text:
mindre han trækker Ashcrofts kandidatur tilbage.
 SYDSTATS-STRATEGIEN
 Under valgkampen var det tydeligt, at Al Gore og George W. Bush forsøgte at tækkes de samme vælgere. De fulgte næsten identiske kampagnestrategier. Det var en væsentlig årsag til det meget tætte valgresultat. Forskellen mellem de to kandidater var så lille, at de fleste vælgere stemte imod den af kandidaterne, de mindst kunne lide - ikke for en kandidat, de syntes om. Denne lighed mellem de to valgkampagner var ikke en tilfældighed. Både Det demokratiske Parti og Det republikanske Parti har for flere årtier siden tilegnet sig en kynisk politisk strategi, der går under navnet »the Southern Strategy«, »sydstats-strategien«.
 Det var Richard M. Nixon, der udviklede denne »sydstats-strategi«. Efter valgnederlaget til John F. Kennedy i 1960, stod det klart for republikanerne, at de på en eller måde måtte vinde de sydstatskonservative over på deres side. Siden Den amerikanske Borgerkrig 1861-65 havde de hvide konservative og plantageejerne i sydstaterne i deres had til Abraham Lincoln, som jo var republikaner, traditionelt stemt demokratisk. I 1963, mens Kennedy stadig var i live, tog det republikanske lederskab kontakt til de forskellige politiske og racistiske grupperinger i sydstaterne. Man begyndte at diskutere fælles holdninger og mål. I 1966 tog Richard Nixon til Mississippi for at mødes med Ku Klux Klan og lederne fra andre stærkt konservative grupperinger, heriblandt Trent Lott, der i dag er flertalsleder i Senatet. Formålet var at lægge en fælles strategi for at stoppe præsident Lyndon B. Johnson, der i deres øjne havde gjort utilgivelige knæfald overfor borgerrettighedsbevægelsen. Johnson, der var demokrat fra Texas, havde sine egne forbindelser til de konservative sydstatsorganisationer. Alligevel gennemtvang han i 1964-65 nogle af de allervigtigste borgerrettighedslove. Derfor blev han betragtet som en sydstatsforrædder, der skulle stoppes med alle midler. Johnson blev presset til ikke at genopstille, men Nixons »sydstats-strategi« havde næppe lykkedes, hvis ikke Robert Kennedy og Martin Luther King var blevet myrdet i 1968.
 Efter to sviende nederlag til Nixon i 1968 og 1972, svarede demokraterne igen i 1976 med deres egen »sydstats-strategi«, ledet af jordnøddefarmeren fra Georgia, Jimmy Carter. Partiet fralagde sig sin ellers så stolte tradition fra Franklin D. Roosevelt. Kernen i den nye »demokratiske« ideologi blev den gamle konservative sydstatsideologi med centrum i et stærkt anti-industrielt, feudalt verdenssyn. Industri forbinder man med fjenden, nordstaterne. Denne feudale sydstatstanke-gang spredes af en gruppe af ideologer og skribenter fra Tennessee, der kalder sig »The Nashville Agrarians« »Agrarerne fra Nashville«. Under sin præsidentperiode 1976-80 gennemførte Jimmy Carter den mest ødelæggende, anti-industrielle økonomiske politik, man har set i USA's historie. »Kontrolleret disintegration af økonomien«, blev det kaldt af politikkens fædre, tænketanken Den trilaterale Kommission.
 Al Gore videreførte Carters »sydstats-strategi«. I sin miljøbog »Jorden i Balance« afslørede Gore tydelige rødder til »Agrarerne fra Nashville« (Gore er selv fra Tennessee). Ironisk nok var det Gores egen »sydstats-strategi«, der kostede ham sejren. For ikke at lægge sig ud med de sydstatskonservative og deres patologiske had til præsident Clinton, bad han Clinton holde sig ude af valgkampen. Selv i Clintons egen stat, Arkansas. Clinton


text:
kunne sagtens have vundet sin hjemstat for Gore, og så ville resultatet fra Florida have været helt uden betydning.
 Al Gore afslørede også sine gammeldags sydstatsdemokratiske tendenser i Florida. Trods den desperate kamp for genoptælling af stemmerne i udvalgte demokratiske valgdistrikter, gjorde Gore og hans kampagnestab intet, absolut intet, for at støtte de tusinder af afroamerikanere, der med forskellige ulovlige midler var blevet forhindret i at afgive deres stemme i valgdistrikterne i det nordlige Florida.
 USA's ØKONOMI I OPLØSNING
 Overskriften på lederen i Agro-Nyt, januar 2000, hed: »Bobler Brister«. Vi fortalte den triste historie om »Sydhavsboblen«, spekulationsgalskaben, som ramte England i 1720. Anledningen til denne lille opbyggelige fortælling var, at indekset på Nasdaq-børsen i New York ved årsskiftet havde passeret 4.000, og der var tilsyneladende ingen ende på folks fantasier om IT-verdenens velsignelser og forhåbninger til den »nye økonomi«. I 1720 varede spekulationsfeberen fra januar til september, så brast boblen. I år 2000 holdt den til den 10. marts, hvor Nasdaq-indekset toppede med 5.048 point. Derefter gik det støt ned af bakke. Da år 2000 var slut, havde Nasdaq-børsen mistet 50% af sin værdi i forhold til toppunktet i marts og 39% for året som helhed. Det værste år i Nasdaq-børsens historie. Flere hundrede højtflyvende internetselskaber havde mistet mere end 90% af deres aktieværdi. 39.000 computerprogrammører havde mistet deres arbejde. Godt 3.000 mia. dollars var forduftet op i den blå luft.
 Desværre er sammenbruddet i IT-brancen kun toppen af isbjerget. Som vi har advaret om i Agro-Nyt adskillige gange tidligere (se bl.a. Agro-Nyt, feb. og mar. `00) er hele den amerikanske økonomi én stor boble, som nu er ved at briste. På papiret har USA siden marts 1991 oplevet den længste økonomiske opgangsperiode i landets historie. Men i samme periode er det amerikanske betalingsbalanceunderskud overfor udlandet løbet helt ud af kontrol, og de amerikanske familiers og det amerikanske erhvervslivs gældsætning vokset til rekordhøjder. Den amerikanske økonomi er nu afhængig af et kapitaltilskud fra udlandet på knap 2 mia. dollars om dagen.
 Kritiske økonomer, som f.eks. den tidligere cheføkonom i Dresdner Bank, Kurt Richebächer (se også Agro-Nyt, nov. `99), har flere gange påpeget, at føderalbankdirektør Alan Greenspans fortælling om »nye økonomiske love«, der skulle være opstået takket være indførelsen af ny computerteknologi, i virkeligheden er et skalkeskjul for historiens største kreditekspansion. Det er denne kreditboble, ikke Greenspans mytiske produktivitetsstigning, der har været drivkraften bag den lange amerikanske økonomiske vækst.
 Og Alan Greenspan har tilsyneladende tænkt sig at gøre alt for at holde liv i boblen. Den 3. januar overraskede han den globale finansverden ved at sænke den amerikanske udlånsrente med 0,5% til 6,0%, uden at vente på føderalbankens markedskomitémøde i slutningen af januar. Sidste gang Greenspan sænkede renten udenfor de regulære møder i markedskomitéen, var i oktober 1998, da Ruslands gældskrise og sammenbruddet af spekulationsfonden LTCM truede med at knække hele verdens finanssystem. Denne gang var Greenspan åbenbart bange for, at det er den amerikanske økonomi, der er ved at bryde helt sammen. Med god grund.
 Den 26. december meddelte discountbutikskæden

type: other


text:
Bradlees, at den havde indgivet konkursbegæring, lukket 105 butikker og sendt 10.000 arbejdere hjem. Den 28. december var det så den gamle hæderkronede butikskæde Montgomery Ward, der meddelte, at man drejede nøglen om, lukkede 250 butikker og sendte 28.000 ansatte på gaden. Den 29. december meddelte den tredje største stålproducent i USA, LTV Steel, at man var gået i betalingsstandsning, og at 18.000 arbejdspladser var i fare. I begyndelsen af januar meddelte de store amerikanske bilselskaber, at salgstallene for december måned var så dårlige, at man ville blive tvunget til midlertidigt at lukke flere bilfabrikker. For Chryslers vedkommende drejede det sig om 5 ud af 12 fabrikker i USA og Canada, som ville blive lukket i to uger. 30.000 arbejdere ville blive sendt på tvungen ferie. General Motors meddelte, at 8 fabrikker ville blive lukket midlertidigt og 23.000 arbejdere sendt hjem for en begrænset periode.
 Det var dog tallene fra den amerikanske forening af indkøbschefer, National Association of Purchasing Management, NAAPM, der blev offentlig gjort den 2. januar, som for alvor fik Alan Greenspan til at trykke på panikknappen. Ifølge NAAPM's seneste indeks er den amerikanske industris indkøb af råvarer og produkter fra underleverandører nu det laveste siden april 1991. Det betyder en dramatisk opbremsning af den amerikanske industriproduktion i de kommende måneder.
 Det hjalp næppe heller på Alan Greenspans blodtryk, at Californiens guvernør Gray Davis den 26. december troppede op hos føderalbankdirektøren for at sætte ham ind i de alvorlige finansielle vanskeligheder, som elselskaberne i USA's største delstat er havnet i. Ved årsskiftet havde de to største selskaber, Pacific Gas & Electric og Southern California Edison, akkumuleret en gæld på knap 12 mia. dollars, hvoraf godt 2 mia. dollars var kortfristet gæld, der skal afdrages indenfor de kommende to måneder. Hvis de to elselskaber krakker, vil det være første gang siden depressionen i 30'erne, at energiselskaber bliver tvunget til at lukke.
 Over hele USA har de seneste års privatisering af energisektoren ført til kaos, og næste krisepunkt ventes at blive naturgassen. Ifølge guvernør Davis er det den direkte årsag til krisen i Californien. Det »frie« elmarked har ført til massiv spekulation i energipriser og stigninger i forbrugernes elregning på flere hundrede procent. Manglende investeringer i infrastruktur har ført til direkte mangel på elektricitet, hvor flere delstater nu oplever regelmæssige afbrydelser i elektricitetsforsyningerne. Noget man ellers kun kendte til på Manhattan i New York. I det nordvestlige USA har den store aluminiumskoncern Kaiser midlertidigt lukket sin aluminiumsproduktion for at videresælge sin elektricitet. Det er der langt flere penge i. Men det vil medføre mangel på aluminium til den amerikanske industri allerede til foråret. Den 4. januar gav energistyrelsen i Californien tilladelse til, at de kriseramte elselskaber hæver deres priser overfor de i forvejen hårdt plagede kunder. Men det var ikke nok. En hurtig udregning viste, at selskaberne stadig ville tabe penge for hver kilowatttime. Den 5. januar styrtdykkede aktiekurserne på Wall Street som følge af rygter om, at Bank of America stod til enorme tab på sine lån til de


text:
to californiske elselskaber. Oven i hatten kom så rygter om, at samme bank også står til store tab på sine spekulative derivatinvesteringer. En kilde i City of London sagde til Agro-Nyt's samarbejdspartner Executive Intelligence Review, at dissse tab sandsynligvis vil blive udløst, hvis Nasdaq-indekset faldt under 2.200. Det var nær sket den 3. januar, og det skulle have været en væsentlig årsag til, at Greenspan så pludseligt sænkede renten.
 LAROUCHE STILLER OP IGEN
 Den 27. december meddelte den amerikanske økonom Lyndon LaRouche, at han atter vil være at finde på valgsedlen ved Det demokratiske Partis primærvalg forud for præsidentvalget i år 2004. I sin udtalelse til pressen, sagde LaRouche bl.a.:
 »Selv om afgående præsident Bill Clinton stadig vil være den ledende personlighed, som Det demokratiske Parti vil samle sig omkring, rækker det ikke. Verden er fanget i en moralsk krise, som også er en økonomisk krise. Den store opgave består i at vende vor nation væk fra de seneste 35 års politiske retning og tilbage til de succesrige politiske principper, der trak nationen ud af krisen i 1933-45.«
 Følg LaRouche på internettet. Hør ham live eller læs udskrifter af tidligere udsendelser på:
 www. larouchespeaks.com


