text:
Skat.dk: Beskatning af fri bil - direktør og hovedanpartshaver - 60 dages reglen - kørsel mellem bopæl og flere arbejdspladser
 18 Jul 2003 08:44
 2. afdeling, 104/2002
 Direktør, hovedanpartshaver, arbejdspladser, bopæl, kørebog
 Skatteyderen var ansat i et selskab, som han selv ejede. Selskabet havde en meget stor aktivitet i Norge, og skatteyderen opholdt sig i det pågældende år 100-120 dage i Norge. Den overvejende del af transporten skete i en firmabil stillet til rådighed af selskabet. Det var mellem selskabet og skatteyderen aftalt, at bilen ikke måtte anvendes til privat kørsel. Skatteyderen havde ført kørselsregnskab. For så vidt angår ophold i Norge havde han ikke hver dag angivet kilometertællerens udvisende, når han kom til Norge og når han forlod Norge.
 Landsretten havde fundet at skatteyderen skulle beskattes af fri bil. Kørsel mellem sagsøgerens private bopæl, som var sammenfaldende med selskabets adresse, og et datterselskabs arbejdsplads i Norge var ikke kørsel mellem to arbejdspladser og derfor ikke omfattet af reglen i ligningslovens § 9 B, stk. 1, litra b.
 For Højesteret gjorde skatteyderen gældende, at kørsel til datterselskabets adresser var omfattet af 60-dages reglen i ligningslovens § 9 B, stk. 1, litra a. Han gjorde nærmere gældende, at opgørelsen af 60 dage var afgørende for, om der var kørt direkte fra hjemmet til datterselskabets adresser. Således kunne sådanne kørsler ikke medtages, hvis man havde besøgt et arbejdssted på vejen.
 Heri var Højesteret enig.
 Højesteret fandt endvidere efter oplysningerne i kørebogen det for godtgjort at skatteyderen i overensstemmelse med aftalen mellem ham og selskabet ikke havde anvendt bilen i øvrigt til privat kørsel.
 Ligningsvejledningen 2003 - 1 A.F.3.1.3.2
 Ligningsvejledningen 2003 - 1 A.F.3.2
 Marie-Louise Andreasen, Torben Melchior, Peter Blok, Lene Pagter Kristensen og Thomas Rørdam.
 I tidligere instans er afsagt dom af Vestre Landsrets 1. afdeling den 22. februar 2002.
 Appellanten, A, har påstået indstævnte, Skatteministeriet, dømt til at anerkende, at hans personlige indkomst for indkomståret 1997 ikke skal forhøjes med 34.500 kr.
 A har for Højesteret fremlagt yderligere oplysninger om rejserne til Norge. Det fremgår heraf, at han på 25 af de i alt 31 rejser har besøgt H2 A/S' adresse i ....(Oslo) og på 14 af rejserne har besøgt selskabets adresse i .....(nord for Oslo). På 7 af rejserne har han kørt direkte fra sin bopæl i ....(Danmark) til ....(Oslo) og på 2 af rejserne direkte fra bopælen til .....(nord for Oslo). På de 22 øvrige rejser har han kørt fra bopælen til andre arbejdspladser i Norge, herunder til en række operatører, til H2 A/S' advokat og til Norsk Hydro.
 Til støtte for, at kørslen udelukkende har været erhvervsmæssig, har A for Højesteret yderligere henvist til ligningslovens § 9 B, stk. 1, litra a. Han har anført, at der ved anvendelsen af 60 dages reglen i litra a i relation til den enkelte arbejdsplads, herunder H2 A/S' kontor i .....(Oslo) og selskabets værksted i .....(nord for Oslo), alene kan medregnes tilfælde, hvor han har kørt direkte mellem sin bopæl og arbejdspladsen. Besøg på kontoret eller værkstedet er således uden betydning


text:
i de tilfælde, hvor besøgene har fundet sted på vej fra eller til andre arbejdspladser i Norge, f.eks. hos operatører m.m., jf. pkt. 17.3.1.2. i Skatteministeriets cirkulære nr. 72 af 17. april 1996 om ligningsloven. Han har derfor ikke kørt til samme arbejdsplads i Norge i mere end 60 arbejdsdage inden for en forudgående periode på 24 måneder.
 Skatteministeriet har heroverfor anført, at A i mere end 60 arbejdsdage inden for en forudgående periode på 24 måneder har kørt mellem bopælen og H2 A/S' kontor i ....(Oslo), idet alle ophold på denne adresse må medregnes ved opgørelsen, uanset om han besøger en anden arbejdsplads på vej til eller fra kontoret.
 Efter ligningslovens § 9 B, stk. 1, litra a, er der fradragsret for udgifter til "befordring mellem sædvanlig bopæl og arbejdsplads i indtil 60 arbejdsdage inden for de forudgående 24 måneder".
 Om arbejdspladsbegrebet i ligningslovens § 9 B udtales i forarbejderne (Folketingstidende 1992-93, tillæg A, spalte 9449):
 "Alene kørsel til et indtægtsgivende arbejdssted er omfattet af reglen. Til gengæld vil alle former for arbejdspladser, der ikke tillige er den skattepligtiges bopæl, være omfattet af reglerne, herunder f.eks. kørsel til kundebesøg, konferencer eller afhentning af post eller materialer. Som arbejdsplads betragtes også steder, hvor den pågældende modtager undervisning i efteruddannelsesøjemed som et led i arbejdet. Betinger arbejdet, at den skattepligtige overnatter uden for bopælen, f.eks. på et hotel, anses befordring til hotellet som en del af befordringen til arbejdspladsen. Får hotellet karakter at et midlertidigt opholdssted på grund af flere overnatninger, vil kørsel mellem hotellet og arbejdspladsen blive omfattet af 60-dages reglen."
 I pkt. 17.3.1.2. i Skatteministeriets cirkulære nr. 72 af 17. april 1996 om ligningsloven er bl.a. anført:
 "Perioden på 60 arbejdsdage gælder for befordring direkte mellem sædvanlig bopæl og arbejdsplads. Køres der således fra hjemmet til konstant skiftende arbejdspladser og ikke til samme arbejdsplads i mere end 60 dage, er befordringen hele tiden erhvervsmæssig. De 60 dage på én arbejdsplads kan ligge i forlængelse af hinanden eller ligge spredt. Det afgørende er alene, om arbejdet på den enkelte arbejdsplads udstrækker sig over 60 arbejdsdage. I perioden på 60 arbejdsdage medregnes enhver arbejdsdag uanset længde.
 Eksempel 2 (flere arbejdspladser pr. dag).
 Dag 1-40: Hjem - A - B - hjem.
 Dag 41-80: Hjem - B - A - C - hjem.
 Dag 81-120: Hjem -A - B - C - hjem.
 Ved beregningen af 60-dages-perioden i forbindelse med befordring mellem hjem og en bestemt arbejdsplads, hvor der samtidig indgår transport mellem flere arbejdspladser for samme arbejdsgiver, fokuseres der som vist i eksemplet på den direkte befordring mellem hjem og den pågældende arbejdsplads. I eksemplet er det altså uden betydning for beregningen af 60-dages-perioden, at arbejdsplads A udgør en af de mellemliggende arbejdspladser."
 Det må lægges til grund, at A på 25 af sine 31 rejser til Norge i 1997 besøgte H2 A/S' kontor i .....(Oslo) og på 14 af rejserne besøgte selskabets værksted i ....(nord for Oslo). Det må endvidere lægges til grund, at han kun i et mindre antal

type: other


text:
af disse tilfælde kørte direkte mellem bopælen i .....(Danmark) og kontoret, henholdsvis værkstedet, idet der i øvrigt var tale om kørsel mellem bopælen og skiftende arbejdspladser hos operatører m.m. Selv om der ikke foreligger oplysninger om As kørsel til Norge i tiden forud for 1997, finder Højesteret det herefter godtgjort, at A ikke har kørt direkte mellem bopælen og samme arbejdsplads i Norge mere end 60 arbejdsdage inden for en forudgående periode på 24 måneder. Kørslen mellem bopælen og de forskellige arbejdspladser i Norge må derfor anses for erhvervsmæssig, jf. ligningslovens § 9 B, stk. 1, litra a.
 Også As kørsel mellem de forskellige arbejdspladser i Norge må anses for erhvervsmæssig, jf. ligningslovens § 9 B, stk. 1, litra b.
 Det må ved oplysningerne i kørebogen anses for godtgjort, at A i overensstemmelse med aftalen mellem ham og H1 Holding ApS heller ikke i øvrigt har anvendt bilen til privat kørsel.
 Højesteret tager herefter As påstand til følge.
 Indstævnte, Skatteministeriet, skal anerkende, at appellanten, As, personlige indkomst for indkomståret 1997 ikke skal forhøjes med 34.500 kr.
 I sagsomkostninger for landsret og Højesteret skal Skatteministeriet inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse betale 25.000 kr. til A.


text:
Skat.dk: Realrenteafgift realisationssaldo - successionsreglen
 30 Jan 2008 10:03
 SKM2008.164.HR
 1. afdeling, 423/2005
 Realrenteafgift, livsforsikringsbestande, overdragelse, overførsel, udskillelse, realisationssaldo
 En række livsforsikringsselskaber havde udskilt forsikringsbestande til datterselskaber i medfør af successionsreglen i den dagældende § 8 a i realrenteafgiftsloven (jf. § 18 i den gældende pensionsafkastbeskatningslov). Som følge af udskillelsen af forsikringsbestande skulle realisationssaldoen i henhold til realrenteafgiftslovens § 4, stk. 4, fordeles på de pågældende selskaber.
 Selskaberne havde fordelt realisationssaldoen i samme forhold som de afgiftspligtige obligationer, hvilket - som følge af skævdeling af obligationerne - indebar en samlet reduktion af den afgiftsforpligtelse, som hidtil havde påhvilet moderselskaberne. En fordeling svarende til fordelingen af livsforsikringshensættelserne ville derimod være afgiftsneutral. På den baggrund og idet fordelingen af livsforsikringshensættelserne afspejlede fordelingen af forsikringsbestande mellem moder- og datterselskaber, var den af skattemyndighederne valgte fordeling efter livsforsikringshensættelserne den, der fulgte af lovens ordlyd og formål. Den almindelige kompetenceregel i RAL § 18 (jf. § 27 i den gældende pensionsafkastbeskatningslov) gav fornøden hjemmel til korrektion af selskabernes aftale om fordelingen af realisationssaldoen i forbindelse med afgiftsansættelsen.
 Finanstilsynets tilladelse til overdragelse af forsikringsbestandene og den aftalte fordeling af aktiver og passiver, herunder fordelingen af realisationssaldoen, afskar ikke skattemyndighederne fra efterfølgende korrektion af den aftalte fordeling af realisationssaldoen, idet Finanstilsynet skulle iagttage andre hensyn end realrenteafgiftsmæssige.
 Ligningsrådets tilladelse til anvendelse af reglerne om skattefri tilførsel af aktiver efter reglerne i fusionsskatteloven ved den af parterne aftalte fordeling af aktiver og passiver, herunder fordelingen af realisationssaldoen, kunne heller ikke tages som udtryk for en anerkendelse af, at fordelingen af realisationssaldoen i selskabernes åbningsbalance var i overensstemmelse med realrenteafgiftsloven. Derfor var Ligningsrådet heller ikke afskåret fra - efterfølgende - i egenskab af den kompetente afgiftsmyndighed at korrigere den aftalte fordeling af realisationssaldoen med henblik på at bringe afgiftsansættelsen i overensstemmelse med realrenteafgiftslovens § 8 a.
 (Stadfæstelse af SKM 2005.445.ØLR)
 Realrenteafgiftslovens § 4, stk. 4 (dagældende)
 Realrenteafgiftsloven § 8a (dagældende)
 Forsikringsvirksomhedsloven § 157
 Beskatning af pensionsafkast 2007, E.1.2
 Forsikringsselskabet H1 A/S,
 A/S Forsikringsselskabet H2,
 A/S Forsikringsselskabet G1,
 A/S Forsikringsselskabet G2,
 A/S Forsikringsselskabet G3 og
 F1 Pensionsforsikringsselskab A/S (tidligere FX Pensionsforsikringsselskab A/S)
 (advokat Hans Severin Hansen for alle)
 Torben Melchior, Asbjørn Jensen, Poul Søgaard, Jon Stokholm og Jens Peter Christensen.
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 16. afdeling den 29. september 2005.
 Appellanterne, Forsikringsselskabet H1 A/S, A/S Forsikringsselskabet H2, A/S Forsikringsselskabet G1 A/S Forsikringsselskabet G2, A/S Forsikringsselskabet G3 og F1 Pensionsforsikringsselskab A/S, har gentaget deres påstande.
 Parterne er enige om, at det ikke kan lægges til grund, at et brev, der svarer til Told- og Skattestyrelsens brev af 27. juli 1995 til Tryg, er sendt til Codan og Hafnia.
 Efter realrenteafgiftslovens § 8 a succederer den fortsættende institution i den overdragende institutions realrenteafgiftsmæssige stilling. Bestemmelsen angiver ikke udtrykkeligt, hvordan realisationssaldoen skal fordeles i tilfælde, hvor en realrenteafgiftspligtig institution overdrager en del af sin livsforsikringsbestand til en anden realrenteafgiftspligtig institution. Højesteret finder af de grunde, der er anført af landsretten, at den af skattemyndighederne valgte fordeling følger af loven og dens formål. Højesteret finder endvidere, at realrenteafgiftslovens §


