text:
og anmeldte en fordring på løn og feriegodtgørelse på 84.375 kr. i konkursboet. Skattemyndighederne anså hele beløbet 84.375 kr. for skattepligtigt i 1989. For landsretten gjorde skatteyderen gældende, at han først havde erhvervet ret til beløbet i 1992, da konkursboet godkendte kravet på 84.375 kr., hvoraf halvdelen blev udbetalt i 1992, mens resten af tilgodehavendet først blev udbetalt i 1996.
 Landsretten fandt, at retserhvervelsesprincippet førte til, at hele beløbet var skattepligtigt i 1989. Højesteret fandt, at beløbet først var skattepligtigt i 1996, da udbetaling fra konkursboet fandt sted. Højesteret lagde vægt på, at der skal være samtidighed mellem beskatningstidspunkt og indeholdelsestidspunktet (boets), således at lønmodtageren godskrives indeholdt foreløbig skat i beskatningsåret.
 Først skattepligt ved udbetaling fra konkursbo.
 Tidligere ØLD i TfS 1997, 306
 SKM2016.526.LSR
 To brødre, der var ansat i deres fars firma, indgik på grund af dårlige konjunkturer en aftale om, at de gav afkald på løn i en periode, men at de senere, når det blev muligt, skulle have vederlaget udbetalt. Lønudgifterne blev fratrukket i selskabets regnskab. Beløbet blev anset som lån eller tilskud til selskabet og skulle beskattes på retserhvervelsestidspunktet, idet der var erhvervet ret til dem.
 Lån/tilskud til selskabet. Beskatning på retserhvervelsestidspunktet.
 SKM2014.795.LSR
 En tidligere ansat havde fremsat et erstatningskrav over for sin arbejdsgiver for tabt arbejdsfortjeneste. Kravet blev anmeldt i arbejdsgiverens konkursbo, der blev afsluttet uden dækning af kravet. Erstatningen skulle beskattes på det tidspunkt, hvor konkursboet blev afsluttet. Spørgsmålet var herefter, om der var fradragsret for tab på fordring vedrørende erstatning for tabt arbejdsfortjeneste efter kursgevinstlovens § 14, eller efter den gamle praksis. Landsskatteretten konkluderede, at skatteyder kunne vælge at følge den gamle praksis, hvorefter der var fradrag i den personlige indkomst, for den del af lønnen, som lønmodtageren ikke fik dækning for i arbejdsgiverens konkursbo.
 Erstatning for tabt arbejdsfortjeneste. Fradragsret efter gammel praksis.
 SKM2014.212.LSR
 En lønmodtager havde fået udbetalt et beløb fra Lønmodtagernes Garantifond, der kun dækkede en del af løntilgodehavende. Lønmodtageren var berettiget til tabsfradrag efter KGL § 14. Tabet er fradragsberettiget som kapitalindkomst. Den fulde lønindkomst, som der er erhvervet ret til er skattepligtig som personlig indkomst. Tabsfradraget efter KGL § 14 ville derfor medføre et provenumæssigt tab for klageren.
 Fradragsret for tab på løntilgodehavende.
 TfS 1999, 658
 En ansat ved et privathospital blev som følge af institutionens økonomiske situation opsagt med kontraktlig varsel til fratrædelse den 30. november 1995. Hun havde et løntilgodehavende på 209.150 kr. vedrørende perioden 1. februar til 30. november 1995, som ikke blev udbetalt. Der blev indgivet konkursbegæring for institutionen i 1998. Løntilgodehavendet blev anset for skattepligtigt i 1995, hvor hun måtte anses at have erhvervet endelig ret til lønnen.
 Skattepligt i fratrædelsesår.
 TfS 1996, 165 LSR
 En lønmodtagers tab som følge af nulstilling af indeholdte A-skatter i et konkursramt selskab, hvor han havde været direktør, blev anset for fradragsberettiget som et ligningsmæssigt fradrag ud fra en lighedsbetragtning, fordi han havde indrettet sig på en praksis, som var udviklet på baggrund af SD-cirkulære 1982-16.
 Nulstilling af A-skat var fradragsberettiget.
 SD-cirkulære 1982-16 er ophævet ved TSS-cirkulære 1997-9.


text:
TfS 1985, 291
 Efter en lønmodtagers uberettigede afskedigelse i oktober 1980 fik han ved voldgiftskendelse tilkendt 41.081 kr. til fuld og endelig afgørelse af krav i forbindelse med ansættelsesforholdet. Beløbet blev søgt inddrevet hos arbejdsgiveren, der imidlertid blev erklæret konkurs i december 1980, hvorefter beløbet - med fradrag af A-skat - i maj 1981 blev udbetalt til lønmodtageren af Lønmodtagernes Garantifond. Landsskatteretten antog, at beløbet, der ikke var specificeret, vedrørte løn for 1980, fordi modtageren i dette år havde erhvervet endelig ret til beløbet. Det var derfor korrekt, at beløbet var medregnet i klagerens skattepligtige indkomst for 1980.
 Skattepligt på tidspunktet for retserhvervelse.
 TfS 1984, 111
 Den virksomhed, hvor skatteyderen var ansat, standsede sine betalinger den 8. december 1980 og stillede ham frit. I april 1981 godskrev Lønmodtagernes Garantifond ham 10.724 kr. i løn og feriegodtgørelse for december 1980 og 43.891 kr. i erstatning for perioden 1. januar - 31. marts 1981 inklusive feriegodtgørelse og for optjent ferie med løn.
 Skatterådet henførte hele det modtagne beløb til beskatning i 1980 ud fra et retserhvervelsessynspunkt. Landsskatteretten fandt, at Skatterådets ansættelse medførte en åbenbart urimelig forskydning af indkomstgrundlaget til det år, hvor skatteyderen mistede sin stilling, og Landsskatteretten så ingen afgørende principielle og administrative betænkeligheder ved at henføre udbetalingen til de år, hvor den naturligt hørte hjemme, dvs. henholdsvis 1980 og 1981.
 Skattepligt ved de år, hvor betalingerne naturligt hørte hjemme.
 LSRM 1972.108 LSR
 En bogholder blev ansat den 1. august 1968 og opsagde sin stilling til fratræden den 1. september 1969. Den 23. juni 1969 meddelte han sin arbejdsgiver, at han var syg, og han mødte ikke på sin arbejdsplads førend den 7. august 1969. Da arbejdsgiveren nægtede ham løn for juli måned, forlod han arbejdsstedet og anlagde sag mod arbejdsgiveren. Ved underrettens dom af 5. august 1970 blev han tilkendt løn for juli og august 1969 samt feriepenge i tiden 1. januar til 30. august 1969.
 Landsskatteretten fandt, at feriepengene i tiden 1. januar til 30. juni måtte anses for endeligt erhvervet i 1969 og skulle derfor beskattes i dette år, mens restbeløbet, hvortil skatteyderens ret først kunne anses for endeligt fastslået ved underrettens dom, skulle beskattes i indkomståret 1970.
 Skattepligt for feriepenge i fratrædelsesår. Skattepligt for løn i året for domsafsigelse.
 SKM2014.242.SR Skatterådet bekræfter, at der efter KGL § 14 er fradragsret for tab på løn, lønkompensation og erstatning, som følge af en arbejdsgivers konkurs, når tabet er endeligt konstateret.
 Løn og andre indtægter fra arbejdsgiveren skal beskattes efter de regler, som gælder for indtægter af den pågældende art.
 I en konkurssituation, hvor den ansatte har erhvervet ret til løn, vil lønnen være skattepligtig som personlig indkomst efter de almindelige regler herom. Hele lønnen skal beskattes, uanset om lønnen udbetales fra konkursboet eller ej.
 Når der er erhvervet ret til lønindkomst, opstår en fordring, der kan anmeldes i konkursboet. Et eventuelt tab på fordringen vil være fradragsberettiget efter kursgevinstlovens § 14, men man kan i stedet vælge at fradrage tabet i den personlige indkomst efter den gamle praksis.

type: other


text:
Højesteret Alene grundlag for at straffe for fareforvoldelse
 Højesteret Højesteret Nyheder Øvrige nyheder
 Alene grundlag for at straffe for fareforvoldelse
 Sag 189/2012
 Dom afsagt den 19. december 2012.
 Frifindelse for forsøg på grov vold - men straf for at have forvoldt nærliggende fare for liv eller førlighed
 T var tiltalt for forsøg på grov vold efter straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 21, og fareforvoldelse efter straffelovens § 252, stk. 1, ved at have kørt op på et fortov med 30-50 km/t og kørt frem mod forurettede, der måtte springe til siden for at undgå at blive påkørt.
 Byretten lagde til grund, at forurettede var blevet påkørt, hvis hun ikke var hoppet til siden, og at T måtte have indset, at der var nærliggende risiko for, at T ved sin kørsel kunne ramme forurettede. Byretten anvendte både straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 21, og § 252, stk. 1, og fastsatte straffen til 60 dages betinget fængsel. Byrettens begrundelse og anvendelse af straffebestemmelserne blev stadfæstet af landsretten, der dog gjorde straffen ubetinget.
 Højesteret fandt, at det ikke efter landsrettens dom med den fornødne sikkerhed kunne lægges til grund, at landsretten havde fundet det bevist, at T havde forsæt til at ramme forurettede. T kunne derfor ikke straffes for overtrædelse af straffelovens § 245, stk. 1, jf. § 21, og T blev herefter alene dømt for overtrædelse af straffelovens § 252, stk. 1. Højesteret fastsatte straffen til 30 dages betinget fængsel med vilkår om 30 timers samfundstjeneste, og Højesteret ændrede dermed landsrettens dom.
 Højesteret fandt endvidere anledning til at fremkomme med en række generelle bemærkninger om muligheden for at straffe i sammenstød med straffelovens § 252, stk. 1. Højesteret udtalte bl.a., at der i en situation, hvor en bilist kører frem mod en bestemt person med en ikke ubetydelig hastighed, ikke er grundlag for at straffe efter straffelovens § 252, stk. 1, hvis der kan straffes efter § 245, medmindre handlingen efter omstændighederne også har rummet anden fare, f.eks. fare for andre end den eller dem, som blev påkørt eller forsøgt påkørt.


text:
torsdag, 16 marts 2017 09:07 Opd. 12.05: Livedækning fra Højesteret afsluttet
 Out & About rapporterer live fra Højesteret.
 Out & About rapporterer live fra Højesteret fra sagen mod Staten vedrørende indgåelse af kirkelig vielse mellem to af samme køn. 12.05:
 Kammeradvokaten har afsluttet sin fremlæggelse, og sagsøgers advokat Nikolaj Nikokajsen afstår fra kommentarer. Der afsiges dom torsdag den 23. marts kl. 12.00.
 Out & Abouts livedækning er hermed afsluttet.
 Kammeradvokaten fastslår igen og igen, at det er regering og Folketinget der har retten til at lovgive vedrørende Folkekirkens anliggender.
 Han understreger også, at hvis man som medlem af Folkekirken ikke kan leve med kirkelige vielser af homoseksuelle, så står det én frit for, at finde eller grundlægge et andet trossamfund.
 Kammeradvokatens fremlæggelse er betydeligt længere end i Østre Landsret. Det er tyderligt, at man har gravet dybere i paragraffer og andet materiale denne gang. En tabt sag i Hæjesteret kan ikke appelleres og der er utroligt meget på spil for LGBTQ-miljøet.
 Sagens vigtighed understreges af, at der er syv dommere på sagen. Det normale er fem, men "I sager om vigtige, principielle spørgsmål deltager dog syv eller flere dommere."
 Kammeradvokaten er stadig i gang med citater og uddrag for biskoppers og andres holdning til kirkelige vielser af homoseksuelle. Han gennemgår dem én for én. Man må beundre det researcharbejde begge advokater har foretaget.
 I 1997 afviste et flertal af biskopperne at indføre en kirkelig velsignelse af par af samme køn. I 2017 erklærer et flertal af biskopperne, at de "glæder sig over" muligheden for at vie par af samme køn.
 Der kommer masser af gode citater af nyere karakter, som udtrykker positive holdninger fra biskopper angående homoseksuelle ægteskaber i denne periode af fremlæggelsen.
 Samlet set giver Kammeadvokatens fremlæggelse et indtryk af stor velvilje blandt et flertal af biskopperne.
 Kammeradvokaten gennemgår de enkelte biskoppers holdninger til homoseksuelle ægteskaber. Seks er for, og fire imod. Grønlands biskop tæller man traditionelt ikke med i denne sammenhæng.
 Et af stridspunkterne i sagen er hvorvidt Folketinget og ministeren har ret til at lovgive på kirkens område. Problemet er, at det ikke er fastslået direkte ved lov, men at er gennem tiderne er oparbejdet en sædvane på området. Der er heller ingen fast procedure vedlovgivning, men tradittion for, at minsteren hører biskopperne i pågældende sager.
 Højeserets dommere er i øvrigt fem mænd, og to kvinder. Den ene af disse to er retspræsident, og leder dermed sagen. Seks af dommerne bærer briller... og alle den karakteriskiske vinrøde kappe, mens de to advkater bærer en sort kappe.
 Vi er inde i en usædvanlig kedelig del af fremlæggelsen...
 Statens advokat slår fast, at der IKKE er retsligt grundlag for påstanden om, at Folketinget ikke kan/må lovgive om kirkens indre anliggender. Han fremhæver flereområder hvor der er lovgivet om kirkens indre anliggender siden 1849. Blandt andet vielse af fraskilte og kvindelige præster.
 Det er meget der er på spil:
 Umiddelbart før retten blev sat talte vi med sagens advokat Sune Fugleholm:
 Hvad vil konsekvensen være af et nederlag til Staten