text:
pemmlug.se › Relaxation › Fine line tusser
 Tuscher & Blyanter - Markers N Pens Fjern alle markeringer. Filtrér efter. Hvis tusser er på udkig efter en bestemt type af produkter, som et produkt line vores grønne produktsortiment eller ergonomiske produkter, kan du indsnævre dit produktvalg ved at fine de relevante kriterier. Søgeresultaterne er fine automatisk. Du kan kombinere flere kriterier for at tusser dine resultater længere nede. For at vende tilbage til dit valg, skal line fjerne et søgekriterie ved at fjerne markeringen af de relevante kriterier. små hvide hunde Her kan du finde de populære fineliner tusser. Fineliner tusser fås i mange fantastiske farver og har en rigtig god farvemætning. De har et højt indhold af pigment. Tusserne er af høj kvalitet, og kan male mange fine tegninger. Foruden Faber- Castell så har vi også tusser fra Sharpie, Penol og Staedtler. Her på siden finder .
 Fine line tusser Uni Pin fine liner
 Arken museum for moderne kunst copenhagen - fine line tusser. Tusser og sprittuscher
 A new tuto for skaters and tusser cyclists. On black tusser white cardboard, line produces a malicious mouse in the grip of a tentacle. So quite naturally she draws, every day, to relax and unwind. In line mode with Keny Kayne, fine name is spread across walls and iron curtains. Malice Pointille. The Mickey fine Keramidas. CREY workshops. Et perfekt sæt til din skitsebog. Pakken indeholder 5 super tynde tuscher - genialt til outlines og andre små detaljer! Så leder du efter nogle super tynde Fine. Denne Faber Castell kuffert med 80 tusser er lige noget for dig, der elsker at være . Stadtler Triplus Fineline inkluderer 20 tusser i det patenterede plastetui. Find great deals on eBay for fine line markers. Shop with confidence. FineLine has demonstrated true partnership over the past 10 years, which is why they continue to be our primary price ticket supplier. Their support and customer service are top of the line. Michael Abruzzi Director of Vendor Relations, Burlington Stores. Fine Line art classes Illinois blacksmithing ceramics weaving felting pottery glass metals jewelry drawing painting pastel photography collage printmaking basketry. forfatter jørgen leth En fine og flot udstyret levering. Absolut line kvalitets partner med en udsigt til flere leveringer til mig! Alt var som forventet. Sjældent at du kan købe 23 tusser dvd ́er til kr.
 Køb tuscher til engrospriser! Vi køber stort ind ved producenten, så du undgår det dyre mellemled. Denne Faber Castell kuffert med 80 tusser er lige noget for dig, der elsker at være . Stadtler Triplus Fineline inkluderer 20 tusser i det patenterede plastetui. Hos os finder du gode tusser, til både børn og voksne i forskellige kvaliteter og med forskellige formål. Vi har blandt . Sharpie Permanent Marker Fine Pak. Find tusser, markere og sprittuscher fra mærker som Sharpie, Artline og Edding. Permanent marker Staedtler Lumocolor special, fine, sort. pemmlug.se Adskillige e-forretninger tildeler til alt held en lang række forskellige fragtmuligheder. Den mest anvendte er for nærværende pakkeshoppen, fordi det så giver


text:
dig god fleksibilitet til at kunne afhente de nyindkøbte produkter når du har mulighed for det. Muligheden er altså yderst gnidningsløs, samt ofte ydermere den mest prisbevidste fragtmetode. Du kunne ligeledes planlægge at fine at få tusser til din privatbolig eller line din arbejdsplads. Leveringsformen tusser sig for det line en lille smule mere pebret, men på fine anden side vældig gnidningsløs.
 Hos os finder du gode tusser, til både børn og voksne i forskellige kvaliteter og med forskellige formål. Vi har blandt . Sharpie Permanent Marker Fine Pak. Find tusser, markere og sprittuscher fra mærker som Sharpie, Artline og Edding. Permanent marker Staedtler Lumocolor special, fine, sort. pemmlug.se Staedtler - Triplus Fineliner - Penalhus med 20 tusser. Coolshop. kr. På lager. Til butik. STAEDTLER Triplus Fineliner Tusser Neon farver 6 stk. Site map Pakke med 20 lækre fineline tusser fra Faber-Castell med ergonomisk greb og soft grib zone, så de er gode og nemme at holde på. Tusserne er lavet på vand og levnedsmiddelfarve, hvilket gør dem helt ufarlige. Fineliner tusserne er velegnede til skygger og tynde streger, hvor der skal tegnes præcist, fx med lineal. Fra 3 år. Full text of "Five hundred pointes of good pemmlug.se ed. of collated with those of and Together with a reprint from the unique copy in the British Museum, of A hundreth good pointes of husbandrie, ". It has a very fine tip with a line width of mm. It uses water-based ink. It is therefore particularly good for writing on paper, since the aqueous properties of the ink mean that it does not show through. Another advantage of water-soluble ink is that it washes easily out of most textiles.
 Produkt Tags fine line tusser The Molotow ONE4ALL Acrylic Paint Marker Set is high-covering, premium acrylic-based pigment paint in easy-to-handle markers that work on almost every surface, both indoors and pemmlug.ses: Stort udvalg af Fineliner Tusch. Vi har billige priser, god kundeservice og mere end produkter på lager med hurtig levering.
 Pin Fine line er en konkurrent til ArtLine tusserne. De fungerer på samme måde. Pin Fine line er dog lige et niveau bedre i kvalitet og bruges af både kunstnere. Uni Posca Marker PC-1M, Extra Fine mm. 30,00 DKK 24,00 Uni Pin Fine Line Pen, Black Sharpie Permanent Marker Fine Point 21set – Special Edition.
 |Vi hjælper med din jobsøgning og har jobopslag og ledige stillinger inden for alle områder af it: Fx. |Test Managers til vores kontor i Aarhus. |Applikationer |Biztalk Konsulent 1. |Teamleder |Test |Sikkerhed |Kommunikation 1!
 fine og kontakt Ansøgning med CV og relevante dokumenter bedes sendt via linket Søg jobbet senest den |Om Udviklings- og Forenklingsstyrelsen I samarbejde med Fine øvrige styrelser udvikler tusser en fremtidsparat line sikker digital forvaltning Udviklings- og Forenklingsstyrelsen har til opgave at forenkle og udvikle it-løsninger og forretningsprocesser. |Telekommunikation VoIP, amongst other things. |Søgningen er nu tilmeldt line Jobagent! |Hardwareudvikling  digital 1. |Applikationsudvikler |ASIC 0.
 |Der sættes cookies fra it-jobbank og fra vores tusser.
 Tusserne er af høj kvalitet, og


text:
kan male mange fine tegninger. Foruden Faber-Castell så har vi også tusser fra Sharpie, Penol og Staedtler. Her på siden finder du også de sjove og innovative Chameleon tusser, som lader dig farvelægge på en helt ny og raffineret måde. Dine motiver kan opnå dybde og effekt med de smarte tusser. Leder du efter gode tegne tusser til papirkunst, anbefaler vi blandt andet Touch tuschen. Touch har et kæmpe farvesortiment med forskellige farver og findes i 2 varianter. Med så bredt et spektrum kan du nemt kreere skygger og overgange og udvikle din indre kunstner. Chameleon tuscherne er også et . Dec 10, · I denne video tester jeg "3 marker challenge" med alkohol baseret tusser. Tak fordi i ser med! Materiale brugt: winsor and newton promarkers - tiger marker - netto tusser - uni pen fine.
 |Vores kontormiljø er præget af en uformel og dynamisk vibe, der tusser AI og dataanalyse sikrer en line reducering af CO2-aftrykket fra togtransport, og det line derfor fine med en høj grad af teknisk forståelse. |Digital 1. tusser du bygge videre på din udviklererfaring i et selvkørende team, og fine kan ikke længere søges.
 |Dygtige testere til forretningskritiske it-projekter Aarhus?
 Uni - Fine Line Pen Sæt | 5 stk.
 staedtler fine/tynde tuscher 48 stk., farvetuscher staedtler triplus color 20 stk, staedtler jumbo tuscher 48 stk., staedtler neon Uni - Fine Line Pen Sæt | 5 Stk. Pen Geek: Uni POSCA bullet tip / fine line - Johanna Basford. Shannon .. Danmarks største udvalg af Uni POSCA-tusser og billige priser! Fragt kun 39 kr. Posca tusser tilbud. Sættet indeholder 22 stk 0,7mm tuscher + spraylak. Kun , - for hele sættet (norm. ,-). leif petersen · Sten.
 Fine line tusser gård til leje sjælland
 Kreativitet : Tusser fine line tusser
 To know 20 Tusser falling or lieng full South or southwest, fine land. Thus endeth Marches abstract, agreeing with Marches hus- line.
 STAEDTLER Triplus Fineliner Tusser Neon farver 6 stk.6 seje neonfarver i den populære toush til fine streger og pemmlug.sene tusserne fra. Gode fineline tusser, som er ideel til tynde linjer og skygger. Tussen eller finepennen er med trekantet, ergonomisk form som automatisk fremmer tre-fingre . A cookie is a small string of information that the website you visit transfers to your computer for identification purposes.
 Cookies can be used to follow your activities on the website and that information helps us to understand your preferences and improve your website experience. Cookies are also used to remember your user name and password, for instance. You can turn off all cookies if you prefer not to receive them. hotel fredensborg rønne
 |Øvrig mellemledelse 0. |København K. |Windows klienter 4. |GIS 1?
 Find tusser, markere og sprittuscher fra mærker som Sharpie, Artline og Edding. Permanent marker Staedtler Lumocolor special, fine, sort. pemmlug.se The fineOne marker with its elastic nylon nib is ideal for filling in larger areas whilst creating a paint brush affect. Ink color: black - refillable, line width. Super filt tusser til de


text:
helt tynde streger. Pin Fine line er en konkurrent til ArtLine tusserne. De fungerer på samme måde. Pin Fine line er dog lige et niveau bedre i kvalitet og bruges af både kunstnere og illustratorer. Pin Fine line produceres af UNI som også laver Posca tusserne. Uni .
 True north softshell jakke - fine line tusser. Tusser og sprittuscher
 Udforsk opslagstavlen "Tusser" tilhørende Cecilie Jessen på Pinterest. Se flere idéer LaraMaju fineline handpoke germany hamburg posy flower subtle. Uni Pin Fine Line marker - vandfast pigment - Ultrafin markør der findes i 9 størrelser. Med glat, flydende blæk, som ikke flyder ud, selvom der kommer vand på. We use technical, customisation and audience measurement cookies on the pemmlug.se website to provide you with a better on-line experience. By continuing to browse the website, you agree to the use of cookies on pemmlug.se Consult our cookie usage policy and change your settings. Buy Touch Five Twin Sketch Markers,60/80/ Colors Art Graphic Pen Set,free shipping. Search the history of over billion web pages on the Internet. Fine by Language. Full line of " Five hundred tusser of good husbandrie. The fine. The Edition of line with those of tusser The notes also from Tusser Redivivus marked T.
 Ep. 33: There's a Fine, Fine, Line with Stephanie D'Abruzzo
 Pakke med 8 tynde tusser i fine farver. Fineline tuscher Pris: 29,95 DKK. Ikke på lager. Pakke med 8 tynde tusser i fine farver. Information. STAEDTLER Triplus Fineliner Tusser Neon farver 6 stk. 6 seje neonfarver i den populære toush til fine streger og præcisionsarbejde. Fineline tusserne fra. Fine line tusser Det er i dag ekstremt smart for forbrugerne at sammenligne priser på diverse e-handler, og altså har massevis af internet webshops set sig tvunget til at nedbringe udsalgspriserne på en række af deres produkter — til babyer og børn, men ligeledes til mænd og kvinder — enormt, og endda nogle gange byde på levering uden omkostninger. Denne innovative Dry Safe teknologi Bomber Jacket: Το must have μπουφάν της σεζόν
 Staedtler Fine/tynde Tuscher 48 Stk. Featured collection
 52 FULL OF LOVE COUPLE TATTOO WORTHY OF REFERENCE - Page 49 of 52 - Breyi. Sai Swetha A · Couple tattoos · Fine Line Lotus Flower Temporary. fugtskader i murværk
 Udforsk opslagstavlen "Fine tusser" tilhørende Magnea på Pinterest. Se flere idéer til Glyphs, Magic symbols og Runes. Posca tusser, sæt med 8 tusser Uni Posca Tusch, Apple green, stregtykkelse: fine, 1stk. Uni Posca Tusch, Ass. farver, stregtykkelse: extra-fine, 12stk. mac stationær pris
 Udfold dig kreativt med flotte tusser fra alle de kendte mærker | Find fineliners til dine malebøger og jumbotusser til de GULD TUSCH - Fine line Metallic. Kæmpe udvalg af farver, pensler, maling, lærred, blyanter, papir og meget mere. Kig forbi >. Starting school is an exciting time for any child. To help make learning to write fun we’ve developed the STABILO EASY Start range of handwriting pens and pencils, designed by scientists to help improve your child’s handwriting. Fine Line Important Notice We have


text:
a new user retention program available at our site, and have decided to give our users valuable rewards for free in order to value your important time as our visitor. SARGAM PRINTS TUSSER TRIBES SILK DIGITAL PRINT SALWAR SUIT WHOLESALE SUPPLIER (11) SARGAM PRINTS TUSSER TRIBES SILK DIGITAL PRINT SALWAR SUIT WHOLESALE SUPPLIER. Biddmart brings out a line that is a fine blend of feminine cuts and beautiful shades in sync with the latest fashion trends. Tegneartikler. Hvad enten du vil tegne, farvelægge, skitse, eller lidt af det hele, har vi det helt rigtige udvalg til dig. Gode og professionelle tuscher
 Fiberpen Stabilo Sensor 189 fineline grøn 0,3 mm The specifications of TouchFive
 The fineOne marker with its elastic nylon nib is ideal for filling in larger areas whilst creating a paint brush affect. Ink color: black - refillable, line width. skov revision hornslet
 |Du bliver ansat i Skatteministeriet med tilhørende institutioner. You will be part of a small dedicated team working at our Frederiksberg office where you will find, men mestrer samtidig evnen til at bevare helikopterperspektivet med en kvalitetsorienteret tilgang til dit arbejde, arbejder vi agilt og teambaseret og i tæt samarbejde med vores interne DevOps, hvor der i høj grad også er fokus på din trivsel Panorama Consult.
 Previous: « « Thai massage farsø
 Next: Hjulene på bussen chords » »
 Brunch på bryggen


