bemærkning i prøvesagen - som blev tiltrådt af Højesteret - om, "at omstændighederne ved virksomheden og parternes aftaleindgåelse ikke kan anses for sædvanlige for en forhandlervirksomhed, idet (G1 ApS) blandt andet ikke blev markedsført, og kontakten mellem parterne foregik på en lukket og usædvanlig måde", er derfor også dækkende for nærværende sag.
 Sagsøgeren har således ikke dokumenteret, at han købte bilen af en forhandler, og allerede af denne grund er sagsøgeren derfor ikke omfattet af SKATs administrative praksis.
 Det kan heroverfor ikke føre til andet resultat,


text:
at G1 ApS har været momsregistreret og registreret med en branchekode i CVR-registret for detailhandel med personbiler, da denne form for registrering ikke medfører, at G1 ApS har fremstået som forhandler overfor køberne.
 Vedrørende det af sagsøgeren fremlagte bilag 7 bemærkes det, at firmaet G7 ikke er en forhandler, men derimod en konsulentvirksomhed, der hjælper sine kunder med at importere biler. Det fremgår således af bilagets side 1, 3. afsnit, at: "G7 står altså på sidelinjen som konsulent, og du importerer i princippet bilen selv."
 Det kan altså ikke som af sagsøgeren anført med det fremlagte bilag lægges til grund, at også andre forhandlere sælger biler uden et egentligt show-room.
 Selv hvis retten måtte finde, at SKATs administrative praksis skulle finde anvendelse i den foreliggende sag, har sagsøgeren ikke godtgjort, at han var i god tro om den manglende afgiftsberigtigelse.
 Et væsentligt element ved vurderingen af sagsøgerens gode tro er prisen.
 Sagsøgeren købte bilen for kr. 1.040.000,-, mens bilens vejledende udsalgspris var kr. 1.645.680,-, jf. bilag 1, underbilag 14 og 15. Det svarer til, at sagsøgeren har opnået en "rabat" på 37 pct. Desuden er moms og leveringsomkostninger angivet til kr. 0,-, jf. bilag 1, underbilag 16.
 Sagsøgerens gode tro skal vurderes på grundlag af, at sagsøgeren troede, at han købte et fabriksnyt køretøj. Bilen er solgt som fabriksny, jf. bilag 1, underbilag 16, ligesom bilens kilometerstand er angivet til 0 på den originale faktura, jf. bilag 1, underbilag 11.
 Sagsøgerens besparelse ved køb af en bil, som han troede var ny, var påfaldende stor og var i sig selv tilstrækkelig til at bringe sagsøgeren i ond tro med hensyn til, om der var betalt fuld registreringsafgift.
 Som det fremgår af bilag 1, underbilag 18, videresolgte sagsøgeren den af sagen omfattede bil efter ca. 10 måneders ejertid for kr. 1.035.000,-. Bilen havde på daværende tidspunkt kørt 23.000 kilometer. Sagsøgeren har således efter 10 måneders ejertid lidt et yderst beskedent tab på kr. 5.000,-. Et sådant tab er minimalt og understøtter i sig selv, at sagsøgerens købspris har været urealistisk lav.
 Det bestrides som udokumenteret, at den eneste måde, hvorpå sagsøgeren kunne opnå en byttepris på kr. 1.035.000,- for sin Audi var at købe en anden bil til en opskruet værdi. Det kan således ikke med henvisning til den som bilag 6 fremlagte artikel anses for dokumenteret, at prisen for den BMW, som sagsøgeren fik i bytte, har været opskruet.
 Endvidere bemærkes det, at nævnte artikel vedrører den situation, hvor en bilforhandler nedskriver prisen på biler, der tages i bytte, hvorimod det tilsvarende beløb gives i rabat på den bil, der købes. Det kan altså ikke af artiklen udledes, at det i bilbranchen er sædvanligt at opskrue værdien af en bil.
 At sagsøgeren fem dage efter salget af sin Audi solgte den BMW, som han havde fået i bytte, til en pris, der var kr. 20.000,- lavere end bytteprisen, dokumenterer heller ikke, at prisen på sagsøgerens Audi var opskruet. Det bemærkes i den forbindelse, at sagsøgeren solgte bilen tilbage til samme


text:
professionelle forhandler, som sagsøgeren fem dage før havde købt bilen af. I en sådan situation forekommer det klart, at sagsøgeren naturligvis ikke kan tilbagesælge bilen til den professionelle forhandler til samme pris, som sagsøgeren købte bilen for.
 At sagsøgeren efter halvandet års ejertid videresolgte den BMW, som han jf. bilag 17 fik i bytte ved handel nr. 2, til en pris på kr. 350.000,- dokumenterer ej heller, at prisen på sagsøgerens Audi har været opskruet. Nævnte BMW har således blot tabt kr. 150.000,- i værdi i perioden, hvor sagsøgeren tilmed har kørt mere end 30.000 kilometer i bilen. Et sådant værditab må anses for ganske sædvanligt for et køretøj i den klasse.
 Oveni det ovenfor anførte vedrørende bilens lave pris kommer, at OF den 21. maj 2007 sendte sagsøgeren en e-mail vedhæftet oplysninger om pris og ekstraudstyr på 4 specifikke Audier af samme model, som sagsøgeren købte. Priserne uden tysk moms er mellem EUR 54.500,- og EUR 62.250,- svarende til mellem ca. kr. 409.000,- og 467.000,-. Disse oplysninger må have givet sagsøgeren anledning til at undersøge forholdene nærmere. Det er således indlysende, at hvis bilens indkøbspris i Tyskland er mellem kr. 409.000,- og 467.000,-, må bilens pris inklusiv registreringsafgift være væsentligt højere end kr. 1.040.000,-.
 På baggrund af sit kendskab til prisniveauet i Tyskland havde sagsøgeren således intet grundlag for at tro, at det inden for en pris på kr. 1.040.000,- ville være muligt at afholde dansk registreringsafgift, moms og avance til G1 ApS. Som følge heraf har sagsøgeren heller ikke været i god tro vedrørende den manglende afgiftsberigtigelse.
 Dertil kommer endvidere, at det fremgår af den som bilag C fremlagte afhøringsrapport af 22. december 2008, at den af denne sag omfattede bil var den anden bil, som sagsøgeren købte af G1 ApS. Sagsøgeren købte således i februar 2007 en BMW af G1 ApS til en pris af kr. 1.122.000,-. Vejledende listepris for denne bil var kr. 1.878.114,-. Sagsøgerens besparelse udgjorde således 40 pct.
 Sagsøgeren videresolgte denne bil den 2. maj 2007 for kr. 1.300.000,-, jf. bilag C, side 4, sidste afsnit. På dette tidspunkt havde bilen kørt 5.500 kilometer. Sagsøgeren tjente altså kr. 178.000,- på at videresælge en brugt bil, som han havde købt som ny.
 Det forhold, at sagsøgeren, foruden den bil denne sag drejer sig om, tidligere har købt en bil af G1 ApS med en meget stor besparelse og endda har videresolgt denne med en betragtelig fortjeneste, understøtter, at sagsøgeren var i ond tro vedrørende G1 ApS' manglende afgiftsberigtigelse. Sagsøgeren burde således allerede i forbindelse med den første handel have indset, at G1 ApS' salg af biler ikke hang sammen.
 Til trods for de mistænkelige omstændigheder i forbindelse med sagsøgerens køb af ovennævnte BMW af G1 ApS, valgte sagsøgeren alligevel i juli 2007 at købe den Audi, som denne sag omhandler, af G1 ApS.
 Det kan i øvrigt oplyses, at sagsøgeren aldrig kom til at hæfte for den manglende registreringsafgift af ovennævnte BMW som følge af en tidligere praksis fra Landsskatteretten, hvorefter et krav på betaling