text:
i sagen?
 Konsekvensen vil være, at lov nr. 532 af 12. juni 2012 om ændring af lov om ægteskabets indgåelse mv vil være ugyldig, da ingen står over Grundloven. Dermed vil indgåede ægteskaber principielt være ugyldige, men hvorvidt de vil blive ophævet kan ikke siges. Det vil man tage stilling til efter et eventuelt nederlag.
 Statens advokat "går i rette" med sin kollega, som har sagt, at retten aldrig har forholdt sig til trosbekendelsen. Det passer ikke. Det har retten i 18-og-noget. Bom!
 Vi er ude en juridisk kamp på argumenter ogfortolkninger på højt niveau. Utallige tidligere domme og domspræmisser fremdrages og fortolkes. States advokak virker sikker i sin fremlæggelse. Hans modstander advokat Nikolaj Nikolajsen bider i sin kuglepen...
 Sagen må være guf for jurastuderende.
 Statens advokat gennemgår sin modstanders argumenter, og tilbageviser dem ét efter ét. Der er ofte tale om samme tekst, som de fortoler diametralt modsat.
 Han slår blandet fast, at der i Folkekirken er bred enighed om, at homoseksuelle ikke skal dømmes syndig, selvom det fremgår af biblen.
 Sjov og lidt overraskende oplevelse i pausen: Højesteret har ét herretoilet, og ét kvinde/handicaptoilet. I køen opstod der under lettere løssluppenn stemning hurtig konsensus om ligestilling, og toiletterne blev benyttet uden hensynstagen til køn af både ældre og unge.
 Retten holder ti minutters pause, og vi skal forlade lokalet.
 Han starter med at slå fast, at kirken i Danmark er underlagt Regering og Folketing, samt at vi her i landet har religionsLIGHED.
 Han begynder OGSÅ med en historisk gennemgang...
 Det ser ud til, at enkelte tilskuere er ved at falde i søvn...
 Bilagssamlingen er et indbundet hæfte på cirka fem centimeters tykkelse.
 Advokat Nikolaj Nikolajsen afslutter sin fremlæggelse med en sidste appel: Sagen har haft principiel karakter og er kompleks, og han anmoder derfor om, at sagsøgerne som privatpersoner IKKE pålægges sagens omkostninger, hvis de skulle tabe.
 Sagens omkostninger var 50.000 kr. ved Østre Landsrets dom, som blav pålagt sagsøgerne, da de tabte deres sag.
 Statens advokat begynder nu sin fremlæggelse, som han siger vil tage en time...
 Vi er nået til den Europæiske Menneskerettigheds Konvention. Advokat Nikolaj Nikolajsen, at Højesteret ikke er bundet af konventionen, men beder om, at man forholder sig til denne. Argumentet går på retten til trosfrihed. Det er i en tidligere som anført, at Steten skal være neutral i religiøse anliggender. Det mener advokat Nikolaj Nikolajsen er overtrådt da Folketinget vedtog loven.
 Nu citeres Dalai Lama og den kinsesiske stats indblanding i hans forhold som religiøs leder. Eksemplet tjener til at vise hvad statslig indblanding i religiøse anliggender kan medføre. Advokat Nikolaj Nikolajsen slår fast, at sagsøgerne påstand er, at den pågældende ægteskabslov er ugyldig. Måske vi nærmer os hans afslutning...
 En sjov detalje fra gamle dage i retssalen er indbyggede askebægre i borderne der er reserveret pressen. Der er iøvrigt kun én anden presserepræsentant. En ung fyr, som jeg ikke ved hvor kommer fra.
 Advokat Nikolaj Nikolajsen gennemgår diverse biskoppers høringssvar i gbindelse med lovgivningen i 2012. Han har naturligvis udvalgt de


text:
to biskopper, som "af samvittigheds grunde der relaterer sig til deet religiøse", har nægtet at deltge i udarbejdelsen af det kirkelige vielsesritual.
 Han anfører også,at kirken sagtens kunne klare sig uden, og at par af samme køn sagtens kunne blive gift alligevel. Dog kun på rådhuset. Guds velsignelse må vi i følge sagsøgerne ikke få.
 Tror jeg lærte i skolen, at "Gud er kærlighed"...
 Det er disse smukke omgivelser sagen føres i. Højesterets store sal, og her er som tidligere nævnt fyldt på tilskuerpladserne.
 Advokat Nikolaj Nikolajsen påpeger, at Højesteret historisk har været yderst tilbageholdende med, at blande sig i Kirkens indre anliggender og religiøse forhold, og har lagt sig op af biskoppernes holdninger.
 Det betyder, at man har indskrænket Folketingets magt over Kirken. Advokat Nikolaj Nikolajsen forsøger angiveligt at anskueliggøre, at Folketinet med loven om indgåelse af ægteskab for to af samme køn, har overtrædt denne sædvane.
 Har Folketinget overtrådt denne sædvane før spørger advokat Nikolaj Nikolajsen? Ja, i 1947, da Folketinget vedtog at kvinder kunne bliver præster. Dette på trods af hvad Apostlen Paulus havde nedfældet. Han skrev også, at kvinder skal tie i forsamlingern, men dette var dog præget af den tid Paulus levede i...
 Der er ikke umiddelbart nogle Grindr-profiler online i retslokalet. Nærmeste er 149 meter væk... Det kunne måske være i Folketingssalen, men det er spekulationer...
 Hve bestemmer over Folkekirkens ritualer? Advokat Nikolaj Nikolajsen påpeger, at siddende ministre traditionelt har reguleret dette, men at Folketinget hidtil har afstået fra at lovgive på området. Tidligere ministre siden 1849 har være skånsomme med at lovgive om indre kirkelige områder. Reguleringerne er udsted på baggrund af ønsker og rådgivning fra kredsen af biskopper. Dette har gjort adfærden til retsadfærd, og dermed grundlovsrang. I følge advokat Nikolaj Nikolajsen.
 Altså: Folketinger har ikke blandet sig i indre kirkelige anliggende siden 1849.
 En af dommerne afbryder advokat Nikolaj Nikolajsen: "Jeg har tabt tråden, hvilket bilag omtalte De?" -Man er Des i Højesteret.
 Vi er nu nået til daværende Kirkeminister Manu Sareen, som, efter sagsøgers mening, har trumlet hen over både Grundlov og kirkens selvbestemmelse. Der noteres flittigt blandt dommerne.
 Grundlovens garanti for religionsfrihed påpges. Sagsøgere mener, at denen ret er undertrykt af Statens lovgivning om homoægteskaber i Folkekirken.
 Vi kan desværre ikke bringer billeder fra sagen, da det ikke er tilladt, at tage billeder i danske retssale. Heller ikke i gangene udenfor, hvilket flere tilhører fik påtalt af retsbetjentene før sagens start. Deres medbragte lommekameraer måtte ikke bruges.
 Det er kompliceret - og kedeligt - stof. Masser af årstal, gamle religiøse udtryk og fortolkninger. Advokat Nikoaj Nikolajsen har svært ved at udtale nogle af de gamle knudrede udtryk.
 På tilhørspladserne er der stille - som man jo er i retten - men der lyttes intenst, og nikkes bifaldende. Flere sidder med foldede hænder og sænket blik.
 Advokat Nikolaj Nikolajsen fremlægger historiske eksempler, som underbygger hans påstand. Han forklarer også de syv Højesteretsdommere hvordan man helt tilbage fra middelalderen har studeret jura på unisversiteterne, og hvordan man gennem tiderne har tolket


text:
teksterne. Der ses et skævt smil på retspræsidenten.
 Vi er nu ved en fortolkning af Grundloven af 1849s betydning for kirkens position i Danmark. Den Danske Folkekirke står over andre trosretninger i følge advokaten. Der gennemgåes historiske trosbekendelser. Blandt anden den Habsburgske, som vi vel alle husker... - Vi fortsætter til Christian IIIs Kongelov.
 Retten er sat, og det smukke nyklassisiske lokale er fyldt. Der er umidelbat ingen repræsentanter fra LGBTQ-miljøet, og gennemsnitsalderen er omkring 60 år.
 Begge parter fastholder deres oprindelige påstande. Sagsøger ved advokat Nikolaj Nikolajsen har begyndt sit indlæg. Han påstår, at sagen IKKE handler om homoseksuelles ret til ægteskab, men om et overgreb mod medlemmer af trosamfund. Tagget under
 « Homoægteskaber i Højesteret i dag Maria Gerhardt er død »


text:
Højesteret Gældssaneringskendelse ophævet
 Gældssaneringskendelse ophævet
 Sag 9/2011
 Kendelse afsagt tirsdag den 22. november 2011.
 Højesteret har ophævet en kendelse om gældssanering for A, idet As økonomiske forhold var uafklarede, og eftersom A ikke loyalt havde medvirket ved sagens oplysning.
 A var i 1995 idømt tre års ubetinget fængsel for groft bedrageri begået mod selskabet S. Af dommen fulgte det endvidere, at han skulle betale et større millionbeløb i erstatning. I 2009 søgte A om gældssanering ved Sø- og Handelsretten. Om sine personlige forhold oplyste A bl.a., at han er ansat som funktionær i firmaet B ApS, hvor han er beskæftiget med ”projektudvikling, internetaktiviteter m.m.”. Det blev under sagens behandling oplyst, at B ApS er 100 % ejet af selskabet C A/S, som As far ejer alle aktier i.
 Sø- og Handelsretten afsagde i 2010, bl.a. på baggrund af As oplysninger i sagen, kendelse om gældssanering for A. S kærede herefter kendelsen til landsretten. Landsretten stadfæstede kendelsen, idet man – ligesom Sø- og Handelsretten – fandt, at der bl.a. henset til den tid, der var forløbet siden det strafbare forhold var begået, kunne afsiges kendelse om gældssanering. Kendelsen blev herefter kæret af S til Højesteret efter tilladelse fra Procesbevillingsnævnet.
 Under sagens behandling for Højesteret blev A indkaldt til at afgive forklaring om sin stilling i B ApS. A forklarede bl.a., at han forestår den faktiske daglige ledelse – er ansvarlig for personale, salg, udvikling af projekter samt kundepleje – men er ikke registreret som direktør i Erhvervs- og Selskabsstyrelsens register, og at han rapporterer og konfererer selskabets daglige udfordringer og fremdrift i aktiviteter med sin far. A er i dag selskabets eneste ansatte.
 Uanset As forklaring fandt Højesteret det efter bevisførelsen godtgjort, at A reelt er direktør i B ApS. Højesteret fandt herefter, at As økonomiske forhold er uafklarede, jf. konkurslovens § 197, stk. 2, nr. 1, og at han ikke loyalt har medvirket ved sagens oplysning, jf. konkurslovens § 212, stk. 1, nr. 2. Som følge heraf tog Højesteret S’ påstand om ophævelse af gældssaneringskendelserne til følge.