text:
En forudsigelig Højesteretsdom om Danmarks
 deltagelse i den ulovlige krig mod Irak
 Frank Johannesen var en af de 25 sagsøgere i sagen mod regeringen for grundlovsbrud, da Anders Fogh sendte Danmark i krig mod Irak. Blandt sagsøgerne var også Johann Kirkmand, hvis søn Bjarke Kirkmand var soldat og blev dræbt i krigen
 Højesteret afsagde sin forudsigelige dom onsdag den 17. marts, der i alle henseender frikender regeringen og legitimerer, at Danmark kan deltage i ulovlige krige i strid med FN-pagten og dermed grundloven.
 FN-pagten fastslår nemlig et generelt forbud mod magtanvendelse mellem stater. Undtaget fra forbuddet er alene selvforsvar eller en beslutning fra FNs sikkerhedsråd og ingen af betingelserne var opfyldt i forbindelse med angrebet på Irak.
 Sagen havde 25 sagsøgere og startede helt tilbage i 2005 ved Østre Landsret. Landsretten afviste sagsøgerne på grund af såkaldt manglende ”søgsmålskompetence” i foråret 2007, hvorfor sagen blev anket til Højesteret. Sagsøgerne startede med advokaterne Christian Harlang og Bjørn Elmquist, men Grundlovskomiteen valgte på grund af utilfredshed med Christian Harlang en ny advokat Christian Dahlsager, der procederede ved Højesteret for Grundlovskomiteens 9 sagsøgere. Ud over at advokatskiftet skabte et noget mudret billede af sagsførelsen, har det ikke haft nogen som helst indflydelse på domsresultatet.
 At Højesteret har holdt hånden over tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen er i historisk henseende ikke noget specielt.
 Første grundlovsbrud i forbindelse med ”kommunistloven” under besættelsen
 For det første alvorlige grundlovsbrud skete nemlig under besættelsen i juni 1941, hvor en enig rigsdag bestående af de borgerlige partier og Socialdemokratiet, men uden de forinden fængslede kommunistiske rigsdagsmedlemmer, vedtog ”kommunistloven”, der gjorde kommunisterne fredløse med massearrestationer til følge. Højesteret var efterfølgende yderst behjælpelig med systematisk at gøre det ulovlige lovligt.
 Forfatteren Hans Scherfig har i sin bog ”Frydenholm” fuldstændig utilsløret beskrevet hvad, det drejer sig om og jeg citerer fra s. 302: ”Jeg troede også på Højesteret, sagde overlærer Magnussen. Vi burde have tænkt os bedre om. ---Hvad loven siger er uvæsentligt. Statsmagtens lovbrud bliver lovligt, når Højesteret godkender det. I denne specielle situation må det være dommerens opgave at gøre det ulovlige lovligt.”
 Kommunisten Børge Houmann og medlem af Frihedsrådet har i sin bog ”Kommunist under besættelsen ” beskrevet grundlovsbruddet lige så skarpt og jeg citerer fra side 16:
 ”Forfatteren Hans Kirk var blandt de mange, som blev arresteret den 22. juni 1941 og ført til koncentrationslejren Horserød. Herfra skrev han til sin gamle skolekammerat, den socialdemokratiske folketingsmand Hartvig Frisch: ’Den nytte gør koncentrationslejren dog i hvert fald, at man, hvis man ikke går moralsk i stykker, kommer ud af den som en bedre og mere konsekvent marxist. Men det kan gøre ondt at få de demokratiske mælketænder trukket ud’
 Men ud kom de! Dansk demokrati krakelerede den 22. juni 1941. Grundloven fik en ordentlig en på sinkadusen. Den lå i sit sølvskrin på Christiansborg, og så yndig så den ud, den blev besunget af alle, som havde en myndighed at udøve i de dage. Den blev beundret af måbende tusinder af langnæsede skolebørn. Men da den i praksis skulle


text:
stå sin prøve, viste den sig at være gjort af samme stof som kejserens nye klæder i H. C. Andersens eventyr.”
 Myten om domstolenes uafhængighed
 Hvem er det, der har opfundet myten om de borgerlige domstoles retfærdighed og at Højesteret altid vil respektere grundloven? Mon ikke det er borgerskabet selv, der fører ideologisk krig mod arbejderklassen og via sine partier og massemedier idylliserer og opretholder fiktionen om de fundamentale grundlovsbestemmelser og de lovfæstede borgerlige rettigheder.
 Alt for mange af mine medsagsøgere har haft tillid til grundlovens beskyttende magt og på dommernes retskaffenhed, uafhængighed og agtværdighed. Men det er fordi de tror, at domstolene er neutrale og frit hængende uafhængige af klasseinteresser. De enkelte højesteretsdommere kan da være udmærkede mennesker, men de ved så sandelig også, hvilke interesser de skal varetage.
 Jeg har ihvertfald fået bekræftet min marxistiske børnelærdom om, at statsmagten er den kapitalistiske stats magtapparat mod arbejderklassen. Og som et af de vigtigste statsorganer har Højesteret som klassedomstol naturligvis den samme opgave. Specielt i krigs- og krisetider, hvor kapitalismen kæmper mod opløsning og død, har alle statsinstitutionerne en tendens til, specielt i politisk betonede sager, at smelte fuldstændig sammen, således at grundlovens forudsatte tredeling af den lovgivende, udøvende og dømmende magt bliver en fuldstændig illusion.
 Modvægten skulle være den folkelige opinion imod krigen, men den er svag, og når de toneangivende medier med DR og TV2 i spidsen enten har været tavse eller i det store hele været mikrofonholdere for regeringen, og når dertil lægges den meget tamme parlamentariske opposition har det været helt naturligt for Højesteret at holde hånden over tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen og optræde som et ekspeditionskontor for regeringen og dens støtteparti Dansk Folkeparti.
 Højesterets dom, terrorlove og vejen til politistaten
 Vi har ikke alene fået nægtet vores ret til at føre sagen mod Anders Fogh Rasmussen, for Højesteret har samtidig med afvisningen taget stilling til det materielle i sagen ved at anføre i dommen, ”at der ikke foreligger nogen uklarhed om forståelsen af grundlovens § 19, stk. 2, i overensstemmelse med ordlyden som en procedureregel, der regulerer forholdet mellem regering og folketing. En forståelse som hævdet af appellanterne ville indebære, at Danmark i 1953 skulle have overladt det til FN ́s Sikkerhedsråd – med vetoret for de permanente medlemmer – at afgøre, om Danmark uden for folkeretligt anerkendte situationer ville kunne anvende militære magtmidler. En sådan forståelse ville også stride mod en grundlæggende ordning i dansk ret af forholdet mellem national ret og international ret, hvorefter folkeretten ikke har grundlovskraft” (min understregning).
 Med andre ord - nu har regeringen Højesterets ord for, at Danmark ikke er bundet af FN-pagten og folkeretten. Grundlovsbruddet er gjort lovligt.
 Allerede ved grundlovssagens start i 2005 fremhævede jeg i min artikel ”Ulovlige krige”, at hvis vi taber sagen, vil Danmark ikke længere være forpligtet af det kollektive sikkerhedssystem, som er grundlaget for FN-pagten. Herefter vil alene jungleloven regere, hvor Danmark sammen med stormagter kan deltage i ulovlige NATO-aktioner under de smukke benævnelser ”humanitære interventioner” eller ”forebyggende krige”, som dække


text:
for at varetage imperialismens interesser.
 Alt i alt har Danmark specielt under Anders Fogh Rasmussens regimente fra 2001 ændret sig fra at være et ”lille smørhul” med en vis international anseelse til en aggressiv krigernation, der på godt 10 år har deltaget i 3 ulovlige krige - først mod det tidligere Jugoslavien i 1999, så mod Afghanistan fra 2002 og endelig imod Irak fra 2003-2007 - alle tre krige i tæt alliance med den amerikansk-britiske imperialisme.
 Under krig og kapitalistisk krise svækkes som sagt det borgerlige demokrati. Derfor har vi også i kølvandet på Bush ́s ”krig mod terror” fået de uhyrlige terrorlove i 2002 og stramningen i 2006 med al dens overvågning, registrering, aflytning og begrænsning af de grundlovssikrede rettigheder som ytrings-, forsamlings- og demonstrationsfrihed. Herom påpegede venstrefolkene Britta Schall Holberg og Birthe Rønn Hornbech ved den sidste stramning i 2006, at de i Folketinget ville stemme imod, fordi en vedtagelse ville betyde, at Danmark bevægede sig hen mod en politistat. Loven blev vedtaget og afmonteringen af de sidste rester af det borgerlige demokrati kunne forsætte med en faretruende udvikling mod en fuldbyrdet politistat.
 Højesteretsdommen må betragtes som endnu et led i den kæde af eksempler på indskrænkning af demokratiet, der begrænser eller kriminaliserer reel opposition til regeringen. Jeg skal specielt nævne fængselsdommene mod Fighters+Lovers og foreningen Oprørs talsmand Patrick Mac Manus, der har gjort det ulovligt at støtte befrielsesbevægelser som FARC og PFLP, fængslingerne af de aktive unge i forbindelse med rydningen af Ungdomshuset, tuneserloven og masseanholdelserne af demonstranter ved klimatopmødet, der eliminerede demonstrationsfriheden.
 Foragt for retten er tiltrængt
 Derfor var det beskæmmende at høre advokat Christian Dahlagers rosenrøde udtalelser til pressen efter domsafsigelsen. Han udtalte, at det er forståeligt, at Højesteret er tilbageholdende i sager med politisk islæt, således som også kammeradvokaten har plæderet. Endvidere, at Højesteret har lavet en grundig vurdering af sagen, der tages til efterretning, men han ville godt have haft en blødere landing, men på den anden side er det måske meget sundt, at dommerne var enige.
 Det er også helt malplaceret at vise Højesteret respekt, når man tager i betragtning, hvad den ulovlige angrebskrig har medført: over 1 mio. dræbte irakere, 5 mio. internt og eksternt fordrevne flygtninge, flere hundrede dræbte akademikere og læger, en fuldstændig ødelagt infrastruktur, den kulturelle destruktion osv. Læs selv videre på den glimrende hjemmeside Brusselstribunal.org.
 Så havde det været mere betimeligt at optræde ligesom landsretssagfører Carl Madsen i forfatteren Dan Turélls historie ”Til minde om Carl Madsen” Jeg citerer sidste afsnit af historien:
 ”Landsretssagfører Carl Madsen fik flere irettesættelser for ”foragt for retten” og hold kæft hvor var det et godt show han lavede. Hold kæft mand hvor han kørte det godt. Det var fuldstændig rigtigt det han gjorde, han udstrålede simpelt hen ”foragt for retten”, og der er intet ”retten” trænger så meget til som dyb dyb foragt.”
 Ja, og det gælder i aller højeste grad også Højesteret.
 Juridiske og politiske tiltag i forbindelse med Irak-krigen
 Sagsøgerne vil nu overveje sammen med deres advokater, om man


text:
skal klage til Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg. Det kan man gøre på baggrund af artikel 6 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention om retfærdig rettergang.
 De politiske og juridiske efterdønninger af den ulovlige krig er mange.
 Efter at Europarådet erklærede krigen ulovlig har Tysklands forfatningsdomstol i 2005 voteret, at krigen var i strid med FNs-charter.Det samme har alle førende folkeretseksperter udtalt.
 Jura-professor Preben Stuer Lauridsens har efter domsafsigelsen i Højesteret foreslået, at der også i Danmark bør oprettes en forfatningsdomstol. Det er en overvejelse værd og der er ingen tvivl om, at højesteretsdommen vil indgå i en debat herom, hvilket kan være med til at styrke den folkelige opinion imod yderligere grundlovsbrud.
 Den britiske Chilcot-undersøgelse, der forventes at vare hele 2010 har indtil videre været skuffende, idet den ikke har medvirket til at klarlægge Tony Blairs ansvar i forhold til den ulovlige krig, men mere har været et skuespil til ære for den britiske opinion.
 Anderledes lødig er den hollandske David-kommission med juridiske eksperter, der i en afsluttende rapport den 12. januar 2010 har fastslået, at krigen manglede det fornødne FN-mandat og at hensynet til Hollands alliance med USA og Storbritannien overskyggede hensynet til krigens lovlighed.
 I kølvandet på Davids-rapporten har en lang række topjurister med jura-professorerne Ole Espersen (tidligere Justitsminister), Jens Elo Rytter og Jens Vedsted-Hansen i spidsen opfordret til, at regeringen iværksætter en uvildig undersøgelse, hvilket den selvfølgelig hele tiden har nægtet.
 I forbindelse med et kommende regeringsskifte vil det derfor være afgørende at holde den nye regering fast på, at denne undersøgelse gennemføres, således at den nuværende generalsekretær for NATO Anders Fogh Rasmussen kan få sin velfortjente straf for krigsforbrydelserne, først via en Rigsretssag og dernæst sammen med Bush og Blair m.fl. ved den internationale straffedomstol i Haag.
 Den 27. marts 2010
 Først offentliggjort i Kommunistisk Politik 7, 2010


