text:
Museet har tilkendegivet sin interesse i at erhverve X- samlingen, men der er ikke forhandlet pris.
 Spørgers deltagelse i X som kunstform har resulteret i, at Spørger er del af et meget stort netværk af kunstnere. Samarbejdet i dette netværk har tillige resulteret i, at Spørger har afholdt udstillinger sammen med andre kunstnere, lige som et kunstprojekterne er udløbere heraf.
 Spørgers egne værker
 Spørgers værker har mange former. Det kan være installationer fx installationer i det offentlige rum, isskulpturer, foto og performances, men kan også være mere traditionel billedkunst.
 Spørger har modtaget støtte fra Statens Kunstråd til et bogprojekt. I henhold til betingelserne for sådan projektstøtte er der tilbagebetalingspligt, hvis projektet ikke færdiggøres inden den fastsatte frist, lige som der er tilbagebetalingspligt, hvis der fremkommer et overskud inden for de første 4 måneder efter projektets afslutning.
 Projektet har udmøntet sig i udgivelsen af en bog. Bogen blev udgivet inden for den fastsatte frist, og der har ikke været overskud ved salg, der har udløst tilbagebetalingspligt. Bogen har også givet salgsindtægter i indeværende år, og flere eksemplarer vil formentlig blive solgt i årene fremover.
 Spørger har modtaget støtte til en række forskellige projekter, og Spørger forventer at fortsætte sine kunstneriske aktiviteter, som Spørger vil søge støtte til hos Kunstrådet eller andre fonde mv.
 Projektstøtte ydes efter ansøgning til et nærmere defineret projekt. Ansøgningen vil indeholde en beskrivelse af dette samt en tidsramme og et budget med angivelse af forventede udgifter til materialer, underleverandører (håndværkere, grafik, tryk, transport, rejse m.m.).
 Projektstøtte kan, således som det gælder for støtte over et vist minimumsbeløb fra Kunstrådet, være betinget af, at der indsendes projektregnskab for godkendelse. Det vil sige, at kunstneren har pligt til at tilbagebetale beløbet, indtil der foreligger en godkendelse af, at projektet er forløbet som beskrevet i projektansøgningen, og kunstneren erhverver dermed først endelig ret til beløbet på dette tidspunkt. Kunststyrelsen har telefonisk oplyst, at det forekommer, at der sker tilbagebetaling af projektstøtte fra Kunstrådet.
 Tilbagebetaling af projektstøtte kan skyldes, at det viser sig, at projektet ikke kan gennemføres enten af praktiske årsager, eller fordi det nødvendige økonomiske grundlag ikke har kunnet tilvejebringes. For at kunne realisere større projekter er det normalt at søge støtte fra forskellige almennyttige fonde mv., der har som formål at yde støtte til kunst.
 Spørgers indtægter
 Spørger indtægter i virksomheden kan overordnet rubriceres således:
 legater eller projektstøtte som medgår til at dække udgifter til at frem-bringe et bestemt værk,
 projektstøtte til et nærmere defineret projekt, som ikke resulterer i en udstilling, performance o. lign.
 vederlag for tjenesteydelser, fx honorarer for et foredrag, eller for at sætte en udstilling op. Vederlaget aftales med og modtages fra en forening, et udstillingssted mv.
 Verserende retssag om spørgers skatteforhold
 Vestre Landsret har i dom af 18. maj 2011 (offentliggjort i SKM2011.364.VLR) taget stilling til den skattemæssige behandling af Spørgers virksomhed som kunstner. Sagen drejer sig om,
 hvorvidt Spørgers virksomhed som selvstændig kunstner har erhvervsmæssig karakter i skattemæssig henseende, således at Spørger er berettiget til at foretage fradrag for underskud for indkomstårene


text:
2005 og 2006.
 hvorvidt den livsvarige ydelse fra Statens Kunstfond, som Spørger modtager, skal betragtes som en indtægt i virksomheden og dermed skal medregnes ved opgørelsen af resultatet af Spørgers virksomhed.
 Landsretten fandt, at spørgers selvstændige virksomhed ikke levede op til de sædvanlige kriterier for erhvervsmæssig virksomhed (at virksomheden dels må have et vist omfang, dels må være etableret med udsigt til at opnå en fortjeneste, der står i et rimeligt forhold til den investerede kapital og arbejdsindsats). Spørgers kunstneriske virksomhed havde i perioden 1976-2004 givet underskud, og Spørger havde kun haft meget beskedne indtægter i stort set alle årene. Det samme gør sig gældende for 2005 og 2006, når der bortses fra den livsvarige ydelse fra Statens Kunstfond. Der havde således heller ikke i 2005 og 2006 været overskud i virksomheden til aflønning af spørger, der ifølge det oplyste har lagt sin fulde arbejdskraft i virksomheden siden 1990, herunder også i 2005 og 2006.