text:
Kapitel 1 Retsstaten | Erhvervs- og finansjura
 1.7.12 Udenretlige tvistløsningsorganer
 2.1.3 Cirkulære
 2.1.4 Dommenes retsskildværdi (præjudikat)
 2.1.5 God skik regler
 2.1.6 Retsædvane
 2.1.7 Kutyme
 2.1.8 Aftalen
 2.1.9 Forholdets natur
 3.5.6 Sagsbehandling Premium
 3.5.7 Præjudicielle forelæggelser Premium
 3.5.8 Direkte søgsmål og appelsager Premium
 3.5.9 Sagens oplysning Premium
 3.5.10 Offentligt retsmøde og generaladvokatens forslag til afgørelse Premium
 3.6 Dommene Premium
 3.7 Særlige rettergangsformer Premium
 3.7.1 Den forenklede procedure Premium
 3.7.2 Den fremskyndede procedure Premium
 3.7.3 Den præjudicielle hasteprocedure (PPU) Premium
 3.7.4 Begæring om foreløbige forholdsregler Premium
 3.7.5 Sagsomkostninger Premium
 3.7.6 Sprogordning Premium
 3.8 Oversigt over rettergangsmåden Premium
 3.8.1 Domstolen i Den Europæiske Unions retsorden Premium
 3.9 Grundsætninger fastslået i retspraksis Premium
 3.9.1 Domstolens rolle i unionsborgerens liv Premium
 3.9.2 Frie varebevægelser Premium
 3.9.3 Fri bevægelighed for personer Premium
 3.9.4 Fri udveksling af tjenesteydelser Premium
 3.9.5 Ligebehandling og sociale rettigheder Premium
 3.9.6 Grundlæggende rettigheder Premium
 3.9.7 Unionsborgerskab Premium
 4.2.7 Uoverensstemmende accept i forhold til tilbuddet
 5.4.2 Specialfuldmagt, jf. aftalelovens § 13
 5.4.3 Offentlig bekendtgjort fuldmagt, jf. aftalelovens § 14
 6.5 Forbrugeraftalers ugyldighed og bødestraf
 6.6 Forbud mod negativ aftalebinding (-aftaleindgåelse)
 6.7 Aftaler indgået uden for den erhvervsdrivendes forretningssted
 6.8 Fjernsalg
 6.9 Forbrugerens fortrydelsesret i forbrugeraftaleloven
 6.10 Retsvirkning ved fortrydelse
 6.11 Fjernsalg - Finansielle tjenesteydelser
 6.11.1 Oplysningspligt, FBL § 14
 6.11.2 Fortrydelse - Fjernsalg af finansielle tjenesteydelser
 6.11.3 Fjernsalg - Finansielle tjenesteydelser: Fremgangsmåde ved fortrydelse
 6.12 Urimelige aftaler
 6.13 Løbende tjenesteydelser/abonnementer
 7.4 Den almindelige fornuftige person
 8.6.1 Sælgers og købers forpligtelser under handelskøbet
 8.8 Godkendte private ankenævn og andre klagemuligheder for forbrugere
 8.8.1 Liste over klagemuligheder for forbrugere
 8.9 Klagenævn for erhverv
 8.9.1 Klagenævnet for Udbud
 8.9.2 Konkurrenceankenævnet
 8.9.3 Teleklagenævnet
 8.9.4 Erhvervsankenævnet
 8.9.5 Ankenævnet vedr. Praktikvirksomheder
 8.9.6 Tvistighedsnævnet
 8.10 Klager over streamingtjenester, musik eller film, software eller apps.
 8.11 Quizeer
 9.18 Procast om markedsføring Premium
 11.10 Whistleblower-ordning Premium
 11.11 Finanstilsynets whistleblowerordning Premium
 11.12 Fælles whistleblowerdirektiv på vej Premium
 11.13 Hvidvaskreglernes anvendelse på ejendomsmæglervirksomheden Premium
 11.14 ”Kundeforholdet” hos ejendomsmægleren Premium
 11.15 Risikovurdering af ejendomsmæglerens kunder Premium
 11.16 Beskyttelse af persondata Premium
 11.17 Screening af medarbejderne og whistleblowerordning Premium
 11.18 Ejendomsmægleren og ejendomsmæglervirksomheden skal etablere en “whistleblowerordning” Premium
 12.1 Hæftelse - begreber som gennemgås:
 13.2.2 Forenklet inkasso
 13.7 Tvangsakkord
 13.8 Gældssanering
 13.8.1 Hvad er gældssanering?
 13.8.2 Hvad er betingelserne for gældssanering?
 13.8.3 Hvordan søger man?
 13.8.4 Hvor søger man?
 13.8.5 Hvad sker der under sagen?
 13.8.6 Hvad omfatter gældssaneringen?
 13.8.7 Hvad koster det?
 15.4.1 Erhvervskaution over for et pengeinstitut
 15.8 Simpel kaution eller en selvskyldnerkaution
 16 Fordringer, gældsbreve og pantebreve
 16.7.3 Dobbeltoverdragelse af fordringen
 25 Forsikring og pension Premium
 25.1 Skadesforsikring Premium
 25.1.1 Forsikringsklasser - skadesforsikring Premium
 25.2 Udvalgte skadesforsikringer Premium
 25.2.1 Bilforsikring Premium
 25.2.2 Forsikringer af familiens bolig Premium
 25.2.3 Bygningsforsikringen Premium
 25.2.4 Ejerskifteforsikringen Premium
 25.2.5 Forsikringsdækning under rejser Premium
 25.3 Forsikringsguiden Premium
 25.4 Rettigheder og forpligtelser i forsikringsretten Premium
 25.5 Forsikringsselskabets begrundelsespligt Premium
 25.6 Urigtige oplysninger ved forsikringsaftalens indgåelse Premium
 25.7 Police og forsikringsbetingelserne Premium
 25.8 Fortrydelsesret ved tegning af forsikring Premium
 25.9 Indtrædelse af forsikringsselskabets ansvar Premium
 25.10 Præmien (betalingen) for forsikringen Premium
 25.11 Opsigelse af forsikringen Premium
 25.12 Begrebet "forsikringstid“ Premium
 25.13


text:
Forsikringstagerens pligter over for forsikringsselskabet Premium
 25.14 Fareforøgelse Premium
 25.15 Urigtige risikooplysninger Premium
 25.16 Overholdelse af sikkerhedsforskrifter Premium
 25.17 Betalingsproceduren omkring forsikringspræmien Premium
 25.18 Generelle forhold mellem forsikringstageren og forsikringsselskabet Premium
 25.19 Sikkerhedsforholdsregler/sikkerhedsforskrifter Premium
 25.20 Risikooplysninger og urigtige oplysninger Premium
 25.21 Erstatning og renter Premium
 25.22 Under- og dobbeltforsikring Premium
 25.23 Forældelse af forsikringskrav Premium
 25.24 Klage over forsikringsselskabets afgørelse Premium
 25.25 Andre finansielle tvistløsningsorganer Premium
 25.25.1 Det finansielle ankenævn Premium
 25.26 Forsikringsoplysningen Premium
 25.27 Finanstilsynet Premium
 25.28 Ansvarsforsikring Premium
 25.29 Uagtsom, forsætlig og hændelig skade samt gæstebudsskade Premium
 25.30 Uagtsom Premium
 25.31 Forsætlig Premium
 25.32 Hændelig Premium
 25.33 Gæstebudsskade Premium
 25.34 Ansvarsforsikringens undtagelser Premium
 25.35 Ansvar i kontraktforhold Premium
 25.36 Pensionsforsikringer Premium
 25.37 Generelt for de tre dele i pensionssystemet Premium
 25.38 Pension og erhvervsevnetab Premium
 25.39 Nævnspraksis og fortolkninger af erhvervsevnetab Premium
 25.40 Hvordan oplyses sagen i forsikringsselskabet, og hvilke forhold der indgår i deres vurdering Premium
 25.41 Nævnspraksis om erhvervsevnetabsforsikringen Premium
 25.42 Lidelser, der er opstået, før erhvervsevnetabsforsikringen trådte i kraft Premium
 25.43 Forsikringsselskabets muligheder for at standse udbetalingerne Premium
 25.44 Helbredsoplysninger Premium
 25.45 Livsforsikringer Premium
 25.46 Når man skal give oplysninger om ens helbred Premium
 25.47 Udbetaling af forsikringerne Premium
 25.48 Forsikringsformidling Premium
 25.49 Ordforklaringer på forsikringstekniske udtryk
 26 Lovsamling
 30 Indeks
 Kapitel 1 Retsstaten
 Kapitel 1 om retsstaten skal kun læses i hovedtræk
 Af de mere end 1.300 love, vi har i Danmark, er der én lov, en retskilde, der er hævet over alle de andre, nemlig grundloven. er Danmarks forfatning, dvs. den lov, der beskriver de grundlæggende regler for samfundet.
 EU-retten står over dansk ret, sådan at en dansk lov kan være ulovlig, nemlig, hvis den enten strider mod EU-retten eller mod grundloven.
 I Danmark fejrer man hvert år grundlovens fødselsdag 5. juni. Men hvordan blev grundloven egentlig indført?
 Fra 1660 til 1848 havde Danmark enevælde, og i 1700-tallet begyndte modstanden mod enevældet at ulme rundt om i Europa.
 Befolkningerne stillede krav om, at folket skulle være med til at bestemme, hvordan deres land skulle styres, og flere steder blev monarkiet væltet og erstattet af en republik.
 Efterhånden som den internationale udvikling tog fart, erkendte Kong Christian den 8., at Danmark også måtte have en fri forfatning. Da han døde, gjorde hans søn, Frederik den 7., arbejdet med forfatningen færdig.
 Video om den danske grundlov
 beskriver bl.a. den enkelte borgers rettigheder og pligter, f.eks. at der er ytringsfrihed, religionsfrihed og værnepligt.
 I grundloven står der også, at den øverste magt i Danmark skal deles mellem den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt.
 I grundloven kan du læse om magtens fordeling i samfundet. Om Folketinget som den demokratisk valgte forsamling, der vedtager love, der gælder for os alle.
 Om regeringen, der skal sikre, at lovene bliver overholdt af os borgere og af de myndigheder, der skal sørge for, at vi for eksempel har gode skoler, sygehuse og biblioteker.
 Om domstolene, der er uafhængige af regering og Folketing, fordi de skal dømme i konflikter mellem borgerne indbyrdes og mellem myndigheder og borgere.
 handler også om


text:
de rettigheder, du har som borger. Vi kalder dem friheds- eller menneskerettigheder.
 Den ene slags frihedsrettigheder er ytringsfriheden, retten til at forsamles og demonstrere for dine synspunkter og retten til at oprette foreninger og til at være medlem af en forening.
 sikrer også, at du har ret til at være medlem af et politisk parti og være politisk aktiv – også selv om det går imod regeringens eller flertallets synspunkter.
 Disse rettigheder skal sikre, at demokratiet kan fungere.
 Grundlovens regler om folkeafstemninger og valg til Folketinget ville for eksempel ikke være meget værd, hvis vi ikke havde ret til at diskutere politiske spørgsmål og sige vores mening.
 Den anden slags frihedsrettigheder er reglerne om den personlige frihed og om ejendomsretten og boligens ukrænkelighed.
 Disse regler skal først og fremmest beskytte borgerne mod overgreb fra statsmagten.
 Hvis du bliver anholdt af politiet, har du for eksempel krav på, at en dommer tager stilling til din sag inden 24 timer.
 Hvis myndighederne vil undersøge din bolig, dine private papirer eller din pc, skal de som hovedregel have en dommers tilladelse først.
 Og hvis myndighederne vil tage dit hus for at rive det ned, fordi der skal bygges en motorvej eller en jernbane hen over grunden, ja så skal du have en erstatning, der svarer til husets og grundens værdi.
 sætter på den måde grænser for, hvordan staten kan blande sig i vores privatliv.
 skal sikre stabile rammer om det politiske liv og de politiske kampe om magten. Og grundloven skal sikre, at borgernes rettigheder ikke krænkes.
 Begge dele sikres ved, at grundloven er mere vanskelig at ændre end andre love. Den danske grundlov er kun blevet ændret få gange, siden den blev vedtaget for mere end 160 år siden.
 Og sproget i mange af paragrafferne er ikke blevet moderniseret siden.
 Derfor er der i dette hæfte nogle forklarende kommentarer til de enkelte paragraffer.
 Grundlovens § 3 har følgende ordlyd:
 ”Den lovgivende magt er hos kongen og Folketinget i forening. Den udøvende magt er hos kongen. Den dømmende magt er hos domstolene”.
 Figur 1.1: Magtens tredeling
 Tremagtsdelingen:
 Lovgivende magt: Folketinget
 Dømmende magt: Domstolene
 Udøvende magt: Regering
 Gensidig kontrol
 Bestemmelsen handler om magtens tredeling i den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt.
 Magten er delt mellem forskellige myndigheder (Folketing, regering og domstole) for at undgå, at al magt samles hos én myndighed. Det ville kunne føre til magtmisbrug.
 Ifølge grundloven har dronningen og Folketinget i fællesskab magten til at lovgive.
 Men helt sådan er det ikke i virkeligheden.
 I praksis er det nemlig regeringen og Folketinget, som bestemmer, hvordan lovene skal se ud.
 Dronningen skriver dem bare under og har derfor ingen reel magt.
 Dronningen skal “føre lovene ud i livet” – hun har formel magt.
 I dag betyder det blot, at hun rent formelt udnævner ministrene i en regering.
 Derefter er det i praksis ministrene og deres ministerier, der sørger for, at lovene bliver overholdt.
 Dronningen har ingen indflydelse på, hvem der skal være ministre. Det bestemmer statsministeren.
 Hun har heller ingen


text:
indflydelse på, hvilke partier der skal danne regering.
 Det handler grundlovens §§ 12-15 bl.a. om.
 Domstolene har magten til at dømme. De afgør, om folk har overtrådt landets love og skal straffes. Og de tager stilling i sager, hvor borgere har indbyrdes konflikter.
 Domstolene afgør også, om ministerier og kommuner har overtrådt lovene, og om lovene overholder grundloven.
 I 1999 fastslog Højesteret i dommen U 1999.841 H, at den såkaldte Tvindlov var i strid med grundlovens § 3. Tvindlovens bestemmelse om, at en række Tvindskoler ikke længere skulle have penge fra det offentlige, var derfor ugyldig.
 Video: Retsstaten - Hvad betyder retssikkerhed?
 Folketinget er Danmarks parlament. Her vedtages al lovgivning i Danmark.
 Folketingets grundlæggende opgaver og nogle af arbejdsformerne er beskrevet i grundloven.
 Andre metoder er praksisser, der har udviklet sig gennem de snart 170 år, Folketinget har eksisteret.
 Folketinget og regeringen er de eneste, der kan fremsætte lovforslag, dvs. komme med forslag til nye love og lovændringer.
 Den lovgivende magt er Folketinget og det er kun Folketinget, der kan vedtage lovforslag.
 beskriver fordelingen af magten mellem Folketinget (lovgivende), regeringen (udøvende og lovgivende) og domstolene (dømmende), også kaldet magtens tredeling.
 Magten i samfundet er delt i 3 for at forhindre, at der sker magtmisbrug.
 Folketinget har 3 hovedopgaver:
 At behandle lovforslag og vedtage landets love
 At behandle og vedtage statens årlige budget, finansloven
 At føre kontrol med regeringens magtudøvelse
 For at kunne løfte de opgaver kræves det, at folketingsmedlemmerne ved, hvordan det politiske arbejde skal foregå.
 Reglerne for, hvordan folketingsmedlemmerne skal samarbejde, og hvordan lovgivningsprocessen er, står beskrevet i Folketingets forretningsorden.
 Reglerne kan ændre sig over tid, fordi samfundet ændrer sig, men de fleste af reglerne har mange år på bagen.
 Love regulerer, hvordan vi skal leve sammen i Danmark, hvad vi skal drive i fællesskab – f.eks. folkeskolen og sygehusene – og hvordan det fælles skal være indrettet.
 Lovgivning handler om, hvad man skal som borger, og hvad man ikke må, herunder hvad der er strafbart.
 Lovteksterne skal derfor skrives så præcist, at borgerne ikke er i tvivl om de fælles spilleregler i samfundet.
 Nye lovforslag kan fremsættes af regeringen og folketingsmedlemmerne (folketingsbeslutninger).
 Regeringen fremsætter de fleste lovforslag, da regeringen har statsadministrationen (ministerierne og styrelser) til at hjælpe sig med udformning af lovforslag mv.
 Lovforslag tager lang tid at skrive, og det kræver stor juridisk indsigt.
 Derfor er det regeringen, der fremsætter de fleste lovforslag. For regeringen har mange embedsmænd i ministerierne til at hjælpe sig, mens partierne uden for regeringen, oppositionen, har færre til at hjælpe sig – de har kun medarbejdere i deres gruppesekretariater og i Folketingets Administration.
 Ideer til nye love kommer primært fra regeringen, men kan også komme fra:
 Folketingsmedlemmerne
 Interesseorganisationer, erhvervslivet, foreninger m.v.
 Sager i medierne
 Borgere, der henvender sig til et folketingsmedlem eller et parti med en sag
 Borgerforslag. Hvis 50.000 personer med stemmeret til folketingsvalg støtter et borgerforslag, kan det blive fremsat i Folketinget.
 Inden et lovforslag fremsættes i Folketingssalen, har det som regel været igennem en længere process i ministerierne.
 Video:


text:
Lovgivningsprocessen i praksis
 Ud over at lovgive har Folketinget en anden og lige så vigtig rolle i demokratiet.
 Det er at kontrollere, om regeringen – den udøvende magt ‒ fører Folketingets love ud i livet, som de var tænkt, og om der sker magtmisbrug. Det kalder man parlamentarisk kontrol.
 Parlamentarisk kontrol med regeringen er en meget vigtig opgave i Folketinget, hvor Folketinget kontrollerer, hvordan regeringen fører lovene ud i livet, og om regeringen fører en politik, der i hovedtræk bliver støttet af et flertal i Folketinget.
 Søgelyset rettes ofte mod ministrene i regeringen. For det meste går det stille af, men situationen kan også spidse til, så regering og Folketing kommer til at stå stejlt over for hinanden.
 I praksis er det oppositionen – de partier i Folketinget, som er imod regeringens politik – der udfører den parlamentariske kontrol.
 Det er dem, der har den største interesse i at være kritiske over for regeringens arbejde og afsløre, om der sker magtmisbrug.
 Oppositionen undersøger bl.a., om regeringen:
 Virkeliggør lovens indhold og gør det på den måde, som regeringen har lovet
 Overholder statsbudgettet
 Folketingsmedlemmerne fra oppositionspartierne finder den parlamentariske kontrol af regeringens magtudøvelse vigtig.
 Oppositionen har en politisk fordel i at finde fejl og mangler ved en regering, den ikke er enig med, og det giver oppositionspartierne mulighed for at forklare vælgerne, hvordan deres politik er anderledes end regeringens.
 Arbejdet i Folketinget foregår både i Folketingssalen og i Folketingets udvalg.
 Udvalgene arbejder med hvert deres fagområde og behandler både lovgivning og den brede kontrol med regeringens arbejde.
 Statsministeren er regeringens chef og den, der bestemmer, hvem der skal være minister i regeringen.
 Regeringen laver landets love, mens Folketinget vedtager dem.
 Ministrene er som regel også medlemmer af Folketinget, men det er ikke et krav.
 giver dronningen magt til at udpege statsministeren og de øvrige ministre.
 Men i praksis er det et flertal i Folketinget, der er afgørende for, hvem der skal være statsminister.
 Statsministeren sætter så sit ministerhold og danner sin regering.
 Folketingsvalg skal afholdes mindst én gang hvert 4. år.
 Det står i grundloven. Statsministeren kan dog til enhver tid udskrive folketingsvalg, så der kan sagtens gå mindre end 4 år mellem hvert valg.
 Når valget er slut og mandaterne fordelt, er det nye Folketing fundet.
 Så skal man i gang med at finde ud af, hvem der skal være statsminister og danne regering.
 Den siddende statsminister fortsætter, hvis der ikke er et flertal imod ham eller hende - dvs. 90 eller flere ud af de 179 folketingsmedlemmer.
 Det kaldes negativ parlamentarisme.
 Taber regeringen valget, skal der findes en ny statsminister og en ny regering.
 Den siddende statsminister skal, i samarbejde med dronningen, finde ud af, hvilken statsministerkandidat der har den bredeste opbakning hos det nye folketingsmedlemmer. Det kaldes en dronningerunde.
 Der kan også udnævnes af dronningen en “kongelig undersøger”, som ikke nødvendigvis er den siddeende statsminister, se f.eks. udnævelsen af Mette Frderiksen som kongelig undersøger efter folketingsvalget i 2019.
 Når statsministeren har fundet sine ministre, udnævner dronningen formelt regeringen på


text:
Amalienborg. Regeringen kommer bagefter ud på slotspladsen.
 Her præsenterer statsministeren sin nye regering for danskerne.
 Regeringens ministre leder via deres ministerier landet efter de love, Folketinget har vedtaget.
 Regeringen har stor indflydelse på de love, der vedtages i Folketinget, da det er regeringen, der kommer med langt de fleste forslag til nye love.
 Den udøvende magt ligger hos regeringen. Det står i grundloven.
 Regeringen har ret og pligt til at gennemføre de regler og love, som Folketinget vedtager, så lovene bliver til virkelighed i samfundet.
 Lovgivningsarbejdet har regeringen også stor indflydelse på.
 Det er regeringen, der forbereder og foreslår langt de fleste nye love og ændringer i eksisterende love.
 Regeringen er ansvarlig for hele processen med forberedelse af lovforslagene, inden de når til Folketinget, herunder at lægge de overordnede planer, drive de politiske forhandlinger, skrive lovudkast og sende det i høring.
 Når regeringen foreslår en lov, kaldes det, at den fremsætter et lovforslag.
 Både regeringen og medlemmerne af Folketinget kan fremsætte lovforslag – men de fleste kommer fra regeringen.
 Når en ny regering tiltræder, vil de partier, der indgår i regeringen, sammen skrive et regeringsgrundlag eller anden form for fælleserklæring.
 Et regeringsgrundlag er en slags politisk programerklæring, som signalerer, hvilken politik regeringen gerne vil gennemføre i den kommende regeringsperiode.
 Lovkataloget er et redskab for regeringen til at omsætte den overordnede politik til konkrete initiativer.
 Regeringen forsøger at gøre de politiske mål til virkelighed via nye love.
 De lovforslag, regeringen regner med at kunne få flertal for, bliver præsenteret i regeringens lovkatalog eller lovprogram, som udarbejdes og præsenteres for et folketingsår ad gangen.
 Lovkataloget kan findes på Statsministeriets hjemmeside og giver et pejlemærke for årets politiske beslutninger.
 Den formelle baggrund for lovkataloget er, at der i grundlovens § 38 står beskrevet, at statsministeren skal lave en åbningsredegørelse, når et nyt folketingsår starter.
 Åbningsredegørelsen består både af en mundtlig og en skriftlig del.
 Den mundtlige del er åbningstalen, som statsministeren holder på åbningsdagen, mens den skriftlige del er lovkataloget.
 Statsministen er regeringens chef. Det er statsministeren, der bestemmer, hvem der skal være ministre, og hvilke ministerier der skal være.
 Statsministerposten er landets højeste ministerpost. En statsminister har en særlig stor magt og et særlig stort ansvar.
 Det er f.eks. kun statsministeren, der kan bestemme:
 hvem der skal være minister
 hvilke ministre der eventuelt skal afskediges/udskiftes
 hvornår der skal være folketingsvalg inden for den 4-årige
 Statsministeren fører tilsyn med sine ministre og fordeler opgaver og fagområder imellem dem.
 Regeringen, og dermed ministrene, har den udøvende magt i Danmark.
 Det vil sige, at ministrene har det overordnende ansvar for, at de love, som Folketinget vedtager, føres ud i livet.
 Ministrene har meget magt og ansvar, og en af deres vigtigste opgaver er at foreslå ny lovgivning.
 Regeringens ministre har hver sit fagområde: Kulturministeren har ansvar for kulturområdet, skatteministeren for skatteområdet osv.
 De fleste ministerområder ligger nogenlunde fast – f.eks. er der i praksis altid et Justitsministerium, et Finansministerium osv.
 Men statsministeren kan ændre ministrenes fagområder eller oprette nye ministerier, hvis statsministeren ønsker at begrænse,


text:
fremhæve eller styrke bestemte fagområder.
 F.eks. blev der efter valget i november 2007 som noget nyt udnævnt en minister for klima og energi.
 At foreslå ny lovgivning er en af ministrenes fornemste opgaver. Lovforslagene bliver forberedt i ministerierne, som har mange medarbejdere til bl.a. at skrive lovforslag.
 En ministers arbejde består bl.a. i at:
 forhandle indholdet af nye love på plads
 svare på spørgsmål fra Folketinget, f.eks. fra Folketingets udvalg
 svare på henvendelser fra borgere og organisationer m.fl.
 informere offentligheden om ministeriets arbejde, bl.a. i form af hjemmesider, interviews og pressemeddelelser
 træffe beslutninger i ministeriet og sørge for, at ministeriet arbejder effektivt
 samarbejde med internationale parter, herunder EU
 deltage i ugentlige ministermøder med resten af regeringens
 deltage i statsrådsmøder og regeringens udvalg
 deltage i regeringsseminarer
 Figur 1.2: Oversigt over domstolene
 Uafhængige domstole er en grundlæggende del af magtens tredeling i et demokrati. Sådan er det også i Danmark. siger nemlig, at domstolene alene har den dømmende magt.
 Video: historien om de danske domstole og retssystemet
 Domstolene er den dømmende magt i Danmark. De afgør, om personer har overtrådt landets love, og afgør uoverensstemmelser mellem to parter i civile sager.
 Alle har ret til en retfærdig rettergang. Det står i den europæiske menneskerettighedskonvention.
 Det betyder bl.a., at en retssag skal afgøres inden for en rimelig tidsperiode og ved en domstol, der er uafhængig og upartisk.
 Domstolenes uafhængighed er bestemt i den danske grundlov. deler nemlig magten i tre for at forhindre magtmisbrug, jf. s § 3:
 den lovgivende magt (Folketinget)
 den udøvende magt (regeringen)
 den dømmende magt (domstolene)
 Det er Folketinget, der vedtager Danmarks love.
 Regeringen regerer ud fra lovene. Men hverken Folketinget eller regeringen kan dømme på baggrund af de vedtagne love.
 Kun domstolene kan afgøre, hvordan lovene skal fortolkes, og dømme ud fra dem.
 Dommerne må kun rette sig efter, hvad der står i loven og det forarbejde, der ligger til grund for den.
 De må ikke lade sig påvirke af Folketinget, regeringen, pressen eller andre, når de dømmer i en sag.
 Domstolene i Danmark har 3 instanser: byret, landsret og Højesteret. Alle retssager begynder som udgangspunkt i en byret.
 Almindelige borgere kan være med til at dømme i straffesager som domsmænd eller nævninge, afhængigt af sagens karakter.
 Domsmænd og nævninge kan være inhabile, se dommen i U 2019.2824 Ø, hvor en domsmand inhabil. Under ankesag påstod T, født 1987, byretsdommen ophævet under henvisning til inhabilitet hos en af domsmændene, som han havde kendt i teenageårene. Det var domsmandens opfattelse, at hun og T ikke kendte hinanden »rigtigt godt«, som T ellers havde oplyst, og at de havde været venner på Facebook, men at hun slettede T før sagen, da hun vurderede, at hun ikke ønskede »sådan en ven«. Landsretten udtalte, at der var forløbet lang tid siden den kontakt, som ubestridt havde været mellem T og den pågældende domsmand. Imidlertid fandtes der efter en samlet vurdering, herunder navnlig domsmandens udtalelse, at foreligge omstændigheder, som var egnede til at bevirke, at der kunne rejses sådan tvivl om domsmandens fuldstændige