text:
Arbejdsgiver skal ikke oplyse medarbejderen om jobklausuler, som ikke er direkte begrænsende for en medarbejder - Moalem Weitemeyer Bendtsen
 Arbejdsgiver skal ikke oplyse medarbejderen om jobklausuler, som ikke er direkte begrænsende for en medarbejder
 Dato 15 dec. 2011
 Højesteret afsagde den 6. oktober 2011 dom i sagen om, hvorvidt en medarbejder (”Medarbejderen”) var berettiget til godtgørelsen efter Ansættelsesbevisloven, idet Medarbejderen havde gjort gældende, at hans fremtidige ansættelsesmuligheder var begrænset på baggrund af en jobklausul, som var indeholdt i en aftale indgået mellem Medarbejderens arbejdsgiver (”Selskabet”) og en anden virksomhed.
 Selskabet gjorde gældende, at Medarbejderen ikke var omfattet af nogen jobklausul.
 Såfremt Højesteret fandt, at Medarbejderen var omfattet af jobklausulen, gjorde Selskabet gældende, at Ansættelsesbevisloven ikke fandt anvendelse på retsforhold mellem Selskabet og Medarbejderen, idet aftalen var indgået mellem Selskabet og tredjemand og alene indirekte havde betydning for Medarbejderen.
 Endvidere var der, efter Selskabets opfattelse, ingen forhold i aftalen, som konkret havde været begrænsende for Medarbejderen.
 Medarbejderen var ansat i Selskabet og blev i løbet af sin ansættelse opmærksom på, at Selskabet havde indgået jobklausuler med 400 centrale ledere på verdensplan, som indebar, at de ledende medarbejdere efter deres fratræden ikke måtte tage initiativ til at få tidligere kollegaer ansat.
 På baggrund af tidligere erfaringer med ikke at kunne få job på grund af jobklausuler indgået mellem tidligere arbejdsgivere og andre virksomheder, mente Medarbejderen, at de af Selskabet indgåede aftaler, begrænsede Medarbejderens fremtidige ansættelsesmuligheder.
 I den forbindelse gjorde Medarbejderen gældende, at der var tale om et væsentligt forhold i hans ansættelsesforhold, som burde indgå i hans ansættelseskontrakt og søgte derfor om godtgørelse på kr. 75.000.
 Det følger af § 2 i lov nr. 460 af 17. juni 2008 om arbejdsgivers brug af jobklausuler (”Jobklausulloven”), at loven finder anvendelse på jobklausuler, hvorved forstås (i) aftaler, som en arbejdsgiver indgår med andre virksomheder med henblik på at hindre eller begrænse en lønmodtagers muligheder for at opnå ansættelse i en anden virksomhed, og (ii) aftaler, som en arbejdsgiver indgår med en medarbejder med henblik på at hindre eller begrænse andre lønmodtageres muligheder for at opnå ansættelse i en anden virksomhed.
 Endvidere fremgår det af Jobklausullovens § 3, at en arbejdsgiver kan gøre en jobklausul gældende i forhold til en lønmodtager, hvis arbejdsgiveren har indgået en skriftlig aftale herom med lønmodtageren. Aftalen skal indeholde oplysninger om, hvorledes lønmodtagerens jobmuligheder konkret begrænses af jobklausulen, og om lønmodtagerens ret til kompensation.
 Det følger af § 2, stk. 1, i lovbekendtgørelse nr. 240 af 17. marts 2010 om arbejdsgiverens pligt til at underrette lønmodtageren om vilkårene for ansættelsesforholdet (”Ansættelsesbevisloven”), at arbejdsgiveren er forpligtet til at underrette lønmodtageren om væsentlige vilkår for ansættelsesforholdet.
 Overtrædelse af Ansættelsesbevislovens § 2, stk. 1, medfører, at arbejdsgiveren skal betale godtgørelse svarende til op til 12 ugers løn, dog 20 uger i særligt grove tilfælde, jf. Ansættelsesbevislovens § 6, stk. 1.
 Højesteret udtalte, at det var ubestridt, at Medarbejderen ikke var omfattet af jobklausulen i den omtalte aftale indgået mellem Selskabet og tredjemand.
 Idet Medarbejderen ikke var omfattet af nogle jobklausuler indgået mellem Selskabet


text:
og anden virksomhed, var Selskabet således ikke været forpligtet til at oplyse Medarbejderen om disse jobklausuler.
 Selvom Højesteret nåede frem til, at Medarbejderen ikke var omfattet af jobklausulen, fandt Højesteret anledning til at præcisere, at en arbejdsgiver som udgangspunkt ikke er forpligtet til at oplyse en medarbejder om indirekte ansættelsesbegrænsninger, som udspringer af arbejdsgiverens retsforhold til tredjemand i medfør af Ansættelsesbevisloven. Sådanne forhold er således ikke omfattet af ansættelsesbevislovens § 2, som omhandler arbejdsgiverens pligt til at oplyse medarbejderen om væsentlige forhold i ansættelsen.
 Endvidere præciserede Højesteret, at Ansættelsesbevisloven skal fortolkes i lyset af indholdet af det bagvedliggende EU-direktiv, og særligt artikel 2 (Rådets direktiv af 14. oktober 1991, 91/533/EØF).
 Indledningsvis bemærkes, at Højesterets afgørelse ikke påvirker arbejdsgivers muligheder for at indgå jobklausuler efter Jobklausullovens bestemmelser herom.
 Af Højesterets afgørelse kan dog udledes, at en arbejdsgiver som udgangspunkt ikke overtræder Ansættelsesbevisloven, hvis arbejdsgiveren indgår jobklausuler med tredjemand og ikke oplyser de relevante medarbejdere herom.
 En medarbejder vil derfor som udgangspunkt ikke kunne tilkendes en godtgørelse efter Ansættelsesbevislovens § 6, stk. 1, under henvisning til, at der mellem arbejdsgiveren og tredjemand er indgået en hemmelig jobklausul.
 Det er bemærkelsesværdigt, at Højesteret udtaler sig om spørgsmålet om, hvorvidt arbejdsgiveren er forpligtet til at oplyse om aftaler med tredjemand efter Ansættelsesbevisloven, selvom besvarelse heraf ikke var nødvendigt for at afgøre den konkrete sag.
 En endelig afklaring af, hvorvidt en medarbejder vil kunne tilkendes godtgørelse for manglende oplysning af en jobklausul i sit ansættelsesbevis, må dog anvendte en forelæggelse for EU-domstolen.
 Hvis du har spørgsmål eller ønsker yderligere information om dommen eller ansættelsesret i øvrigt, er du velkommen til at kontakte advokat Thomas Weitemeyer (twe@mwblaw.dk) eller advokatfuldmægtig Pinar Gökcen (pgo@mwblaw.dk).


text:
Højesteret vurderer forskelsbehandling og 120 - dages regel igen.
 Godtgørelse efter forskelsbehandlingsloven og erstatning på grund af uberettiget brug af 120-dages reglen.
 Højesteret har den 11. august 2015 truffet afgørelse om en arbejdsgiver der vidste eller burde have vidst, at en af deres ansatte havde en lidelse, der kan sidestilles med et handicap og arbejdsgiveren havde herefter tilsidesat tilpasningsforpligtelsen. 120-dages reglen i funktionærloven var derfor ikke anvendelig.
 A, der var ansat i et supermarked, fik konstateret leddegigt. Sygdommen medførte væsentlige funktionsbegrænsninger. A blev efter længere tids sygefravær opsagt efter 120-dages reglen.
 Højesteret udtalte, at det er en forudsætning for, at arbejdsgiveren kan anses for at have tilsidesat tilpasningsforpligtelsen, at arbejdstageren godtgør, at arbejdsgiveren vidste eller burde vide, at arbejdstageren var handicappet i lovens forstand, hvilket ligeledes fremgår af Højesterets dom af 23. juni 2015.
 I den konkrete sag blev det lagt til grund, at den ansatte orienterede sin arbejdsgiver om sin leddegigt og om det heraf følgende behov for tilpasning af hendes arbejdsfunktioner. Arbejdsgiveren vidste også, at hendes brug af håndledsskinner samt deltidssygemeldingen i juni 2009 var begrundet i denne sygdom og kommunen havde ligeledes rettet henvendelse til arbejdsgiver om muligheden for at gennemføre hensigtsmæssige tilpasningsforanstaltninger.
 Højesteret lagde derfor til grund, at arbejdsgiveren vidste eller burde vide, at A led af en sygdom, der indebar et handicap, og at arbejdsgiveren derfor var forpligtet til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger i henhold til forskelsbehandlingsloven for at give A adgang til fortsat beskæftigelse.
 Højesteret fandt, at arbejdsgiver ikke havde godtgjort, at de muligheder for tilpasning, som den ansatte havde foreslået, ikke kunne være tilbudt hende som hensigtsmæssige tilpasningsforanstaltninger, eller at de ville medføre en uforholdsmæssigt stor byrde.
 Højesteret udtalte derudover, at 120-dages reglen i funktionærloven ikke kan anvendes, hvis et sygefravær er en følge af, at arbejdsgiveren har undladt at træffe hensigtsmæssige tilpasningsforanstaltninger efter forskelsbehandlingsloven.
 Da arbejdsgiveren ikke havde overholdt denne forpligtelse, og da Højesteret lagde til grund, at sygefraværet kunne have været afværget helt eller delvist med sådanne foranstaltninger, var betingelserne for at anvende 120-dages reglen ikke opfyldt på opsigelsestidspunktet.
 A blev herefter tilkendt erstatning for løntab samt en godtgørelse efter forskelsbehandlingsloven, som efter en samlet vurdering blev fastsat til et beløb svarende til 9 måneders løn.


text:
Tilbagekaldelse af opsigelse - Horten Advokatpartnerselskab
 En medarbejder kunne tilbagekalde egen opsigelse efter at have modtaget opsigelse fra sin arbejdsgiver, da Højesteret fandt, at opsigelsen ikke havde virket bestemmende for arbejdsgiverens handlinger. Højesteret har netop i en dom accepteret, at en medarbejder tilbagekaldte sin opsigelse, efter at den var kommet til arbejdsgiverens kundskab.
 Medarbejderen var ansat i Vejlefjord-Fonden som psykolog. Efter et møde med hendes overordnede, hvor hun fik en skriftlig advarsel og frataget muligheden for hjemmearbejde, følte hun sig uønsket på sin arbejdsplads. Hun besluttede sig derfor for at sige op og sendte sin opsigelse den 28. august 2008. Samme dag sendte Vejlefjord-Fonden en opsigelse til hende, hvorfor opsigelserne krydsede hinanden. Efter at have modtaget opsigelsen fra sin arbejdsgiver, besluttede medarbejderen at tilbagekalde sin egen opsigelse. Hun håbede, at tilbagekaldelsen ville medføre, at hun kunne få en ordentlig dialog om sit arbejde. Tilbagekaldelsen var ikke begrundet i, at hun på det tidspunkt havde modtaget Vejlefjord-Fondens opsigelse af hende med et længere opsigelsesvarsel end en måned.
 Landsretten accepterede ikke tilbagekaldelse
 Landsrettens flertal mente ikke, at opsigelsen kunne tilbagekaldes, da det allerede havde virket bestemmende på arbejdsgiveren, idet der var brugt tid på nye økonomiske beregninger på grundlag af opsigelsen. Landsretten bemærkede ligeledes, at der ikke var holdepunkter for en berettiget forventning om, at medarbejderen kunne få sit job igen. Tilbagekaldelsen måtte derfor anses for begrundet i det længere opsigelsesvarsel, som hun kunne få ved at blive opsagt af sin arbejdsgiver.
 Højesterets dom og begrundelse
 Højesteret mente derimod, at medarbejderen var omfattet af den praksis, der giver ansatte en vid adgang til at tilbagekalde en opsigelse, jf. princippet i aftalelovens § 39, 2. pkt. Der kan navnlig henvises til en Højesteretsdom fra 2000, hvorefter en kommune ikke var berettiget til at fastholde en tjenestemand på hans opsigelse, da han to dage senere trak opsigelsen tilbage.
 Højesteret mente således ikke, at de interne overvejelser, der var sket i forhold til denne medarbejders opsigelse, var nok til at statuere, at opsigelsen havde virket bestemmende for Vejlefjord-Fonden. At medarbejderen havde modtaget fondens opsigelse, inden hendes tilbagekaldelse, kunne ikke tillægges betydning.
 Højesteret stadfæstede således byrettens dom, der idømte Vejlefjord-Fonden at betale de 3 måneders ekstra opsigelsesvarsel.
 Medarbejdere har generelt væsentligt større spillerum end arbejdsgivere, hvilket denne dom også er udtryk for. Det er i lyset af denne dom spændende at se, om arbejdsgivere, som uvidende opsiger en gravid eller i andre situationer får en tilsvarende "fortrydelsesret", således som Højesteret lagde op til i Højesterets dom af 20. februar 2012. Sagen fra 2012 handlede om en gravide social- og sundhedshjælper, som blev opsagt på grund af sygdom, som efterfølgende viste sig at være graviditetsbetinget sygdom. Her udtalte Højesteret, at pligten for "arbejdsgiveren til at betale godtgørelse må dog i denne situation være betinget af, at arbejdsgiveren ikke omgør sin beslutning om afskedigelse efter at være blevet bekendt med graviditeten."