text:
af registreringsafgift efter registreringsafgiftslovens daværende § 19, stk. 2 ikke kunne rejses, såfremt ejeren havde videresolgt bilen, inden kravet blev gjort gældende. Denne praksis er sidenhen blevet underkendt af Østre Landsret og Højesteret, jf. SKM2012.656.ØLR og SKM2013.447.HR.
 Det af sagsøgeren fremlagte bilag 19 dokumenterer ikke, at sagsøgeren ved købet af den af denne sag omfattede bil i 2007 havde grundlag for at tro, at det var realistisk at opnå en besparelse på 37 pct. i forhold til bilens vejledende listepris.
 Der er ikke fremlagt noget oprindeligt tilbud fra G4 vedrørende det køretøj, som sagsøgeren hævder at have fået tilbudt. Den e-mail der er fremlagt som bilag 19 er dateret den 24. september 2014, og er således indhentet under denne sags verseren ved domstolene og mere end 7 år efter, at sagsøgeren hævder at have fået bilen tilbudt. Bevisværdien af e-mailen er derfor yderst begrænset.
 Derudover fremgår det også af e-mailen, at det ikke er muligt at fremlægge selve tilbuddet, idet G4 kun gemmer afgivne tilbud i op til 5 år. Nærværende sag startede ved SKATs agterskrivelse af 16. november 2007, jf. bilag 2, side 3, 5. afsnit. Sagsøgeren har således haft rig mulighed for at rekvirere det hævdede tilbud fra G4. Henset til, at det ikke er sket, til trods for sagsøgerens åbenlyse interesse i at kunne dokumentere tilbuddet, forekommer det usandsynligt og utroværdigt, at G4 skulle have afgivet et tilbud med et indhold som hævdet af sagsøgeren.
 Sammenholdes bilag 18 med bilag 1, underbilag 15, fremgår det endvidere, at den bil sagsøgeren købte af G1 ApS havde væsentligt mere ekstraudstyr, end den bil sagsøgeren hævder at have fået tilbudt af G4, til trods for, at bilen fra G4 var knap kr. 100.000,- dyrere end den bil, som sagsøgeren købte fra G1 ApS. Selv hvis det lægges til grund, at sagsøgeren har modtaget et tilbud fra G4 svarende til det i den som bilag 18 fremlagte e-mail, havde sagsøgeren således ikke noget grundlag for at tro, at G1 ApS kunne levere en bil med væsentligt mere ekstraudstyr til en pris, der var kr. 100.000,- lavere end G4's pris.
 I den forbindelse er det væsentligt, at sagsøgeren under ingen omstændigheder havde grundlag for at tro, at han kunne opnå den samme rabat hos G1 ApS som hos G4.
 Det som bilag 16 fremlagte tilbud fra UO fører heller ikke til, at sagsøgeren må anses for at have været i god tro vedrørende den manglende afgiftsberigtigelse. Tilbuddet er for det første fremsat næsten 7 år efter, at sagsøgeren købte den af sagen omfattede bil af G1 ApS. For det andet har sagsøgeren så vidt ses ikke købt bilen til den angivne pris. Det har således været gratis for UO at fremsætte tilbuddet. På denne baggrund må bevisværdien af bilag 16 betragtes som lav. For det tredje kendes de nærmere omstændigheder omkring fremsættelsen af tilbuddet ikke. Det vides således eksempelvis ikke, om bilen er ny eller brugt, og om købesummen skal betales kontant.
 Bilag 10 dokumenterer ikke, at det var sædvanligt for en


text:
køber at opnå op til 20 pct. rabat i forhold til den vejledende udsalgspris. For det første vides det ikke, hvilke forudsætninger og spørgsmål, der ligger til grund for udarbejdelsen af bilag 11, hvorfor bevisværdien af bilaget er begrænset. Hertil kommer, at selv hvis det lægges til grund, at det var muligt for nogle forhandlere at opnå "flåderabatter" på op til 20 pct., indebærer det ikke også, at sådanne rabatter var sædvanlige, og at OF havde mulighed for at opnå sådanne rabatter, endsige at sagsøgeren havde konkret grundlag for at tro, at OF kunne opnå sådanne rabatter. Sådanne store rabatter fremkommer naturligvis kun ved større forhandleres/importørers regelmæssige køb af store partier biler, deraf betegnelsen "flåderabat". OF foretog ikke sådanne store "flådeindkøb", men købte derimod én luksusbil af gangen efter bestilling fra sine købere.
 Den omstændighed, at SKAT selv afgiftsberigtigede bilen på grundlag af den lave tyske pris, som fremgik af den falske faktura, der blev fremvist til SKAT, er uden betydning for vurderingen af sagsøgerens gode tro. SKAT blev således besveget ved fremvisningen af den falske faktura, som man havde krav på at få afgiftsberigtiget køretøjet på baggrund af. Der er tale om et masseadministrationsområde, hvor skattemyndighederne har indrettet sig på, at der bliver afgivet korrekte oplysninger ved afgiftsberigtigelsen, og der foregik udover enkelte stikprøvekontroller ikke en mere intensiv prøvelse ved afgiftsberettigelsen end, at det blev kontrolleret, at fakturaen fremstod korrekt. Det bemærkes, at forholdet også blev påberåbt under prøvesagerne for såvel landsretten og Højesteret, uden at dette førte til et andet resultat.
 Det fremgår af sagen, at den vejledende udsalgspris for en Audi svarende til den, som A købte af G1 ApS var 1.645.680 kr., og at A ved sit køb af bilen for 1.040.000 kr. dermed opnåede en besparelse på ca. 37 %.
 A har ikke ved sin forklaring eller efter den øvrige bevisførelse godtgjort, at markedsprisen for en tilsvarende bil med afgiftspligtigt ekstraudstyr var væsentligt lavere end den vejledende udsalgspris. Retten finder således ikke, at det rekonstruerede tilbud fra G4, som er fremkommet mere end 7 år efter skattesagens opståen, kan tillægges afgørende betydning. A har heller ikke godtgjort, at han købte en lettere brugt demonstrationsbil. Det fremgår tværtimod af slutsedlen, at bilen blev leveret fabriksny og af synsrapporten, at bilens kilometerstand var 0.
 Retten lægger efter indholdet af OF's e-mail af 21. maj 2007 til A til grund, at A var bekendt med det tyske prisniveau for tilsvarende biler, herunder at prisen i Tyskland for en fabriksny Audi svarende til den Audi, A købte, var 61.650 euro, svarende til ca. 459.293 kr. eksklusiv dansk moms.
 På denne baggrund finder retten, at A intet grundlag havde for at tro, at det ville være muligt at afholde dansk registreringsafgift, moms og avance til G1 ApS inden for en købspris på 1.040.000 kr.
 Hertil kommer, at omstændighederne ved G1 ApS og parternes aftaleindgåelse ikke kan anses for sædvanlige for en forhandlervirksomhed, jf. herved Højesterets dom af 26. juni 2013 (SKM2013.447.HR), da G1 ApS blandt andet ikke blev markedsført, og


text:
kontakten mellem parterne foregik på en lukket og usædvanlig måde. Videre har retten tillagt det betydning, at A få måneder forud for købet af Audien havde købt en anden bil af G1 ApS, som han efter kort tids ejerskab videresolgte med fortjeneste.
 Herefter kan A ikke anses for at have været i god tro med hensyn til, at der var betalt fuld registreringsafgift, og han er derfor ikke omfattet af SKATs administrative praksis for ikke at efteropkræve registreringsafgift.
 Efter sagens værdi, forløb og udfald skal A i sagsomkostninger til Skatteministeriet betale 62.500 kr.
 Inden 14 dage betaler A i sagsomkostninger til Skatteministeriet 62.500 kr.