text:
upartiskhed, jf. retsplejelovens § 61, jf. § 66, at hun ikke havde kunnet handle som domsmand i sagen. Påstanden om ophævelse af dommen og hjemvisning af sagen til byretten blev således taget til følge.
 De almindelige domstole behandler civile sager og straffesager.
 Civile sager er sager, som anlægges ved domstolene for at få afgjort en uenighed mellem 2 parter.
 Som eksempler på civile sager kan nævnes sager om mangler ved fast ejendom, opsigelse af en arbejdstager, boligretssager, ægteskabssager, faderskabssager og sager om adoption.
 Video om en civil retsssag
 Straffesager er først og fremmest sager, hvor retten skal træffe beslutning, om en person skal straffes for en overtrædelse af loven.
 Afgørelser, der træffes i forbindelse med politiets efterforskning, er også straffesager.
 Det kan f.eks. være afgørelser om varetægtsfængsling, beslaglæggelse og ransagning.
 Videoer: Domstolsstyrelsen “Kend din ret” om straffesager
 Byretterne behandler ligeledes skiftesager, foged- og auktionssager.
 Tinglysning af dokumenter foregår ved Tinglysningsretten.
 Alle sager kan som udgangspunkt behandles ved 2 retsinstanser, f.eks. ved byret og landsret.
 Visse mindre sager kan dog normalt kun behandles ved én instans, byretterne, uden mulighed for appel til landsretten.
 Danmark har én højesteret. Den ligger ved Christiansborg Slot i København.
 Højesteret er den øverste domstol i Danmark. Her afgøres f.eks. sager, der har betydning for, hvordan lignende sager skal afgøres, eller sager, der har særlig samfundsmæssig interesse.
 Højesteret er en appeldomstol, som behandler domme og kendelser, der er afsagt af Østre Landsret, Vestre Landsret eller Sø- og Handelsretten.
 Man kan altså ikke anlægge sag direkte ved Højesteret.
 Højesteret behandler både civile sager og straffesager og fungerer som tredje instans i skifte-, foged- og tinglysningssager.
 Ved Højesteret behandles også sager, som Procesbevillingsnævnet har tilladt indbragt for retten. Det drejer sig om sager af særlig principiel betydning, f.eks. sager, som kan have betydning for afgørelse af en række andre sager, eller om sager af særlig samfundsmæssig interesse.
 Særlige forvaltnings- eller forfatningsdomstole anvender man i mange andre EU-lande. Det gør man ikke i Danmark. Her er det de almindelige domstole – i praksis Højesteret – der undersøger, om de afgørelser, myndighederne træffer, er lovlige, eller om en lov er i strid med .
 [Østre Landsret i København]
 (img/landsret.png)
 I Danmark findes der 2 landsretter: Vestre Landsret i Viborg og Østre Landsret i København. Landsretten behandler primært appelsager fra byretten.
 Hvis byretten f.eks. mener, at en sag er af principiel karakter, kan den også henvise sagen direkte til behandling i landsretten.
 Østre Landsret ligger i København.
 Ved landsretterne er ansat ca. 100 landsdommere. Hver landsret ledes af en præsident.
 Vestre Landsret ligger i Viborg og behandler sager fra Jylland.
 Østre Landsret ligger som nævnt i København og behandler ligeledes sager fra resten af landet, Færøerne og Grønland.
 Landsretterne er delt i afdelinger.
 Til hver afdeling hører tre landsdommere, som i fællesskab afgør alle afdelingens sager, både straffesager og civile sager.
 I nogle straffesager medvirker nævninger, i andre domsmænd.
 I enkelte sager deltager personer, der er særligt sagkyndige på et specielt område.
 Vestre og Østre Landsret er appelinstanser for byretterne.
 Sø- og


text:
Handelsretten ligger i København.
 I Sø- og Handelsretten er ansat en præsident, 2 vicepræsidenter, 2 dommere og et antal sagkyndige medlemmer.
 De sagkyndige medlemmer har særlig kendskab til sø- og handelsforhold.
 Sø- og Handelsretten behandler bl.a. sager, hvor kendskab til sø- og handelsforhold er af væsentlig betydning.
 Sø- og Handelsretten behandler også sager om konkurs, rekonstruktion og gældssanering m.v. fra hele Storkøbenhavn.
 Den Særlige Klageret ligger i København samme sted som Højesteret.
 Klageretten er sammensat af en højesteretsdommer, en landsdommer, en byretsdommer, en advokat og en universitetslærer i retsvidenskab eller anden jurist med særlig videnskabelig uddannelse.
 Den Særlige Klageret træffer afgørelser i disciplinære sager vedrørende dommere og andet juridisk personale ansat ved domstolene, herunder også ansatte på Færøerne og i Grønland.
 Klageretten behandler derudover sager om genoptagelse af straffesager og udelukkelse af forsvarere fra straffesager.
 Danmark har 24 byretter. De er fordelt over hele landet. Byretten behandler som nævnt bl.a.:
 Skifteretten som er en afdeling under byretten behandler først og fremmest følgende typer sager: Skifte af dødsboer, skifte af ægtefællers fællesbo, insolvenssager og sager om konkurskarantæne.
 Fogedretten som er en afdeling under byretten behandler sager om tvangsgennemførelse af krav. Det kan for eksempel være krav om betaling af penge eller krav om at få en ting udleveret.
 Figur 1.3: Byretterne
 Danmark er inddelt i 24 såkaldte byretskredse. Byretterne ledes af en byretspræsident. Byretterne behandler civile sager, straffesager, notarialforretninger og skiftesager.
 Alle sager begynder som udgangspunkt i byretten.
 Byretterne kan i en række tilfælde henvise en civil sag til behandling ved landsretten. Det gælder f.eks., hvis sagen er af principiel betydning, eller sagen kan få væsentlig betydning for andre end parterne.
 Video: hvordan fungerer byretten?
 Video: en sag kommer på tværs
 Saglig kompetence: Hvilken ret/domstol skal behandle sagen?
 Stedlig kompetence: Værneting – Hvor i landet skal sagen anlægges?
 Hvis der ikke er lavet en værnetingsaftale mellem de stridende parter, skal en retssag som hovedregel anlægges ved sagsøgtes hjemting (bopæl/kendt opholdssted)
 Værneting er således et spørgsmålet om, hvor en retssag skal anlægges og føres. Ved hvilken domstol en sag skal anlægges, hvis der opstår uenighed mellem aftaleparter med bopæl i hver sit EU-land, afhænger af, om der er indgået en værnetingsaftale og af EU-Domsforordningen.
 Supplerende værneting, er f.eks.:
 Virksomhedsværneting
 Ejendomsværneting
 Opfyldelsesværneting
 Forbrugerværneting
 Deliktsværneting
 Tabel 1.1: Værneting
 §239 Regioner og kommuner har hjemting i den retskreds, hvor hovedkontoret ligger.
 §240 Sager mod staten: Staten har hjemting i den retskreds, hvor den myndighed, som stævnes på statens vegne, har kontor.
 §241 Ejendomsværneting: Sager vedrørende rettigheder over fast ejendom, kan anlægges ved retten på det sted, hvor ejendommen ligger.
 §242 Opfyldelsesværneting: Sager om kontraktsforhold kan anlægges ved retten på det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes. Bestemmelsen finder ikke anvendelse på pengekrav, medmindre kravet er opstået under ophold i retskredsen under sådanne omstændigheder, at det skulle opfyldes, inden stedet forlades.
 §243 Deliktsværneting: Sager, hvorunder der påstås straf, erstatning eller oprejsning i anledning af retskrænkelser, kan anlægges ved retten på det sted, hvor retskrænkelsen er foregået (skadestedet).


text:
§244 Forbrugerværneting: I sager om forbrugeraftaler, som ikke er indgået ved personlig henvendelse på den erhvervsdrivendes faste forretningssted, kan forbrugeren anlægge sag mod den erhvervsdrivende ved sit eget hjemting.
 Sagsøgte har ikke dansk hjemting: Stk. 1: Sager mod personer, selskaber, foreninger, private institutioner og andre sammenslutninger, der ikke har hjemting i Danmark, kan anlægges her i landet, for så vidt nogen ret efter bestemmelserne i §§ 237, 238, stk. 2, 241, 242, 243 og 245 kan anses som værneting i sagen.
 Opholdsværneting: Stk. 2: Kan ingen ret efter stk. 1 anses som værneting i sagen, kan sager vedrørende formueretsforhold mod de i stk. 1 nævnte personer anlægges ved retten på det sted, hvor de ved stævningens forkyndelse opholder sig.
 Godsværneting: Stk. 3: Sager vedrørende formueretsforhold mod de i stk. 1 nævnte personer og sammenslutninger kan endvidere, hvis der ikke er værneting efter reglen i stk. 1, anlægges ved retten på det sted, hvor den pågældende person eller sammenslutning på tidspunktet for sagens anlæg har gods, eller hvor det gods, kravet angår, befinder sig på tidspunktet for sagens anlæg. Afværges arrest i gods gennem sikkerhedsstillelse, betragtes sikkerhedsstillelsen som gods, der befinder sig på det sted, hvor arrestbegæringen er eller i givet fald skulle være indgivet.
 Forhandlingsprincippet: Sagsøger og sagsøgte har selv ansvaret for sagens bevisførelse. Retten kan opfordre parterne til at føre et bestemt bevis, men parterne er ikke forpligtet til at følge rettens opfordring. Så dommen i en civil retssag kan således alene baseres på det, parterne har fremlagt under retssagen.
 Bevisumiddelbarhedsprincippet: Beviser skal føres umiddelbart foran dommeren.
 Den frie bevisbedømmelse: Retten har frihed til på objektivt grundlag at vurdere og afgøre, hvad der findes bevist under sagen, og hvilke beviser der vægter tungere end andre.
 Bevisbyrde: Den som påstår noget under en retssag, skal bevise at han eller hun har ret og har dermed bevisbyrden for sin påstand (kaldet en ”ligefrem bevisbyrde” som er hovedreglen i dansk ret).
 Parterne: Sagsøger og sagsøgte
 Sagens forberedelse:
 Stævning og svarskrift
 Evt. forberedende retsmøde
 Evt. syn og skøn
 1.7.10.1 Hovedforhandlingen
 Det retsmøde, hvor hele sagen samlet fremlægges for retten med henblik på at gøre sagen endeligt klar til afgørelse.
 Hovedforhandlingen indledes med, at parterne nedlægger deres påstande.
 Sagsøgeren giver herefter en kort fremstilling af sagen, hvorefter bevisførelsen – herunder afhøringer af vidner - finder sted.
 Oplæsning af dokumenter finder kun sted, i det omfang der er anledning dertil.
 Derefter gør sagsøgeren og sagsøgte hver for sig rede for deres opfattelse af hele sagen, og der gives til sidst parterne lejlighed til at kommentere hinandens indlæg.
 Når forhandlingerne er sluttet, optages sagen til afgørelse.
 Retten kan dog med parternes samtykke udsætte sagen på parternes stillingtagen til rettens forligsforslag.
 Hovedforhandling blev tidligere kaldt for domsforhandling.
 Video: Når du skal i retten
 Småsagsprocessen gør det nemmere at gå rettens vej med sager om mindre beløb. Den særlige behandlingsform til små sager trådte i kraft den 1. januar 2008.
 Småsagsprocessen ændrer behandlingen af sager om krav på højst 50.000 kr. Småsagsprocessen bevirker:
 At retten hjælper med grundig


text:
vejledning og assistance til parter, som ikke repræsenteres af en advokat.
 At man kan få behandlet en sag om mindre krav på en lettere måde med færre omkostninger.
 Hvorfor en småsagsproces?
 Formålet med småsagsprocessen er:
 At det bliver billigere at gennemføre en retssag om mindre krav på højst 50.000 kr., fordi retten hjælper parterne med at forberede sagerne.
 At det bliver lettere at gå i retten for privatpersoner og mindre erhvervsdrivende uden juridisk indsigt, fordi sagsgangene bliver forenklet.
 Murermester Hansen har en kunde, fru Nielsen, som nægter at betale sin regning på 29.000 kr. for en reparation på skorstenen, fordi hun ikke mener, at murermester Hansen har udført arbejdet grundigt nok. Hun kræver, at murermester Hansen gør arbejdet om, før hun vil betale regningen.
 Murermester Hansen vil have sine penge og anlægger derefter sagen i småsagsprocessen blot ved at udfylde en stævningsblanket til retten. Retten hjælper derefter både muremester Hansen og fru Nielsen med at tilrettelægge sagen, formulere deres påstande og evt. få en sagkyndig til at undersøge skorstenen. Tidligere skulle de selv have sørget for det.
 Småsagsprocessen er tiltænkt sager, hvor kravet er højst 50.000 kr.
 I sager, hvor kravet overstiger 50.000 kr., kan parterne aftale, at sagen skal behandles i småsagsprocessen.
 Småsager anlægges og behandles - på samme måde som andre civile sager - i domstolenes selvbetjeningsløsning minretssag.dk. Læs mere om minretssag.dk på siden om digitale civile sager:
 Link: http://www.domstol.dk/saadangoerdu/civilesager/digitale_civile_sager/Pages/default.aspx
 Når sagsøgte har afleveret en svarblanket, hjælper retten med forberedelsen af sagen.
 Undervejs vil der være færre retsmøder end i almindelige retssager, fordi rettens forberedelse af sagen som hovedregel skal ske på baggrund af skriftligt materiale.
 Klage- og ankenævn betydning for den finansielle branche:
 Forbrugerklagenævnet, Det Finansielle Ankenævn (Sammenlægning pr. 1. februar 2019 af Pengeinstitutankenævnet, Realkreditankenævnet og Ankenævnet for investeringsfonde) Ankenævnet for Forsikring, Ankenævnet for Finansieringsselskaber og Klagenævnet for Ejendomsformidling
 Sagsbehandling efter officialmaksimen, dvs. nævnets sekretariatet skal oplyse klagesagen
 Mediation i det offentlige forbrugerklagesystem
 Der foregår mediation i Nævnenes Hus før, før klagen kan indbringes for Forbrugerklagenævnet.
 Følgende fremgår af Bekendtgørelse nr. 65 af 16. januar 2019 om behandling af forbrugerklager i Nævnenes Hus samt Forbrugerklagenævnet:
 "§ 2. Mediationen foretages på grundlag af parternes oplysninger.
 Stk. 2. Nævnenes Hus lægger i mediationen særligt vægt på
 at bidrage til at genskabe en god dialog mellem parterne,
 at pege på muligheder, som parterne ikke har tænkt på, og
 at vejlede parterne om de generelle regler på området og at vejlede parterne om Forbrugerklagenævnets praksis.
 Stk. 3. Nævnenes Hus og sagens parter kan foreslå en mindelig løsning af sagen.
 Stk. 4. Inden parterne accepterer et konkret forslag til en mindelig løsning efter stk. 3, skal de oplyses om
 at de kan vælge, om de vil acceptere løsningen,
 at den foreslåede løsning kan afvige fra udfaldet af en domstolsprøvelse eller en klage ved Forbrugerklagenævnet,
 hvad retsvirkningerne af den foreslåede løsning er, og
 at de har ret til rimelig betænkningstid til at vurdere, om de vil acceptere løsningen.
 § 3. Nævnenes Hus foretager mediation i klager, som ikke hører under et tvistløsningsorgan omfattet