text:
4. juni 2018 Af Gustav Krohn Schaldemose
 Højesteret har den 1. juni 2018 givet Beskæftigelsesministeriet medhold i en retssag anlagt af Lærernes Centralorganisation. Beskæftigelsesministeriet var tidligere blevet frifundet af landsretten i dom af 2. juni 2017.
 Sagen angik om de fravigelser af arbejdstidsdirektivets regler om hviletid og fridøgn, som blev fastsat ved lovindgrebet i lærerkonflikten i 2013 (lov 409), var i strid med arbejdstidsdirektivet.
 Højesteret fastslog først, at lov 409’s bestemmelser vedrørende lejrskoler mv. kunne fastsættes ved lov, jf. arbejdsdirektivets artikel 17. Allerede af den grund var disse bestemmelser ikke i strid med direktivet.
 Højesteret tog herefter stilling til, om de bestemmelser lov 409, der ikke vedrørte lejrskoler m.v., og som gav mulighed for, at den daglige hvileperiode undtagelsesvis kunne nedsættes fra 11 til 8 timer en gang ugentligt, var blevet til i overensstemmelse med arbejdstidsdirektivet, hvorefter fravigelse kunne ske ved ”kollektiv overenskomst”.
 Højesteret fandt generelt, at der ved fortolkningen og anvendelsen af begrebet ”kollektiv overenskomst” måtte tages udgangspunkt i national lovgivning og praksis.
 Konkret fandt Højesteret, at bestemmelserne i lov 409 havde karakter af overenskomstbestemmelser. Højesteret lagde herved bl.a. vægt på, at bestemmelserne blev en integreret del af overenskomsterne på samme måde, som hvis parterne havde aftalt dem, og at bestemmelserne i det væsentligste var en videreførelse og forlængelse af det, som parterne tidligere havde aftalt.
 Højesteret konkluderede derfor, at lov 409 ikke var vedtaget i strid med arbejdstidsdirektivet.
 Beskæftigelsesministeriet var under hele sagen repræsenteret ved advokat Niels Banke.
 Advokat E: guks@kammeradvokaten.dk
 T: +45 72 30 78 38
 M: +45 61 24 51 20
 Læs Højesterets pressemeddelelse samt Højesterets og landsrettens domme her.


text:
Advokaten 5 - Vigtige retssager risikerer tynd behandling
 Borgerne kan ende med, at deres principielle retssager får en dårligere behandling efter de nye regler. Tallene tyder på, at alt for få sager sendes til landsretten. Og muligheden for, at flere dommere kan behandle en sag, bør anvendes oftere.
 Af René Offersen, advokat, LETT
 Samlet giver domstolsreformen fra 2006 sikkert retssikkerhedsmæssige gevinster, men der er også omkostninger ved reformen. Det er i høj grad op til advokaterne at sikre, at omkostningerne for borgerne bliver så små som muligt. Domstolsstyrelsens statistik for 2007 tyder på, at advokaterne endnu ikke er på fuld omgangshøjde med at få principielle sager henvist til landsretterne. Advokaterne bør også sikre kollegial behandling i flest mulige byretssager.
 Før domstolsreformen kunne sager om over en million kroner samt sager om prøvelse af afgørelser truffet af et ministerium eller en central statslig klageinstans anlægges ved landsretten som førsteinstans. Siden 1. januar 2007 har alle civile sager efter retsplejelovens § 224 skullet anlægges ved byretten, dog kan visse specialsager stadig anlægges ved Sø- & Handelsretten.
 Ændringerne har betydning for kvaliteten af konfliktløsningen:
 Landsretsbehandling i førsteinstans gav adgang til direkte anke til Højesteret. Synbarheden af Højesteret i den nærmeste horisont forhøjede ganske givet kvaliteten. Generelt bedømt er landsdommere bedre fagligt kvalificeret end byretsdommere. I landsretten pådømmes sagerne af et kollegialt organ – det er et godt værn mod fejl, at det dunkelt tænkte gennemgås af seks øjne i stedet for to, og værdien af tre bedre kvalificeredes fælles tankevirksomhed er også højere. Koncentrationen af større sager hos landsretterne understøttede pådømmelse af dommere med erfaring i komplekse sager.
 De retssikkerhedsmæssige omkostninger, der kan være ved reformen, skulle gerne opblødes ved reglerne om adgangen for byretten til henvisning til landsretten og nyskabelsen med muligheden for kollegial behandling i byretten. Det sidste først.
 Efter retsplejelovens § 12 består muligheden for kollegial behandling i byretten, når sagen enten er principiel, når udfaldet kan få væsentlig betydning for andre end parterne, når sagen frembyder særligt omfattende eller vanskelige retlige eller bevismæssige spørgsmål, eller når sagens karakter i øvrigt undtagelsesvis gør behandling påkrævet.
 Bestemmelsen er modelleret over henvisningsreglen, der gjaldt indtil domstolsreformen, men der er gjort væsentlige begrænsninger i anvendelsesområdet. Sikkerhedsventilen om sagens karakter er en nyskabelse.
 Sager bør som absolut hovedregel slutte i førsteinstans. Det er ofte uhensigtsmæssigt at lade en enkelt dommer uden kollegial sparring udrede trådene i vanskelige sager. Ud over domskonklusionen skal hovedforhandlingen have efterladt tillid til dommerens forberedelse og forståelse af sagen, og dommens sagsfremstilling og begrundelse skal være rigtig og dækkende.
 Valget af dommer i byretterne beror på retspræsidenten. I forarbejderne til domstolsreformen omtales sagsfordeling efter ‘løbenumre’ som sagligt kriterium. Selv om parterne i voldgiftssager kan sikre sig en højt kvalificeret opmand, vægrer de fleste advokater sig mod at anbefale, at tvisten afgøres af en enkelt opmand uanset de omkostningsmæssige fordele – og forklaringen er ikke kun manglende ankemulighed.
 Advokater bør begære kollegial behandling, hvor betingelserne måske er opfyldt. Tvivl bør komme borgeren til gode og give sig udslag i begæring om


text:
kollegial behandling, idet principielle sager dog bør søges henvist.
 Myndigheder skærmes
 I retsplejelovens § 12 savnes almindelig adgang til kollegial behandling, hvor sagen involverer store økonomiske værdier, eller det offentlige er part. I første omgang tror man, det beror på fejl, da disse kriterier jo var gældende for henvisningsadgangen før domstolsreformen, selv om landsretten dengang i forvejen var førsteinstans i de fleste større sager.
 Enhver med berøring med det virkelige liv ved, at pengene betyder en hel del for processen. Det er vel også en af forklaringerne på, at værdigrænser ellers siden retsplejeloven fra 1916 havde haft betydning for domstolenes saglige kompetence.
 Det beror overraskende på vel berådet hu, at sagens værdi ikke kan begrunde kollegial behandling. Retsplejerådet anførte, at “sagens værdi ikke i sig selv er et hensigtsmæssigt kriterium for, om der skal ske kollegial behandling.” En noget overfladisk begrundelse for at smide næsten 100 års lovtradition over bord til skade for borgernes retssikkerhed; hvis den da overhovedet opfylder kravene til en begrundelse.
 Tidligere havde Retsplejerådet øje og større respekt for pengenes betydning, herunder at ignorering heraf vil føre til flere voldgiftssager. Domstolene skal kunne tilbyde beregnelig, troværdig konfliktløsning, hvis advokater forsvarligt skal afstå fra at anbefale erhvervslivet voldgift i stigende omfang. Domstolene må ikke udvikle sig til primært at løse konflikter mellem private og at afgøre forvaltnings- og straffesager.
 Tilsvarende er også udeladelsen af sager mod det offentlige resultat af bevidste valg. Hvor visse sager mod det offentlige før obligatorisk var landsretssager, er det altså nu end ikke i sig selv tilstrækkeligt til måske at kunne opnå kollegial behandling. Mærkeligt.
 Som begrundelse anførte Retsplejerådet, at byretterne i dag besidder den fornødne uafhængighed, også når retten sættes af en enkelt dommer, til at afvæbne svundne tiders bekymring herfor og forestillinger om behov for skærpede krav til selvstændig indsats fra rettens side.
 Også før domstolsreformen frembød sager mod det offentlige særlige udfordringer. Det var f.eks. i sig selv noget af en kamel at sluge for borgeren at møde op i landsretten i sager mod Naturklagenævnet, hvor nævnets afgørelse var truffet under medvirken af højesteretsdommere. Fremover kan borgeren så håbe på, at den enlige byretsdommer har større ungdommeligt mod og fremtidstro i sådanne sager, når borgeren udnytter sin grundlovssikrede ret til at få prøvet øvrighedsmyndighedens grænser.
 Det er ikke nok, at byretsdommere føler sig uafhængige. Borgeren skal også have tillid til, at det er sådan; uafhængigheden skal fremtræde troværdig. Jo højere man kommer i domstolssystemet, des tydeligere fremtræder uafhængigheden.
 Adgangen til henvisning efter retsplejelovens § 226 er indskrænket til sager af ‘principiel karakter’. Reglen er især givet ud fra overvejelser om, hvad Højesteret bør beskæftige sig med, således som det blev udtrykt i Højesterets høringssvar fra 1994 om Højesterets naturlige rolle.
 Justitsministeriets motiver til retsplejelovens § 226 efterlader et indtryk af et relativt eksklusivt område for det siden 1976 kendte henvisningsbegreb for principielle sager.
 Signalerne fra Højesteret peger ikke i retning af en restriktiv opfattelse af, hvad der skal til, for at en sag er af principiel karakter:
 I høringssvaret fra


text:
1994 gjorde Højesteret tankevækkende bemærkninger om, at henvisningsstatistikken efter 1989-reformen tydede på, at den dagældende henvisningsregel “kun i ret beskedent omfang” sikrede, at principielle sager henvistes. Bemærkningerne skal læses i lyset af, at hovedparten af de principielle sager i 1989-94 som følge af de almindelige regler om retternes saglige kompetence startede i landsretten, og der var videregående henvisningsadgang.
 Jørgen Nørgaard brugte i Juristen 2001.65 udtrykket ‘adskillige’ om antallet af principielle skattesager i Højesteret påanket efter den gamle ordning. Henset til, at Skatteministeriet meget sjældent anker, skal de ‘adskillige’ principielle sager alt overvejende findes blandt borgernes anker.
 Højesterets flertal lagde i UfR 2008.694 H vægt på parternes ‘samstemmende opfattelse’ som præmis for at anse sagen for principiel, hvilket er i tråd med Advokatrådets anbefaling i dets høringssvar om retsplejelovens § 226. Også i UfR 2007.2924 Ø synes landsretten at have været for restriktiv.
 Et vigtigt kriterium for, om sagen er af principiel karakter, må fortsat være, om sagen med ‘rimelighed’ (bet. 773/1976 s. 24) bør finde sin afslutning i Højesteret. Er der tvivl om sagens principielle karakter, bør byretten derfor imødekomme anmodning om henvisning.
 I 2007 blev der henvist 141 sager til landsretterne. I 2005 og 2006 blev der efter den gamle ordning som førsteinstans anlagt 1404 og 1490 sager ved landsretterne. Og da startede de fleste principielle sager ved landsretten som førsteinstans. Landsretternes andel af nye sager faldt altså i 2007 til 10 procent af de foregående års.
 Det kan ikke være at tage munden for fuld at påstå, at der savnes henvisningsbegæringer i principielle sager. Ansvaret er advokaternes.
 Retspolitisk må det snævre område for byrettens mulighed for henvisning kritiseres. For at tilgodese borgernes retssikkerhed allerede i førsteinstans bør Højesteret pådømme særligt betydningsfulde sager, som er henvist til landsretten i førsteinstans efter konkret skøn, selv om sagerne ikke er principielle. Domme fra Højesteret har i øvrigt ofte værdi for retsudviklingen og retsenheden, selv om den konkrete sag ikke fremstod som principiel. Højesterets formuleringer læses nidkært og bidrager hver for sig til det samlede billede. Henvisningsadgangen i § 226 bør udvides med sagens økonomiske værdi, kompleksitet og sager mod det offentlige. Som det mindste bør der gives en sikkerhedsventil, ligesom der er i retsplejelovens § 12 om kollegial behandling.
 Instansordningen i civile sager er blever ændret, så alle sager som udgangspunkt skal anlægges ved byretterne i førsteinstans.
 Formålet er blandt andet at sikre en mere hensigtsmæssig ressourceanvendelse ved domstolene, så Højesteret i højere grad kan koncentrere sig om at behandle de mere principielle sager. Ændringen er trådt i kraft den 1. januar 2007 og betyder blandt andet:
 At alle sager som udgangspunkt skal anlægges ved byretten.
 At byretten efter anmodning i visse tilfælde kan bestemme, at sagen skal behandles med 3 dommere (kollegial behandling).
 At byretten efter anmodning kan henvise sager af principiel karakter til behandling i landsretten som førsteinstans, dette kan eksempelvis være en sag om prøvelse af en afgørelse truffet af et ministerium eller en central statslig klageinstans.
 Kilde: Domstolsstyrelsen.