text:
18 indeholder den fornødne hjemmel til, at skattemyndighederne kan korrigere en aftalt fordeling af realisationssaldoen.
 Finanstilsynets tilladelse til selskabernes overdragelse af livsforsikringsbestandene efter lov om forsikringsvirksomhed § 157 afskar ikke skattemyndighederne fra efterfølgende at korrigere den aftalte fordeling af realisationssaldoen, idet tilsynet, som anført af landsretten, skulle iagttage andre hensyn end realrenteafgiftsmæssige.
 Efter fusionsskattelovens § 15 c skulle Ligningsrådet give tilladelse til tilførsel af aktiver til et selskab. Ligningsrådet skulle påse opfyldelsen af det såkaldte grenkrav, hvorefter de aktiver og passiver, der blev tilført selskabet, ud fra et organisatorisk synspunkt skulle udgøre en samlet enhed, der kunne fungere ved hjælp af egne midler. Ved overførslen af aktiver og passiver til de nydannede forsikringsselskaber udgjorde den opdelte hensættelse til betaling af udskudt realrenteafgift en ubetydelig andel heraf, der var uden væsentlig betydning for Ligningsrådets vurdering af grenkravet. Det må lægges til grund, at Ligningsrådet ikke foretog en vurdering af, om fordelingen af realisationssaldoen var i overensstemmelse med realrenteafgiftsloven. Højesteret finder, at Ligningsrådet ej heller var forpligtet hertil. Det bemærkes herved, at Ligningsrådet først i 1997 skærpede praksis i relation til fusionsskattelovens § 15 c, således at der i tillæg til grenkravet ville blive lagt vægt på skatte- og afgiftsmæssige hensyn ved afgørelse om tilladelse.
 På denne baggrund finder Højesteret, at Ligningsrådets tilladelse ikke kan tages som udtryk for, at fordelingen af realisationssaldoen i selskabernes åbningsbalance var opgjort i overensstemmelse med realrenteafgiftsloven. I hvert fald under de anførte omstændigheder er Ligningsrådets tilladelse ikke til hinder for, at skattemyndighederne kan korrigere den aftalte fordeling. Skattemyndighederne har derfor været berettiget til at foretage de afgiftsmæssige korrektioner, der fulgte af den ovenfor nævnte forståelse af realrenteafgiftslovens § 8 a.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal Forsikringsselskabet H1 A/S og A/S Forsikringsselskabet H2 solidarisk betale 800.000 kr. til Skatteministeriet.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal A/S Forsikringsselskabet G1 A/S Forsikringsselskabet G2 og A/S Forsikringsselskabet G3 solidarisk betale 200.000 kr. til Skatteministeriet.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal F1 Pensionsforsikringsselskab A/S betale 1 mio. kr. til Skatteministeriet.
 Samtlige appellanter hæfter solidarisk for betaling af sagsomkostninger for Højesteret til Skatteministeriet.


text:
fejlbehandling Højesteret giver medhold patientskadesag
 Højesteret giver fejlbehandlede medhold.
 I medierne har der flere gange været omtalt sager om personer, der har været udsat for en patientskade, har fået udbetalt erstatning som følge heraf, og som så efterfølgende er blevet pålagt at tilbagebetale erstatningsbeløbet.
 Højesteret tog den 7. december 2017 stilling til et sådant efterfølgende krav om tilbagebetaling af erstatningsbeløb i 2 patientskadesager.
 I begge sager havde den skadelidte i henhold til en afgørelse fra Patientforsikringen (nu Patienterstatningen) fået anerkendt en patientskade og tilkendt et erstatningsbeløb. Afgørelsen blev ikke påklaget af hverken den skadelidt eller af Regionen. Efterfølgende blev der i samme sag truffet en ny afgørelsen af Patienterstatningen som blev påklaget af den skadelidte. I ankesagen nåede Ankenævnet for Patienterstatningen frem til, at der slet ikke var tale om en patientskade. Som følge heraf rejste Regionen krav mod den skadelidte om at tilbagebetale det tidligere modtagne erstatningsbeløb. Det var dette spørgsmål om tilbagebetaling, som Højesteret skulle tage stilling til.
 I begge sager nåede Højesteret frem til, at erstatningsbeløbet IKKE skulle tilbagebetales af den skadelidte. I begge tilfælde lagde Højesteret vægt på, at den afgørelse, som havde tilkendt den skadelidte erstatningsbeløbet, aldrig var blevet påklaget (det var kun en senere afgørelse), og at der ikke i forbindelse med udbetalingen af erstatningsbeløbet var taget et konkret forbehold for at kunne kræve pengene tilbage på et senere tidspunkt.
 Hos Advocare er vi meget glade for, at Højesteret nu har tilsidesat den dybt urimelige retstilstand der har hersket indtil nu. Spørgsmålet er nu, hvad Regionernes modsvar bliver til Højesterets afgørelser i de to sager.


text:
Pensionist frifindes i Højesteret efter lang kamp mod Skat
 70-årig pensionist blev fredag frifundet i Højesteret for skattesvig af særlig grov karakter. Han blev forinden, som følge af en fejlindberetning fra hans bank, i byret og landsret idømt bøde på 750.000 samt 6 måneders betinget fængsel med vilkår om 120 timers samfundstjeneste.
 29-06-2020 | Skatter og afgifter
 Sagen drejede sig i korthed om en pensionist, der ikke havde reageret på den af Skat udsendte årsopgørelse på trods af, at årsopgørelsen ikke indeholdt en enkelt meget stor aktieavance på 1,8 mio kr.
 Skatteyderen forklarede, at han troede, at hans bank/handelsportal havde indberettet oplysninger om køb og salg, og at Skat derfor havde alle oplysninger, og at han ikke var klar over, at der skulle ske beskatning i det pågældende år.
 Skat havde rent faktisk fået oplysningerne fra hans bank, men der var fejl i oplysningerne for tidligere år og for det pågældende år, hvorfor Skat ikke kunne beregne og fortrykke avancen på hans selvangivelse korrekt.
 I 2013 indsatte folketinget en ny bestemmelse i loven, der fastslår, at hvis man ikke reagerer på en fejlagtig årsopgørelse og fejlen skyldes en fejl i indberetninger fra banker og lignende, så skal man ikke straffes. Bestemmelsen blev indsat samtidig med, at man i de forudgående år havde udvidet bankernes indberetningspligter vedrørende blandt andet aktier, netop for at sikre et meget bedre oplysningsgrundlag for Skat.
 Skats edb-system, der modtager oplysningerne, fungerer imidlertid ikke optimalt, idet fejlindberetning af f.eks. primobeholdning og indberetning af såkaldte short-handler til systemet medfører, at systemet slet ikke beregner avancer for en aktie omfattet af disse fejl. Skat oplyste både i byret og landsret, at man var klar over, at sådanne indberetninger ville medføre, at der ikke blev beregnet avance på en aktiepost, og at det beløb man påførte årsopgørelsen ville blive fejlagtigt, men at man fra Skats side ikke havde villet bruge ressourcer på at rette systemet.
 Skat mente, at bestemmelsen om ansvarsfrihed ikke lige kunne anvendes for pensionisten, idet han skulle have opdaget fejlen i systemet og have rettet henvendelse til Skat og rettet fejlene. Det gav både byret og landsret Skat medhold i, idet han i landsretten fik 6 måneders betinget fængsel, 120 timers samfundstjeneste og en bøde på 750.000 kr. for ikke at reagere på den fejlagtige årsopgørelse.
 For højesteret procederede Lars Henriksen på vegne af skatteyderen for, at ansvarsfritagelsen for fejlindberetninger var gældende. I Højesteret blev skatteyderen frifundet med dommerstemmerne 4 – 1, idet Højesterets flertal fandt, at den af folketinget indsatte ansvarsfritagelse for fejlindberetninger begået af bl.a. banker også gjaldt for pensionistens aktieavancer. Læs dommen.
 Højesteret giver skatteyder mulighed for omvalg
 Højesteret har i dag givet en skatteyder medhold i spørgsmålet om, hvorvidt denne havde krav på omvalg i henhold til skatteforvaltningslovens § 30, stk. 1.
 14. januar 2020 | Skatter og afgifter


text:
brand:Annette Dellgren:
 Annette Dellgren (1 to 7 of 7)
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2008 (Bog)
 DKK 1200.95
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2009 (Bog)
 Bogen indeholder en oversigt over afgørelser afsagt af Højesteret og landsretterne i perioden 1. oktober 2008 - 30. september 2009. Oversigten indeholder også udvalgte afgørelser afsagt af Den Særlige Klageret. Alle afgørelserne er samlet og systematise
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2011-2013 (Bog)
 Bogen indeholder en oversigt over alle relevante strafferetlige afgørelser, som er afsagt af Højesteret og landsretterne i perioden 1. oktober 2010 til 30. september 2013. Oversigten indeholder endvidere udvalgte afgørelser, som er afsagt af Den Særlige...
 DKK 1427.95
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2012 (Bog)
 Bogen indeholder en oversigt over alle relevante strafferetlige afgørelser, som er afsagt af Højesteret og landsretterne i perioden 1. oktober 2011 - 30. september 2012.Oversigten indeholder endvidere få udvalgte afgørelser, som er afsagt af Den...
 DKK 1342.95
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2014 (Bog)
 Bogen indeholder en oversigt over alle relevante strafferetlige afgørelser, som er afsagt af Højesteret og landsretterne i perioden 1. oktober 2013 til 30. september 2014. Oversigten indeholder endvidere udvalgte afgørelser, som er afsagt af Den Særlige...
 DKK 1426.95
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2015 (Bog)
 Bogen indeholder en oversigt over alle relevante strafferetlige afgørelser, som er afsagt af Højesteret og landsretterne i perioden 1. oktober 2014 til 30. september 2015. Oversigten indeholder endvidere udvalgte afgørelser, som er afsagt af Den Særlige...
 DKK 1498.95
 Systematisk oversigt over Domme i kriminelle sager 2017 (Bog)
 Bogen indeholder en oversigt over alle relevante strafferetlige afgørelser, som er afsagt af Højesteret og landsretterne i perioden frem til 30. september 2017. Oversigten indeholder endvidere udvalgte afgørelser, som er afsagt af Den Særlige Klageret.All
 DKK 1717.95


text:
Skat.dk: Periodisering – ekstraordinær genoptagelse - reaktionsfrist
 03 May 2018 13:12
 09 Mar 2018 10:53
 SKM2018.203.HR
 Maskeret udlodning, retserhvervelse, ekstraordinær, genoptagelse, hovedaktionær, ejerlejlighed, reaktionsfrist, direkte, følge
 Skatteyderne bestred, at han skulle beskattes af maskeret udlodning, og gjorde i stævningen for byretten i øvrigt gældende, at beskatningen i givet fald skulle være sket i det forudgående indkomstår, indkomståret 2005. Under skriftvekslingen nedlagde Skatteministeriet i duplikken subsidiært påstand om beskatning i indkomståret 2005.
 For Højesteret drejede sagen sig alene om, hvorvidt betingelserne for at gennemføre den ændrede ansættelse, jf. skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2 og stk. 2, var opfyldt.
 Højesteret fastslog, at byrettens forhøjelse af skatteansættelsen for 2005 måtte anses for en direkte følge af nedsættelsen af ansættelsen for 2006 og dermed omfattet af § 27, stk. 1, nr. 2. Højesteret afviste i den forbindelse, at der i ordlyden af bestemmelsen eller i dennes motiver var holdepunkter for at forstå bestemmelsen således, at forhøjelsen af en ansættelse for et indkomstår ikke kan ske ved den samme afgørelse som den nedsættelse for et andet indkomstår, som forhøjelsen er en direkte følge af.
 Højesteret fastslog endvidere, at fristen i § 27, stk. 2, var overholdt, idet den begyndte at løbe fra byrettens dom.
 Landsrettens dom blev derfor stadfæstet
 Skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1. nr. 2
 Den Juridiske Vejledning 2018-1, A.A.8.2.2.1.4
 Den Juridiske Vejledning 2018-1 A.A.8.2.2.1.2.2
 Thomas Rørdam, Lene Pagter Kristensen, Michael Rekling, Jan Schans Christensen og Anne Louise Bormann.
 I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 4. maj 2016 (SKM2016.513.BR) og af Østre Landsrets 2. afdeling den 17. februar 2017 (SKM2017.230.ØLR).
 Parterne har gentaget deres påstande for landsretten.
 A har for Højesteret principalt anført, at betingelsen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, for at ændre hans skatteansættelse for 2005 ikke var opfyldt. Til støtte herfor har han anført navnlig, at for at kunne gennemføre en ændring af skatteansættelsen for indkomståret 2005 som en direkte følge af skatteansættelsen for indkomståret 2006, skal der være gennemført en reel ændring af skatteansættelsen for indkomståret 2006 forud for gennemførelsen af følgeændringen. Skatteministeriet agerede ved sin nedlæggelse af en subsidiær påstand om ændring af skatteansættelsen for 2005 som ligningsmyndighed, og på det tidspunkt forelå der ikke en ændret ansættelse af A’s skatteansættelse for 2006, hvoraf Skatteministeriets påstand om ændring for 2005 kunne følge. En sådan ændring af skatteansættelsen for 2006 blev først gennemført ved Københavns Byrets dom, hvorfor en følgeændring af skatteansættelsen for indkomståret 2005 i henhold til skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, ikke kunne gennemføres forud for eller samtidig med Københavns Byrets afsigelse af dom i sagen.
 SKAT kunne i forlængelse af byrettens dom vedrørende indkomståret 2006 have varslet og foretaget en ændring af A’s skatteansættelse for indkomståret 2005. Ved en sådan genoptagelse ville sagsbehandlingen være undergivet sagsbehandlingsreglerne i skatteforvaltningsloven, forvaltningsloven samt de forvaltningsretlige grundsætninger, der regulerer skattemyndighedernes myndighedsudøvelse, og han ville have haft adgang til at påklage ændringen af skatteansættelsen til de administrative klageinstanser.
 Hvis Højesteret finder, at betingelsen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, er