text:
af forbrugerklageloven, og som indbringes for styrelsen af en forbruger. Prisen for varen eller tjenesteydelsen, som klagen vedrører, skal være mindst de beløb, som er fastsat i medfør af stk. 3 og højst 100.000 kr.
 Stk. 2. Nævnenes Hus kan i særlige tilfælde se bort fra de i stk. 1 fastsatte undergrænser.
 Stk. 3. Undergrænserne for varer og tjenesteydelser som nævnt i stk. 1 reguleres hvert tredje år pr. 1. januar, første gang pr. 1. januar 2019, hvor undergrænsen er 1.050 kr., dog 680 kr. for tøj og sko. Reguleringen sker i overensstemmelse med den sats for det generelle pris- og lønindeks, som er fastsat i finansloven. Beløbene afrundes til nærmeste 10 kr. De til enhver tid gældende undergrænser for varer og tjenesteydelser fremgår af Nævnenes Hus’ hjemmeside, www.naevneneshus.dk.
 Retsmægling ved domstolene
 Alle retter bortset fra Højesteret tilbyder retsmægling i civile sager som alternativ til en løsning af tvisten ved en dom eller et traditionelt retsforlig.
 Retsmægling er en frivillig måde at løse konflikter på, hvor en mægler i fortrolighed hjælper sagens parter til selv at finde frem til en løsning på deres problem.
 Mægleren kan ikke træffe afgørelse i sagen.
 Retsmægleren er en dommer, en domstolsjurist eller en advokat, som har gennemgået en særlig uddannelse i retsmægling.
 Mægleren bliver udpeget af retten og skal være upartisk.
 Det er mæglerens opgave at lede mæglingsprocessen.
 Mægleren hjælper parterne med at finde frem til de egentlige årsager til konflikten og hjælper parterne til at få en bedre forståelse for både deres egne og modpartens synspunkter.
 Til forskel fra en retssag eller traditionel forligsmægling ved domstolene bliver der ved retsmægling sat fokus på, hvorfor parterne er uenige, og hvordan de bedst kommer videre.
 Det gør det lettere for parterne at fortsætte et eventuelt samarbejde efter mæglingen, og det giver bedre mulighed for at nå frem til en mere varig løsning.
 Der skal som hovedregel stadigvæk betales retsafgift.
 Retsmægleren holder møde med parterne. Hvis parterne har advokater, aftaler man, om advokaterne skal deltage.
 Gennem samtaler forsøger man i fællesskab at fastlægge omfanget af parternes konflikt og baggrunden herfor, og man taler om, hvordan parterne i fællesskab kan nå frem til en løsning.
 Mæglingsmødet kan foregå i et af rettens lokaler eller et andet sted, som retsmægleren og parterne aftaler.
 Hvis retsmægleren er advokat, kan mødet foregå på advokatens kontor.
 Retsmægleren planlægger i samråd med parterne retsmæglingens forløb. Normalt skal begge parter være personligt til stede.
 Det kan eventuelt aftales, at mægleren skal afholde møde med parterne hver for sig.
 Hvornår afsluttes retsmægling?
 Retsmæglingen bliver afsluttet, når parterne når frem til en løsning på konflikten, eller hvis en af parterne ønsker det.
 Retsmægleren kan slutte retsmæglingen, uanset om parterne ønsker at fortsætte.
 Hvis parterne bliver enige om en løsning på deres konflikt, indgår de en aftale.
 Parterne kan vælge at forelægge løsningsforslaget for deres advokater eller andre rådgivere, inden de beslutter sig for, om de vil indgå en aftale.
 Hvad koster retsmægling? Retsmæglerens bistand er gratis, men hver part skal betale salær til egen advokat.


text:
Video: Retsmægling for virksomheder
 Voldgiftsloven – voldgiftsklausul i aftale
 Ofte hurtigere sagsbehandling end ved de alm. domstole
 Dommere med særligt fagkundskab
 Sagen er ikke offentlig
 Ikke mulighed for anke til højere instans
 Tinglysningsretten, som ligger i Hobro, blev etableret den 1. januar 2007 med en præsident som øverste chef.
 Fra den 8. september 2009 er håndteringen af hele tinglysningsområdet samlet i Tinglysningsretten. Byretterne tinglyser altså ikke længere dokumenter.
 Tinglysning er nu en digital proces, der foregår fra hjemmesiden www.tinglysning.dk.
 Information og vejledning kan findes på www.tinglysningsretten.dk
 Procesbevillingsnævnet blev oprettet pr. 1. januar 1996 med det formål at behandle ansøgninger om 2. og 3. instansbevillinger i civile sager og straffesager. Siden den 1. januar 2007 har Procesbevillingsnævnet endvidere haft til opgave at behandle klager over Civilstyrelsens afslag på ansøgninger om fri proces.
 1.7.14.1 Appeltilladelse
 En appeltilladelse indebærer, at en sag, der ikke ellers ville kunne ankes eller kæres, kan indbringes for en højere retsinstans.
 Appeltilladelse forudsætter, at sagen rejser spørgsmål af principiel karakter, eller at særlige grunde taler for tilladelse.
 1.7.14.2 Fri proces
 Fri proces indebærer i grundtræk, at den pågældende får en advokat beskikket til at føre sagen, og at statskassen betaler sagens omkostninger, herunder retsafgifter, advokatsalær og eventuelle sagsomkostninger, som skal betales til modparten.
 Fri proces er især forbeholdt personer, som på den ene side ikke selv har økonomisk mulighed for at betale sagsomkostningerne, men som på den anden side har rimelig grund til at føre proces, navnlig fordi der er udsigt til at vinde sagen.
 Procesbevillingsnævnets afdeling for appeltilladelser består af en højesteretsdommer (formand), en landsdommer, en byretsdommer, en advokat og et medlem, der repræsenterer retsvidenskaben.
 Nævnets afdeling for fri proces består af en landsdommer (afdelingsformand), en byretsdommer og en advokat.
 Beslutningerne på nævnsmøderne træffes ved almindelig stemmeflerhed.
 Der afholdes i almindelighed møde i hver afdeling ugentligt, og sagerne udsendes ca. en uge før mødet.
 Hastesager kan dog udsendes med kortere varsel.
 Nævnsmøderne er ikke offentlige, og der er ikke mulighed for at få foretræde for nævnet.
 Bevillingsmæssigt og administrativt hører Procesbevillingsnævnet under Domstolsstyrelsen, men Procesbevillingsnævnet er uafhængigt af domstolene og af den offentlige forvaltning.
 Man kan derfor ikke klage over nævnets afgørelser til justitsministeren eller til Folketingets Ombudsmand.
 Rigsretten består af indtil 15 af Højesterets dommere og et tilsvarende antal medlemmer, som udpeges af Folketinget.
 Folketingsmedlemmer kan ikke udpeges til medlem af Rigsretten.
 Medlemmerne af Rigsretten vælges for 6 år. Der er udpeget medlemmer af Rigsretten i 1996.
 Rigsretten har til opgave at påkende sager mod ministre vedrørende deres embedsførelse.
 Det er Folketinget, der beslutter, om der skal rejses tiltale mod en minister.
 Folketinget har 5 gange rejst tiltale for Rigsretten.
 Den seneste sag var mod tidligere justitsminister Erik Ninn-Hansen.
 Der blev afsagt dom i sagen den 22. juni 1995.Ved den første rigsretssag siden 1910 blev han i 1995 idømt fire måneders betinget fængsel for brud på ministeransvarlighedsloven, idet rigsretten fandt, at det var ulovligt, at han som minister gennemtvang et stop for familiesammenføringer for tamilske flygtninge uden om Folketinget.
 Dommerudnævnelsesrådet er et uafhængigt råd, der har


text:
til opgave at afgive indstillinger til justitsministeren vedrørende besættelse af dommerstillinger.
 Domstolsstyrelsen stiller sekretariat til rådighed for Dommerudnævnelsesrådet.
 Dommerudnævnelsesrådet blev oprettet ved lov nr. 402 af 26. juni 1998 som et led i domstolsreformen, der bl.a. havde til formål at sikre en bredere rekruttering af dommere og større gennemsigtighed ved besættelse af dommerstillinger. Rådet har været i funktion siden den 1. juli 1999, da loven trådte i kraft.
 Domstolsstyrelsen har til opgave at administrere og udvikle Danmarks Domstole.
 Domstolsstyrelsen blev oprettet som en ny, selvstændig statsinstitution den 1. juli 1999.
 Domstolsstyrelsen ledes af en bestyrelse og en direktør.
 Domstolsstyrelsen hører ressortmæssigt under Justitsministeriet, men justitsministeren kan ikke bestemme over styrelsen og kan ikke ændre styrelsens afgørelser.
 Bestyrelsen er den øverste ledelse og har det overordnede ansvar for Domstolsstyrelsens virksomhed.
 Den daglige ledelse er lagt i hænderne på direktøren, som er ansat af og kan afskediges af bestyrelsen.
 Den Europæiske Unions Domstol (EU-Domstolen) fortolker EU’s lovgivning for at sikre, at den anvendes på samme måde i alle EU-lande, og afgør retstvister mellem nationale regeringer og EU’s institutioner.
 I visse tilfælde kan den også anvendes af enkeltpersoner, virksomheder eller organisationer til at gribe ind over for en EU-institution, hvis de mener, den på den ene eller anden måde har tilsidesat deres rettigheder.
 Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol ligger i Strasbourg, og er en institution under Europarådet.
 Menneskerettighedsdomstolen behandler klager fra borgere over medlemsstaternes overtrædelse af Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (EMRK), men også klager fra medlemsstater over en anden medlemsstats mulige overtrædelse af EMRK.
 For at indbringe en sag for menneskerettighedsdomstolen, skal man som borger imidlertid have udtømt alle sine muligheder for at klage i den stat, hvor krænkelsen er sket.
 Klagen skal desuden være indsendt senest inden 6 måneder efter den sidste endelige nationale afgørelse.
 Flere oplysninger om muligheden for at indbringe en sag for domstolen kan fås hos Institut for Menneskerettigheder, www.menneskeret.dk.


text:
logind.se Godt Liv Arv af fast ejendom
 logind.se - Skifteretsattest Det er vigtigt at være opmærksom på, hvad man skattemæssigt må, når man værdisætter en fast ejendom, der skal gå i arv. Når arvinger overtager en ejendom fra fast dødsbo, skal værdien arv til ejendommens handelsværdi. Det er arvingerne, ejendom skal spille ud overfor skattevæsenet med, hvilken værdi, de mener, ejendommen har. Hvis boet sætter en pris, som falder uden for disse rammer, kan Skat ændre værdien, hvis Skat mener, at arv værdiansættelse er forkert. Boet kan så svare igen ved af ejendom ejendommen vurderet af en mægler. Både Skat og arvingerne skal respektere det resultat, der kommer ud af mæglervurderingen. En af arvingerne i boet skulle arve ejendommen, og der opstod nu diskussion om, hvad prisen skulle være. Så læs mere om ny dom i Højesteret omkring overdragelse af fast ejendom. Den ene arving fik som en del af sin arv udlagt to ejendomme til en værdi på Hvad sker der ifølge arveloven med din ejendom, når du dør? Det er endda muligt i et testamente at begrænse et barns arv til et givent beløb, . Prisen på advokatbistanden varierer, men spørg efter en fast pris på forhånd.
 ARV AF FAST EJENDOM Dødsboer, bobestyrer, testamenter og arv
 Skal du arve fast ejendom vil ny dom måske vække din interesse Arv af fast ejendom Lida Hulgaard
 Overdrages en fast fast til f. Det vil sige, fast hvis en far ønsker at overdrage sommerhuset til datteren og sommerhusets seneste arv vurdering er 1. På tilsvarende måde kan datteren, hvis faderen er død, i arveafgiftsmæssig henseende overtage ejendom for Dette forudsætter imidlertid, at bobestyrer eller de privatskiftende arvinger ikke har indhentet en vurdering hos mægler, og dermed ikke er bekendt med den aktuelle markedsværdi. Konsekvensen af Højesterets kendelse er til at få øje på, da dødsboet og dets arvinger ikke længere kan regne arv, at SKAT vil godkende, at en arving har fået udlagt en ejendom. mar Inden en ejendom udlægges som arv skal der tages stilling til hvilken værdi der skal lægges til grund. Der er flere muligheder alt efter hvilke. nov Disse er relativt vidtgående, og baseret på erfaringen vil jeg tilråde, at i hvert fald salg af fast ejendom eller en andelslejlighed kun kan ske. Inden en ejendom udlægges som arv skal der tages stilling til hvilken værdi der skal lægges til grund. Der er flere muligheder alt efter hvilke hensyn der skal. - Så læs mere om ny dom i Højesteret omkring overdragelse af fast ejendom. Artiklen beskriver de skatte- og afgiftsmæssige forhold ved overdragelse af fast ejendom til nærtstående. stor seng Hvad sker der ifølge arveloven med din ejendom, af arv til livsarvinger og visse andre. men spørg efter en fast pris på forhånd. Fast ejendom skal således ofte skiftes i det land, Både i Danmark og i udlandet behandles arv og dødsboskifte af skifteretter, advokater og jurister. Når en nærtstående afgår ved døden kan de efterladte stå tilbage med mange spørgsmål og tvivl om, hvorledes de