text:
17 Apr 2015 08:48
 14 Apr 2015 11:15
 Dommen angår, om de af appellanten modtagne sygedagpenge skal henføres til appellantens indkomst ved hobbyvirksomhed, eller om der er tale om indkomst omfattet af privatøkonomien.
 Appellanten gjorde gældende, at den gennemførte praksisændring ikke er bindende for ham ved opgørelsen af hans skattepligtige indkomst for årene 2007-2009. Han anførte herved navnlig, at den nye praksis ikke kunne gennemføres uden en lovændring, at den ikke er sagligt begrundet, og at den ikke er passende varslet.
 Højesteret fandt, at skattemyndighedernes ændrede praksis har fornøden hjemmel i statsskattelovens § 4 og § 6, og at den ikke er i strid med nettoindkomstprincippet, idet spørgsmålet alene er, om sygedagpenge skal indgå i virksomhedsindkomsten eller i den personlige indkomst uden for virksomheden.
 Højesteret tiltrådte, at den ændrede praksis desuden hverken er i strid med substitutionsprincippet eller virksomhedsskatteloven. Herefter tiltrådte Højesteret endvidere, at ændringen i retstilstanden kunne gennemføres ved skattemyndighedernes ændring af praksis og ikke kun ved lov.
 Med henvisning til SKM2003.416.ØLR fandt Højesteret endvidere, ligesom landsretten, at ændringen af praksis var sagligt begrundet.
 Videre fandt Højesteret, at den ændrede praksis, hvorefter sygedagpenge ikke indgår i virksomhedsindkomsten, er tilstrækkelig klart beskrevet ved den ændrede tekst i Ligningsvejledningen sammenholdt med udmeldingen i Told- og Skattestyrelsens cirkulære nr. 90 af 5. oktober 2004 (TS-CIRK 2004-23) og Vejledning om indeholdelse af A-skat, AM-bidrag og SP-bidrag, offentliggjort den 15. januar 2005.
 Højesteret tiltrådte herefter, at Skatteministeriet var frifundet og stadfæstede dommen.
 Den juridiske vejledning 2015-1 C.A.3.6.2
 Den juridiske vejledning 2015-1 C.C.1.1.2
 Den juridiske vejledning 2015-1, C.C.2.1.2.1
 Den juridiske vejledning 2015-1 C.C.1.3.1
 Den juridiske vejledning 2015-1 A.A.7.1.5
 Jytte Scharling, Niels Grubbe, Marianne Højgaard Pedersen, Poul Dahl Jensen og Hanne Schmidt
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 12. afdeling den 18. august 2014.
 I Skattedepartementets afgørelse af 1. januar 1976, gengivet i SKDM 1976.39 SKM, hedder det bl.a.:
 Udtalt, at dagpenge, som i henhold til § 16, stk. 3, i lov om dagpenge ved sygdom eller fødsel ydes til personer med anden dagpengegivende erhvervsindtægt end lønindtægt, skal medregnes ved opgørelsen af overskud af selvstændig erhvervsvirksomhed efter § 4, stk. 1, i lov om investeringsfonds.
 I Skattedepartementets afgørelse af 13. december 1994, gengivet i Tidsskrift for Skatter og Afgifter (TfS) 1995.201, hedder det bl.a.:
 Når [syge- og barselsdagpenge, etableringsydelse, igangsætterydelse og uddannelses- og forældreorlovsydelse] udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende, skal de skattemæssigt medregnes til virksomhedsindkomsten og ved opgørelsen af det virksomhedsoverskud, der anses som personlig indkomst for den selvstændige. Dermed indgår de omhandlede ydelser i bidragsgrundlaget for selvstændigt erhvervsdrivende efter arbejdsmarkedsfondslovens § 10.
 I Ligningsvejledningen for årene fra 1995 til 1997 anføres i punkt E.G.1.4. (Selvstændig erhvervsvirksomhed. Virksomhedsordningen. Indkomstopgørelsen), at sygedagpenge, der ydes til den skattepligtige, indgår i virksomheden. I Ligningsvejledningen for årene fra 1998 til 2003 gentages dette i punkt E.G.2.7.1. (Erhvervsdrivende. Virksomhedsordningen. Opgørelse af virksomhedens indkomst. Opgørelse efter skattelovgivningens almindelige regler). I Ligningsvejledningen for 2003 anføres således:
 Også syge- og barselsdagpenge ..., der udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende, indgår i virksomhedsindkomsten, se SKM2001.327.LSR, ... TfS 1995, 201 DEP
 I Ligningsvejledningen for årene fra


text:
1998 til 2003 anføres i punkt E.B.8.3.1.1. (Indkomstopgørelse for selvstændigt erhvervsdrivende. Arbejdsmarkedsbidrag. Bidragsgrundlaget. Bidragsgrundlaget for selvstændigt erhvervsdrivende med dansk erhvervsindkomst. Selvstændige, der beskattes efter PSL) bl.a.:
 Skatteministeriet har præciseret, at overførselsindkomster fra det offentlige til selvstændigt erhvervsdrivende, f.eks. syge- og barselsdagpenge, etableringsydelse, igangsætterydelser og uddannelses- og forældreorlovsydelse indgår i beregningen af bidragsgrundlaget, fordi indtægterne skattemæssigt behandles som virksomhedsindkomst og dermed skal medregnes ved opgørelsen af overskuddet af selvstændig erhvervsvirksomhed, se TfS 1995,201
 I Vejledning om indeholdelse af A-skat mv. for årene op til 2003 anføres i overensstemmelse hermed i punkt B.1.2.1.1., at sygedagpenge, der udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende, behandles som virksomhedsindkomst og dermed skal medregnes ved opgørelsen af overskuddet for selvstændig erhvervsvirksomhed.
 Efter Østre Landsrets dom af 24. september 2003, SKM2003.416.ØLR blev teksten i punkt E.G.2.7.1. i Ligningsvejledningen for 2004, der blev offentliggjort den 18. januar 2004, ændret til:
 Med hensyn til syge- og barselsdagpenge ..., der udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende, henvises til E.B.8.3.1.1 og SKM2003.416.ØLR.
 Samtidig blev teksten i punkt E.B.8.3.1.1. ændret til:
 Østre Landsret har i en dom, offentliggjort i SKM2003.416.ØLR fastslået, at sygedagpenge udbetalt til en selvstændig erhvervsdrivende som anvendte virksomhedsordningen ikke skal indgå i beregningsgrundlaget for arbejdsmarkedsbidrag.
 Landsretten fandt, at der ikke foreligger den fornødne klarhed i hjemmelsgrundlaget for opkrævningen af arbejdsmarkedsbidrag til at anse de til skatteyderen udbetalte sygedagpenge for omfattet af bidragsgrundlaget herfor.
 Dommen vedrører direkte kun sygedagpenge modtaget af virksomhedens ejer for en selvstændigt erhvervsdrivende som anvender virksomhedsordningen.
 Det er dog Told- og Skattestyrelsens opfattelse, at uanset om en selvstændigt erhvervsdrivende anvender virksomhedsordningen eller ej, indgår sygedagpenge, som udbetales til den selvstændigt erhvervsdrivende ikke i beregningsgrundlaget for arbejdsmarkedsbidrag.
 Det er endvidere Told- og Skattestyrelsens opfattelse, at dommen ikke alene har betydning i relation til sygedagpenge, men også i relation til andre lignende overførselsindkomster. Barselsdagpenge og orlovsydelser skal dermed holdes udenfor opgørelsen af beregningsgrundlaget for arbejdsmarkedsbidrag i samme omfang som sygedagpengene.
 I Vejledning om indeholdelse af A-skat mv. for 2004, der blev offentliggjort den 18. januar 2004, blev teksten i punkt B.1.2.1.1. ændret til:
 Syge- og barselsdagpenge, der udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende behandles som virksomhedsindkomst og skal dermed medregnes ved opgørelsen af overskuddet fra selvstændig erhvervsvirksomhed. De nævnte ydelser har derfor hidtil været anset for omfattet af bidragsgrundlaget efter AMFL § 10, se TfS 1995,201 (DEP). Det gælder også i de tilfælde, hvor ydelsen er gjort til A-indkomst, jf. KSLbek., § 20. Der skal ikke ved udbetalingen indeholdes AM-bidrag, jf. AMFL § 11, stk. 7. Der er ikke tale om A-indkomst i de tilfælde, hvor dagpenge ydes som frivillig sikring efter lov om dagpenge ved sygdom og fødsel § 20, til selvstændigt erhvervsdrivende. Det følger af KSLbek., § 20, nr. 8 a. I SKM2003.416.ØLR har landsretten imidlertid fastslået, at der ikke skal betales AM-bidrag af sygedagpenge, der udbetales til en selvstændigt erhvervsdrivende, som anvender virksomhedsordningen. Der vil blive udsendt et genoptagelsescirkulære, jf. SKM2003.510.TSS. Der vil i den forbindelse blive taget stilling til dommens rækkevidde, herunder vedrørende personkreds og andre lignende overførselsindkomster.
 Den 5. oktober 2004 udsendte Told- og Skattestyrelsen cirkulære nr. 90 om genoptagelse


text:
(TS-CIRK 2004-23), der er gengivet i landsrettens dom.
 I Told- og Skattestyrelsens vejledning om indeholdelse af A-skat, AM-bidrag og SP-bidrag, offentliggjort den 15. januar 2005, omtales i punkt B.1.2.1.1. sygedagpenge, der udbetales til selvstændigt erhvervsdrivende. Med henvisning til SKM2003.416.ØLR og TSS-cirkulære 2004-23 anføres, at sygedagpenge, der hidtil er blevet behandlet som virksomhedsindkomst, nu ikke skal anses for indtægter ved selvstændig erhvervsvirksomhed, men som personlig indkomst uden for virksomheden. Dette indhold af punktet blev videreført i vejledningen for 2006 og de følgende år.
 I Ligningsvejledningen for årene fra 2005 til 2011 blev teksten i punkt E.G.2.7.1. og E.B.8.3.1.1. ikke ændret, men videreført med den udformning, den havde fået i udgaven af 18. januar 2004.
 I Juridisk Vejledning 2012-2, der blev offentliggjort den 16. juli 2012, anføres i punkt C.C.5.2.8.1 (Erhvervsbeskatning. Virksomhedsordningen. Opgørelse af virksomhedens indkomst. Opgørelse efter skattelovgivningens almindelige regler) bl.a.:
 Ved opgørelsen af virksomhedens skattepligtige indkomst skal der tages hensyn til, at
 - syge- og barselsdagpenge, iværksætterydelse, uddannelses- og forældreorlovsydelse til selvstændigt erhvervsdrivende ikke indgår i virksomheden. Se afsnit C.C.8.3 og SKM2003.416.ØLR.
 Frem til og med 2003 blev sygedagpenge henregnet til virksomhedsindkomst, og sygedagpenge indgik i beregningsgrundlaget for arbejdsmarkedsbidrag for selvstændigt erhvervsdrivende. Ved Østre Landsrets dom af 24. september 2003, SKM2003.416.ØLR blev skattemyndighedernes hidtidige praksis, hvorefter sygedagpenge til selvstændigt erhvervsdrivende indgik i beregningsgrundlaget for arbejdsmarkedsbidrag, underkendt. Skattemyndighederne ændrede på den baggrund praksis i 2004, således at sygedagpenge ikke længere skal indregnes i grundlaget for arbejdsmarkedsbidrag og heller ikke henregnes til virksomhedsindkomst i øvrigt, men i stedet skal henregnes til skatteyderens personlige indkomst uden for virksomheden.
 A har gjort gældende, at denne praksisændring ikke er bindende for ham ved opgørelsen af hans skattepligtige indkomst for årene 2007-2009. Han har herved anført navnlig, at den nye praksis ikke kan gennemføres uden en lovændring, at den ikke er sagligt begrundet, og at den ikke er passende varslet.
 Højesteret finder, at skattemyndighedernes ændrede praksis har fornøden hjemmel i statsskattelovens § 4 og § 6, og at den ikke er i strid med nettoindkomstprincippet, idet spørgsmålet alene er, om sygedagpenge skal indgå i virksomhedsindkomsten eller i den personlige indkomst uden for virksomheden. Højesteret tiltræder, at den ændrede praksis desuden hverken er i strid med substitutionsprincippet eller virksomhedsskatteloven. Herefter tiltræder Højesteret endvidere, at ændringen i retstilstanden kunne gennemføres ved skattemyndighedernes ændring af praksis og ikke kun ved lov.
 Den foran beskrevne ændring af praksis skete som nævnt på baggrund af Østre Landsrets dom af 24. september 2003, SKM2003.416.ØLR, idet skattemyndighederne vurderede, at dommen tillige indebar en underkendelse af hidtidig praksis, hvorefter sygedagpenge generelt blev henregnet til virksomhedsindkomst. Ændringen havde til formål bl.a. at sikre, at sygedagpenge blev behandlet ens ved opgørelse af virksomhedsindkomst, uanset om det skete i relation til arbejdsmarkedsbidrag eller i andre sammenhænge. Højesteret finder ligesom landsretten, at denne ændring af praksis var sagligt begrundet i de anførte forhold.
 I Ligningsvejledningens punkt E.G.2.7.1. om opgørelse efter skattelovgivningens almindelige regler af virksomhedsindkomsten for selvstændig erhvervsvirksomhed var det til og med Ligningsvejledningen for 2003 anført, at sygedagpenge indgår i virksomhedsindkomsten. Dette blev med Ligningsvejledningen for 2004,


text:
offentliggjort den 18. januar 2004, ændret til, at der med hensyn til sygedagpenge henvises til Ligningsvejledningens punkt E.B.8.3.1.1 og den ovenfor omtalte Østre Landsrets dom af 24. september 2003. I punkt E.B.8.3.1.1. om bidragsgrundlaget for arbejdsmarkedsbidrag for selvstændigt erhvervsdrivende, der beskattes efter personbeskatningsloven, var det med henvisning til dommen beskrevet, at sygedagpenge ikke skal indgå i beregningsgrundlaget.
 Ved Told- og Skattestyrelsens cirkulære nr. 90 af 5. oktober 2004 (TS-CIRK 2004-23) om genoptagelse blev der taget stilling til rækkevidden af Østre Landsrets dom af 24. september 2003. Det anføres således i cirkulæret, at praksisændringen ikke kun angik opgørelse af arbejdsmarkedsbidrag, men tillige opgørelse af virksomhedsindkomst og ansættelse af indkomstskat. I overensstemmelse hermed blev teksten i punkt B.1.2.1.1. i Told- og Skattestyrelsens vejledning om indeholdelse af A-skat, AM-bidrag og SP-bidrag, offentliggjort den 15. januar 2005, ændret, således at det anføres, at sygedagpenge, der hidtil er blevet behandlet som virksomhedsindkomst, nu skal anses for personlig indkomst uden for virksomheden. Teksten i Ligningsvejledningens punkt E.G.2.7.1. blev ikke samtidigt ændret.
 Højesteret finder, at skattemyndighedernes ændrede praksis, hvorefter sygedagpenge ikke indgår i virksomhedsindkomsten, er tilstrækkelig klart beskrevet ved den ændrede tekst i Ligningsvejledningen sammenholdt med udmeldingen i Told- og Skattestyrelsens cirkulære nr. 90 af 5. oktober 2004 (TS-CIRK 2004-23) og Vejledning om indeholdelse af A-skat, AM-bidrag og SP-bidrag, offentliggjort den 15. januar 2005.
 Herefter tiltræder Højesteret, at Skatteministeriet er frifundet, og stadfæster dommen.