text:
opfyldt, har A subsidiært gentaget sine anbringender for byret og landsret om, at tidsfristen på 6 måneder i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, 1. pkt., ikke er overholdt, idet fristen skal regnes fra Skatteministeriets kundskab om hans anbringende om periodisering til indkomståret 2005. Skatteministeriet fik kundskab hertil ved modtagelse af stævningen under sagen ved byretten i april 2015.
 Skatteministeriet har anført navnlig, at byrettens dom medførte beskatning af A i 2005, hvilket er en direkte følge af, at byretten fastslog, at SKAT og Landsskatterettens periodisering til 2006 var urigtig. 2005-ansættelsen (forhøjelsen) er dermed en direkte følge af ansættelsen (nedsættelsen) vedrørende indkomståret 2006, hvorfor betingelsen for ekstraordinær genoptagelse i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, er opfyldt, da det er ubestridt, at konsekvensansættelsen ikke var fristmæssigt forældet på tidspunktet, hvor den primære ansættelse var blevet foretaget.
 En skattemæssig ansættelse kan foreligge ved en årsopgørelse, en afgørelse fra SKAT, en afgørelse fra en klageinstans eller en dom. Nedlæggelse af påstand under en retssag udgør ikke en ansættelse. Ansættelsesændringen for indkomståret 2006 skete dermed først ved byrettens dom.
 6 måneders-fristen i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, er endvidere overholdt, da det følger af bestemmelsens ordlyd, at kundskabstidspunktet i forhold til konsekvensændringer i medfør af skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, er det tidspunkt, hvor den oprindelige ansættelse tilsidesættes. 6 måneders-fristen løber derfor fra byretsdommens afsigelse den 4. maj 2016.
 SKAT forhøjede den 14. juli 2010 A’s skattepligtige indkomst for indkomståret 2006 med 2.615.028 kr. Begrundelsen for forhøjelsen var bl.a., at et selskab, hvor han var hovedanpartshaver, havde solgt en ejerlejlighed til ham og hans daværende ægtefælle, at salget efter SKATs opfattelse var sket til underpris, og at der derfor var tale om maskeret udlodning. A indbragte afgørelsen for Landsskatteretten, som i sin afgørelse af 12. februar 2015 tiltrådte, at der var sket maskeret udlodning ved salget af ejerlejligheden, og at indkomsten for 2006 skulle forhøjes, dog kun med 772.000 kr. A indbragte ved stævning af 30. april 2015 Landsskatterettens afgørelse for byretten med påstand om nedsættelse af skatteansættelsen for 2006, idet han gjorde gældende, at overdragelsen var sket til markedspris, og at ejendomshandlen var endelig i 2005. Skatteministeriet påstod under sagen principalt frifindelse og nedlagde ved processkrift af 11. december 2015 en subsidiær påstand om, at A’s skatteansættelse for 2005 skulle forhøjes med 772.000 kr.
 Byretten gav ved dom af 4. maj 2016 Skatteministeriet medhold i, at overdragelsen var sket til underpris, og at der skulle ske beskatning af maskeret udlodning, men byretten fandt, at beskatningen skulle ske i indkomståret 2005 i stedet for 2006. Ved dommen blev A’s skatteansættelse for 2006 derfor nedsat med 772.000 kr. i overensstemmelse med hans principale påstand, og Skatteministeriets subsidiære påstand blev taget til følge, således at A’s skatteansættelse for 2005 blev forhøjet med samme beløb.
 For Højesteret angår sagen alene, om betingelserne i skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, og stk. 2, for at ændre A’s skatteansættelse for 2005 er opfyldt.
 Efter skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 2, kan en ansættelse af


text:
indkomstskat ændres uanset fristerne i skatteforvaltningslovens § 26, hvis ansættelsen er en direkte følge af en ansættelse vedrørende den skattepligtige for et andet indkomstår.
 Det følger af byrettens dom, at SKATs forhøjelse af ansættelsen for 2006 som følge af maskeret udlodning alene blev tilsidesat, fordi den maskerede udlodning skulle have været henført til indkomståret 2005. Det er ubestridt, at den almindelige ansættelsesfrist efter skatteforvaltningslovens § 26 for indkomståret 2005 ikke var udløbet, da SKAT forhøjede skatteansættelsen for 2006. Byrettens forhøjelse af skatteansættelsen for 2005 må derfor anses for en direkte følge af nedsættelsen af ansættelsen for 2006 som omfattet af § 27, stk. 1, nr. 2, jf. herved Højesterets dom af 15. august 2011 (UfR 2011.3105, (SKM2011.533.HR). Højesteret finder, at der ikke i ordlyden af § 27, stk. 1, nr. 2, eller dens forarbejder er holdepunkter for at forstå bestemmelsen således, at forhøjelsen af en ansættelse for et indkomstår ikke kan ske ved den samme afgørelse som den nedsættelse for et andet indkomstår, som forhøjelsen er en direkte følge af.
 Højesteret finder på denne baggrund, at betingelserne i § 27, stk. 1, nr. 2, for at ændre A’s skatteansættelse for 2005 var opfyldt.
 Efter skatteforvaltningslovens § 27, stk. 2, skal en ændret ansættelse efter § 27, stk. 1, varsles af told- og skatteforvaltningen senest 6 måneder efter, at told- og skatteforvaltningen er kommet til kundskab om det forhold, der begrunder fravigelsen af fristerne i § 26. I det foreliggende tilfælde er fravigelsen af fristerne i § 26 som anført ovenfor begrundet i, at den ændrede ansættelse for 2005 er en direkte følge af den ændrede ansættelse for 2006, som skete ved byrettens dom af 4. maj 2016. Højesteret finder, at § 27, stk. 2, efter sin ordlyd må forstås således, at det forhold, der i dette tilfælde skal være kommet told- og skatteforvaltningen til kundskab for, at fristen begynder at løbe, er den ændrede ansættelse for 2006. Højesteret tiltræder derfor, at fristen skal regnes fra byrettens dom, således at fristen er overholdt.
 Højesteret stadfæster landsrettens dom.


text:
Skat.dk: Investering i aktier og obligationer, hvor det var overladt til flere formueforvaltere at foretage køb og salg, som hovedsageligt indgik i puljer, var ikke næring - forening skattepligtig efter SEL § 1, stk. 1, nr. 6
 14-3973491
 Næring, aktier, obligationer, renteindtægter, udbytter, erhvervsmæssig indkomst
 Skatterådet kunne efter en konkret vurdering bekræfte, at en forening, som var skattepligtig i henhold til selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6, og som investerede i aktier og obligationer via forskellige porteføljeforvaltere, ikke kunne anses for at drive næring med køb og salg af aktier og andre værdipapirer. Skatterådet henså til at foreningen ikke selv foretog køb og salg, men overlod det til formueforvaltere i banker at foretage køb og salg, og disse banker i overvejende grad lod foreningens formue indgå i puljer med andre investorer.
 Aktieavancebeskatningsloven § 17
 Den juridiske vejledning 2016-1, afsnit C.D.8.9.1.1.
 Den juridiske vejledning 2016-1, afsnit C.B.2.4.1.2.
 Den juridiske vejledning 2016-1, afsnit C.D.8.9.1.2.4.4.
 Den juridiske vejledning 2016-2, afsnit C.D.8.9.1.2.4.5.
 Den juridiske vejledning 2017-1, afsnit C.D.8.9.1.2.1.
 Kan det bekræftes, at F, hvis foreningen følger den finansielle strategi, der er beskrevet nedenfor, ikke vil være skattepligtig af avancer og ikke vil have fradrag for tab på aktier, der indgår i porteføljeformuen?
 Kan det bekræftes, at F, hvis foreningen følger den finansielle strategi, der er beskrevet nedenfor, ikke vil være skattepligtig af udbytte fra aktier, der indgår i porteføljeformuen?
 Kan det bekræftes, at F, hvis foreningen følger den finansielle strategi, der er beskrevet nedenfor, ikke vil være skattepligtig af renter, der indgår i porteføljeformuen?
 Kan det bekræftes, at F, hvis foreningen følger den finansielle strategi, der er beskrevet nedenfor, ikke skal medregne gevinst og tab på fordringer, der indgår i porteføljeformuen, til den skattepligtige indkomst?
 F er foreningsbeskattet efter selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6.
 Fs vedtægter
 Fs formål er følgende (vedtægternes § 2):
 "Gennem innovative tiltag at støtte og udvikle fortrinsvis Fs forsyningsområde teknologisk og miljømæssigt således:
 Det overordnede formål kan ved at udlodde midler realiseres ved:
 At skabe interesse for og støtte uddannelse af mennesker fortrinsvist fra forsyningsområdet i tekniske og naturvidenskabelige fag fra børnehave til universitet eller
 At fremme og støtte kulturelle aktiviteter, der gør F' forsyningsområde til et attraktivt sted at bo og drive virksomhed.
 Formålet kan endvidere realiseres ved investeringer, hvorved der:
 Helt eller delvist finansieres innovative forsknings- og udviklingsprojekter, der kan gennemføres i samarbejde mellem virksomheder i lokalområdet og forskningsinstitutioner i Danmark eller udlandet.
 Helt eller delvist finansieres innovative virksomheder med forretningsområde inden for Fs formål, med opstartskapital eller anden risikovillig kapital. F kan i den forbindelse deltage på forretningsmæssige vilkår.
 Herudover kan det overordnede formål generelt realiseres ved informations- og synliggørelsesindsats af F."
 Fs etablering
 Fs' vision er at skabe bæredygtig vækst og udvikling i lokalområdet (hvilket yderligere er uddybet i vedtægternes formålsparagraf citeret ovenfor). F' investeringer skal have tilknytning til området. Dette er det tidligere forsyningsområde, og det er dér, Fs' formue er grundlagt.
 Fs aktiviteter
 F har i perioden 2008 - 2013 foretaget følgende investeringer:
 15 virksomheder
 53 forsknings- og udviklingsprojekter
 365 projekter