text:
Scientology: En verdensreligion – religiøse anerkendelse af Scientology kirken i forskellige lande
 internationale religiøse anerkendelser af
 Scientology er accepteret som en religion over hele verden. Siden den første Scientology kirke blev etableret i 1954, er religionen vokset, så den nu er repræsenteret over hele verden. Scientologer praktiserer deres religion i stort set alle lande i verden.
 I lande, hvor der forefindes formelle kirkeministerier, bestræber kirken sig på at blive registreret som en almennyttig forening med religiøse formål ifølge det lands love, med undtagelse af lande, hvor en sådan registrering ikke er mulig. Forskellige landes retssystemer er ofte meget forskellige. Nogle har officielle religionsregistre, hvor alle grupper er forpligtet til at lade sig registrere og opfylde visse kriterier. Andre tager det modsatte synspunkt og forbyder specifikt officielle lister over godkendte religioner, da religion ikke falder ind under statens myndighedsområde. Regeringer og domstole i mange lande anerkender Scientologys religiøse karakter.
 I nogle lande har kirken måtte ty til domstolene for enten at få bekræftelse af dens status som religion eller som reaktion på grundløse kriminelle anklager. I alle tilfælde har domsfældelserne i sidste ende været til kirkens fordel, og kirkens religiøse hensigter er utvetydigt blevet anerkendt. Nogle af disse kendelser, herunder kendelser fra Storbritanniens højesteret og den italienske kassationsret og højesteret i Australien, betragtes nu af førende religionsforskere og juridiske eksperter at have fastlagt de standarder for religiøse anerkendelse, som enhver religion må opfylde.
 Scientology er en helt unik, moderne religion – den eneste store religion, der er opstået i det 20. århundrede. De vigtigste religiøse anerkendelser af Scientology kirken er beskrevet nedenfor.
 RELIGIØSE ANERKENDELSER RUNDT OM I VERDEN
 I Argentina er det obligatorisk at religiøse samfund bliver registreret. Den 18. november 2008 tilføjede Argentinas justitsministerium Scientology kirken i Argentina i Buenos Aires til det nationale register som et religiøst trossamfund.
 Det skelsættende afgørelse mht. definitionen af religion i Commonwealth of Nations er den australske højesterets afgørelse om Scientology religionen i Church of the New Faith v. Commissioner of Payroll Tax (1983) 1 VR 97. Højesteretten fastslog, at Scientology kirken ”til fulde har indfriet forpligtelsen til at vise dens religiøsitet. Konklusionen at den er en religiøs institution, der er berettiget til skattefritagelse, er ubestridelig.”
 En af måderne for officiel anerkendelse af en religiøs trosretning i Canada er at opnå provinsmyndighedernes godkendelse på en ansøgning om en ordineret præsts ret til at udføre vielser. En anden måde er ved godkendelse på en ansøgning om fritagelse af ejendomsskat som en religiøs organisation. Scientology præster er i alle Canadas proviser, hvor der er kirker, blevet godkendt til at udføre vielser.
 Scientology Kirken er officielt anerkendt som en religion i Colombia. Den 5. maj 2017, gav indenrigsministeriet i Colombia fuld religiøs anerkendelse til Scientology Kirken i Bogotá.
 Loven om tilbedelse fra 1937 kræver at religiøse grupper i Ecuador indregistrerer sig med indenrigsministeriet. For at registrere sig skal en religiøs organisation have vedtægter; have almennyttig status; og alle navne, der bruges af gruppen, skal inkluderes i ansøgningen for at sikre, at navnene på tidligere registrerede grupper ikke


text:
bruges uden deres tilladelse.
 I henhold til Frankrigs forfatningsmæssige sekularitet anerkender staten ingen trosretninger. Alle religiøse samfund i Frankrig fungerer som foreninger i henhold til loven om foreninger af 1901 og/eller loven om adskillelse mellem kirke og stat af 1905, og Scientology kirken er ingen undtagelse.
 Der er intet krav om, at religiøse grupper skal registreres eller autoriseres i Indien. Den 7. februar 2003 blev den religiøse Scientology stiftelse i New Delhi registreret i selskabsregisteret for Delhi og Haryana. Den 24. november 2003 gav direktøren for fritagelser af indkomstskat i New Delhi Scientology stiftelsen status som skattefritaget velgørende organisation.
 For at opnå formel anerkendelse som religion i Italien må en organisation gennemgå to trin. Det første trin er en proces, hvorved den nationale repræsentation af trosretningen i landet opnår anerkendelse som en juridisk person fra indenrigsministeriet. Efter ansøgningen er blevet indleveret, gennemfører indenrigsministeriet en undersøgelse af ansøgerens kvalifikationer, og hvis ansøgningen godkendes, bliver den registreret som en anerkendt religiøs forening.
 I Kroatien defineres religiøse samfunds juridiske status generelt af deres lov om religiøse samfunds juridiske status fra 2002, og den omfatter sådanne emner som statsstøtte, skattefordele og religionsundervisning i skoler. Registrering af religiøse grupper er ikke obligatorisk. Registrerede grupper får dog status som juridisk person og opnår visse skattefordele og andre goder. Scientology kirken i Kroatien blev officielt registreret som en religiøs organisation den 22. december 2003 i registeret over religiøse samfund i Kroatien.
 Scientology Kirken i Makedonien er officielt anerkendt som en religiøs organisation. Den 20. april 2017, besluttede domstolen II Skopje, at alle juridiske forudsætninger var blevet mødt ifølge loven om den juridiske status af kirker, religiøse samfund og religiøse grupper i det officielle lovtidende i Republikken Makedonien.
 Højesterets beslutning i Centerpoint Community Growth Trust v. Commissioner (1985) 1 NZLR 673 fastsatte standarden for at afgøre kendetegnene for en religion ifølge New Zealands love. I denne sag valgte New Zealands højesteret at henvise til og basere sin kendelse på testerne for en religion, som Australiens højesteret benyttede i Church of the New Faith v. Commissioner of Payroll Tax (1983) 1 VR 97 vedrørende Scientology kirken. Højesteret fastslog, at Scientology kirken kvalificerer som en religion og en velgørende organisation, da den ”opfylder kravet om udelukkende at være velgørende af natur gennem at fremme religion” og ”opfylder kravet om at være til almennyttig”.
 Myndighedernes krav for religiøse gruppers juridiske anerkendelse i Nicaragua følger kravet for andre ikke-statslige organisationer. En gruppe skal ansøge om personeria juridica (status som juridisk person), hvilket skal godkendes af nationalforsamlingen. Efter godkendelse skal gruppen indregistrere sig som en forening eller stiftelse med indenrigsministeriet. Kirken fik godkendelse på sin ansøgning om anerkendelse som en religiøs organisation. Ifølge bekendtgørelse 4734 fra Nicaraguas præsident, der blev offentliggjort i den officielle dagbog den 7. september 2006, blev Scientology kirken i Nicaragua registreret som en religiøs forening.
 Den 5. april 2007 udstedte Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol en enstemmig afgørelse til fordel for Scientology kirken, der beskyttede scientologers og deres religiøse foreningers ret til religionsfrihed. Denne afgørelse er gældende i alle 46 lande,


text:
der har underskrevet og ratificeret Konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som blev vedtaget af Europarådet i 1950, hvilket omfatter Rusland. Ved at dømme til fordel for Scientology kirken bekræftede domstolen retten til religionsfrihed, ikke kun for scientologer men for medlemmer af enhver religion i Europa.
 Skotland har ingen krav om registrering af religiøse grupper. Men landet anerkender dog religioner ved at registrere præster, der kan udføre juridisk bindende religiøse vielser. En religiøs vielse i Skotland skal forestås af en præst, der har registrationsbrev til at udføre sådanne vielser. Registreringen af præster sker ifølge sektion 9 af ægteskabsloven (Skotland) fra 1977.
 Scientology kirken er officielt anerkendt som religion i Spanien. Den 31. oktober 2007 udstedte landsretten i Madrid en enstemmig afgørelse, der bekræftede religionsfrihed i Spanien ved at anerkende den nationale Scientology kirke i Spanien som en religiøs organisation, der er berettiget til alle goder og rettigheder, som tilfalder religioner, der optages i myndighedernes register over religiøse entiteter.
 Den 29. August 2006 blev Scientology missionen i Sri Lanka registreret som en religiøs stiftelse af selskabsregisteret i Den Demokratiske Republik Sri Lanka.
 For religiøse grupper i Storbritannien med undtagelse af den anglikanske kirke, jøder og kvækerne, kan en religiøs vielse kun finde sted i en bygning, der er registreret som et gudshus ifølge Places of Worship Registration Act af 1855.
 Da et medlem af Scientology kirken ikke kunne få Registrar General til at registrere Scientology kirken i Londons kirkesal, så hun kunne blive gift der, bad hun om at få beslutningen evalueret ved en domstol.
 Efter Storbritanniens højesteret havde anerkendt, at Scientology er en religion, bestemte de, at Scientology kirken i Londons kirkesal ”er et mødested for religionsudøvelse ifølge sektion 2 i Places of Worship Registration Act”. Højesteretten beordrede i overensstemmelse hermed, at Scientologys kirkesal skulle registreres af Registrar General som et gudshus og et sted, hvor vielser kan forrettes. Således opnåede Scientology kirken fuld religiøs anerkendelse i dette land.
 Det er hverken nødvendigt at være anerkendt eller registreret for at udøve religiøse aktiviteter i Sverige. Men religiøse grupper, der ønsker skattefritagelse fra myndighederne og støtte til deres programmer til forbedring af samfundet, skal ansøge om registrering som en religiøs organisation. Derudover anerkender Sverige religioner gennem registrering af præster, der kan foretage borgerligt gyldige religiøse vielser. For at udføre en religiøs vielse med borgerlig gyldighed i Sverige må en præst for en anerkendt religion ansøge om godkendelse som vielsesforretter. Scientology er blevet anerkendt som en religion og skattefritaget religiøs organisation i Sverige. Desuden er Scientology præster blevet godkendt til at forrette borgerligt gyldige religiøse vielser i Sverige.
 Sydafrikas regering kræver ikke, at religiøse grupper skal have licens eller registreres. Men landet anerkender dog religioner ved at registrere præster, der kan udføre borgerligt gyldige religiøse vielser. En religiøs vielse i Sydafrika skal forestås af en præst, der har registrationsbrev til at udføre sådanne vielser. Desuden kan religiøse grupper kvalificere sig som almennyttige organisationer, der er fritaget for indkomstskat.
 I Tanzania skal religiøse organisationer indregistrer sig hos indenrigsministeriet i hovedlandet og