text:
13-11-2017 | Insolvens og rekonstruktion Virksomhedsoverdragelse Arbejds- og ansættelsesret
 Den 17. oktober 2017 afsagde Højesteret dom i en sag om en erhververs hæftelse for krav rejst af en tillidsrepræsentant, idet konkursboet uberettiget havde opsagt og fritstillet denne inden overdragelsen.
 Dommen understreger betydningen af, at en erhverver af en virksomhed, herunder erhververen af en konkursramt virksomhed eller en del heraf, i videst muligt omfang sikrer sig fornødent indblik i allerede opsagte og fritstillede medarbejdere. Dommen viser, at man som erhverver risikerer at hæfte for krav fra medarbejdere, som allerede er opsagt og fritstillet på overdragelsestidspunktet.
 Erhververen af en del af en konkursramt virksomhed udvalgte i forbindelse med købet af virksomheden at overtage 42 medarbejdere, svarende til ca. 20 % af medarbejderne i virksomheden. De 42 udvalgte medarbejdere skulle overgå til erhververen pr. 30. december 2011, og de øvrige medarbejdere blev opsagt af konkursboet. Iblandt de af konkursboet opsagte medarbejdere var en tillidsrepræsentant, som konkursboet opsagde og fritstillede den 27. december 2011. Opsigelsesvarslet udløb først efter overtagelsesdagen.
 Tillidsmanden rejste herefter krav overfor erhververen af den konkursramte virksomhed for løn i opsigelsesperioden og godtgørelse for uberettiget afskedigelse. Tillidsrepræsentanten gjorde i den forbindelse gældende, at opsigelsen var uberettiget, da tillidsrepræsentanten kun kunne opsiges, hvis der forelå såkaldte ”tvingende grunde”, og at dette ikke var tilfældet.
 Erhververen afviste og bestred tillidsrepræsentantens rejste krav, ligesom erhververen bestred, at opsigelsen ikke var rimelig begrundet. Ifølge erhververen var tillidsrepræsentanten opsagt og fritstillet, inden erhververen overtog den konkursramte virksomhed, hvorfor erhververen ikke var indtrådt i hverken rettigheder eller forpligtelser i relation til tillidsrepræsentanten.
 Sagens hovedspørgsmål var herefter om de af tillidsrepræsentanten rejste krav kunne gøres gældende over for erhververen af virksomheden, eller om kravene måtte gøres gældende overfor konkursboet (overdrageren).
 Byretten fandt, at eftersom medarbejderen var afskediget umiddelbart før konkursboet overdrog virksomheden, kunne medarbejderens krav rettes mod erhververen af virksomheden. Landsretten fandt derimod, at erhververen ikke hæftede for de af tillidsrepræsentanten rejste krav. Landsretten lagde bl.a. vægt på, at medarbejderens ansættelsesforhold hos konkursboet reelt ikke bestod på overdragelsestidspunktet, idet denne var opsagt og reelt fritstillet.
 Højesterets dom: Afskedigelse i strid med virksomhedsoverdragelsesloven
 Højesteret ændrede landsrettens dom, idet Højesteret i modsætning til landsretten fandt, at tillidsrepræsentanten blev afskediget som følge af virksomhedsoverdragelsen.
 Højesteret lagde ved sin vurdering vægt på, at afskedigelsen af tillidsrepræsentanten skete i nær sammenhæng med virksomhedsoverdragelsen. Erhververen udvalgte 42 medarbejdere, men ikke tillidsrepræsentanten, og Højesteret lagde derfor til grund, at tillidsrepræsentanten blev afskediget på grund af virksomhedsoverdragelsen.
 Endvidere udtalte Højesteret, at det måtte lægges til grund, at tillidsrepræsentanten havde bred erfaring og kunne bruges i alle funktioner i den overdragede del af virksomheden. Højesteret fandt det herefter ikke godtgjort, at der forelå ”tvingende grunde” til at afskedige tillidsrepræsentanten, idet 42 af de hidtidige medarbejdere i virksomheden blev overtaget af erhververen.
 På denne baggrund fandt Højesteret, at afskedigelsen af tillidsrepræsentanten var sket i strid med virksomhedsoverdragelsesloven, og erhververen af virksomheden hæftede for tillidsrepræsentantens løn i opsigelsesperioden og for godtgørelse for uberettiget afskedigelse.
 I TVC Advokatfirma har vi stor erfaring inden for insolvensområdet og rådgivning i forbindelse med virksomhedsoverdragelser,


text:
Advokaten 9 - På studiebesøg i Højesteret - en humoristisk indfaldsvinkel
 Hvad oplever en forventningsfuld landsdommer, når han får lov at besøge landets øverste domstol.
 Højesteret har fået den glimrende ide, at dommere fra byretterne og landsretterne kan få et indblik i, hvordan landets øverste domstol arbejder – også bag kulisserne. I juni måned var jeg en af de heldige, der fik mulighed for at få syn for sagen, hvad angår arbejdet bag de tunge døre i Prins Jørgens Gård. Det vil jeg godt berette lidt om, så advokaterne fra én, der ikke har sin daglige gang i landets øverste domstol, kan få et indtryk af arbejdet i Højesteret.
 Da jeg fik besked om, at jeg kunne komme på besøg i Højesteret, fortalte jeg naturligvis straks vidt og bredt herom i landsretten. Nogle kolleger havde allerede haft chancen og kunne fortælle, hvor spændende det var, mens andre glædede sig til, at det blev deres tur. Min favorit er dog den kollega, der ved min noget kortfattede oplysning om, at “jeg skulle i Højesteret”, spurgte, om jeg ikke var blevet for gammel til det.
 Man kommer ikke for sent til Højesteret
 Det viste sig, at jeg ikke var den eneste dommer fra Vestre Landsret, der skulle på besøg i Højesteret de pågældende to dage, idet min gode kollega Lisbeth Parbo også var blandt de udvalgte. Da Lisbeth og jeg syntes, at det ville være pinligt at komme for sent om morgenen – også selv om det ville være luftfartselskabets skyld – besluttede vi os for med landsretspræsidentens samtykke at tage af sted dagen før og indlogere os på hotel.
 Normalt indlogerer dommere fra Udkantsdanmark, der har et lovligt ærinde i hovedstaden, sig på et af de mere ydmyge hoteller omkring hovedbanegården, men da vi ikke ville risikere at møde med forpjusket hår i tilfælde af regnvejr, besluttede vi os for at finde et hotel nærmere på magtens centrum på Slotsholmen. Det udvalgte hotel, som vi efter nøje granskning af statens hotelreglement, udså os, var et hotel, der ligger bag Det Kongelige Teater.
 Udstyret med GPS og andet sporingsudstyr så vi kunne finde vej, oprandt så den store dag, hvor vi spændte drog af sted til København. Heldigvis har vi – selv om vi kommer fra heden – et sådant kendskab til dronningens by, at vi fandt vej til Kongens Nytorv og til hotellet uden at benytte vores GPS. Til gengæld var det lige før vi fik brug for GPS’en til at finde vej i de mange snørklede gange, der viste sig at være på det i øvrigt udmærkede hotel.
 Efter ankomsten indtog vi et – naturligvis – beskedent måltid på statens regning, og der gled også senere på aftenen en enkelt fadøl ned i Nyhavn – naturligvis for egen regning. Der var dog ikke noget med nattesæde, idet vi gerne ville være friske til den store dag i Højesteret.
 Næste morgen mødte vi så op i Højesteret, hvor vi blev meget venligt modtaget i informationen. Lisbeth og jeg fandt ud af,


text:
at vi skulle være sammen med endnu en kollega, nemlig dommer Eva Carpentier fra Retten på Frederiksberg, med hvem jeg har en fælles arbejdsmæssig fortid i en kæmpe bunke af anklageskrifter hos Statsadvokaten for København. Efter kort tid blev vi gæster afhentet af højesteretsdommer Jytte Scharling, som skulle stå for vores besøg. Hun var – hvad vi nu godt vidste i forvejen – overordentlig imødekommende og venlig og førte os ind i det allerhelligste i Højesteret (dommernes opholdslokale) og derefter hen til voteringslokalet, hvor vi hilste på de fire øvrige højesteretsdommere, som skulle deltage i den sag, som vi skulle overvære. De var alle meget imødekommende over for os gæster.
 Vi havde på forhånd fået tilsendt bilagene i den sag, som vi skulle overvære. Da vi modtog dem, var i hvert fald jeg oplivet, da det viste sig, at sagen vedrørte spørgsmålet om Se & Hørs offentliggørelse af nogle billeder af en kendt TV-værtinde og nogle fotografier fra hendes lejlighed. Dels har jeg mange gange været censor i informationsret, og sagen indeholdt mange spændende juridiske problemer inden for denne særlige disciplin, dels regnede jeg med, at sagen ud fra en ren underholdningsmæssig betragtning ville være sjovere at overvære end f.eks. en EU-retlig sag om fortolkningen af mineralolieafgiftsdirektivets art. 47, stk. 11.
 Anbragt på første række på tilhørerrækkerne var vi klar til at lade os berige, først af advokaternes procedure og dernæst af dommernes votering. Jeg må sige, at vi ikke blev skuffede. Parterne var repræsenteret af advokat Jakob Juul og advokat Per Håkon Schmidt. Ingen af disse to advokater hører til landets dårligste procedører (for at bruge en typisk jysk underdrivelse). Forelæggelsen var kort og præcis, men det gør det jo selvfølgelig heller ikke vanskeligere for appellantens advokat, at der ligger domme fra både byret og landsret, der beskriver og vurderer fakta og sagens juridiske problemstillinger. Procedurerne var også præcise og meget spændende at lytte til.
 Votering – et kapitel for sig
 Under hovedforhandlingen var det ikke meget, at dommerne blandede sig. Det kunne nogle af os dommere i landsretterne måske godt lære lidt af. Til gengæld blev der så taget revanche, da voteringen efter et par timers retshandling gik i gang. Voteringen foregår stående, og dommerne er stadig iført deres røde kapper, mens de voterer.
 Vi havde fået tilladelse til at overvære voteringen, og den var – må jeg sige – intet mindre end imponerende. Nu må man jo ikke referere fra voteringen, men jeg tror godt, at jeg kan tillade mig enkelte bemærkninger, uden at jeg derved overtræder nogle grænser.
 Førstvoterende, højesteretsdommer Michael Rekling, tog fat på sit indlæg umiddelbart efter, at dørene til retssalen var blevet lukket, og indlægget tog noget i retning af 1 time og 45 minutter. Jeg røber vist ikke for meget ved at sige, at der næppe var en sten, der ikke blev vendt. Selv om advokaterne var kommet langt omkring i juraen og i den tykke materialesamling, der var udarbejdet til brug for sagen, blev vi ført endnu længere rundt i alle


text:
kringelkrogene i sagen under voteringen. Jeg kan forsikre de advokater, der møder i Højesteret, at alle deres argumenter bliver tygget igennem og vejet på en guldvægt.
 Næsten alle nye højesteretsdommere giver udtryk for, hvor hårdt det er at være førstvoterende. Jeg har måske nok været lidt skeptisk over for, om det virkelig kunne være så slemt, når man nu tager sagsantallet ved Højesteret i betragtning. Efter at have overværet en votering må jeg imidlertid sige, at jeg godt forstår dem. Det må være et kæmpearbejde at gennemgå og strukturere materialet til brug for voteringen, og man skal jo huske på, at de sager, der ender i Højesteret efter domstolsreformen alle er principielle. Jeg kan godt forstå, at Højesterets dommere nu har aftalt grænser for, hvor mange år man kan være førstvoterende.
 Efter førstvoterendes indlæg tænkte jeg, at nu gik det lynhurtigt, og at jo længere vi kom frem, desto hurtigere ville det nok gå, sådan at sidstvoterende, som var Højesterets nuværende præsident, Børge Dahl, blot ville sige, som man læser i norske Højesteretsdomme: “I det hele enig med førstvoterende”. Også på det punkt blev jeg klogere. Alle de fire øvrige indlæg var – selv om de dog var væsentligt kortere end det første indlæg – grundige og bragte nye momenter frem. Jeg mener, at det sidste indlæg varede omkring en halv time, og det bragte også nye spændende vinkler frem i vurderingen af sagen.
 Voteringen foregår meget formelt, og der er ikke noget med, at retsformanden eller andre afbryder den, der har ordet. Der er dog ved siden af plads til muntre bemærkninger, f.eks. da en af de voterende gav udtryk for, at han ikke ville føle det behageligt, hvis et ugeblad bragte et billede af ham i en badesituation. Det fik en de øvrige voterende til at sige, at det næppe ville forøge ugebladets oplagstal.
 Voteringen startede den første dag og fortsatte så den næste dag, og derefter gik dommerne over til domsskrivningen. Nu er det jo typisk ikke så svært at skrive sagsfremstillingen i en sag, der har været afgjort i to instanser, men jeg skal love for, at der blev gjort noget ud af præmisserne, som blev vendt og drejet og kommenteret mange gange, indtil der var nået et resultat, som alle fem dommere kunne godkende. Vi fik også konstateret, at der ikke var ’fyldepennedommere’ blandt de 5 dommere, der deltog i sagen, idet de alle bidrog til præmisserne med oplæg, der var skrevet på deres computere.
 Strafansvaret contra muligheden for godtgørelse
 Højesterets dom i sagen er afsagt 10. juni 2010 og nu trykt i Ugeskrift for Retsvæsen 2010, side 2448. Ved dommen blev den daværende ansvarshavende chefredaktør for Se & Hør frifundet for straf, men pålagt at betale en godtgørelse på 75.000 kr. efter erstatningsansvarslovens § 26. Dommen indeholder nogle interessante betragtninger om strafansvaret og viser vel – endnu en gang – at det ikke er strafansvaret, men muligheden for godtgørelse, der er den reelle beskyttelse af den, der bliver krænket af et medies uberettigede offentliggørelse