text:
inden for uddannelse, sport og kultur
 Deltagelse i to udviklingsmiljøer: De virksomheder, F har investeret i, er kendetegnet ved at være lokale videnstunge virksomheder, hvoraf en række endvidere er beskæftiget med innovative energiløsninger.
 F udarbejder hvert år en Årsprofil. Følgende er et uddrag herfra:
 "F investerer i iværksættere, virksomheder og udviklingsprojekter inden for energi og kommunikationsteknologi. Derudover bidrager foreningen til lokale aktiviteter inden for uddannelse, sport og kultur. Målet med investeringerne er at skabe vækst og udvikling i det lokalområde, hvor foreningen er forankret.
 Foreningen har siden stiftelsen udviklet sig til at være en proaktiv organisation, der tager initiativ til nye investeringer, som har potentiale til at skabe arbejdspladser og fremtidens vækstvirksomheder. Derudover bidrager foreningens investeringer til at udvikle og tiltrække ny viden og nye samarbejder, som placerer F og lokalområdet i en global sammenhæng. Derfor har foreningen investeret i de fem datterselskaber, som skal gå forrest i arbejdet og fungere som katalysatorer for vækst. Endvidere har foreningen investeret i en række venture selskaber, hvor nogle har status som datterselskaber og nogle som associerede selskaber.
 Foreningen har 12 fuldtidsansatte. Den adm. direktør er ligeledes bestyrelsesformand i de øvrige selskaber. Syv personer arbejder hovedsageligt med koncernfunktioner, såsom økonomi, jura, HR og kommunikation. Fire personer arbejder med venture investeringerne."
 F's datterselskaber
 F har en række datterselskaber, som er beskrevet herunder.
 F Academy A/S
 F Academy tilbyder rådgivning og uddannelse inden for energi, innovation, entreprenørskab og tekniknaturvidenskab.
 F E A/S
 F Services A/S
 F Services har specialiseret sig i fundraising og projektudvikling af danske og internationale projekter. Selskabet tilbyder kunder at skrive ansøgninger om projektpuljemidler. Det er ansøgninger, som kan skaffe eksterne midler til gearing af nye, innovative forsknings-, udviklings- og demonstrationsprojekter. Når et projekt er bevilget, tilbyder F Services projektadministration, formidling, sociologiske studier og økonomistyring for at sikre, at projektet kommer i mål - med gode resultater.
 F Services tilbyder desuden en bred vifte af services såsom forretningsudvikling, kommunikation og økonomistyring.
 F M A/S
 F S A/S
 F S har mere end 30 års erfaring med at levere innovative og intelligente softwareløsninger og -systemer til danske og internationale kunder.
 F investerer i en række venture selskaber, og herunder er beskrevet nogle udvalgte.
 CO sælger konsulentydelser, komponenter og prototyper
 F har lagt en ambitiøs strategi frem mod 2020. Den er beskrevet herunder:
 Nye innovative løsninger skal udvikles lokalt og udbredes globalt
 Etablering af vidensselskaber
 Levende laboratorium for projekter
 Iværksættere skaber fremtidens virksomheder
 Pr. 31. december 2013 havde F følgende finansielle anlægsaktiver:
 Andre kapitalandele
 806.345
 Dagsværdi af option
 Lån til dattervirksomheder
 Lån til associerede virksomheder
 samt mindre tilgodehavender på 1.827 t.kr. og værdipapirer i øvrigt for 35.830 t.kr.
 F har i 2014 afhændet en del aktieposter og har i den forbindelse modtaget et samlet salgsvederlag på 950 mio. kr. F købte umiddelbart før salget nye aktier for ca. 100 mio. kr., og indfriede gæld på 450 mio. kr. Foreningens samlede balancesum er derfor nu reduceret til ca. 700 mio. kr.
 F ønsker med henblik på at opfylde foreningens formål en sikker og stabil pengestrøm


text:
til drift og investeringer. F har derfor udarbejdet en Finansiel Strategi for placering af den likviditet, foreningen havde i forvejen, samt den likviditet, der er etableret ved salget af aktier i 2014.
 Fs finansielle strategi
 I henhold til den Finansielle Strategi sigter F overordnet mod at opnå et afkast på formuen på 4-5 % p.a. over de næste 2-3 år. Til opnåelse heraf agter F at opdele formuen i 4 portioner (i den Finansielle Strategi og i det følgende benævnt "mandater").
 Ét mandat skal fungere som likviditetspulje, mens de øvrige mandater har til hensigt at opnå et mere langsigtet stabilt afkast.
 Taktisk set ønsker F at midlerne i de fire mandater investeres efter en normal markedscyklus (økonomisk opbremsning, recession, opsving og ekspansion), således at der opnås risikospredning og diversitet i placeringen af formuen.
 Fælles for alle mandaterne er, at der udnævnes en porteføljeforvalter til administration af de enkelte mandater. Som styringsredskab har F valgt at udstikke overordnede rammer for de enkelte porteføljeforvalteres investeringer og at opstille et benchmark for det forventede afkast. Denne fremgangsmåde er valgt, fordi F ikke har interne kompetencer eller ressourcer til en mere aktiv formueforvaltning. Således anføres det i notat om Finansiel Strategi, der er udarbejdet for F, at selskabet ikke har interne kompetencer til en investeringsstrategi, hvor der udstedes "enkelt mandater" til porteføljeforvalterne.
 Nedenfor foretages en kort beskrivelse af de enkelte mandater.
 Mandat 1:
 Er på 50 mio. kr. og er tænkt som en likviditetspulje. Der kan af porteføljeforvalteren investeres i obligationer (danske stats- og realkreditobligationer, udenlandske statsobligationer og investmentgrade virksomhedsobligationer).
 Mandat 2:
 Er på 100 mio. kr. Der kan i mindre omfang - op til 20 % investeres i aktier, mens resten af puljen skal placeres i obligationer og/eller senior secured bank loans.
 Mandat 3:
 Er på 125 mio. kr. Der skal primært investeres i aktier - op til 70 % af puljen og ellers i obligationer eller senior secured bank loans.
 Mandat 4:
 Er på 125 mio. kr. og retter sig mod aktier og obligationer.
 Fælles for alle mandater er, at der ikke foreligger nogen gearing. F vil således ikke via porteføljeforvalterne optage lån til investering.
 Som nævnt har F opstillet nogle afkastforventninger til de enkelte mandater, ligesom der er opstillet de ovennævnte overordnede retningslinjer for de værdipapirer, der kan investeres i inden for de enkelte mandater. Herudover udøver F ikke nogen indflydelse på, hvilke værdipapirer de enkelte porteføljeforvaltere investerer i. Der er særligt ikke opstillet noget krav til omsætningshastighed eller fordeling inden for de enkelte mandater, og det er derfor op til porteføljeforvalterne, hvordan de vil placere de midler, der er tildelt inden for mandaterne, ligesom porteføljeforvalterne træffer beslutning om alle køb eller salg.
 Som anført er der udarbejdet en ny finansiel strategi for F, og det er denne strategi, beskrevet i notat af 3. juli 2014 om Finansiel Strategi, der ligger til grund for nærværende anmodning om bindende svar. I den nye finansielle strategi er der bl.a. anført følgende:
 "F står fremadrettet i en kapitalforvaltningssituation, hvor kapitalforvaltningen er mere likvid og


text:
større end hidtil, indledningsvist på ca. 400 mio. kr., hvortil der kommer de allerede foretagne investeringer i bl.a. ejendomme. Kapitalforvaltningen forventes løbende at skulle understøtte Fs formål om at skabe vækst og udvikling i området, ved at bidrage med en stabil pengestrøm til F's drift og investeringer.
 Samtidig sker det på baggrund af en situation, hvor de danske obligationer, der har været den sikre havn i en årrække, fremadrettet ventes at give så lave afkast, at de som aktivklasse, og med de rammer for omfanget af obligationer i den samlede portefølje, ikke kan honorere Fs forventninger til afkast i den overskuelige fremtid.
 Det anbefales i strategien, at F omlægger sin hidtidige strategi for kapitalforvaltningen, så kapitalforvaltningen deles i 4 portioner, mandater, hvor det ene mandat tjener som likviditetspulje og de tre andre mandater i varierende grad er mere langsigtede og hvor der derfor tages lidt mere "rationel" risiko for at opnå et samlet afkast der er acceptabelt. Samlet bliver risikoen større end den der hidtil er taget, men er stadig på et forsigtigt til moderat niveau.
 Mandaterne anbefales struktureret så de dækker aktivklasser der klarer sig forskelligt i forskellige faser af den økonomiske cyklus (opbremsning, recession, opsving, ekspansion). På den måde sigter den finansielle strategi efter at bidrage til at sikre et stabilt afkast fra kapitalforvaltningen, uanset hvilken fase økonomien befinder sig i.
 Det strategiske fokus på stabiliteten i kapitalforvaltningen er tænkt som et balancerende tiltag til de store udsving der vil være i forbindelse med ventureinvesteringerne.
 Notatet opstiller anbefalinger til kapitalforvaltere, retningslinjer for arbejdet med disse og en anbefaling til den indledende allokering af formue til hver af de fire kapitalforvaltere. Allokeringen vil naturligvis blive balanceret hen ad vejen.
 I den finansielle politik arbejdes grundliggende med et anerkendt risikobegreb, Value-at-Risk, der siger noget om hvor meget af sin formue man sætter på spil for at opnå et bestemt afkast. Det er en præmis for den finansielle strategi, at der er en nær sammenhæng mellem risiko og afkast, og at F hele tiden skal være sig bevidst hvor meget risiko der tages for at opnå et forventet afkast.
 Den finansielle politik gennemgår hvilket investeringsunivers der er for kapitalforvaltningen og giver en kort introduktion til de aktivklasser der må investeres i. I den forbindelse introduceres en for F ny aktiv klasse, senior secured bank loans, der anbefales som aktivklasse der kan investeres i. Hovedreglen for alle aktivklasser er at der investeres i aktivklasser der er præget af god omsættelighed og kan realiseres inden for 5 dage.
 I øvrigt berøres emner som etik, rapportering, gældsoptagelse, bemyndigelse, forvaltere m.m.
 Afslutningsvist er det værd at bemærke, at valg af strategi for kapitalforvaltningen hænger sammen med hvilke strategiske valg der i øvrigt træffes omkring strategierne for venture- og erhvervsaktiviteterne i øvrigt og dermed i sidste ende muligheden for at vedblive med at være en evergreen. Det betyder i sidste ende, at det kan blive nødvendigt at justere den finansielle strategi, som konsekvens af andre strategiske valg."
 Det hedder videre om formålet med den nye finansielle


text:
strategi:
 "Målet med den finansielle strategi er, med udgangspunkt i F forventninger til cashflow fra de likvide midler;
 at fastlægge en strategi for en styring af den finansielle portefølje, herunder fortrinsvis for de likvide midler,
 at fastlægge et overordnet risikobudget for forvaltningen af de likvide midler
 at fastlægge en strategisk benchmarkramme
 at fastlægge en model for opdelingen af risikobudgettet på forvalterniveau (taktiske mandater)
 at fastlægge rammerne for gældspleje og låneoptagelse
 at beskrive overvågningen og rapporteringen på den finansielle portefølje
 Udover det rent finansielle fastlægger strategien også de etiske retningslinjer for forvaltningen af den likvide portefølje, samt fastlægger beføjelser og ansvar for direktionen i F."
 De enkelte mandater er beskrevet således:
 "Forvalterne pålægges at være opmærksomme på brugen af investeringsforeninger, dels i forhold til egne produkter og dels i forhold til eksterne produkter. Pålægget skal sikre en vis kritisk stillingtagen til de investeringsforeninger der benyttes, dels fordi der kan være høje og unødvendige omkostninger knyttet til brugen af disse og dels fordi egne investeringsforeninger nogle gange dækker uhensigtsmæssige konstruktioner. I det omfang der benyttes investeringsforeninger skal der være tale om en-gros fonde, hvor omkostningsniveauet ikke omfatter tegningsprovision og beholdningsprovision.
 Investeringsrammer for mandat 1-4
 Generel omsættelighed: Porteføljen skal altid kunne realiseres inden for 5 dage til et kursniveau der ikke bærer præg af ringe omsættelighed, undtaget er loans hvor likviditet er mindre, da loans ikke er noterede instrumenter og benytter et system med facility agents.
 Se afsnit 3 om investeringsinstrumenter.
 Et aktieindeks bestående af ca. 1.600 verdensaktier.
 Vægtning af underklasser: Udgangspunktet for aktieinvesteringerne i det efterfølgende skal være "stockpicking" (dvs. køb af enkelt aktier og ikke indekset som hele) i MSCI-world aktieindekset.
 Indeksets formål er at medvirke til at sikre, at der handles likvide aktier, så forvalterne, og dermed F, ikke kommer til at stå i en situation hvor en aktie ikke kan afhændes med kort varsel.
 I MSCI-world indekset fylder emerging-markets aktier ca. 15 %. Begrænsningerne på emerging market aktier er sat op så dette reflekteres. Når der i mandat 2 er anført at der må være 0-15 % emerging market aktier, så betyder det af de 0-20 % aktier i gruppen, altså at maksimalt 15 % * 20 % = 3 %, må være emerging market aktier i mandat 2.
 Forvaltervalg: Forvalterne er valgt på baggrund af at de er blandt de bedst præsterende inden for de aktivklasser deres mandat har hovedvægt på. Det betyder samtidigt at nogle forvaltere er fravalgt. Fravalget skyldes den erfaring F selv har.
 Mandat 1.
 Allokering: 50 mio. kr.
 Forvalter: XX
 Varighed: Maks. optionskorrigeret varighed 3 på danske obligationer
 Investeringsforeninger og fonde: ingen
 VaR-Ramme: 6,7 %
 Aktivklasser/investeringsunivers
 Udenlandske statsobligationer
 0-60 %
 Mandat 2.
 Allokering: 100 mio. kr.
 Forvalter: YY
 Investeringsforeninger og fonde: Ingen for allokering til danske obligationer, investment grade og aktier, bemærk dog at high yield obligationer og loans kan allokeres til investeringsforeninger/fonde, da der herved kan opnås en fornuftig diversifikation/risikospredning samt likviditet og loans handles igennem fond.
 VaR-Ramme: 8,5 %
 Særlige bemærkninger: VaR-rammen reduceres til 5,5 % ved objektive indikatorer på recession (PED)