text:
med myndighedernes hovedregistrar på Zanzibar. Den 27. september 2004 blev Scientology kirkens mission i Kilimanjaro registreret som en religiøs organisation af selvskabsregisteret i indenrigsministeriet i Den Forenede Republik Tanzania.
 Religiøse grupper i Tyskland kan bedrive deres virksomhed i forskellige juridiske former, som er åbne for både religiøse og ikke-religiøse samfund. Disse rangerer fra almennyttige nonprofit organisationer til selskaber ifølge forvaltningsloven. Scientology kirker i Tyskland er juridisk registreret som almennyttige nonprofit foreninger og har klart erklærede religiøse mål. Som sådan er deres formelle juridiske status er ikke anderledes end mange andre anerkendte religiøse samfund.
 Direktoratet for justits og religion (DJR) i Venezuelas indenrigs- og justitsministerium fører et løbende register over religiøse grupper, uddeler statsstøtte til religiøse organisationer samt arbejder på at fremme bevidsthed om og forståelse blandt religiøse samfund. Hver gruppe skal indregistreres hos DJR for at få juridisk status som en religiøs organisation. Den 1. februar 1999 blev Scientology kirken i Venezuela registreret som en religiøs organisation af Republikken Venezuelas indenrigs- og justitsministerium.
 I en afgørelse fra 1. august 1995 bestemte Østrigs forvaltningsdomstol, at ”i tillæg til at Scientology i USA, det land, der har flest Scientology kirker, er blevet givet status som en ægte religion og vælgørende organisation af IRS for mindre end to år siden efter flere tiår med indgående undersøgelser, så har [kirken] også givet os tilstrækkelige beviser til at overbevise os om, at Scientology kirken i Østrig er en religion.”
 I dag er der ingen spørgsmål om Scientologys status som en verdensreligion. Millioner af scientologer fra over 150 lande rundt om i verden følger religionens principper og udøvelse. Scientology er deres religion og opfylder deres dybeste åndelige behov. Dette er den vigtigste test for enhver religion. Hvis man imidlertid forlader sig på sekundære kilder, så har domstole, akademikere og myndigheder rundt om i verden gentagne gange fastslået, at Scientology er en ægte religion i alle henseender.


text:
Højesteret - Lejerfyn - Lejerforening Fyn
 Fraflytning almen
 Vedligehold almen
 Husleje almen
 Tvister afgjort > Domstol
 ANMODNING OM FORNYET SYN OG SKØN IMØDEKOMMET VEDRØRENDE TILBUDSPLIGTEN I LEJELOVEN
 Højesteret udtalte, at der efter retsplejelovens regler bl.a. kan tillades fornyet syn og skøn ved andre skønsmænd, hvis det kan sandsynliggøres over for retten, at den første skønsmands konklusioner kan være udslag af en faglig tilgang til spørgsmålene, som ikke er enerådende inden for det pågældende fag, og at bestemmelsen også finder anvendelse, når syn og skøn er gennemført til opfyldelse af lejelovens regler om tilbudspligt. Efter en samlet vurdering af sagen, herunder sagens værdi og skønstemaets karakter, fandt Højesteret, at der var grundlag for at imødekomme anmodningen om fornyet syn og skøn.[Læs mere]
 Kilde: 23.04.2019 Højesteret
 HØJESTERET OM MANGLENDE ISTANDSÆTTELSE AF ERHVERVSLEJEMÅL
 Udlejer, som havde solgt ejendom, havde ikke lidt et tab som følge af lejers manglende istandsættelse af erhvervslejemål
 BC Ejendomme udlejede en ejendom til Nordea. Ved en købsaftale, der blev underskrevet i december 2013, solgte BC Ejendomme ejendommen til overtagelse ultimo marts 2015. Det var en betingelse for køber, at Nordea var fraflyttet på overtagelsesdagen, og ejendommen skulle overtages i den stand, som den var på tidspunktet for købsaftalens underskrift. BC Ejendomme skulle sørge for, at ”alle forhold med lejer er udlignet senest pr. overtagelsesdagen”. I begyndelsen af 2015 fraflyttede Nordea lejemålet. Efter lejekontrakten skulle Nordea aflevere lejemålet i samme stand som ved overleveringen. Parterne var enige om, at Nordea ikke opfyldte denne forpligtelse.
 Som følge af Nordeas manglende istandsættelse rejste BC Ejendomme krav mod Nordea om betaling af ca. 1,8 mio. kr.
 Højesteret fastslog, at BC Ejendomme ikke havde lidt et tab som følge af den manglende istandsættelse. Højesteret henviste bl.a. til, at ejendommen – da Nordea fraflyttede lejemålet – allerede var videresolgt til en fast pris, uden at køber havde krav på istandsættelse, og en istandsættelse ville derfor ikke have haft nogen værdi for BC Ejendomme.
 Kilde: Højesteret dom af 16.11.2018 i sag BS-13497/1018
 MANGLENDE OPFYLDELSE AF OPLYSNINGSPLIGT HAVDE IKKE BETYDNINING
 Udlejerens manglende opfyldelse af oplysningspligten efter lejelovens § 4, stk. 5 (nu stk. 6), havde ikke betydning for størrelsen af begyndelseslejen
 Sagen angik retsvirkningen af udlejerens manglende opfyldelse af den oplysningspligt, som følger af lejelovens § 4, stk. 5 (nu stk. 6). Efter bestemmelsen skal udlejeren i forbindelse med lejeaftalens indgåelse give lejeren en række oplysninger om grundlaget for lejefastsættelsen, når der er tale om en ejendom, hvor en del af den omkostningsbestemte husleje fastsættes efter boligreguleringslovens § 9, stk. 2. Det var ubestridt, at udlejeren ikke havde opfyldt oplysningspligten. Spørgsmålet var, om den manglende opfyldelse af oplysningspligten havde betydning for begyndelseslejen.
 Højesteret fandt, at efter ordlyden af boligreguleringslovens § 7, stk. 5, og da det efter forarbejderne til lejelovens § 4, stk. 5, og boligreguleringslovens § 7, stk. 5, alene er formålet med bestemmelserne at begrænse udlejers mulighed for at varsle store og uforudsete lejeforhøjelser, har den manglende overholdelse af oplysningspligten ikke betydning for størrelsen af begyndelseslejen.
 Kilde: Højesteret dom afsagt 17. august 2018 sag 255/2017