 Landsretten fandt på denne baggrund, at virksomheden ikke kan anses for etableret og drevet med udsigt til at opnå en rimelig fortjeneste. Derfor var der ikke fradragsret for virksomhedens underskud, selv om der var tale om en fagligt kompetent, dygtig og anerkendt kunstner med de fornødne faglige kvalifikationer til at drive kunstnervirksomhed.
 Landsretten fandt endvidere, at den livsvarige ydelse fra Statens Kunstfond ikke kunne medregnes som indtægt i virksomheden. Ydelsen tildeles kunstnere, der har en sådan kunstnerisk produktion bag sig, at vedkommende har placeret sig afgørende som kunstner, og tildelingen sker alene på grundlag af en vurdering af kvaliteten i den kunstneriske produktion, jf. bekendtgørelse om Statens Kunst-fond m.v. § 11, stk. 1. Når ydelsen er tildelt, fordrer den således ingen modydelse fra kunstnerens side, og ydelsen udgør ikke noget honorar for konkrete arbejder eller produkter, udført eller fremstillet af ham i virksomheden, herunder i årene 2005 og 2006. På denne baggrund kan ydelsen ikke anses for en indkomst, som spørger har erhvervet som led i udøvelsen af erhvervsmæssig virksomhed. Den skal derfor ikke medregnes som en indtægt i opgørelsen af resultatet af As virksomhed som selvstændig kunstner.
 Virksomheden gav således i 2005 og 2006 underskud, som ikke er fradragsberettiget.
 Spørger har med økonomisk støtte fra Billedkunstnernes forbund (BKF) anket landsrettens dom til Højesteret, da spørger fastholder, at Spørger er erhvervsdrivende kunstner, og at den livsvarige ydelse er virksomhedsindkomst.
 Anmodningen om bindende svar er udløst af, at Vestre Landsret i dom af 18. maj 2011 har fundet, at Spørger er hobbykunstner.
 Mange kunstnere vil i perioder af deres karriere opleve, at deres kunstnervirksomhed resulterer i underskud, hvilket kan medføre, at virksomheden ikke anerkendes som erhvervsmæssig, uanset at den pågældende kunstner faglig set er professionel.
 Risikoen for, at en kunstner anses for at drive hobbyvirksomhed er efter landsretsdommen øget, da praksis nu forekommer mere restriktiv end den administrative praksis, der hidtil har været refereret i Ligningsvejledningen. Det er denne mere restriktive praksis, som nu er genstand for anke til Højesteret baseret på de konkrete forhold for spørger.
 Den foreliggende anmodning om bindende svar vedrører ikke spørgsmål,

type: other


text:
der indgår i den verserende ankesag for Højesteret. Uanset det konkrete udfald af anken til Højesteret har landsretsdommen sat fokus på nogle væsentlige spørgsmål af generel karakter for kunstnere, der modtager offentlig kunststøtte eller legater fra almennyttige fonde m.v., der yder støtte til kunstnere og dermed til produktion af ny kunst.
 Det skyldes, at hobbykunstnere kun i meget begrænset omfang vil få fradrag for udgifter til at fremstille kunstværker, mens legater, projektstøtte mv. bliver beskattet, medmindre det anerkendes, at indtægter og udgifter kan periodiseres, således som der redegøres for i kommentarerne til spørgsmål 4 til 6 i anmodningerne.
 Er der tale om en hobbyvirksomhed, har adgang til periodisering af indtægter og udgifter afgørende betydning for, om kunstneren får fradrag for sine udgifter og dermed for, om projektet kan gennemføres. Kan udgifterne ikke fradrages, vil det tillige være i strid med forudsætningerne for ikke mindst den offentlige kunststøtte fra Statens Kunstfond mv., når de tildelte støttemidler går til at betale kunstnerens indkomstskat frem for til at finansiere kunstprojektet. Dette vil bevirke, at projektet ikke kan gennemføres og dermed også føre til, at kunstneren må tilbagebetale den modtagne støtte. Besvarelsen er spørgsmål 4 til 6 vedrørende anerkendelse af periodisering af indtægter og udgifter frem til færdiggørelse af projektet har dermed afgørende betydning for den danske kunststøtteordning og dermed for produktion af dansk kunst af høj kvalitet, som denne støtte er etableret for at fremme.
 Af disse grunde anmoder Spørger om, at Skatterådet i forbindelse med besvarelse af de stillede spørgsmål lægger til grund, at spørgers kunstnervirksomhed skattemæssigt anses som hobby, jf. Vestre Landsrets dom af 18. maj 2011, offentliggjort SKM 2011, 364 VLD.