text:
og den optionskorrigerede varighed korrigeres eventuelt også i den forbindelse.
 Emerging Market aktier
 0-65 %
 Senior Secured Bankloans
 Mandat 3.
 Allokering: 125 mio. kr.
 Forvalter: ZZ
 Investeringsforeninger og fonde: Ingen for allokering til danske obligationer, investment grade og aktier, bemærk dog at high yield obligationer og loans kan allokeres til investeringsforeninger/fonde, da der herved kan opnås en fornuftig diversifikation/risikospredning samt likviditet og loans handles igennem fond
 VaR-Ramme: 11,8 %
 0-70 %
 Forvalter: AA
 Varighed: Maks. optionskorrigeret varighed 3
 Investeringsforeninger og fonde: Ingen for allokering til danske obligationer, investment grade og aktier, bemærk dog, at high yield obligationer kan allokeres til investeringsforeninger/fonde, da der herved kan opnås en fornuftig diversifikation/risikospredning samt likviditet og loans handles igennem fond.
 VaR-Ramme: 11,6 %
 Emerging Market Debt Obligationer, kerne valuta
 Emerging Market Debt Obligationer, lokal valuta
 Gældspleje og lån
 Vedrørende gældspleje og lån er der i den finansielle strategi anført følgende:
 "5. Gældspleje og låneoptagelse
 Direktionen bemyndiges til at træffe beslutninger om gældspleje som et led i den almindelige drift, f.eks. omlægning af lån, genforhandling af rentemarginaler, rentesikring m.v. I det omfang der bruges finansielle instrumenter (f.eks. renteswap) til rentesikring må der alene være tale om afdækkende instrumenter, således at forstå, at der skal være tale om et underliggende lån der afdækkes, og dermed ikke med spekulation for øje.
 Lån kan alene optages i eller omlægges til DKK eller EUR. Sidstnævnte kun for så vidt at rentespændet mindst udgør 0,2 %.
 Optagelse af ny gæld til belåning af ejendomme eller øvrige aktiver der ikke tidligere har været belånt i F, dvs. moderselskabet, kræver godkendelse af bestyrelsen, med mindre det falder under den almindelige fuldmagt for direktionen.
 Enhver form for garantistillelse for datter- og porteføljeselskaber kræver godkendelse i bestyrelsen.
 Optagelse af gæld som led i den almindelige drift i portefølje- og datterselskaber er ikke omfattet af den finansielle strategi."
 Bemyndigelse til bestyrelsen
 I den finansielle strategi er indsat følgende forslag til bemyndigelse:
 "6. Bemyndigelse
 Bestyrelsen godkender årligt den finansielle strategi.
 Udviklingen på de finansielle markeder kan til tider være særdeles hurtig og det er derfor nødvendigt, at det administrativt er muligt at foretage omlægninger/tilpasninger i de likvide aktiver og tilpasninger i gældsplejen, inden for de i den finansielle strategi fastlagte rammer. Direktionen bemyndiges med baggrund heri til at varetage kapitalforvaltningen inden for rammerne af den finansielle strategi.
 Direktionen bemyndiges til at udskifte forvaltere der underperformer, jf. anførte metodik herfor i afsnit 8.
 Inden udskiftning vil bestyrelsen blive adviseret herom.
 Direktionen bemyndiges desuden til at benytte sig af eksterne rådgivere i nødvendigt omfang.
 Rådgiver har den 4. marts 2015 oplyst følgende:
 Venture-gruppen i F består af tre FTE personer. Hovedaktiviteten består i at investere i unoterede danske virksomheder, med henblik på et aktivt ejerskab frem mod en exit, typisk efter 3-7 års ejerskab. Aktiviteterne kan opdeles i to områder:
 Deal flow: Dialog med unge (0,5-5 mkr. omsætning p.a.) og modne (20-100 mkr. omsætning p.a.) unoterede danske virksomheder omkring en mulig investering. Arbejdet her består i review og drøftelse af forretningsplaner, budget, team, strategi m.v. med ejerkreds og


text:
direktion i pågældende selskab. Denne aktivitet afsluttes med due diligence og aftale- forhandling, hvorefter F indtræder i ejerkredsen.
 Værdiskabelse: Aktiv involvering i at udvikle vore porteføljevirksomheder, gennem bestyrelsesposter. Det være sig med at være aktiv sparringspartner for direktionen omkring selskabets udvikling, fx strategi, salg, organisering, exit m.v. Porteføljen består p.t. af 10 virksomheder.
 Arbejdsfordelingen er ca. 50/50 mellem de to områder.
 Det vil sige, at de ansatte, der beskæftiger sig med disse ting, ikke udøver nogen form for systematisk handelsaktivitet med værdipapirer, men derimod udøver egentlig porteføljeaktivitet. Der foreligger efter vores opfattelse ikke nogen tilknytning til et finansielt marked ved at udøve de ovenstående aktiviteter.
 Rådgiver har den 22. juni 2015 oplyst følgende:
 I 2013 var indtægter der var af erhvervsmæssig karakter følgende:
 Konsulentindtægter til koncernselskaber på 890 tkr. (management fee) vedr. HR, jura og økonomifunktion til datterselskaber.
 Øvrige erhvervsmæssige indtægter på 1.599 tkr. vedrørende huslejerefusion fra en ejendom, som F ejer 35 %. Udlejningen foretages af en ejerforening og refusion gives på baggrund af ejerandel og antal m2 som F ikke selv anvender.
 F har ikke andre skattepligtige indtægter.
 Spørgers forslag til svar:
 F er som nævnt ovenfor skattepligtig i henhold til selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6).
 Det betyder, at selskabet alene er skattepligtigt af indtægter, der hidrører fra erhvervsmæssig virksomhed. Det følger af selskabsskattelovens § 1, stk. 4, at som indtægt ved erhvervsmæssig virksomhed betragtes indtægt ved næringsvirksomhed eller anden forretningsvirksomhed, herunder indtægt ved drift, udlejning eller bortforpagtning af fast ejendom.
 Det følger af fast praksis, at udbytteindtægter, renteindtægter og kursgevinster ikke er skattepligtige for foreninger omfattet af selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6), medmindre der er tale om næringsvirksomhed. Se hertil Den Juridiske Vejledning C.D.8.9.1.2.4.4 og C.D.8.9.1.2.4.5.
 I relation til F bliver det derfor afgørende for beskatningen af afkastet af kapitalen, om F må anses for næringsdrivende med hhv. aktier og fordringer.
 Reglerne om næringsbeskatning går helt tilbage til den første statsskattelov fra 1903, hvorefter kapitalgevinster var skattefri, medmindre de var opnået i spekulations- eller næringsøjemed.
 Der foreligger en lang række afgørelser om næringsbeskatning og næringsbegrebet. En række centrale kriterier skal være opfyldt, førend der foreligger næring. I Den Juridiske Vejledning C.B.2.4.1.2 opregnes følgende forhold:
 Tilknytning til det finansielle marked
 Værdipapirerne skal være erhvervet med henblik på at opnå gevinst ved videresalg
 Investeringsaktiviteten, herunder
 Omsætningshastigheden
 Omfanget af handlen og regelmæssigheden i køb og salg
 Handlens systematiske karakter
 Aktiebeholdningens størrelse
 Aktivitetens vægt i den samlede økonomi
 Øvrige forhold, herunder investering af frie midler, formålsparagraf og vedtægter, underskud/overskud ved aktiehandlen og lånefinansiering.
 I det følgende foretages en vurdering af de enkelte kriterier i relation til F. Konklusionen på gennemgangen er, at F ikke kan anses som næringsdrivende med aktier eller fordringer.
 F har som nævnt ovenfor til formål at styrke væksten og udvikling i lokalområdet gennem bidrag til lokale teknologivirksomheder, støtte til forskning og uddannelse m.m.
 F har mulighed herfor på grund af foreningens oprindelige besiddelse af aktier, der har grundlagt foreningens formue.
 F har således på intet tidspunkt haft som formål eller virke at handle


text:
med værdipapirer. I relation til formuen er foreningens hensigt ene og alene, at der skal ske en fornuftig og ansvarlig forrentning heraf, således at formuen kan anvendes til opfyldelse af det vedtægtsmæssige formål. Det er dermed åbenbart, at det aldrig har været og ikke aktuelt er tanken, at F skal drive eller stå bag nogen form for finansiel virksomhed.
 F (selskabets direktion og ansatte) har ingen tilknytning til det finansielle marked og driver ikke og har ikke drevet finansiel virksomhed.
 Selskabet foretager investeringer i ventureselskaber. Dette har dog ikke karakter af finansiel næringsvirksomhed, men følger en normal skabelon for et ventureselskab. Se hertil eksempelvis SKM2002.284.LSR.
 De kompetencer, F besidder i relation til ventureinvesteringer, har således karakter af teknisk indsigt i de produkter/metoder, de enkelte selskaber anvender, og ikke i de finansielle markeder som sådan.
 Det er da også netop på grund af manglende finansielle kompetencer og ressourcer, at F har valgt at "udlicitere" formueforvaltningen til forskellige porteføljemanagers (banker).
 Det følger af praksis, at indgåelse af en aftale med en bank eller lignende om porteføljeforvaltning ikke har nogen afsmittende næringseffekt for investorerne, og at vurderingen af, om der foreligger næring, særligt vil bero på investorernes tilknytning til det finansielle marked. I SKM2008.922.SR spurgte en bank, om bankens kunder ville blive næringsskattepligtige, hvis de indgik en forvaltningsaftale med banken om investering i værdipapirer.
 Skatterådet tiltrådte SKATs indstilling, der havde følgende indhold: "Ud fra en samlet vurdering af sagens oplysninger... finder SKAT ikke, at selskaber, som indgår aftale om porteføljeforvaltning med Banken, er næringsskattepligtige efter aktieavancebeskatningslovens § 17.
 Der er herved blandt andet lagt vægt på, at personerne/de driftsansvarlige bag selskabet forudsættes at være ikke-professionelle, og dermed ikke har eller har haft en erhvervsmæssig tilknytning til det finansielle marked.
 Uanset, at der ikke foreligger konkrete oplysninger om de påtænkte handlers antal, omfang og omsætning, finder SKAT ikke, at indgåelse af porteføljeaftale giver tilstrækkelig grundlag for at henføre aktiehandler under næringsbegrebet, men snarere er der tale om en portefølje af værdipapirer, hvor der købes og sælges fra en beholdning af variabel størrelse, men hvor køb og salg sker gennem Banken, og hvor den primære hensigt, jf. ovenfor om formålet, er en omplacering af formue med henblik på højere afkast."
 Samme begrundelse anvendes i relation til vurderingen af, om der foreligger næring ved handel med fordringer.
 De faktiske omstændigheder i den netop omtalte afgørelse fra Skatterådet er meget lig de faktiske omstændigheder vedrørende vores forespørgsel.
 For F er det afgørende således, at der med stor sandsynlighed opnås et afkast af formuen svarende til de opstillede forudsætninger. Om afkastet realiseres i kraft af udbytter, aktieavancer, renter, kursgevinster eller lignende er ligegyldigt for F, der udover afkastkravet og de opstillede forudsætninger til porteføljesammensætningen ikke har nogen indflydelse på de enkelte investeringer og køb/salg, der foretages af porteføljeforvalterne.
 Gevinst ved videresalg
 Dette krav er blevet opstillet som værn mod tilfælde, hvor i øvrigt klart næringsdrivende selskaber erhvervede værdipapirer, der på forhånd var udelukket fra at give en kursgevinst. Betingelsen har ingen betydning for vores anmodning og omtales derfor


text:
ikke yderligere.
 Investeringsaktiviteten
 F er ikke bekendt med, hvilken omsætningshastighed der vil være for værdipapirerne, der placeres i de enkelte mandater. F har ikke ved formuleringen af den finansielle strategi eller i opdragene til formueforvalterne opstillet kriterier for omsætningshastigheden. Det afgørende parameter er afkastgraden og ikke andet. Det er derfor for nærværende ikke muligt at forudsige omsætningshastigheden for værdipapirerne i de enkelte mandater.
 I dele af nyere administrativ praksis er omsætningshastigheden tillagt stor vægt ved næringsbedømmelsen for aktier. Det gælder bl.a. for SKM2005.57.LR, hvori Ligningsrådet statuerede, at et selskab, hvis formål var investering i værdipapirer, herunder aktier og obligationer, ikke kunne anses for næringsdrivende henset til den lave omsætningshastighed af formuen på 0,20 % p.a. Tilsvarende blev det i SKM2007.742.SR fastslået, at et selskab, hvis formål var "at skabe en langsigtet kapitalvækst ved investering i børsnoterede aktier", ville blive anset for næringsdrivende, hvis den gennemsnitlige ejertid for aktier var på 3 år, mens dette ikke ville være tilfældet med en gennemsnitlig ejertid på 5 år.
 I SKM2006.554.SR blev en gennemsnitlig omsætningshastighed på henholdsvis over og under 5 år også tillagt afgørende betydning.
 Fælles for de ovennævnte afgørelser var, at der var tale om aktieselskaber, der havde til formål at foretage investeringer i værdipapirer. Fælles for de selskaber, der var spørger i sagerne, var således, at de kunne anses som alternativer til investeringsforeninger og alene havde til formål at skabe et afkast til investorerne, der ikke var kendt på forhånd. Selskaberne ville således alene beskæftige sig med værdipapirhandel, og hér har Ligningsrådet/Skatterådet indlagt som afgørende kriterium, at der foreligger en gennemsnitlig besiddelsestid på mindst 5 år.
 De nævnte afgørelser adskiller sig dermed væsentligt fra F' situation, hvis formue ikke er etableret via aktietegninger, og hvis formål åbenbart ikke er at investere i værdipapirer. Det er derfor vores opfattelse, at F' situation er helt usammenlignelig med de ovennævnte afgørelser, der alle vedrører et bestemt set up - et set up, som med den nugældende regel i aktieavancebeskatningslovens § 19 om investeringsselskaber ville medføre beskatning af aktieavancer.
 I andre afgørelser er det da også set, at omsætningshastigheden er tillagt mindre betydning. Der kan eksempelvis henvises til SKM2008.780.HR, hvor Højesteret ikke fandt, at en statsautoriseret revisor eller hans revisionsanpartsselskab, der ikke aktuelt havde eller havde haft tilknytning til de finansielle markeder, var næringsdrivende med aktier, selvom der var foretaget mange aktiehandler (daytrading). Denne afgørelse viser, at der ved manglende professionel tilknytning til de finansielle markeder skal overordentlig meget til at statuere næring, også selvom der foreligger en meget betydelig omsætningshastighed.
 Som nævnt ovenfor har Fs ikke opstillet retningslinjer for omsætningshastigheden. For nærværende er det derfor ikke muligt at vide, hvilken omsætningshastighed der vil være inden for de enkelte mandater. Henset hertil samt til hvilken type selskaber, der er behandlet i de ovennævnte afgørelser, er det vores opfattelse, at F uanset hvilken omsætningshastighed, der måtte være inden for de enkelte mandater, ikke kan anses for næringsdrivende af denne grund.
 F ved på nuværende tidspunkt ikke præcist noget om regelmæssigheden i køb og salg af værdipapirer.