text:
EJENDOMMEN FORTSAT IKKE EN SMÅEJENDOM - FASTSLOG HØJESTERET
 Udlejningsejendom, der efter frasalg omfattede 6 beboelseslejligheder, var fortsat omfattet af reglerne om bindingspligt.
 Sagen angik, om en udlejningsejendom var omfattet af reglerne om mindre ejendomme (småejendomme) i boligreguleringsloven, hvilket bl.a. ville medføre, at Grundejernes Investeringsfond skulle ophæve bindingskontoen for ejendommen. Ejendommen indeholdt efter et frasalg i 2011 6 beboelseslejligheder, hvilket var tilstrækkeligt få lejligheder til at være omfattet af reglerne om småejendomme.
 Højesteret bemærkede, at boligreguleringsloven efter sin ordlyd og forarbejderne må forstås således, at det afgørende for ejendommens status er forholdene den 1. januar 1995. Det forhold, at ejendommen efter et frasalg i 2011 ikke længere indgik i et driftsfællesskab med en række andre ejendomme, indebar derfor ikke, at ejendommen nu måtte anses som en småejendom.
 Kilde: Højesteret - sag 246/2017 dom afsagt 08.05.2018
 OPHÆVELSE AF LEJEMÅL I EN ALMEN BOLIGFORENING VAR BERETTIGET
 Ved brev af 29. januar 2016 ophævede Fyns Almennyttige Boligselskab et lejemål med henvisning til den kriminalitet, som lejeren L’s søn, S, ved dom af 5. januar 2016 var dømt for at have begået. Sagen angik, om denne ophævelse var berettiget. S var idømt 8 måneders ubetinget fængsel for i forening med andre og efter forudgående planlægning i boligområdet Vollsmose på et meget befærdet område, hvor der også var mindre børn til stede, at have kastet med sten, andre genstande og flasker med brændbar væske, der var antændt, mod polititjenestemænd i patruljevogne.
 Kilde: Højesteret - sag 235/2017 dom afsagt 01.05.2018
 DET KUNNE IKKE AFTALES, AT DER SKULLE BETALE SÆRSKILT FOR RENOVATION
 Sagen angik, om Rokkevænget Middelfart ApS som udlejer var berettiget til i lejekontrakten med lejerne at aftale, at renovation skulle betales særskilt.
 Højesteret udtalte, at bestemmelserne om fravigelighed i lejelovens § 53, stk. 3, og boligreguleringslovens dagældende § 15 a, stk. 1, må forstås sådan, at der kan aftales en husleje, som overstiger det lejedes værdi, herunder eventuelt med andre reguleringsmekanismer end dem, der fremgår af loven, men at bestemmelserne ikke angår, hvilke driftsudgifter der skal indgå i huslejen, og hvilke der kan kræves særskilt refunderet som tillæg til huslejen.
 Højesteret udtalte endvidere, at dette også stemmer med det formål om gennemskuelighed for lejeren, som er omtalt i forarbejderne til de pågældende bestemmelser.
 Højesteret fastslog på den baggrund, at der ikke var hjemmel til at aftale, at der skulle ske særskilt betaling for renovation som et tillæg til huslejen.
 Kilde: Højesteret sagsnr. 26/2017 af 21.09.2017
 HØJESTERET: SKYLNERS BEBOELSESLEJLIGHED SKULLE IKKE INDDRAGES I KONKURSBO
 A havde siden 1993 boet til leje i en beboelseslejlighed på 450 m2 til en leje på 8.900 kr. pr. måned. I 2014 blev A erklæret konkurs, hvorefter udlejer tilbød konkursboet en kontant flyttekompensation på 400.000 kr. mod at få stillet skyldners lejemål til rådighed. Konkursboet ønskede derfor lejligheden inddraget i boet. Højesteret fastslog, at der ikke var adgang til at inddrage skyldners beboelseslejemål i konkursboet, når boets økonomiske interesse heri ikke direkte fulgte af rettighederne i henhold til lejekontrakten eller lejeforholdet i øvrigt, men derimod var opstået som følge af et tilsagn


text:
fra udlejer til konkursboet om betaling for at overlade lejemålet til udlejer. Landsretten var nået til samme resultat.
 Kilde: Højesteret sag 63/2016, kendelse afsagt 2. marts 2017
 HØJESTERET HAR TAGEt STILLING TIL BRUG AF LIGHEDSREGLEN I BOLIGREGULERINGLOVEN
 Landsretten og boligretten var nået til samme resultat.
 Kilde: Højesteret den 04.12.2017 i sag 74/2017
 Aftale om at tillægge lejen PBS-gebyr var i strid med lejelovgivningen
 Højesteret dom afsagt den 29. juni 2016 i sag 187/2015
 Fastsættelse af husleje - Højesteret boligreguleringlovens § 5, stk. 2
 Kilde: HR sag 162/2015 dom afsagt 8. april 2016


text:
Erstatningsemner
 Butiksansatte får ikke anerkendt psykiske skader efter røveri
 Justitsministeren vil fjerne 72-timers reglen i voldtægtssager
 Arbejdsskadestyrelsen bliver til Arbejdsmarkedets Erhvervssikring
 Spænd hjelmen...!!!
 Pas på ulykker under havearbejdet i påsken!
 Midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven
 Midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven skulle efter de dagældende regler fratrækkes i differencekrav på erhvervsevnetabserstatning efter erstatningsansvarsloven.
 A blev i 2004 udsat for en arbejdsulykke og pådrog sig en rygskade.
 Arbejdsskadestyrelsen, S, traf i september 2005 midlertidig afgørelse om A's tab af erhvervsevne, hvorefter erhvervsevnetabet var 35 %, og A fik som løbende månedlige ydelser udbetalt i alt ca. 225.000.
 I november 2007 bestemte S, at A's erhvervsevnetab skulle fastsættes endeligt til 40 %, og A fik herefter et engangsbeløb i erstatning for tab af erhvervsevne.
 Arbejdsgiverens forsikringsselskab, F, anerkendte at betale A differenceerstatning for tab af erhvervsevne med ca. 30.000 kr.
 A påstod i sagen mod F erstatningen opgjort til forskellen mellem erstatning for erhvervsevnetab efter erstatningsansvarsloven og erhvervsevnetab efter arbejdsskadeforsikringsloven, svarende til ca. 255.000 kr., idet A anførte, at der ikke skulle ske fradrag for de løbende ydelser for tab af erhvervsevne, der var udbetalt i henhold til S' midlertidige afgørelse fra september 2005.
 Højesteret udtalte, at den dagældende § 77 i arbejdsskadeforsikringsloven om differencekrav må forstås således, at erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven ikke skal opdeles ved opgørelse af differencekrav, sådan at en del heraf slet ikke fratrækkes i erstatningskravet efter erstatningsansvarsloven. Dette gælder også for løbende ydelser som midlertidig erstatning, selv om ydelsen har lighed med erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, og uanset at der i nogle tilfælde muligt kan blive tale om underkompensation i forhold til sager, hvor der alene betales erstatning efter erstatningsansvarsloven. Højesteret frifandt herefter ligesom landsretten F.
 U.2013.110H
 Kilde: Thomson
 Klik på teksten for at læse hele nyheden
 Tal fra Arbejdsskadestyrelsen viser, at det er yderst vanskeligt for en butiksansat at få anerkendt psykiske mén efter et røveri som en arbejdsskade. ...
 Det ser ud til, at der kan skabes et flertal i Folketinget for at fjerne den såkaldte "72-timers regel" i voldtægtssager. ...
 Med virkning fra den 1. juli 2016 stiftes den selvejende institution, Arbejdsmarkedets Erhvervssikring, som fremover skal varetage de fleste af de opgaver, som hidtil har ligget i...
 Det kan ikke siges for tit - husk cykelhjelmen! ...
 Det er højsæson for arbejde i haven og dermed det årlige boom i haveulykker. ...
 Fald i antallet af ulykker med lastbiler involveret
 Nye tal fra Vejdirektoratet viser, at der er sket et fald i antallet af ulykker, hvor lastbiler er involveret. ...
 Der er stadig problemer med det psykiske arbejdsmiljø
 Rigsrevisionen oplyser i sin rapport fra 2015, at ca. 20 % af de langvarige sygefravær skyldes problemer i det psykiske arbejdsmiljø. ...
 Justitsministeren vil forbedre retsstillingen for voldtægtsofre
 Advokat Lotte Bork har over de sidste måneder deltaget i en række møder med justitsminister Søren Pind. ...
 Kære klienter samt andre brugere af vores hjemmeside. ...
 Godt råd hvis du gør brug af GoMore
 Deleøkonomien blomstrer, og det har betydet, at flere og flere gør brug af GoMore tjenesten. ...
 Er