 Regler og praksis om hobbyvirksomhed
 Ligningsvejledningen pkt. E.A.1.2.1 anfører praksis for opgørelse af skattemæssigt resultat af hobbyvirksomhed. Om salg af aktiver er dette beskrevet i Lig-ningsvejledningen, pkt. E.A.1.3.1. Der henvises i ligningsvejledningen bl.a. til TfS 1987.161 ØLD, der fandt, at salg af forskellige aktiver udgjorde salg af privat indbo og dermed var skattefrit. Der forelå ikke erhvervsmæssig virksomhed.
 Der kan ligeledes henvises til SKATs styresignal SKM 2011.282, der anfører, at salg af væddeløbsheste fra hobbyvirksomhed anses for salg af private indbogen-stande, som er skattefrie, jf. SL § 5.
 Om varelager og kunstnere henvises til Ligningsvejledningen E.B.2.6.1.
 Praksis om periodisering er beskrevet i Ligningsvejledningen pkt. E.A.3. SL § § 4 og 6 indeholder ikke en entydig angivelse af, hvilke principper, der er afgørende for, i hvilket af flere mulige indkomstår en indtægt eller en udgift skal påvirke indkomstopgørelsen, og der kan således ikke af bestemmelserne udledes et entydigt krav om anvendelse af et bestemt periodiseringsprincip.
 Kommentarer til spørgsmål 1- kunstsamlingen
 Den anførte forudsætning om, at spørger er hobbykunstner indebærer, at spørgers salg af kunstsamling har karakter af salg af privat indbo, således at salgsprovenu er den skattepligtige indkomst uvedkommende, jf. statsskatteloven § 5. Der foreligger hverken salg som led i næring eller spekulation.
 Samlingen kan ikke have karakter af varelager, da forekomsten af et varelager forudsætter, at der foreligger en erhvervsmæssig virksomhed, jf. ligningsvejled-ningen pkt. E.A.1.3.1 og E.B.2.6.1. samt SKATs


text:
styresignal SKM 2011.282.
 Samlingen er endvidere opbygget af materiale, som spørger har modtaget og indsamlet over en længere årrække som deltager i X netværket af kunstnere verden over.
 På denne baggrund er der hverken grundlag for at beskatte fortjeneste ved salg af samlingen som næring eller spekulation. Det gælder, uanset om X-samlingen måtte have en betydelig værdi, som bl.a. må tilskrives dens kulturhistoriske egenart.
 Spørgsmålet må derfor besvares med et ja.
 Kommentarer til spørgsmål 2 - salg af kunstværker
 Det til spørgsmål 1 anførte gælder tilsvarende for spørgers salg af kunst, som Spørger selv har skabt.
 Værkerne er frembragt ved anvendelse af materialer mv., Spørger har indkøbt for private midler, og udgiften har ikke kunnet fradrages. Eventuelt er materialer mv. helt eller delvis indkøbt for projektstøtte modtaget fra Statens Kunstråd, fra private fonde eller ved anvendelse af kunstlegater, dvs. for midler, som spørger er blevet beskattet af i henhold til skattelovgivningens generelle regler, jf. tillige kommentarerne nedenfor til spørgsmål 4-6 om periodisering.
 Når spørger fremover sælger sine kunstværker, er der ikke tale om salg af om-sætningsaktiver. Værkerne indgår ikke i et varelager. De er derfor private indbo-genstande, hvorfor vederlaget ikke er skattepligtigt, jf. ligningsvejledningen pkt. E.A.1.3.1 og E.B.2.6.1.
 Der henvises i denne forbindelse tillige til SKATs styresignal vedrørende virksomhed med væddeløbsheste, SKM 2011.282. Det anføres her, at avance ved salg af en hest kun er skattepligtig, hvis hesten inden salget har indgået i en erhvervsmæssig virksomhed, eller hvis hesten er købt med henblik på videresalg med fortjeneste. Det følger heraf, at hvis væddeløbshesten er solgt fra en ikke-erhvervsmæssig (hobby) væddeløbsstald, og afholdte udgifter til foder, træning mv. dermed ikke har kunnet fradrages som driftsomkostninger, men er anset for private udgifter, kan væddeløbshesten sælges skattefrit. Det er tilfældet, uanset om hesten i kraft af den træning, der er bekostet på den, er blevet så god, at den har kunnet løbe præmier ind, og dermed repræsenterer en betydelig værdi.
 Spørgsmål 2 må derfor besvares med ja
 Kommentar til spørgsmål 3 - salg af bøger
 Bogen sælges fortsat, således at der fremkommer salgsindtægter i 2011 og eventuelt også i senere indkomstår.