text:
Inden for de enkelte mandater vil porteføljeforvalterne skulle placere midlerne som angivet i den overordnede finansielle strategi. Det vil være op til porteføljeforvalterne at administrere formuen og at søge at opnå så højt et afkast som muligt. Om dette kommer som kapitalgevinster eller som udbytte/renter af de investerede midler, er underordnet for F. Uanset hvilken regelmæssighed porteføljeforvalterne konkret måtte anvende, er det vores opfattelse, at dette forhold ikke kan medføre næringsskattepligt for F.
 Aktiebeholdningens størrelse og aktivitetens vægt i den samlede økonomi
 I henhold til F årsrapport for 2013 udgør foreningens samlede balance ca. 1 mia. kr. Den er efterfølgende ved salg af aktier samt gældsindfrielse blevet reduceret til ca. 700 mio. kr. Det er som anført ovenfor hensigten, at 400 mio. kr. heraf skal placeres hos porteføljeforvalterne. Det følger heraf, at alene ca. 60 % af den samlede balancesum placeres hos forvalterne, hvilket yderligere taler imod næring.
 Som allerede anført har F ikke til formål at handle med værdipapirer, og foreningen har ikke foretaget nogen låneoptagelse i forbindelse med udstedelsen af de enkelte mandater.
 Sammenfatning vedrørende spørgsmål 1-4
 Sammenfattende er det således vores opfattelse, at F ikke kan anses for næringsdrivende med aktier eller fordringer.
 F har som anført ikke til formål at handle med værdipapirer, men har nærmest et almennyttigt formål gående ud på særligt at støtte det lokale erhvervsliv. De ansatte hos F har ikke og har ikke haft tilknytning til finansielle markeder. F ønsker som et led i en helt normal formuepleje, at provenuet fra aktiesalg forvaltes bedst muligt og giver et afkast i størrelsesordenen 4-5 %. Foreningen har således alene opstillet som kriterium for forvaltningen af formuen, at der opnås bestemte afkastgrader, og det er underordnet for foreningen, om afkastet realiseres som kapitalgevinster eller som udbytte/renter. Endvidere investeres der ikke for lånte midler, og de midler, der investeres af porteføljeforvalterne, vil alene udgøre ca. 60 % af foreningens samlede balance.
 Set på denne baggrund bør det ikke tillægges betydning, at der inden for et eller flere af de opstillede mandater eventuelt forekommer en højere omsætningshastighed for aktiebeholdningen end 0,2 % p.a.
 På nuværende tidspunkt har F ingen viden om, hvilken omsætningshastighed, der vil være, og det er ikke et parameter, der tillægges vægt i den investeringsstrategi, der er udarbejdet for foreningen.
 Rådgiver har den 22. februar 2016 oplyst følgende:
 Som aftalt fremsendes hermed supplerende oplysninger m.m. angående vores anmodning om bindende svar.
 Provenuet fra salget af aktier kunne F herefter vælge at placere i en bank til en forrentning i 2014 på ca. 0 % og med en aktuel rente på ca. -0,5 %. Alternativt kunne F forsøge at opnå et højere afkast af formuen gennem brug af porteføljeforvaltere.
 På tidspunktet for vores anmodning om bindende svar havde F ikke indgået porteføljeforvaltningsaftaler. F har efterfølgende indgået porteføljeforvaltningsaftaler med 4 forskellige porteføljeforvaltere. De mandater, der er givet porteføljeforvalterne følger hel almindelig praksis, hvor opdragsgiver opstiller en risikoprofil og på baggrund heraf angiver hvilke typer værdipapirer porteføljeforvalteren må investere i og med hvilken vægt. F har fået


text:
ekstern bistand fra en konsulent til definering af rammerne for de enkelte investeringer (mandater).
 Pr. 31. december 2015 har F ca. 300.000.000 DKK placeret hos porteføljeforvaltere. Foreningens samlede balancesum er pr. 31. december 2015 ca. 600.000.000 DKK, hvorfor ca. 51 % af foreningens balancesum er under kapitalforvaltning.
 I relation til næringsbedømmelsen skal indledningsvist anføres, at bedømmelsen af, om F må anses for næringsdrivende med værdipapirer eller ej, må bero på de helt almindelige kriterier, der gælder for næringsbedømmelsen. Efter vores opfattelse kan der således ikke anlægges en anden vurdering af F blot begrundet i, at foreningen er omfattet af selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6.
 SKAT har i udkast til bindende svar tilkendegivet, at F ikke vil blive anset for næringsdrivende med værdipapirer under forudsætning af, at omsætningshastigheden for værdipapirerne holdes under 20 % p.a.
 Som nævnt ovenfor vil det i praksis ikke være muligt at opstille krav til porteføljeforvalterne om en given maksimal omsætningshastighed. Porteføljeforvalterne har inden for de angivne risikorammer diskretionær beføjelse til at placere Fs midler i værdipapirer.
 "Leading case" indenfor porteføljeforvaltning er afgørelsen refereret i SKM2008.922 SR. I denne sag statuerede Skatterådet, at investorer (selskaber eller privatpersoner), som investerede gennem en banks porteføljeafdeling, ikke ville blive anset for næringsdrivende med værdipapirer. Skatterådet opstillede i denne sag ikke noget krav til (beskeden) omsætningshastighed, men tillagde det i stedet vægt, at investor ikke havde indflydelse på de konkrete investeringer og at denne ikke havde erhvervsmæssig tilknytning til det finansielle marked.
 I de tidligere offentliggjorte afgørelser; SKM2005.57.LR, SKM2006.554.SR og SKM 2007.742 er omsætningshastigheden i relation til investeringsselskaber blevet tillagt afgørende vægt. Særkendet for disse afgørelser er netop, at det spørgende selskab havde som eneste formål at drive investeringsaktivitet og ikke udøvede anden virksomhed end investering i værdipapirer.
 Lægges det til grund, at F bliver næringsdrivende med værdipapirer som følge af aftalen med porteføljeforvalterne, vil det medføre, at afgørelsen i SKM2008.922.SR bliver "overruled" og at hovedreglen fremadrettet vil være, at formuepleje gennem brug af porteføljeforvaltere vil resultere i næringsbeskatning.
 Dette begrundes i:
 At der ikke hos F er øvrige forhold, der peger mod næringsstatus. Således er der hos F ikke tale om nogen gearing af investeringen, ligesom ingen af Fs ansatte har en baggrund fra den finansielle sektor.
 At der ikke i øvrigt foreligger forhold, der adskiller Fs investering fra øvrige almindelige porteføljepleje investeringer. Således har porteføljeforvalterne inden for de generelle rammer, der er udstukket af F, diskretionære beføjelser til at foretage investeringer.
 At der ikke ses at være forskel i øvrigt på den formueforvaltning, F ønsker og øvrig porteføljepleje for privatpersoner eller selskaber, herunder eksempelvis et hovedaktionærejet holdingselskab, der efter salg af driftsaktive datterselskaber placerer provenuet fra salget hos en eller flere porteføljeforvaltere.
 Den formue, der er undergivet porteføljeforvaltning ikke er ekstraordinær stor. Pr. 31. december 2015 udgjorde beløbet ca. 300 mio. kr. Det bemærkes i øvrigt i den forbindelse, at størrelsen af investeringsformuen alene er et beskedent moment i næringsbedømmelsen og aldrig alene kan føre til næringsstatus.
 Yderligere bemærkes, at det vil stride mod den oprindelige begrundelse


text:
bag næringsbeskatning at statuere næring alene begrundet i omsætningshastighed i et forhold som nærværende. Ses der eksempelvis på formueplaceringen i obligationer, vil der for lavrisiko produkter som absolut hovedregel være tale om investeringer i kortfristede obligationer, da kursrisikoen på obligationer med lang løbetid for nærværende vurderes at være meget høj. Investering i obligationer med kort løbetid vil i sagens natur medføre en høj omsætningshastighed, da obligationerne løbende vil blive indfriet. Derfor vil alene det forhold, at der indgås en porteføljeplejeaftale om investering i obligationer med lav risiko, kunne medføre næringsstatus.
 Samlet set er det vores opfattelse, at der i relation til diskretionære porteføljeforvaltningsaftaler som dem, F har indgået, bør gælde, at der ikke statueres næring uanset omsætningshastigheden, når der som i Fs tilfælde ikke foreligger øvrige momenter, der taler for næring (eksempelvis professionel tilknytning til markedet, gearing af den investerede kapital, selskabsretligt formål om investering i værdipapirer etc.)
 Rådgiver har den 8. august 2016 oplyst følgende:
 Aftalen som F har indgået med banken, indgår den i en større pulje hos banken eller ej?"
 Vi har haft kontakt til selskabets 4 porteføljeforvaltere og har modtaget nedenstående svar:
 A Bank:
 "De midler, som forvaltes af A på vegne af F, forvaltes som en del af vores 'modelporteføljer'. Der er altså tale om en større mængde kunder, der alle har samme risikogruppering, som derfor naturligt forvaltes ens."
 "Vi forvalter Fs portefølje på et generaliseret niveau. Dette indebærer, at vi tilnærmelsesvis 'puljer' eller grupper F' portefølje sammen med andre porteføljer med samme eller lignende investeringsinstrukser. I forvaltningen af Fs portefølje anvendes en balancerings motor / forvaltningsmetode, som tager højde for Fs specielle instruks i 'puljen'. På denne måde kan vi generalisere på tværs af flere porteføljer og stadigvæk inkludere Fs unikke investeringsrammer."
 "F har indgået en aftale om forvaltning af et blandet mandat. Styring af midler som indgår i denne pulje sker på baggrund af den aktuelle konjuktur kombineret med indsigt i de forskellige aktivklassers udvikling på tværs af den økonomiske cyclus. Således styres puljens samlede risiko op-/ned på samme tid for alle kunder, dog under hensyntagen til individuelle risikoønsker og lovgivningsmæssige forhold. "
 "Aftalen om kapitalforvaltning, som F har indgået, indgår ikke i en større pulje. Aftalens investeringsrammer og strategi er unik og eksplicit aftalt mellem F og D.
 Ds kapitalforvaltningskunder vil typisk være eksponeret mod de samme værdipapirer inden for de enkelte aktivklasser. Det gælder både for enkeltpapirer og investeringsforeninger. Andelen af f.eks. aktier kontra obligationer i den enkelte kundeportefølje afhænger af kundens overordnede risikoprofil. I D arbejder vi med 4 risikoprofiler ("konservativ", "balanceret", "vækstorienteret og "aggressiv"). Med hensyn til salg og køb af værdipapirer i kundeporteføljerne sker det på samme tidspunkt for alle kunder, således at ingen kunder forfordeles. Hvis en kunde har specifikke ønsker til investeringsinstrumenter og investeringsunivers, tages der naturligvis hensyn til dette i sammensætningen af kundens portefølje."
 Det vil sige, at F har deres egen aftale med D, og at F på baggrund af aftalen er placeret i en af investeringskategorierne, hvorefter F deler handelstidspunkter og porteføljesammensætning med