text:
en tilskadekomst under julefrokosten en arbejdsskade?
 Vi bliver ofte spurgt i denne tid, om det er en arbejdsskade, hvis man er kommet til skade under årets julefrokost.Svaret er "Ja, måske!"Hvis der er tale om en...
 Diagnosefejl og patientskadeerstatning
 For sent stillede diagnoser, forkerte diagnoser eller manglende diagnoser. Alle facetter af samme problem: Fejldiagnosticering. ...
 Arbejdsskadestyrelsen afviser at gennemgå "psykiater-sagerne"
 En navngiven psykiater har været udsat for alvorlig kritik for sit virke, og har nu fået dom for at have fejldiagnosticeret en patient. ...
 En personskadeerstatning bør altid indsættes på en særskilt konto
 Vi råder altid vores klienter til at indsætte en erstatning på en særskilt oprettet konto, hvor beløbet holdes adskilt fra klientens øvrige...
 Efter den sønderlemmende kritik af Arbejdsskadestyrelsen sidste sommer har Kammeradvokaten den 23. april offentliggjort en ny undersøgelse af kvaliteten af...
 Højesteret mindsker sagsomkostningerne til forsikingsselskaber
 Sagsomkostninger i Danmark udmåles af retten efter forskellige mere eller mindre faste vejledende takster. Det er måske denne meget praktiske indretning, der har...
 De seneste tal viser, at Arbejdsskadestyrelsen i 2014 modtog 5.488 anmeldelser om psykiske arbejdsskader. ...
 To nye kræftformer på listen over erhvervssygdomme
 Arbejdsskadestyrelsens erhvervssygdomsfortegnelse er blevet udvidet. ...
 De skadelidte vil hellere i arbejde end have erstatning
 Vrangforestillingen om, at de skadelidte kun er interesserede i at få flest mulige penge ud af deres skade, bliver gjort til skamme i en ny...
 Beskæftigelsesminister Henrik Dam Kristensen har modtaget en rapport fra et nedsat ekspertudvalg med 27 nye forslag til en modernisering af arbejdsskadesystemet. ...
 Droneflyvning og personskade
 Mange danskere vil om mindre end 3 uger finde en drone som gave under juletræet. Droner til private spænder lige fra helt små fjernstyrede stykker legetøj...
 Ny praksis for udeboende pendlere
 Ulykker som sker under transport mellem hjemmet og arbejdet, er ikke tidligere anerkendt som arbejdsskader. ...
 Velkommen til Birte Lynge
 Advokatsekretær Birte Lynge er med virkning fra den 1. november 2014 indtrådt i vores Erstatningsteam. ...
 Flere anmelder hudkræft som en arbejdsskade
 Hvert år får ca. 11.000 danskere konstateret hudkræft. Mange af disse tilfælde kan skyldes, at de arbejder i det fri - som fx landmand, fisker,...
 Er MRSA en arbejdsskade?
 Er MRSA, også kendt som svineinfluenza, en arbejdsskade eller ej? Dette spørgsmålet skal afgøres ved en principiel sag, som 3F fører for en...
 Er du kommet til skade under DHL-stafetten?
 Så kan der være tale om en arbejdsskade. ...
 Antallet af anmeldte hudsygdomme fordoblet fra 2005 til 2012
 Fra 2005 til 2012 steg antallet af anmeldte erhvervsbetingede hudsygdomme fra 1.337 til 2.900. ...
 Hundredevis af skadelidte søger deres arbejdsskadesager genoptaget
 Over 500 skadelidte har siden Kammeradvokatens rapport om de mange fejlbehandlede sager hos Arbejdsskadestyrelsen søgt deres sag genoptaget. Det skriver Fagbladet 3F. ...
 Arbejdskadestyrelsen skal genoptage et stort antal sager
 En undersøgelse foretaget af Kammeradvokaten viser, at der er fejl i et stort antal af afgørelserne fra Arbejdsskadestyrelsen om erhvervsevnetab. ...
 Arbejdsskadestyrelsen opgiver nyt IT-system
 Efter at have arbejdet på projektet siden 2008 smider Arbejdsskadestyrelsen nu håndklædet i ringen, og lukker ned for forsøget på at indføre...
 Lettere at


text:
få anerkendt kirtelnæsekræft som arbejdsskade
 Arbejdsskadestyrelsen har ændret praksis, så der nu er lettere adgang til at få anerkendt kirtelnæsekræft som erhvervssygdom. ...
 Stadig svært at få anerkendt psykisk lidelse som arbejdsskade
 Nye tal fra Arbejdsskadestyrelsen viser, at det stadig er yderst vanskeligt at få anerkendt en psykisk lidelse som en arbejdsskade. ...
 Erstatning til mor efter drab på hendes 2 døtre
 Højesteret afsagde i går en principiel dom om erstatning til en mor, efter eksmandens drab på deres fælles børn. ...
 Mange får høreskader på jobbet
 Tal fra Arbejdsskadestyrelsen viser, at der fra 2006 til 2012 var en stigning i antallet af anmeldte høreskader på omkring 40 %. Omkring halvdelen fik...
 Frisører kan stadig ikke få anerkendt deres arbejdsskader
 Det har i årevis været en kendt sag indenfor vores branche, at det er stort set umuligt for frisører at få anerkendt deres kroniske smerter i skuldre,...
 Dagplejemor får Landsrettens ord for, at et fald på havegangen er en arbejdsskade
 En dagplejemor fra Brønderslev faldt på sin havegang kl. 5.45 en morgen, hvor hun var ude og strø sand på islaget, inden børnene ankom. ...
 Ny lov om erstatning til statens tidligere udsendte med PTSD
 En ny lov om erstatning til personer der har været udsendt af den danske stat til krig og katastrofer trådte i kraft i går den 2. april 2014. ...
 Egen skyld ved jagtulykke
 I forbindelse med en jagt overrakte person A sit ladte jagtgevær til person B, uden at "knække" jagtgeværet først. Geværet skulle monteres...
 Arbejdsskadestyrelsen modtog 1662 anmeldelser om høreskader i 2013
 Nye tal fra Arbejdsskadestyrelsen viser, at 1662 personer sidste år pådrog sig en høreskade på jobbet. ...
 Forsvaret afsætter 600 mio. til PTSD-ramte soldater
 Arbejdsskadestyrelsens seneste praksisændring, betød at soldater ikke længere er udelukket fra at få anerkendt deres PTSD som en...
 Stigning i antal anmeldte arbejdsskader indenfor byggeriet
 Siden 2008 er antallet af anmeldte arbejdsskader i byggebranchen steget med 13 % fra 1.585 til 1.792. Stigningen bliver endnu mere markant, når det tages i betragtning,...
 Patientforsikringen skifter navn
 Hvis man er blevet udsat for en patientskade der berettiger til erstatning har man hidtil skullet klage til patientforsikringen. ...
 Tankstation ikke ansvarlig for natlig faldulykke
 I sagen faldt skadelidte en januarnat kl. ca. 03.00 bag ved en tankstation. ...
 Ny praksis fra Arbejdsskadestyrelsen vedrørende nikkeleksem
 Efter tidligere at have stillet krav om, at man igennem flere år skulle have været udsat for nikkelpåvirkning på arbejdspladsen for at ville anerkende dette...
 Patientforsikringen: Hård kritik af afgørelser med omstridt psykiater
 Der er fra flere sider rejst hård kritik af Patientforsikringens afgørelse i en sag, hvor en psykiaters egen vurdering af den omtvistede behandling blev tillagt stor...
 Minister: Skader under julefrokosten skal ikke dækkes som en arbejdsskade
 Som reglerne er i dag, kan personskade opstået under deltagelse i et medarbejderarrangement efter omstændighederne medføre ret til erstatning efter reglerne i...
 Forældelse af krav på tabt arbejdsfortjeneste og svie og smerte
 Spørgsmål omkring forældelse har altid været højaktuelle for skadelidte. Afklaringen af skadelidtes tilstand tager ofte flere