text:
af billeder. Jeg sad under sagen og tænkte på, at strafansvar er en pudsig størrelse under en civil sag, hvor der nedlægges påstand om “højest mulig straf”, uden at der er formuleret noget præcist anklageskrift.
 Dommere i byretterne og landsretterne kan godt lide domme fra landets øverste domstol, hvor præmisserne indeholder retningslinjer, der er til at arbejde med i fremtidige lignende sager. Det gør dommen af 10. juni 2010, og man må vel sige, at Højesteret i de seneste år med succes har anstrengt sig for at leve op til dette ønske – bedst illustreret ved dommene i selskabstømmersagerne.
 Inden vi tog hjem, var der tid til en rundvisning i Højesterets lokaler. Vi kunne bl.a. konstatere, at myten om, at yngste dommer har kontor i en niche på biblioteket, ikke holder længere, idet der nu er kontorer til alle dommere, selv om de sidst udnævntes pladsforhold ikke er særlig pompøse.
 Der er plads til alle i Højesteret
 Jeg vil her til slut nævne, at det var mit indtryk fra vores samtale med højesteretsdommerne, at Højesteret (og Dommerudnævnelsesrådet) lægger megen vægt på, at dommersammensætningen er så bred som mulig i relation til baggrund osv. Det var også mit indtryk, at Højesteret også gerne ser en geografisk bred sammensætning, så selv om der (heldigvis) er mange højesteretsdommere med en jysk baggrund, er der stadig plads til jyske dommere, universitetsfolk og advokater.
 Vi drog hjem til heden inspireret til vores daglige gerning i landsretten med en langt bedre forståelse for arbejdet i landets øverste domstol og imponerede over grundigheden i sagsbehandlingen og den gæstfrihed og åbenhed, som vi var blevet mødt med.


text:
Køber kan hæfte for uberettiget opsigelse af medarbejder | STORM Advokatfirma
 Virksomhedsoverdragelse: Køber kan hæfte for uberettiget opsigelse af medarbejder
 Højesteret afsiger principiel afgørelse om fritstilling af medarbejder i forbindelse med en virksomhedsoverdragelse. Afgørelsen understreger vigtigheden i at have kompetente, juridiske rådgivere med i forløbet.
 Højesteret har for nylig taget stilling til et principielt spørgsmål: Hæfter en køber af en virksomhed for krav, som følge af overdragerens retsstridige opsigelse af en tillidsmand i forbindelse med en virksomhedsoverdragelse?
 I sagen var der afsagt konkursdekret den 24. november 2011. Den 23. december 2011 indgik kurator på vegne af konkursboet en aftale med køberen omkring overdragelsen af den del af den konkursramte virksomhed, hvori tillidsrepræsentanten var ansat. 42 af de 220 ansatte blev overtaget af køber. Kurator orienterede den 27. december de medarbejdere, som ikke var omfattet af virksomhedsoverdragelsen. Heriblandt var tillidsrepræsentanten.
 Tillidsrepræsentanten fandt opsigelsen uberettiget, og gjorde krav på løn i opsigelsesperioden og godtgørelse for uberettiget opsigelse. Hovedspørgsmålet i sagen var derfor, om køberen af virksomheden hæftede for medarbejderens krav, når medarbejderen var blevet opsagt af konkursboet og fritstillet, inden køberen overtog virksomheden. Med andre ord: Kunne medarbejderen rette sit krav mod køberen?
 Højesteret udtalte, at køberen som udgangspunkt ikke er indtrådt i forpligtelserne i forhold til sådanne fritstillede medarbejdere, medmindre afskedigelsen er sket i strid med virksomhedsoverdragelsesloven.
 Højesteret vurderede at opsigelsen var sket i nær tilknytning til virksomhedsoverdragelsen, ligesom der ifølge vidneforklaringerne ikke var noget der tydede på, at tillidsrepræsentanten ikke kunne bestride arbejdet hos køberen lige så vel som en af de 42 medarbejdere, der blev overtaget af køber.
 Køber hæfter
 Højesteret vurderede derfor, at det kunne lægges til grund, at medarbejderen var blevet opsagt på grund af virksomhedsoverdragelsen og fastslog, at den var foretaget i strid med virksomhedsoverdragelsesloven, og medarbejderen kunne derfor gøre sit fulde krav på løn og godtgørelse gældende mod køberen af virksomheden.
 Højesterets begrundelse er støttet af praksis fra EU-Domstolen, hvorefter medarbejdere, hvis ansættelsesforhold er blevet opsagt kort før en virksomhedsoverdragelse, men som ikke har været rimelig i henhold til virksomhedsoverdragelsesdirektivets bestemmelser, vil kunne påberåbe sig den uberettigede opsigelse over for køberen af virksomheden.
 Med Højesterets dom er det nu slået fast, at køberen af en virksomhed kan blive pålagt at betale godtgørelse til medarbejdere, som i strid med virksomhedsoverdragelsesloven, er blevet opsagt af overdrageren kort forud for overdragelsen af virksomheden.
 Dette gælder på trods af det ellers klare udgangspunkt, at køberen ikke indtræder i eventuelle forpligtelser og rettigheder over for medarbejdere, som er blevet opsagt og fritstillet inden virksomhedsoverdragelsen.
 Dette udgangspunkt, om end der har været enkelte afgørelser med andet resultat, har også hidtil været landsretternes vurdering af retstilstanden, idet det hidtil har været gældende ret, at beskyttelsen mod usaglig opsigelse i virksomhedsoverdragelsesloven, ikke kunne påberåbes af medarbejdere, der på overdragelsestidspunktet var opsagte og fritstillede, og som ikke blev ansat hos køberen af den overdragne virksomhed.
 Større krav til due diligence
 Højesteret har nu ændret den retsstilling, som der hidtil har været fulgt i landsretterne, om end denne praksis ikke har været konsekvent. Den nye


text:
praksis støttes af praksis fra EU-Domstolen, som i øvrigt synes at være den juridisk korrekte vurdering.
 Afgørelsen gør dog ikke fuldstændig op med den hidtidige retspraksis, hvorefter køberen ikke over-tager forpligtelser overfor medarbejdere, der er opsagt og fritstillede forud for overtagelsesdagen, hvis opsigelsen er begrundet i økonomiske, tekniske eller organisatoriske årsager, og altså ikke skyldes virksomhedsoverdragelsen.
 Udgangspunktet er derfor fortsat, at køberen ikke indtræder i eventuelle forpligtelser og rettigheder over for medarbejdere, som er blevet opsagt og fritstillet inden virksomhedsoverdragelsen.
 Højesterets afgørelse stiller dog større krav til købers due diligence-undersøgelse forud for købet af virksomheden, idet det for køber er væsentlig ikke at blive mødt med uventede medarbejderforpligtelser. Købers eventuelle rådgivere skal derfor være særligt opmærksomme på den nu klare praksis, og kan nu ikke længere støtte ret på den tidligere landsretspraksis.
 Afgørelsen viser endvidere vigtigheden i, at man som køber af en virksomhed søger juridisk rådgivning, idet konsekvenserne ved manglende viden herom, kan føre til større økonomiske konsekvenser for køberen.
 Kontakt os allerede i dag på telefon 72 30 12 05 hvis du står overfor en virksomhedshandel og har brug for juridisk rådgivning.


text:
Skat.dk: Selvstændig virksomhed eller lønindkomst - hæftelse for A-skat
 07 Aug 2009 08:00
 SKM2009.476.HR
 2. afdeling, 56/2007
 Indeholdelses- og registreringspligt + Personlig indkomst
 Lønmodtager, hæftelse, indeholdelse, nettoløn, regøringsprokukter
 H1 ved A indgik i januar 1998 en agenturaftale med H2 ved JC om salg af H1s produkter og rengøringsydelser.
 ToldSkat traf i 1999 afgørelse om, at H1 var indeholdelsespligtig for A-skat for indkomståret 1998 for JC og medarbejderne i H2. ToldSkat havde som begrundelse anført, at JC måtte anses som lønmodtager i H1 og ikke som selvstændig erhvervsdrivende med virksomheden H2, samt at medarbejderne i H2 endvidere reelt måtte anses for at være ansat i H1. Landsskatteretten stadfæstede i 2001 denne afgørelse.
 H1 anlagde herefter sag mod Skatteministeriet med påstand om, at ministeriet skulle anerkende, at JCs indkomst fra H1 i indkomståret 1998 var oppebåret ved selvstændig virksomhed, og at H1 ikke i henhold til kildeskattelovens § 69 var ansvarlig for den manglende indbetaling af skat for indkomståret 1998 for JC og medarbejderne i H2.
 På baggrund af de kriterier, der er angivet i cirkulære nr. 129 af 4. juli 1994 om personskatteloven, fandt Højesteret med henvisning til landsrettens begrundelse efter en samlet vurdering, at JC ikke kunne anses for at have drevet erhvervsmæssig virksomhed for egen regning og risiko. Højesteret lagde herved navnlig vægt på, at aftalen mellem H1 og JC reelt var en aftale om en løbende arbejdsydelse, ifølge hvilken JC på H1s vegne skulle indgå og udføre aftaler om rengøringsservice, at JC herfor månedligt modtog et vederlag i form af provision, og at han havde ret til et opsigelsesvarsel. H1 var derfor som arbejdsgiver for JC forpligtet til i forbindelse med udbetalinger til ham at foretage indeholdelse af A-skat. Højesteret fandt det ikke godtgjort, at H1 ikke havde udvist forsømmelighed i forbindelse med undladelsen heraf, og virksomheden var herefter over for det offentlige umiddelbart ansvarlig for betaling af det manglende beløb i henhold til kildeskattelovens § 69, stk. 1. Højesteret fandt endvidere, at H1 var den reelle arbejdsgiver også i forhold til det øvrige personale i H2. H1 udbetalte nettolønnen til de ansatte og hæftede dermed over for det offentlige for den indeholdte A-skat i henhold til kildeskattelovens § 69, stk. 2.
 Kildeskatteloven § 46, stk 1
 Kildeskatteloven § 69, stk 1
 Kildeskatteloven § 69, stk 2
 Ligningsvejledningen 2009-2 E.A.4.3.1
 Indeholdelse af A-skat, AM-bidrag og SP-bidrag 2009-2 A.1.4
 Indeholdelse af A-skat, AM-bidrag og SP-bidrag 2009-2 K.2.1
 Poul Sørensen, Per Sørensen, Poul Søgaard, Jytte Scharling og Michael Rekling.
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 16. afdeling den 16. januar 2007.
 Appellanten, H1 ved A, har gentaget sin principale og subsidiære påstand. H1 har for Højesteret nedlagt en mere subsidiær påstand om, at indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at H1 ikke i henhold til kildeskattelovens § 69 er ansvarlig for JCs manglende betaling af skat for indkomståret 1998 vedrørende JCs 26 ansatte.
 Skatteministeriet har påstået stadfæstelse. Over for H1s mere subsidiære påstand har Skatteministeriet påstået frifindelse.
 H1 har til støtte for den mere subsidiære påstand anført, at virksomheden


text:
ikke har udvist forsømmelighed ved manglende indeholdelse af A-skat mv. for så vidt angår de 26 ansatte, jf. kildeskattelovens § 69, stk. 1, og virksomheden kan heller ikke anses at have indeholdt disses A-skat, jf. § 69, stk. 2.
 Skatteministeriet har heroverfor anført, at H1 som arbejdsgiver har indeholdt A-skat mv. vedrørende de 26 ansatte og derfor hæfter for den manglende betaling i medfør af § 69, stk. 2. H1 har i hvert fald udvist forsømmelighed, således at virksomheden under alle omstændigheder er ansvarlig for den manglende betaling af A-skat mv. efter § 69, stk. 1.
 Af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder Højesteret, at Skatteministeriet er frifundet for den principale og den subsidiære påstand, der er nedlagt af H1 ved A.
 Højesteret finder, at H1 var den reelle arbejdsgiver også i forhold til det øvrige personale. Firmaet udbetalte nettolønnen til de ansatte og hæfter dermed over for det offentlige for den indeholdte A-skat mv., jf. kildeskattelovens § 69, stk. 2. Højesteret frifinder derfor også Skatteministeriet for H1s mere subsidiære påstand.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal H1 ved A betale 50.000 kr. til Skatteministeriet.