text:
andre med samme profil.
 Som det fremgår er der tale om, at F - på baggrund af den individuelle aftale med porteføljeforvalteren - indgår i puljer, hvor porteføljeforvalterne investerer eller forvalter værdipapirer sammen med porteføljeforvalterens øvrige kunder inden for pågældende risikoprofil.
 SKAT bemærker, at følgende fremgår af porteføljeaftalerne:
 F er klassificeret som en professionel investor.
 Porteføljen skal give bedst muligt afkast.
 Porteføljen skal altid være omsættelig - det vil sige der må ikke investeres i værdipapirer med ringe omsættelighed. Porteføljen skal således altid kunne realiseres indenfor 5 dage til et kursniveau der ikke bærer præg af ringe omsættelighed.
 Det ønskes bekræftet, at F, hvis foreningen følger den finansielle strategi, der er beskrevet, ikke vil være skattepligtig af avancer og ikke vil have fradrag for tab på aktier, der indgår i porteføljeformuen.
 Stk. 4. Som indtægt ved erhvervsmæssig virksomhed for de i stk. 1, nr. 5, litra c, eller nr. 6, omhandlede investeringsinstitutter, foreninger mv. betragtes indtægt ved næringsvirksomhed eller anden forretningsvirksomhed, herunder indtægt ved drift, udlejning eller bortforpagtning af fast ejendom. I tilfælde, hvor der er tillagt en forening mv. en ret til andel i overskuddet af en erhvervsvirksomhed, som ikke drives af den pågældende forening selv, betragtes den heraf flydende indtægt ligeledes som erhvervsmæssig indtægt for foreningen mv. (...)
 Aktieavancebeskatningslovens § 17, stk. 1
 Hvis den skattepligtige udøver næring ved køb og salg af aktier, medregnes gevinst og tab ved afståelse af aktier, som er erhvervet som led i denne næringsvej, ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
 Cirkulære nr. 136 af 7. november 1988 om indkomstskat af aktieselskaber m.v.
 13. Andre foreninger, korporationer, stiftelser, legater og selvejende institutioner, som ikke er skattepligtige efter fondsbeskatningsloven, eller specielt undtages for skattepligt, er skattepligtige efter § 1, stk. 1, nr. 6. Den objektive skattepligt efter denne bestemmelse omfatter dog alene indtægter ved erhvervsmæssig virksomhed. De foreninger m.v., der er omfattet af § 1, stk. 1, nr. 6, er alle her i landet hjemmehørende enheder, hvor de enkelte medlemmer, deltagere eller lignende ikke kan beskattes personligt af deres andel i foreningens m.v. indtægter.
 Vedrørende indtægt ved erhvervsmæssig virksomhed henvises nærmere til punkt 52-54.
 52. Foreninger m.v. omfattet af § 1, stk. 1, nr. 6, er alene skattepligtige af indtægt ved erhvervsmæssig virksomhed. (...).
 SKM2008.780.HR
 Et revisionsanpartsselskab havde i indkomstårene 1999, 2000 og 2001 foretaget henholdsvis 354, 312 og 122 aktiehandler, medens selskabets ene anpartshaver i indkomstårene 2000 og 2001 havde foretaget henholdsvis 696 og 431 aktiehandler. Østre Landsret fandt, at der ikke var tale om næring, og tab kunne derfor ikke fradrages. Landsretten lagde vægt på, at eneanpartshaveren, der forestod handlerne for såvel selskabet som for sig selv, var uddannet statsautoriseret revisor og aldrig havde været ansat inden for eller på anden måde haft professionel tilknytning til det finansielle marked. Uanset handlernes meget betydelige omfang og handlernes økonomiske betydning for såvel selskabet som ene anpartshaveren, fandt landsretten ikke, at handlerne kunne anses som foretaget som led i selskabets eller eneanpartshaverens næringsvej. Højesteret tiltrådte Landsrettens afgørelse.
 TfS 2000, 872 HR
 M ApS påstod Skatteministeriet


text:
tilpligtet at anerkende, at et tab på ca. 500.000 kr., som i selskabets 1. regnskabsår var opstået ved handel med aktier, var skatteretligt fradragsberettiget i medfør af aktieavancebeskatningslovens § 3, stk. 1, som tab i næringsvirksomhed. Selskabet var stiftet af A og B, hvis ægtefæller var revisorer, med det formål at drive handels- og investeringsvirksomhed. Der var i det pågældende regnskabsår foretaget 3 aktiekøb samt indgået valutaterminsforretninger inden for en ramme på 3 mio. kr. A og B havde ingen professionel tilknytning til det finansielle marked, og aktiehandlerne blev foretaget af ægtefællerne. Selv om disses interesse i og tilknytning til selskabet måtte være af betydning for dettes skattemæssige stilling, kunne selskabets aktier ikke anses for erhvervet som led i dets næringsvej, da ægtefællerne drev sædvanlig revisionsvirksomhed med investeringsrådgivning uden egentlig professionel tilknytning til det finansielle marked. Skatteministeriets frifindelsespåstand blev herefter taget til følge.
 TfS 1999, 330 HR
 Selskabet S, der drev handel med og reparation af landbrugsmaskiner m.v., fik tillige finansiering og handel med valuta som vedtægtsbestemt formål. I perioden fra 1983 til 1989 finansierede S mere end 100 købekontrakter i forbindelse med salget af maskiner og optog i samme periode udlandslån på 2-3 mio. kr. årligt til finansiering heraf. I 1986 indgik S en rammeaftale med en bank B med ret til at indgå valutaterminsforretninger i diverse valutaer op til 20 mio. kr. med en nettotabsposition på 600.000 kr. Samtlige valutaterminsforretninger blev opfyldt gennem differenceafregning i danske kroner, og alle valutaterminskontrakter blev indgået med banken. Den gennemsnitlige bruttoomsætning i forbindelse med valutaterminshandlerne udgjorde fra 1985 til 1990 mellem 1⁄2 og 1 mia. kr. årligt, idet der ved en almindelig handel gennemsnitligt blev omsat for ca. 3 mio. kr. S påstod fradragsret for tab på valutaterminsforretningerne i medfør af statsskattelovens § 6, litra a, under henvisning til, at S havde været næringsdrivende i forbindelse med indgåelse af disse forretninger. S gjorde desuden gældende, at det havde fradragsret for tab i medfør af den tidligere bestemmelse i kursgevinstlovens § 6, stk. 1, idet selskabets realiserede tab vedrørende valutaterminsforretningerne måtte karakteriseres som tab på en fordring i udenlandsk valuta. Da valutaterminskontrakterne var baseret på differenceafregning, kunne der ikke opstå noget retligt krav på betaling forud for afviklingsdagen. S's tab var således ikke opstået ved afståelse eller indfrielse af en pengefordring og var som følge heraf ikke omfattet af den dagældende kursgevinstlov, jf. dennes § 1. Efter valutaterminskontrakternes karakter med de deraf følgende usikre gevinst- og tabsmuligheder havde S, hvis direktør ikke havde haft nogen professionel tilknytning til det finansielle marked - uanset det store antal valutaterminshandler - ikke fradragsret for tabene ved denne virksomhed efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
 TfS1999, 210 HR
 Sagen drejer sig om, hvorvidt det sagsøgende selskab kunne anses næringsdrivende med køb og salg af aktier, optioner m.v. Selskabets formål var "handel med aktier, optioner og hermed bestående virksomhed". Skattemyndigheden godkendte for skatteårene 1991/92 og 1992/93 ikke fradrag for nedskrivning på aktier til kursværdi og heller ikke fradrag for hensættelse til tab på uafsluttede optionskontrakter. Selskabet


text:
havde i de 2 skatteår indgået henholdsvis 20 og 34 aktiebaserede købs- og salgskontrakter. Landsretten lagde til grund, at selskabets aktiviteter havde været i overensstemmelse med selskabets formål, men lagde vægt på, at selskabets direktør og dennes rådgiver ikke havde tilknytning til det finansielle marked, samt på det forholdsvis beskedne antal handler, og selskabets virksomhed med handel med aktier og optioner kunne ikke betegnes som næringsvirksomhed. Højesteret lagde ligeledes vægt på, at selskabets direktør ikke havde tilknytning til det finansielle marked, samt på handlernes begrænsede omfang, og landsrettens dom blev stadfæstet.
 TfS 1997, 472 HR
 A, der var bankuddannet, var fra 1982 ansat på lederniveau i banker og vekselererfirmaer med investeringer i aktier og obligationer som sit arbejdsområde. I 1983 arvede han ca. 1 mio. kr., som han tillige med lånte penge investerede i betydelige aktieposter med henblik på at opnå fortjeneste ved salg inden for en kortere periode efter erhvervelsen. I hvert fald under disse omstændigheder måtte aktierne - uanset et begrænset antal handler - anses som erhvervet som led i A's næringsvej, således at hans tab ved salg af aktierne skulle medregnes ved opgørelsen af hans almindelige indkomst.
 TfS 1996, 64 HR
 Et selskab, der drev speditions- og transportvirksomhed, havde siden 1985 tillige drevet virksomhed med handel med valuta og obligationer samt med aktier. I 1986 blev selskabets vedtægter ændret, således at de også omfattede denne finansielle virksomhed. Endvidere blev hovedaktionærens søn, der var professionel vekselerer, tilknyttet selskabet. Ved indkomstansættelsen for skatteåret 1988/89 blev der ikke indrømmet fradrag for tab på handel med aktier 1.197.502 kr. Højesteret fandt, at virksomheden inden for den finansielle sektor havde haft en så professionel, regelmæssig og systematisk erhvervsmæssig karakter, at selskabet måtte anses som næringsdrivende med handel med værdipapirer, herunder aktier. Selskabet skulle derfor have fradrag for tabet på handel med aktier.
 TfS 1993, 531 HR
 En prokurist i et vekselererfirma havde i årene 1981-85 haft betydelige fortjenester ved salg og indfrielse af aktier og obligationer. Fra 1/1 1986 blev han medinteressent i firmaet. Højesteret fandt, at han af landsretten med rette var anset for skattepligtig som næringsdrivende af fortjenesterne. Handlerne, som delvis var blevet finansieret gennem en løbende kredit hos arbejdsgiveren, havde vedrørt betydelige poster. Aktierne var - efter udløbet af 3-års-fristen i aktieavancebeskatningsloven - typisk blevet handlet hurtigt for at opnå fortjeneste ved salg, og obligationerne var gennemgående blevet købt kort tid før deres udløb, alt med henblik på, at der derefter skulle ske genplacering med det formål at opnå tilsvarende avancer. Hans fortjeneste ved disse salg - og ved indfrielse - havde væsentligt oversteget rente- og udbytteafkastet af beholdningen og havde givet betydelige indkomster såvel absolut som i forhold til hans lønindtægter.
 TfS 1993,49 HR
 Dansk Investeringsfond af 1. juli 1976 fandtes at have udøvet erhvervsmæssig virksomhed i selskabslovens forstand, jf. § 1, stk. 1, nr. 6, og stk. 3 i lovbekendtgørelse nr. 463 af 13. september 1978.
 En i 1976 stiftet fond med en grundkapital på 5000 kr. skulle ifølge fundatsen investere i aktier og anparter i selskaber,


text:
der havde til opgave at være komplementar i kommanditselskaber. Fonden skulle på denne måde medvirke til investering i dansk handel, søfart og industri m.v. Mulighederne for sådan investering skulle udbygges ved en forøgelse af grundkapitalen gennem et stort antal gaver a 200 kr. fra kommanditisterne, således at fonden kunne investere i nye selskaber. Fonden skulle varetage den overordnede styring af anpartsprojekterne og deltage i såvel iværksættelse som gennemførelse af disse. Retten fandt, at denne virksomhed måtte anses for erhvervsmæssig, og at de omhandlede ydelser, uanset at de var betegnet som gaver, var erhvervsmæssig skattepligtig indkomst for fonden.
 SKM2006.746.VLR
 Et selskabs formål ifølge dets vedtægter var formuepleje og dermed forbundet virksomhed. Selskabets ledelse var uddannet og arbejdede inden for autobranchen. I 2000, 2001 og 2002 havde selskabet foretaget henholdsvis 6, 2 og 0 aktiekøb, og henholdsvis 2, 4 og 1 aktiesalg. Under henvisning til selskabets formål, til, at eneanpartshaveren, der var den eneste ansatte i selskabet, ikke havde professionel tilknytning til det finansielle marked, og til, at handlerne var foretaget af professionelle aktører uden for selskabet, fandt landsretten, at selskabet ikke kunne anses for næringsdrivende.
 SKM2004.28.ØLR
 Landsretten lagde til grund, at H1 Finans ApS' handel med værdipapirer blev forestået af C, som drøftede spørgsmål af større rækkevidde med A. Hverken C eller A havde professionel tilknytning til det finansielle marked. Uanset disse personers forudsætninger i øvrigt og uanset handlernes meget betydelige omfang og deres tilrettelæggelse i samarbejde med selskabets bankforbindelse, kan selskabets handel med værdipapirer herefter ikke anses for at være sket som led i selskabets næringsvej.
 TfS 1993, 305 VLR
 En bankassistent, der i 1983 havde erhvervet 20% af anparterne i et ApS, der drev aktiehandel, var af skattemyndighederne anset for skattepligtig af avancen af anparterne i 1986 ud fra et næringssynspunkt. Skatteyderen påstod, at fortjenesten var skattefri efter 3 års-reglen. Landsretten lagde til grund, at skatteyderen i 1983 havde gennemført et betydeligt antal aktiehandler, hvorved skatteyderen havde opnået en fortjeneste, der oversteg hans lønindkomst som bankassistent. Sammenholdt med skatteyderens uddannelsesmæssige baggrund og daglige beskæftigelse i bankens aktieafdeling, hvorved skatteyderen havde erhvervet den erfaring og indsigt, som havde gjort det muligt at opnå fortjenester ved aktiehandler, samt til skatteyderens engagement i to selskaber, der havde værdipapirhandel som formål, fandtes skatteyderen allerede i 1983 at have drevet binæring med aktiehandel. Da skatteyderen ikke havde afkræftet den formodning, der herefter måtte gælde for, at erhvervelsen og det senere salg af de omhandlede anparter var sket som led i denne næringsvirksomhed, stadfæstedes ansættelsen
 SKM2008.766.LSR
 Et selskab blev anset for næringsdrivende med køb og salg af aktier, da selskabet som eneste virksomhed gennem en årrække havde drevet næring med finansielle aktiver.
 Af Landsskatterettens bemærkninger og begrundelse fremgik, at næringsbegrebet i dagældende aktieavancebeskatningslov § 3 skulle forstås i overensstemmelse med det almindelige skatteretlige næringsbegreb, når den skattepligtige havde det som erhverv at handle med aktier, og aktierne konkret var erhvervet med henblik på at opnå fortjeneste ved videresalg.
 I henhold til Højesteretsdom, TfS 1996.64, skulle der ske en samlet vurdering af selskabets aktiviteter inden for