text:
år, især...
 Dykkerskade var ikke en ulykke
 En mand A der gennem 30-35 år havde dykket, var så uheldig at blive ramt af dykkersyge under opstigningen fra en 90 meters dykning. ...
 Ombudsmanden undersøger Arbejdsskadestyrelsens sagsbehandling
 Visse offentlige myndigheder bliver underlagt krav om, at der skal nås en vis mængde sager indenfor en given tidsperiode, de såkaldte produktionskrav. ...
 Personskade forårsaget af flugtbilister
 Alle ejere af biler og motorcykler skal have tegnet en ansvarsforsikring der dækker den skade køretøjet måtte forårsage i trafikken. Det er...
 Den ny praksis for danske krigsveteraner slår igennem - og har også betydning for andre
 Det er tidligere meldt ud, at Arbejdsskadestyrelsen ville ændre sin praksis og genoptage en række sager om veteraner med posttraumatisk stress. ...
 Forbrydelser skal politianmeldes straks
 Bliver man udsat for forbrydelse, så gælder det om hurtigst muligt at anmelde forholdet til politiet. ...
 Ny praksis for danske krigsveteraner
 6-måneders diagnosekriteriet er gennem længere tid blevet udsat for kritik fra flere sider, og det resulterer nu i politisk stillingstagen. ...
 Mobning på arbejdspladsen udløste ret til erstatning
 En sjællandsk kvinde blev gennem to år udsat for grov mobning på sin arbejdsplads. Mobningen bestod blandt andet i sletning af den fælles mailliste,...
 Ikke godtgørelse i medfør af erstatningsansvarslovens § 26 til efterladte efter trafikdrab
 To kvinder blev dræbt ved en trafikulykke forårsaget af S, som med en promille på 1,02 og for høj hastighed kørte over i den modsatte side af...
 Arbejdsgiveren hæftede for skadevolder i medfør af DL 3-19-2
 En rygskade anset for forvoldt af en kollega ved en uagtsomhed, der ikke kunne betegnes som grov. Arbejdsgiveren hæftede for skadevolder i medfør af DL 3-19-2. Da...
 Forsikringsselskabs anmodning om, at det blev pålagt skadelidte at fremlægge billeddiagnostisk materiale, ikke taget til følge
 A havde anlagt sag mod forsikringsselskabet F med krav om erstatning efter et færdselsuheld, hvor hun som cyklist var blevet påkørt af en bil, der var forsikret...
 Arbejdsskadestyrelsens vurdering af méngrad efter en patientskade ikke tilsidesat
 M, der ventede tvillinger, A og B, og som var i graviditetsuge 31 + 4 dage, blev den 8. januar 1997 indlagt på hospital med tegn på tvilling til tvilling...
 Ikke ansvar efter produktansvarsloven for personskade, som skadelidte pådrog sig ved brug af en dyknagle.
 Ved udskiftning af et rustent greb i en garageport placerede skadelidte A en dyknagle på en maskinskrue, hvorefter han med en hammer slog på dyknaglen. ...
 Arbejdsskademyndighederne burde have set på midlertidig erhvervsevnetabserstatning
 En kvinde, der under sit arbejde som advokatsekretær havde været udsat for en arbejdsskade, klagede til ombudsmanden over, at myndighederne ikke havde truffet...
 Grundejer erstatningspligtig for fodgængers fald på delvis isglat fortov
 Den 4. januar 2009 om eftermiddagen kom 84-årige A til skade, i forbindelse med at hun faldt på et isbelagt areal på fortovet. ...
 Kan en skade, der sker, når man hjælper naboen, være en arbejdsskade?
 Hvis man kommer til skade, mens man hjælper et familiemedlem, en kammerat eller nabo, vil skaden som udgangspunkt ikke være en arbejdsskade, idet skaden er sket uden...


text:
Ikke godtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26 til efterladte efter trafikdrab
 Pludselig hændelse, der havde forårsaget personskade
 Klager over afvisning af forsikringsdækning for et anmeldt ulykkestilfælde. ...
 Midlertidig erhvervsevnetabserstatning efter arbejdsskadesikringsloven skulle efter de dagældende regler fratrækkes i differencekrav på erhvervsevnetabserstatning...
 Ny praksis for udstedelse af administrative bøder til arbejdsgivere
 Arbejdsskadestyrelsen har netop udsendt praksis 2012-02 og 2012-03 om udstedelse af administrative bøder til arbejdsgivere, som overtræder arbejdsskadesikringsloven. ...
 Landsret skal afgøre om mor har ret til erstatning
 I dag bliver det afgjort om en mor til to dræbte piger kan få økonomisk erstatning efter drab på hendes to børn. ...
 Erstatning for tabt arbejdsfortjeneste og tab af erhvervsevne efter patientskade
 A blev ved en operation for galdesten i 2002 påført en patientskade. ...
 Julefrokostskader er arbejdsskader
 Hvis du kommer til skade under årets firmajulefrokost, er der en god chance for, at firmaet forsikring dækker. ...
 Årsagssammenhæng mellem arbejdsskade og konstateret erhvervsevnetab
 En mand klagede over Ankestyrelsens afgørelse i en arbejdsskadesag. ...
 Brandmænd med kræft kræver erstatning
 Der er i den seneste tid konstateret et udsædvanligt højt antal kræfttilfælde blandt brandmænd. Det har fået brandmændenes faglige...
 Om erstatningsansvar for glideskader på Thule Air Base
 A var ansat på Thule Air Base i Grønland. Den 2. april 2007 ca. kl. 06.30 gled A foran en port på noget is og kom til skade. ...
 Fratrækning i differencekrav på erhvervsevnetabserstatning
 Er du forsikret, hvis du som fører af en bil forulykker i et solouheld?
 Hertil er svaret som oftest nej. ...
 Ikke reduktion af erstatning mv. efter patientskade
 A blev i november 2008 påført en patientskade og havde som følge heraf krav på godtgørelse for varigt mén og erstatning for tab af...
 Er du blevet bidt eller væltet af en hund, der ikke er din egen?
 Er du så klar over, at du er berettiget til erstatning? ...
 Retten fandt ikke rimelig grund til at skadelidte ikke anmeldte skaden indenfor den 1-årige anmeldelsesfrist
 A fik under sit arbejde på en serigrafivirksomhed, V, den 10. juni 2003 et ryk i armen, da hun skubbede en rullevogn med paneler ind i en ovn. ...
 Pligt til at betale erstatning for tabt arbejdsfortjeneste indtil Arbejdsskadestyrelsens udtalelse forlå uanset at revalideringsforløbet var afsluttet
 A blev skadet ved et færdselsuheld den 17. oktober 2004. F anerkendte erstatningspligten og udbetalte erstatning for tabt arbejdsfortjeneste indtil den 1. juli 2006, hvor A...
 Lovforslag om reform af førtidspensionssystemet og fleksjobordningen mv. er sendt i høring
 Reformen indebærer en generel skærpelse af kravene til tilkendelse af førtidspension, samt en ændringen af fleksjobordningen. ...
 September er højsæson for cykelulykker
 I september måned sker der væsentlig flere cykelulykker end resten af året. ...
 Skadelidte, der var arbejdsløs, blev sygemeldt efter en ulykke, og fik erstatning fra ansvarsforsikringen for ydelser fra en privat forsikring
 A, der var arbejdsløs, blev sygemeldt, efter at han på motorcykel blev påkørt af en bilist. ...
 Bedømmelsen af erhvervsevnetabet når skadelidte arbejdede på deltid
 Den 16. august 2010 afsagde Højesteret to domme, der betyder en væsentlig ændring i bedømmelsen af