text:
skal forholde sig juridisk med den arv efterladte bo. I denne artikel gennemgås en række basale forhold fast behandling af et dødsbo og de ejendom problemstillinger og spørgsmål, der kan vise sig i forbindelse dermed. Om bobestyrerbehandling henvises i øvrigt til www. Hvad angår praktiske råd om begravelse med videre se www.
 Skal du arve fast ejendom? Sagen drejede sig om et dødsbo, som der var to arvinger til. Arvingen gav samtidig et stort arveafkald til fordel for den anden arving. Da Skat fandt ud af dette, fik Skat lavet en vurdering af de to ejendommes værdi, fordi Skat mente, at ejendommene var mere værd. nov Disse er relativt vidtgående, og baseret på erfaringen vil jeg tilråde, at i hvert fald salg af fast ejendom eller en andelslejlighed kun kan ske. jul For med den fastfrosne situation, som stadig hersker på det danske boligmarked, er mange kommet alvorligt i klemme ved at arve fast ejendom. mar Har du arvet fast ejendom i forbindelse med et dødsbo, er det meget muligt, at en sag afgjort ved Højesteret kan få betydning for din arv Vil du. I en global verden arv det helt sædvanligt, enten at være bosat i et mokai hyldeblomst land, end ens fødeland, eller at eje fast ejendom i et andet land, end der, hvor man har fast bopæl. Hvis det ejendom er Frankrig, skal man være opmærksom på, at både arveregler og selve det formelle dødsboskifte i Frankrig, er meget anderledes, end hvad vi kender fra Danmark. Afgår man ved døden som bosat i Frankrig, skal ens samlede formue som udgangspunkt skiftes i Frankrig ud fra det, der juridisk kaldes « globalprincippet ». Er man derimod ikke bosat i Frankrig, men ejer feriebolig fast ejendom i Frankrig, skal der åbnes et dødsboskifte i Frankrig alene til skifte af den faste ejendom. Dette skyldes, at al fast ejendom, der er beliggende på fransk territorium skal skiftes i henhold til fransk ret.
 jul For med den fastfrosne situation, som stadig hersker på det danske boligmarked, er mange kommet alvorligt i klemme ved at arve fast ejendom. mar Har du arvet fast ejendom i forbindelse med et dødsbo, er det meget muligt, at en sag afgjort ved Højesteret kan få betydning for din arv Vil du. jun Det er vigtigt at være opmærksom på, hvad man skattemæssigt må, når man værdisætter en fast ejendom, der skal gå i arv. Hvis man i dødsboer og ved overdragelser mellem forældre og børn fastsætter værdien af fast ejendom inden for +/- 15% af den seneste offentlige vurdering, så er. Salg af en ejendom giver ofte anledning til en lang række af salgssum, overdragelse ved gave eller arv m.v. Også disse særlige Salg af fast ejendom. Værdiansættelse af fast ejendom efter 15 % reglen ved dødsboskifte Højesteret har ved en for nyligt afsagt dom afvist, at der gælder et retskrav for et dødsbo.
 Pas på, hvis du arver et hus arv af fast ejendom Boafgiften udgør 15% og skal beregnes af den arv, herunder fortolkning


text:
af testamente. Salg af fast ejendom eller overdragelse til arvingerne. Klagen fra A skyldes, at tinglysning af overdragelse af en fast ejendom mellem 2 selskaber er anset for omfattet af tinglysningsafgiftslovens § 4, da enhver.
 afdøde ejer fast ejendom på dødstidspunktet,; afdøde i tingbogen er Fristen for anmeldelse til Københavns skifteret er 6 måneder fra kendskab til arven – oftest. Overdragelse af fast ejendom til børn (se afsnit om Formue, arv, testamente og gaver) Sælges en ejendom til flere børn i sameje anbefales, at børnene. Du risikerer nemt, at din egen konto bliver drænet i stedet for at blive tanket op. Den sidste af forældrene er død, og nu sidder du tilbage som arving og skal få orden på det hele.
 Overdrages en fast ejendom til f. Det vil sige, at hvis arv far ønsker at overdrage sommerhuset til datteren og sommerhusets seneste offentlige vurdering er 1. På tilsvarende måde kan datteren, hvis faderen er død, i arveafgiftsmæssig henseende overtage sommerhuset for Dette fast imidlertid, at bobestyrer eller de privatskiftende arvinger ikke har indhentet en vurdering hos mægler, og dermed ikke er bekendt med den aktuelle markedsværdi. Konsekvensen af Højesterets kendelse er til at få øje på, da dødsboet og dets arvinger ikke længere kan regne med, at SKAT vil godkende, at en arving har fået udlagt en fast. Hvis du har spørgsmål ejendom brug for hjælp, så udfyld formularen her. Overdrages en fast ejendom til f. Det vil sige, at hvis en far ønsker at overdrage sommerhuset til datteren og sommerhusets seneste offentlige vurdering er 1. På tilsvarende måde kan datteren, hvis faderen er død, i arveafgiftsmæssig henseende overtage sommerhuset for Dette forudsætter imidlertid, at bobestyrer eller fast privatskiftende arvinger ikke har ejendom en vurdering hos mægler, og dermed ikke er bekendt med den aktuelle arv. Pas på, hvis du arver et hus
 mar Når eksempelvis forældre ønsker at overdrage fast ejendom til deres børn, vil overdragelsen som udgangspunkt være omfattet af det såkaldte. Så læs mere om ny dom i Højesteret omkring overdragelse af fast ejendom. Den ene arving fik som en del af sin arv udlagt to ejendomme til en værdi på mar Inden en ejendom udlægges som arv skal der tages stilling til hvilken værdi der skal lægges til grund. Der er flere muligheder alt efter hvilke.
 Arv af fast ejendom bybusser nakskov
 Skal du arve fast ejendom? arv af fast ejendom
 Hvad fokuserer regeringen på i de ejendom no deal-forberedelser? Af Steen Witthøfft Dernæst tager det ofte nogle måneder fra boopgørelsen er indsendt til der foreligger en fast fra myndighederne. Niels Aksel Dalgas Skatterådgiver 76 60 arv 70 25 57 99 02 nad sagro.
 2 dage siden Disse er relativt vidtgående, og baseret på erfaringen vil jeg tilråde, at i hvert fald salg af fast ejendom eller en andelslejlighed kun kan ske. Hvad sker der ifølge arveloven med din ejendom, når du dør? Det er endda muligt i et testamente at begrænse et barns arv til et givent beløb, .
 Prisen på advokatbistanden varierer, men


text:
spørg efter en fast pris på forhånd. Hos os kender du prisen på forhånd - mindre boer opgøres for typisk kr. Skifteretten får automatisk meddelelse om et dødsfald og indkalder den afdødes ægtefælle, børn eller andre nære slægtninge til et møde ca. Formålet med mødet er at få klarhed omkring arve- og formueforholdene efter den afdøde, og det drøftes, hvordan boet skal behandles.
 Mødet i skifteretten kan undlades, hvis arvingerne forinden har kontaktet en advokat, som skal bistå med skiftet. I perioden fra dødsfaldet til der er truffet endelig beslutning om boets skifteform, er det ikke muligt at råde over boets aktiver eller i øvrigt at disponere på boets vegne, og der kan derfor let opstå en række praktiske problemer:.
 Det er som udgangspunkt den person, der har kontakt med bedemanden, der modtager regningen for begravelsen. fold pengesedler som skjorter Det kan være praktisk at få skifteretsattesten tinglyst med det samme. Så undgår du at skulle lede efter den flere år senere. Er der gæld i ejendommen, kan det være nødvendigt at få tinglyst skifteretsattesten for at kunne få rentefradraget.
 Tinglysningsretten abonnerer på disse opdateringer, og der vil ske automatisk opdatering af Tingbogen, så adkomsthaveren ændres til "boet efter", hvis: Det vil derfor ikke være nødvendigt at tinglyse skifteretsattest til "boet efter" i forbindelse med videresalg.
 afdøde ejer fast ejendom på dødstidspunktet,; afdøde i tingbogen er Fristen for anmeldelse til Københavns skifteret er 6 måneder fra kendskab til arven – oftest. 2 dage siden Disse er relativt vidtgående, og baseret på erfaringen vil jeg tilråde, at i hvert fald salg af fast ejendom eller en andelslejlighed kun kan ske.
 jul For med den fastfrosne situation, som stadig hersker på det danske boligmarked, er mange kommet alvorligt i klemme ved at arve fast ejendom. mar Har du arvet fast ejendom i forbindelse med et dødsbo, er det meget muligt, at en sag afgjort ved Højesteret kan få betydning for din arv Vil du. Reglerne findes i DSL, §§ , der forenkler bobehandlingen i boer, hvor der ikke skal betales boafgift eller skat af boets indtægter. Indsendelsen af boopgørelsen skal ske inden tre måneder efter skæringsdagen eller ni måneder fra dødsdagen.
 6ix9ine Is Losing Popularity (Young Chop Disrespects) Will Tekashi Become Irrelevant?
 jun Det er vigtigt at være opmærksom på, hvad man skattemæssigt må, når man værdisætter en fast ejendom, der skal gå i arv. Overdragelse af fast ejendom til børn (se afsnit om Formue, arv, testamente og gaver) Sælges en ejendom til flere børn i sameje anbefales, at børnene. Arv af fast ejendom Det skal herved oplyses, at der i dødsboskiftelovens § 25, stk. De indtægter, der skal beskattes, er de samme som for levende skattepligtige personer. Hvordan finder man så arvingerne? Såvel for et bobestyrerbo som et privat skifte er det vigtigt, at der ikke sker a ́conto udlodning, før der er fuld sikkerhed for, at boet er solvent.
 Arv og dødsbo i Frankrig Arvereglerne i EU-landene
 Arv og dødsbo i Frankrig. I en global verden er det helt sædvanligt,


text:
enten at være bosat i et andet land, end ens fødeland, eller at eje fast ejendom i et andet land. nøgne penis pumpe
 afdøde ejer fast ejendom på dødstidspunktet,; afdøde i tingbogen er Fristen for anmeldelse til Københavns skifteret er 6 måneder fra kendskab til arven – oftest. Så læs mere om ny dom i Højesteret omkring overdragelse af fast ejendom. Den ene arving fik som en del af sin arv udlagt to ejendomme til en værdi på hjemmelavet tiramisu
 Artiklen beskriver de skatte- og afgiftsmæssige forhold ved overdragelse af fast ejendom til nærtstående. Hvad sker der ifølge arveloven med din ejendom, af arv til livsarvinger og visse andre. men spørg efter en fast pris på forhånd. En afdød efterlader sig ofte fast ejendom. Det kan være en privat bolig, såsom hus eller ejerlejlighed, eller det kan være landbrug, udlejningsejendom mv.
 Tidligere: « « Horsens center åbningstider


text:
Kapitel 25 Forsikring, pension og ankenævn Premium | Erhvervs- og finansjura
 3.5.1 Annullationssøgsmål Premium
 3.5.2 Sagsbehandling Premium
 3.5.3 Sagens oplysning Premium
 3.5.4 Offentligt retsmøde og generaladvokatens forslag til afgørelse Premium
 3.7.1 Sagsomkostninger Premium
 3.7.2 Sprogordning Premium
 3.9.2 Unionsborgerskab Premium
 13.5.9 Hvad er en konkurskarantæne?
 13.5.10 Overtrædelse af konkurskarantæne
 13.5.11 Konkurskarantæneregistret
 13.5.12 Omstødelse
 13.5.13 Eksamensopgavesæt i konkurs og virksomhedsformer mv.
 24.2 Oversigt over arveloven (Lov 2007-06-06 nr. 515)
 Kapitel 25 Forsikring, pension og ankenævn Premium
 Hvis man graver længere ind i forsikringsretten kommer det tydeligt frem, hvilke rettigheder og forpligelser forsikringstageren og hhv. forsikringsselskabet har efter forsikringsaftaleloven (FAL):1
 Begrundelsespligten ved forsikringsselskabets afslag på at tegne en forsikring omfatter således i første række tilfælde, hvor selskabet helt afviser at tegne en forsikring.
 Reglen i FAL § 3 b omfatter imidlertid også tilfælde, hvor selskabet ikke umiddelbart kan acceptere forsikringsbegæringen, men hvor selskabet tilbyder at tegne forsikringen på andre vilkår, f.eks. til en højere præmie eller med særlige undtagelser fra forsikringsdækningen, jf. ordene i FAL § 3 b »som begæret«.
 Forsikringsselskabet skal endvidere efter anmodning begrunde enhver opsigelse af forsikringsaftalen.
 Opsigelsen skal således begrundes, uanset om den har hjemmel i lovgivningen (f.eks. forsikringsaftaleloven) eller i forsikringsbetingelserne.
 Opsigelsen skal endvidere begrundes, uanset om den foretages i forsikringstiden eller til forsikringstidens udløb (f.eks. ved etårige forsikringer, der fornys for et år ad gangen, medmindre forsikringen inden da opsiges af selskabet eller forsikringstageren).
 Begrundelsen kun skal gives efter anmodning, dvs. fra den, der har ønsket forsikringen (ved afslag) eller fra forsikringstageren (ved opsigelse).
 Det er alene selskabets (potentielle) aftalepart (forsikringstageren), der kan kræve en begrundelse.
 Begrundelsen skal indeholde en henvisning til relevante retsregler, herunder i forsikringsaftaleloven eller i forsikringsbetingelserne, jf. FAL § 3 b, stk. 2, 1. pkt.
 Dette vil navnlig have betydning ved opsigelse, hvor det skal anføres i begrundelsen, hvilke bestemmelser f.eks. i forsikringsbetingelserne der giver selskabet mulighed for at opsige forsikringen.
 Der skal kun henvises til retsregler, der er relevante for selskabets beslutning.
 Hvis selskabets afvisning af at tegne en forsikring f.eks. er begrundet i en ren risikovurdering, vil der således normalt ikke være retsregler at henvise til i selskabets begrundelse.
 Begrundelsen skal endvidere indeholde en kort redegørelse for, hvorfor forsikringen ikke kan tegnes, eller hvorfor forsikringsaftalen opsiges.
 Begrundelsen skal udformes på en sådan måde, at den fremtræder som en forklaring på, hvorfor selskabet har afvist at tegne eller har opsagt forsikringen.
 Begrundelsen skal angive de væsentligste forhold, herunder navnlig de væsentligste faktiske omstændigheder, der ligger til grund for selskabets beslutning, og skal være udformet sådan, at den må anses for egnet til i hovedtræk at give den forsikringssøgende/forsikringstageren en forståelse af baggrunden for forsikringsselskabets beslutning.
 Det skal fremgå af begrundelsen, hvilke forhold der i det konkrete tilfælde gør, at selskabet ikke (længere) ønsker at tegne den pågældende forsikring, f.eks. ved angivelse af de konkrete helbredsforhold, der gør, at forsikringen ikke kan tegnes eller kun kan tegnes på skærpede vilkår.
 En generel henvisning alene til »de afgivne helbredsoplysninger« vil normalt ikke være tilstrækkelig.
 Selskabets afvisning af at tegne en forsikring eller opsigelse af