text:
det finansielle marked, således at det var de samlede aktiviteter, der var afgørende for, om selskabet skulle anses som næringsdrivende med handel med aktier.
 Selskabet havde gennem en årrække som sin eneste aktivitet drevet næring med handel med finansielle aktiver. Selskabet ansås herefter for næringsdrivende også med handel med aktier, jf. dagældende aktieavancebeskatningslov § 3. At handlerne var foretaget gennem en bank, og at handlerne var sket for egen regning og risiko, var ikke tilstrækkeligt til at holde selskabet uden for næringsbegrebet.
 En forenings ejerskab af 60 pct. af aktierne i et børsnoteret selskab blev ikke anset for erhvervsmæssig virksomhed. Der var ikke tale om næring. Foreningen var skattepligtig i henhold til selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6.
 Et selskabs eneste aktivitet var erhvervelse af aktier med henblik på udvikling af porteføljevirksomhederne og senere salg af aktierne. Ved aktieerhvervelserne betingede selskabet sig indflydelse i porteføljevirksomhederne gennem aktionæroverenskomster og bestyrelsesposter, men deltog derudover ikke i den daglige drift. I de omhandlede år var der sket mellem 8 - 14 nye investeringer om året og solgt aktier i mellem 6 - 13 selskaber årligt efter en ejertid på mellem 8 måneder og 12 år. Uanset den professionelle tilrettelæggelse af investeringsvirksomheden og investeringernes omfang fandt Landsskatteretten ikke, at selskabets køb og salg af aktier var sket som led i en sådan næringsvirksomhed, som efter praksis kan anses for omfattet af den daværende § 3 i aktieavancebeskatningsloven.
 SKM2002.67.LSR
 En forening, som var skattepligtig i henhold til selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6, ejede en udlejningsejendom og optog et prioritetslån i ejendommen. Provenuet blev investeret i værdipapirer og afkastet blev bl.a. anvendt til at dække det underskud, der var ved ejendommens drift efter låneoptagelsen. Afkastet skulle medregnes ved den skattepligtige indkomst.
 SKM2011.151.SR (kontoførende investeringsforening)
 Skatterådet bekræftede, at B F.M.B.A. ikke ville være skattepligtig af gevinster på aktier eller obligationer, uanset om B F.M.B.A.'s gennemsnitlige ejertid måtte være under 5 år. Endvidere blev det bekræftet, se dog begrundelsen, at aktiviteten, herunder omsætningshastigheden, i B F.M.B.A. - uanset besvarelsen af ovenstående - ikke kan føre til, at den selvejende institution A beskattes af B F.M.B.A.'s gevinster på aktier og obligationer.
 SKM2010.64.SR (kontoførende investeringsforening)
 Skatterådet bekræftede, at en kontoførende investeringsforening ikke ville være skattepligtig af gevinster på aktier og obligationer, uanset om den kontoførende investeringsforenings gennemsnitlige ejertid måtte være under 5 år, og endvidere blev det bekræftet, at aktiviteten, herunder omsætningshastigheden, i en kontoførende investeringsforening ikke i sig selv kan føre til, at et medlem, der er omfattet af selskabsskattelovens § 1, stk. 1, nr. 6, beskattes af den kontoførende investeringsforenings gevinster på aktier og obligationer.
 SKM2008.922.SR
 Skatterådet bekræftede bl.a., at personligt ejede (formue)selskaber, A/S eller ApS, ejet af kunder i banken ikke, under de givne omstændigheder, blev anset for næringsdrivende.
 Af de faktiske oplysninger fremgik bl.a. følgende:
 "Banken indgik diskretionære forvaltningsaftaler med sine kunder, som enten indgik aftalen personligt eller via deres selskab.
 Ved diskretionær forvaltningsaftale skulle forstås en aftale, hvorved kunden gav banken fuldmagt til at forvalte kundens midler ved at investere disse i


text:
værdipapirer i overensstemmelse med kundens risikoprofil. Kunden skulle ikke give samtykke til den enkelte transaktion og placeringen af kundens midler skulle foretages diskretionært af banken. Kunden havde således ingen indflydelse på de foretagne investeringer.
 I forbindelse med bankens forvaltning af kundens midler kunne investeringsstrategien medføre, at den gennemsnitlige ejertid for værdipapirerne var 3 år eller derunder.
 Idet spørgsmålet om, hvorvidt kunden skulle anses for næringsdrivende med køb og salg af værdipapirer måtte afgøres ud fra en samlet vurdering, skulle det lægges til grund, at kunden ikke udøvede aktiviteter eller foretog andre dispositioner (næringsmomenter), som kunne have betydning for denne vurdering. Endvidere skulle det lægges til grund, at kunden var ikke-professionel og dermed ikke havde eller havde haft erhvervsmæssig tilknytning til det finansielle marked."
 Ud fra en samlet konkret vurdering af sagens oplysninger, herunder det anførte om den driftsansvarlige og selskabets professionelle status, fandt Skatterådet ikke, at selskaber som indgik en aftale om porteføljeforvaltning med banken var næringsskattepligtige efter aktieavancebeskatningslovens § 17.
 SKM2007.742.SR
 Skatterådet fandt, at et selskab, der drev formueforvaltning måtte anses som næringsdrivende med køb og salg af aktier, hvis der blev anlagt en investeringsstrategi, hvor aktierne i gennemsnit skulle ejes i 3 år. Selskabet blev derimod ikke anset som næringsdrivende, hvis der blev anlagt en investeringsstrategi, hvor aktierne i gennemsnit skulle ejes i 5 år.
 SKM2007.609.SR
 Selskabet kunne tilrettelægge en formueforvaltningsstrategi hvorved udskiftning af aktier foregik over en femårig periode uden at salget af de pågældende aktier omfattes af ABL § 17 (næring). Endvidere kunne selskabet foretage en opdeling i anlægs-og næringsaktier, når visse regnskabsmæssige betingelser blev opfyldt.
 SKM2006.571.SR
 Et selskab ønskede at ændre sin formålsbestemmelse fra næringsaktivitet til formueforvaltning. Selskabet ønskede oplyst, om dels en pulje af langtidsinvesterede og dels en pulje af korttidsinvesterede aktier i andre formueforvaltningsselskaber kunne etableres uden for næringsområdet. Skatterådet tiltrådte, at de langtidsinvesterede aktier, med en gennemsnitlig ejertid på mindst 5 år, holdtes uden for næring, mens puljen med korttidsaktier omfattedes af næringsbegrebet.
 SKM2006.554.SR
 Et selskab kunne tilrettelægge sin formueforvaltningsstrategi for aktier således, at omsætningen med investerede aktier ikke oversteg 0,2 p.a. svarende til en gennemsnitlig ejertid på ikke under 5 år, uden at selskabet blev anset som næringsdrivende med hensyn til aktierne.
 Et selskab, der investerede i såvel aktier som obligationer blev anset for ikke næringsdrivende for så vidt angår handlen med aktier. Ligningsrådets afgørelse blev truffet på baggrund af en samlet vurdering, hvor Ligningsrådet bl.a. lagde vægt på, at aktiernes gennemsnitlige ejertid var 5 år samt at formuens omsætningshastighed er 0,2 p.a.
 Den juridiske vejledning 2016-1, C.D.8.9.1.1 Overblik over opgørelsen af den skattepligtige indkomst
 Dette afsnit giver et overblik over opgørelsen af den skattepligtige indkomst for de foreninger mv., der er omfattet af SEL § 1, stk. 1, nr. 6.
 SEL § 1, stk. 1, nr. 6 gælder kun for de foreninger mv., der er hjemmehørende her i landet.
 For de foreninger mv., der er omfattet af bestemmelsen, omfatter skattepligten kun
 Det er altså muligt for en forening mv. at have skattefrie indtægter. Se SEL § 1, stk. 1, nr.


text:
6 og afsnit C.D.8.9.1.2.2 om skattefrie ikke-erhvervsmæssige indtægter.
 Til gengæld for den begrænsede skattepligt har foreningen mv. kun fradrag for de driftsomkostninger, der knytter sig til den erhvervsmæssige indkomst. Se SEL § 9, stk. 1 og afsnit C.D.8.9.1.3.1 om fradragsberettigede udgifter.
 Det er defineret i SEL § 1, stk. 4, hvad der forstås ved erhvervsmæssig virksomhed. Se afsnit C.D.8.9.1.2.1 om erhvervsmæssige indtægter.
 Den juridiske vejledning 2016-1, C.B.2.4.1.2 Retningslinjer for handelsnæring
 Når der statueres handelsnæring med aktier, sker det som udgangspunkt på baggrund af de retningslinjer, som er opstillet i retspraksis. Denne praksis viser, at der stilles store krav for at anse en person eller et selskab for at drive handelsnæring. Vurderingen er en samlet bedømmelse, hvor alle forhold i den konkrete sag, og for den pågældende skatteyder indgår.
 Aktierne skal være købt med videresalg med gevinst for øje, ligesom skatteyders professionalisme og handlernes hyppighed og størrelse skal indgå i vurderingen. Der kan ikke opstilles en prioriteret rækkefølge af alle retningslinjer, fordi vurderingen sker ved en samlet bedømmelse i det konkrete tilfælde.
 Er der først statueret handelsnæring med aktier, gælder det som udgangspunkt alle de aktier, som skatteyderen handler med. Skal nogle aktier anses for anlægsaktier, er det som udgangspunkt den skattepligtige som har bevisbyrden for det. Muligheden for at godtgøre dette står dog også åben for skattemyndighederne.
 Praksis viser, at et meget væsentligt element ved vurderingen af, om en person eller et selskab er omfattet af handelsnæring, er om den eller de personer som varetager handelsaktiviteten, har en uddannelses- eller arbejdsmæssig tilknytning til det finansielle marked.
 Ved vurderingen af, om et selskab er omfattet af handelsnæring, kan aktionærens og direktørens forhold også inddrages. Se lov nr. 1413 af 21/12 2005, bemærkningerne til § 17, stk. 1.
 Et selskab vil lettere kunne anses for at være næringsdrivende, hvis hovedaktionæren heri som led i et ansættelsesforhold driver handel med aktier for en arbejdsgivers regning og risiko. Modsat vil selskaber, hvor hovedaktionæren ikke har en professionel tilknytning til det finansielle marked, være mindre tilbøjelige til at blive omfattet af handelsnæring. Se SKM2008.780.HR.
 Tilsvarende kan forholdene hos selskabets direktør have betydning. Har selskabets direktør ingen professionel tilknytning til det finansielle marked, er dette et moment, som peger imod at anse selskabet for omfattet af handelsnæring. Se lov nr. 1413 af 21/12 2005, bemærkningerne til § 17, stk. 1 og TfS 1999, 210 HR.
 I praksis har manglende professionel tilknytning til det finansielle marked, fra de personer som varetager handlen, ofte begrundet, at et selskabikke er blevet omfattet af handelsnæring.
 I to afgørelser fremhæves den manglende tilknytning til det finansielle marked, hvor der tilmed var gennemført et meget beskedent antal aktiehandler. Se TfS 2000, 872 HR og SKM2006.746.VLR.
 Omvendt blev aktiehandel af et betydeligt omfang ikke anset for omfattet af handelsnæring, fordi de personer som forestod handlen, ikke havde en professionel tilknytning til det finansielle marked. Se SKM2004.238.ØLR.
 Et selskab, som i øvrigt ansætter en person med tilknytning til det finansielle marked, vil lettere blive anset for omfattet af handelsnæring.
 Et selskab investerede i aktier