text:
erstatning for tab af erhvervsevne til personer, der...
 Som arbejdstager har du selv pligt til at holde øje med, at din arbejdsgiver anmelder arbejdsskaden
 Der har i den seneste tid været vældig megen debat omkring arbejdsgivere, som ikke anmelder arbejdsulykker eller simpelthen skjuler, at en ulykke har fundet sted. ...
 Har du husket at forsikre dit barn?
 I januar 2012 mistede kommunerne muligheden for at forsikre børnene i skoler og daginstitutioner kollektivt. ...
 ”Kan jeg få erstatning, selvom jeg var skyld i ulykken?”
 Det spørgsmål vil mange skadelidte formentlig stille sig selv. Og svaret er: ”Ja det kan du muligvis godt”. ...
 Erstatning for tab af erhvervsevne og varigt men kunne ikke kræves tilbagebetalt
 A opsøgte i 1999 sin læge. A oplyste til lægen, at han under udførelse af sit arbejde havde fået et vrid i lænden. ...
 Urimelige vilkår for skadelidte - vær opmærksom på alle de mulige skader eller fortab retten til erstatning
 Hvis man som skadelidte ikke får nævnt samtlige sine skader fra starten, risikerer man, at forsikringsselskabet ikke senere vil godtage skaderne som en følge...
 Pas på agurkesalaten
 Vestre Landsret har frifundet Coop Danmark for et erstatningskrav fra en kunde, der var faldet i noget agurkesalat, der var spildt på butiksgulvet i en SuperBrugsen i...
 Erstatning for mistede forsikringsydelser
 En mand havde tegnet en særlig forsikring, der udbetalte 6.000 kr. om måneden, hvis han blev arbejdsløs. Det viste sig at være en god ide, da han netop...
 Dansk Supermarked dømt til at betale erstatning
 I 2005 kom en kvinde til skade, da hun blev ramt af en defekt svingdør i Bilka i Horsens. Ved ulykken pådrog hun sig en skade i ryggen og den ene skulder, og selv om...
 En forværring kan også være en arbejdsskade
 Højesteret har i en ny dom taget stilling til en problematik, der er relevant i mange sager. Hvordan bedømmer man sager, hvor den skadelidte har en...
 Forældelse af erhvervssygdomme
 Med virkning fra 1. januar 2008 blev der indført nye forældelsesregler, så den almindelige forældelsesfrist blev sat ned fra 5 til 3 år. Krav i...
 Topdanmark dømt for ulovlig overvågning
 I en tidligere omtalt sag har en kvindelig tilskadekommen anmeldt forsikringsselskabet Topdanmark for ulovlig overvågning. Sagen var den første straffesag af sin slags...
 Psykiske problemer forværrer piskesmæld
 Bliver man udsat for en trafikulykke, er det ikke kun fysiske skader, der kan gøre tilværelsen svær. Ud over de fysiske skader kan den skadelidte udvikle...
 Medhold i sag om glatføreulykke
 Vi har netop fået medhold i en sag ved Østre Landsret, hvor vores klient kom til skade, da han væltede på sin cykel på en isglat cykelsti. Cykelstien...
 Danske Advokater har sat fokus på retshjælpsforsikringer, og senest har emnet også været behandlet i 'Kontant' på DR. Vi kan kun bifalde, at dette...
 Højesteretsdom om vådeskud
 Højesteret har netop afsagt dom i en sag om erstatning efter en vådeskudsulykke fra 2000. Den skadelidte fik ikke yderligere erstatning, men dommen indeholder...
 Kommer man ud for en arbejdsskade, skal det naturligvis anmeldes til Arbejdsskadestyrelsen, som så


text:
behandler den del af sagen. Der er imidlertid en række poster, men...
 Nye regler om tabt arbejdsfortjeneste
 I 2002 blev der gennemført nogle gennemgribende ændringer af den lov, der regulerer erstatningskravene i Danmark - Erstatningsansvarsloven. Man indførte blandt...
 Sagsomkostninger ved flere skadevoldere
 I nogle situationer kan det være svært at afgøre, hvem der skal betale erstatning til den skadelidte - også selv om det står klart, at den skadelidte...
 Adoptionsudgifter ikke 'andet tab'
 Efter Erstatningsansvarslovens § 1 kan man efter en tilskadekomst blandt andet få erstatning for 'andet tab'. Bestemmelsen har altid været anset for at være...
 Socialretlige problemer
 Kommunerne er generelt pressede på økonomien, og skal derfor spare – og det gør de så! Desværre sker det ofte på en måde, hvor...
 Forhøjet pensionsalder giver højere erstatning i arbejdsskadesager
 Når Arbejdsskadestyrelsen beregner størrelsen af en endelig erhvervsevnetabserstatning i en arbejdsskadesag, fastsættes den ud fra, hvor lang tid der er, til den...
 Forsikringsselskab kræver navneforbud i sag om ulovlig overvågning
 Forsikringsselskabers stigende brug af overvågning i erstatningssager er tidligere blevet beskrevet her. I den forbindelse havde en skadelidt kvinde valgt at politianmelde...
 Retslægerådets sprogbrug
 I efteråret 2009 og fremefter blev der rejst en ret kraftig kritik af Retslægerådet og deres besvarelser af konkrete spørgsmål i erstatningssager....
 Ulovligt at reducere erstatning på grund af livstruende sygdom
 Erhvervsevnetabserstatning dækker for det indtægtstab en tilskadekommen lider på grund af en skade. Teoretisk skal posten dække for tabet for perioden fra...
 Kommune erstatningsansvarlig for hul i vej
 En cyklist kom til skade, da han tidligt om morgenen kørte i et hul, der var ca. 50x40 cm og 15 cm dybt. Hullet var opstået på en vej undergivet København...
 Principiel sag om tabt arbejdsfortjeneste ankes ikke
 Der er tidligere blevet omtalt en principiel sag om krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste i en sag der både var en arbejdsskade og en almindelig ansvarssag -...
 Kommune ansvarlig for væltet træ
 Under en storm i januar 2005 kørte en mand i sin bil, da et stort træ ved vejsiden væltede. Det faldt ovenpå bilen, og manden afgik ved døden....
 Armsmerter efter computerarbejde kommer ikke på erhvervssygdomslisten
 Når Arbejdsskadestyrelsen skal tage stilling til, om en erhvervssygdom er en arbejdsskade, kigger styrelsen som udgangspunkt på sin fortegnelse over erhvervssygdomme...
 Er deltagelse i firmaarrangeret sport en arbejdsskade?
 Det spørgsmål har Ankestyrelsen sat sig for at svare på ud fra deres behandling af 3 konkrete sager, der omhandlede netop den problemstilling. Ud over de 3...
 Efter § 26 i Erstatningsansvarsloven har man krav på godtgørelse for tort, hvis man har været udsat for en retsstridig krænkelse af ens frihed, fred,...
 Har man som skadelidt selv medvirket til skaden, kan der blive tale om, at kravet på erstatning kan blive nedsat eller helt bortfalde. Man skelner dog mellem erstatning for...
 Ulykker under julefrokosten er arbejdsskader
 Så længe julefrokosten er arrangeret af arbejdspladsen, er man omfattet af arbejdsskadesikringsloven under festlighederne. Man er der i mod ikke omfattet, hvis det er...
 Ulykker i udlandet
 Kommer man til skade i udlandet, skal en erstatning opgøres


text:
efter de regler, der er gældende i det pågældende land. Dette gælder alle led i...
 Psykiske skader er også personskader
 Højesteret har netop afsagt dom til fordel for en skadelidt pædagog, der i forlængelse af en personaleweekend pådrog sig en psykisk skade. Kommunen, der...
 Forsikringsselskabs overvågning politianmeldt
 Gennem de seneste 6-7 år har forsikringsselskaberne anvendt overvågning af skadelidte i stadigt større omfang. Selskaberne sætter sine folk til at...
 Forudbestående lidelser
 Et af de største problemer i erstatningssager i dag er spørgsmålet om årsagssammenhæng. Kravene til at bevise hvilke gener, der kommer fra ulykken...
 Tabt arbejdsfortjeneste – medvirken til kommunal afklaring
 En kvinde kom til skade ved en alvorlig trafikulykke, og hun pådrog sig et piskesmæld. Hun blev derfor sygemeldt, og havde løbende kontakt til sin kommune....
 Erstatning for advokatomkostninger
 Kommer man ud for en tilskadekomst, hvor der er en ansvarlig skadevolder, har man krav på at få erstatning for ’rimelige og nødvendige...
 Glatføreulykker
 Enhver grundejer har en almindelig pligt til at holde sit areal farbart i glat føre. Det er normalt ikke så vanskeligt at foretage en juridisk vurdering af, om...
 Uenigt Retslægeråd tilsidesat
 I sager om årsagssammenhæng er det normalt en vurdering fra Arbejdsskadestyrelsen der lægges til grund. Højesteret har i flere sager udtalt, at der skal...
 Arbejdsskadestyrelsen tilsidesat
 I sager om alvorlige tilskadekomster er det normalt at forelægge dem for Arbejdsskadestyrelsen med henblik på en vejledende udtalelse – også selv om skaden...
 Tabt arbejdsfortjeneste under graviditet
 Erstatning for tabt arbejdsfortjeneste skal kompensere for det løntab man som skadelidt måtte have efter en tilskadekomst – formålet med denne...
 Erstatning for tabt arbejdsfortjeneste ved egen opsigelse
 Som skadelidt er man underlagt den almindelige tabsbegrænsningspligt. Det medfører, at man har pligt til at forsøge at begrænse sit tab mest muligt, ved...
 Periodisering af tabt arbejdsfortjeneste
 Efter Erstatningsansvarsloven har man krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste fraulykkestidspunktet og frem til man enten kan tjene sin løn selv ved at...
 erstatning.dk er en del af advokatgruppen.dk · Telefon 70 10 13 30 · danmark@advokatgruppen.dk
 Advokatgruppen er et landsdækkende advokatfirma med kontorer i Århus, Horsens, Fredericia og København
 Vi opererer bl.a. også i Aalborg
 Kontakt os for en gratis samtale med en advokat