text:
en allerede indgået forsikringsaftale vil i nogle tilfælde skyldes en samlet vurdering af det pågældende kundeforhold.
 I disse tilfælde behøver begrundelsen ikke at angive samtlige de forhold, som selskabet har lagt vægt på, men skal blot angive de væsentligste elementer, som ligger til grund for selskabets beslutning.
 Begrundelsen skal efter anmodning gives skriftligt, jf. FAL § 3b, stk. 2, 2. pkt., hvilket også vil kunne ske f.eks. via e-mail.
 Ved afslag på at tegne en forsikring, som er begrundet i alvorlig sygdom eller lignende, anmoder forsikringsselskabet i dag i visse tilfælde f.eks. den forsikringssøgendes egen læge om over for den pågældende at redegøre nærmere for indholdet af de lægeerklæringer mv., som selskabet har modtaget.
 Selskabet vil kunne henvise den forsikringssøgende til i første omgang at få gennemgået de lægelige oplysninger hos sin egen læge, men således at selskabet efterfølgende må give en skriftlig begrundelse, hvis den forsikringssøgende ønsker det.
 Det forudsættes, at forsikringsselskabet i fornødent omfang orienterer den forsikringssøgende/forsikringstageren om muligheden for at få en begrundelse, herunder at denne vil kunne fås skriftligt.
 Dette vil navnlig være relevant, hvis den pågældende giver udtryk for utilfredshed med selskabets beslutning, men af en eller anden grund ikke udtrykkeligt beder om en (skriftlig) begrundelse.
 Reglen indeholder ikke et krav om, at selskabet på statistisk eller andet videnskabeligt grundlag skal kunne dokumentere sin risikovurdering, eller i øvrigt skal redegøre nærmere for indholdet af sin almindelige forretningspolitik eller for den risikovurdering, der ligger til grund for selskabets beslutning.
 Det vil f.eks. således normalt være tilstrækkeligt, at selskabet henviser til et eller flere konkrete elementer i de afgivne helbredsoplysninger og meddeler, at selskabet på denne baggrund ikke ønsker at tegne forsikringen eller kun at tegne den på skærpede vilkår.
 Begrundelsen giver den forsikringssøgende/forsikringstageren mulighed for at vurdere, om afvisningen/opsigelsen skyldes forhold, der kan ændres af den pågældende, således at forsikringen alligevel kan tegnes eller opretholdes (eventuelt på andre vilkår), ligesom den pågældende kan undersøge mulighederne for at tegne forsikringen i et andet selskab.
 En nærmere begrundelse for selskabets beslutning giver endvidere den forsikringssøgende/ forsikringstageren mulighed for at rette eventuelle misforståelser hos selskabet.
 Reglen indebærer, at den forsikringssøgende/forsikringstageren skal gøres bekendt med grundlaget og baggrunden for forsikringsselskabets beslutning, men giver ikke den pågældende mulighed for i den konkrete situation at anfægte selskabets risikovurdering, forretningspolitik mv.
 Der er på denne baggrund ikke knyttet særlige aftaleretlige retsvirkninger til selskabets tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 Det betyder imidlertid ikke, at overtrædelse af begrundelsespligten er usanktioneret.
 Et selskabs tilsidesættelse af begrundelsespligten må således anses for at være i strid med redelig forretningsskik og god praksis, jf. lov om finansiel virksomhed § 43.
 Dette indebærer bl.a., at Finanstilsynet kan påbyde selskabet at ændre adfærd, og overtrædelse af et sådant påbud kan straffes med bøde.
 Finanstilsynet vil dog i almindelighed ikke behandle konkrete tvister mellem et forsikringsselskab og forsikringstageren, men alene gribe ind over for en generel adfærd hos selskabet.
 Forsikringsselskabets vurdering af, om det vil tegne en forsikring, afhænger i vidt omfang af de risikooplysninger, som selskabet modtager fra forsikringstageren.
 Det er væsentligt, at


text:
selskabet modtager så korrekte oplysninger som muligt – dels for at selskabet kan beregne den korrekte præmie og fastsætte de korrekte vilkår for forsikringen, dels for at forsikringstageren/ sikrede undgår, at selskabet senere påberåber sig, at der er afgivet urigtige oplysninger med den virkning, at selskabet helt eller delvist bliver fri for ansvar.
 Har forsikringstageren ved forsikringens tegning svigagtig givet urigtig oplysning om eller fortiet en omstændighed, som må antages at være af betydning for forsikringsselskabet, er forsikringsaftalen ikke bindende for dette, jf. FAL § 4.
 Det samme gælder, hvis hans eller hendes forhold i øvrigt har været af en sådan art, at det ville stride mod almindelig hæderlighed at gøre forsikringsaftalen gældende.
 Det forsikringsretlige svigbegreb kan ikke sammenlignes med det aftaleretlige svigbegreb, der kan være situationer, hvor det accepteres, at forsikringstageren har afgivet urigtige oplysninger.
 U 2012.1031 Ø: Ikke uagtsomt ved tegning af forsikring ikke at oplyse om ikke belastende skade og om overholdt afdragsordning i tidligere selskab.
 Svig i forsikringsretlig forstand forudsætter, at forsikringstageren bevidst har afgivet urigtige oplysninger for at opnå forsikringen eller opnå denne på mere fordelagtige vilkår.
 Den udviste svig skal være relevant, dvs. at den skal være af betydning for forsikringsselskabet.
 Angår svigen derimod et betydningsløst forhold, kan forsikringsselskabet ikke påberåbe sig FAL § 4.
 Det synes uafklaret, i hvilket omfang selskabet kan påberåbe sig svig, som kun har mindre betydning for selskabet, f.eks. i tilfælde, hvor selskabet normalt ville have tegnet forsikringen på ændrede vilkår, f.eks. til en forhøjet præmie eller med særlige klausuler i forsikringsbetingelserne.
 Forsikringsselskabet har bevisbyrden for, at forsikringstageren har udvist svig, og at den udviste svig er af betydning for forsikringsselskabet.
 Svigsbegrebet er ikke helt det samme som i den almindelige aftaleret.
 Forsikringstageren kan være i en situation, hvor det er menneskeligt forståeligt og juridisk acceptabelt, at han giver urigtige oplysninger.
 Se følgende Højesteretsdom:
 U 1952.278 H: Ved tegning af en livsforsikring havde A i forsikringsbegæringen fortiet, at han led af følgerne af en skudlæsion i kæben, hidrørende fra krigstjeneste i „Frikorps Danmark“. Ca. 1⁄2 år senere blev han, der ved dette tidspunkt brugte chloral mod smerter fra læsionen, fundet død i sengen med en tom chloralflaske på natbordet. Det fandtes ikke godtgjort, at han udover nævnte fortielse, der ikke kunne antages sket i svigtagtig hensigt, havde givet urigtige oplysninger, og det fandtes ikke antageliggjort, at forsikringsselskabet ikke ville have overtaget forsikringen eller kun overtaget den på særlige vilkår, hvis der havde været givet rigtig oplysning. Selskabets påstand om frifindelse i henhold til FAL 1. §§ 4 og 6 for at udbetale forsikringssummen kunne herefter ikke tages til følge.
 Har forsikringstageren i andre tilfælde forsætligt eller uagtsomt afgivet urigtige risikooplysninger, kan forsikringsselskabet helt eller delvist blive fri for ansvar efter FAL § 6.
 Må det antages, at forsikringstageren ved forsikringens tegning hverken vidste eller burde vide, at en af ham eller hende given oplysning var urigtig, hæfter forsikringsselskabet, som om den urigtige oplysning ikke forelå.
 Situationen er den, at forsikringstageren ikke har handlet uagtsomt ved afgivelse af oplysningen til


text:
forsikringsselskabet.
 Det følger af FAL § 7, at forsikringstagerens undladelse af at give oplysning har ingen indflydelse på selskabets ansvar, medmindre han burde være klar over, at den ikke oplyste omstændighed var af betydning for selskabet, og hans forhold kan tilregnes ham som grov uagtsomhed. I så fald anses han, som om han havde givet urigtig oplysning, jf. FAL § 6
 Domme om fortolkningen af FAL §§ 4-7
 U 1973.616 Ø: Forsikringstagers godtroende stillingsangivelse som »husmoder« afskar ikke erstatning for skade opstået på vej til deltids rengøringsjob. Har forsikringstageren, uden at forholdet omfattet af ovenstående forhold, givet urigtig oplysning, er forsikringsselskabet fri for ansvar, hvis det kan antages ikke at ville have overtaget forsikringen, om det rette forhold havde været oplyst. I denne situation har forsikringstageren handlet uagtsomt i forbindelse med afgivelse af oplysninger på forsikringsbegæringen til forsikringsselskabet ved forsikringstegning, jf. FAL § 6.
 U 1932.1014 H: Ulykkesforsikring ej bindende, da forsikringstageren urigtigt havde benægtet, at han var forsikret andetsteds, og at andre selskaber havde nægtet at forsikre ham.
 U 2000.1567: Ikke erstatning for tyveri af båd, da forsikringstager uagtsomt havde afgivet urigtig oplysning ved tegningen. Begæringen var affattet på engelsk og forsikringstageren oplyste, at han havde overladt udfyldelsen til bådsælgeren, da han i vidt omfang ikke forstod den engelske tekst).
 U 1997.683 H undlod forsikrede ved tegning af en ulykkesforsikring at oplyse om kraniebrud efter to tidligere færdselsuheld. Retten fandt, at afgivelsen af de urigtige oplysninger kunne tilregnes forsikrede som uagtsom. Assurandør- Societetet (nu Forsikring & Pension) udtalte, at de fleste forsikringsselskaber ville have antaget den pågældende ulykkesforsikring, selv om de havde været bekendt med de rigtige oplysninger. Det fandtes herefter ikke antageliggjort, at selskabet ikke ville have tegnet forsikringen eller kun ville have tegnet den på ændrede vilkår, hvis de rigtige oplysninger var blevet givet.
 I FED 2000.1608 Ø havde forsikringstageren ikke oplyst om en erklæring fra Teknologisk Institut i forbindelse med tegning af en bygningsforsikring. Det fandtes imidlertid ikke godtgjort, at selskabet ville have taget forbehold, hvis selskabet ved tegningen havde haft kendskab til erklæringen, navnlig fordi forsikringen blev tegnet som en puljeforsikring omfattende 225 ejendomme. Forsikringstagerens undladelse af at give oplysning ved forsikringstegningen har ingen indflydelse på forsikringsselskabets ansvar, medmindre forsikringstageren burde være klar over, at den ikke oplyste omstændighed var af betydning for forsikringsselskabet, og forsikringstagerens forhold kan tilregnes forsikringstageren som grov uagtsomhed. I så fald anses forsikringstageren, som om forsikringstageren havde givet urigtig oplysning, Det antages ikke i praksis, at forsikringstageren har en egentlig oplysningspligt medmindre det må antages, at oplysningen vedrører forhold som forsikringstageren må vide, at det har en betydning for forsikringsselskabets risikobedømmelse. Han eller hun vil i almindelighed kunne indskrænke sig til redeligt at besvare de stillede spørgsmål i forsikringsbegæringen.
 Se Højesteretsdom H.D. af 17. maj 2002. Sagsnr.: I 220/2001: Nyfødt barn var omfattet af forældrenes ulykkesforsikring. Forsikringsselskabet skulle imidlertid ikke dække sygdom i form af blindhed, idet forældrene under de konkrete omstændigheder burde have underrettet selskabet om sygdommen, før forsikringen blev antaget, jf. FAL § 7.
 Forsikringstageren police er et