 Da bøgerne ikke indgår i et varelager, jf. kommentarerne til spørgsmål 1 og 2, er der tale om salg af private indbogenstande, således at eventuel fortjeneste alene kan beskattes, hvis der foreligger spekulation. Da dette ikke er tilfældet, foreligger skattefrit salg af private indbogenstande, jf. statsskatteloven § 5.
 Spørgsmål 3 må derfor besvares med ja.
 Kommentar til spørgsmål 4-6 - periodisering af projektstøtte og udgifter
 Spørger ønsker med spørgsmålene at få fastlagt principperne for opgørelse af det skattepligtige resultat både på indkomstsiden og på udgiftssiden. Det er væsentligt at få afklaret, om udgifter til enkeltprojekter kan opgøres som del af et samlet nettoresultat, der indtægtsføres i det indkomstår, hvor projektet afsluttes, eller om udgifterne kun kan fradrages i projektstøtten, hvis de afholdes i det indkomstår, hvor Spørger erhverver endelig ret til projektstøtten.
 Efter normal praksis vil projektstøtte i lighed med anden form for indtægt skulle indtægtsføres på retserhvervelsestidspunktet, hvilket her må være


text:
det tidspunkt, hvor regnskab godkendes, jf. Ligningsvejledningen pkt. E.A.3.1.1. Dette kan støttes på foreliggende praksis ved gensidigt bebyrdende aftaler, hvor retten til vederlag først er endelig retserhvervet på det tidspunkt, hvor modydelsen er erlagt. Støtten har karakter af en forudbetaling, et a conto-beløb, men modtager har ikke erhvervet endelig ret til beløbet. Projektstøtte fra Statens Kunstråd eller andre former for betinget projektstøtte må i det hele sidestilles med vederlag for en modydelse, idet støtten netop er betinget af, at projektet gennemføres svarende til projektbeskrivelsen i ansøgningen. Hertil kommer, at støtten udtrykkeligt er gjort betinget af, at projektet gennemføres som oprindeligt fastlagt i ansøgningen.
 Er der, som beskrevet i spørgsmål 6, tale om støtte til projekter, hvor giver, fx en privat stiftelse eller fond, ikke har knyttet betingelser til sit tilskud, vil beløbet efter normal praksis skulle indtægtsføres på retserhvervelsestidspunktet. Det vil sige i det indkomstår, hvor spørger modtager tilsagn om støtte til et projekt. Det anerkendes imidlertid i praksis, at der, uanset den generelle bestemmelse om indkomstbeskatning i statsskatteloven § 4, er mulighed for at foretage en periodisering, der indebærer udskudt beskatning af en indtægt. Det er tilfældet i henhold til praksis for opgørelse af igangværende arbejder, jf. Lig-ningsvejledningen pkt. E.B.2.6.2.1. Efter denne praksis kan indtægter og udgifter opgøres som et samlet nettoresultat med beskatning ved afslutning af arbejdet. Et acontohonorar skal efter denne praksis ikke beskattes på det tidspunkt, hvor det modtages, men kan aktiveres, så beskatning af beløbet først sker som led i opgørelse og beskatning af nettoresultat af det afsluttede projekt. Det må tillige antages, at når støtte søges til et nærmere beskrevet kunstprojekt, så har støttegiver haft som forudsætning, at tilskuddet går til formålet, uanset dette ikke måtte være udtrykkelig angivet i tilsagnet.
 Denne periodiseringspraksis er ganske vist udviklet, så den gælder som princip for indkomstopgørelsen for erhvervsdrivende, men uanset dette hviler den på samme beskatningsprincipper, statsskatteloven § 4, som gælder for hobbykunstnere. Der er dermed intet til hinder for, at denne praksis også finder anvendelse ved indkomstopgørelsen for disse, således som det fremgår af ligningsvejledningen pkt. E.A.3.
 I denne forbindelse bemærkes, at formålet med periodisering netop er at hindre merbeskatning, fordi indtægter og udgifter falder i forskellige indkomstår. Periodisering skal således bidrage til, at beskatning af indtægter og fradrag for de tilsvarende udgifter i videst muligt omfang finder sted inden for samme periode, således som det anføres i TSS cirkulære 1995-20 om advokater, revisorer og udøvere af liberale erhverv, der er refereret Ligningsvejledningen pkt. E.B.2.6.2.2.
 Der er samme og endog mere tungtvejende hensyn, der taler for at anerkende periodisering for hobbybeskattede kunstnere. Hvis periodisering ikke anerkendes, vil spørger skulle afholde udgifter til sine kunstprojekter af beskattede private midler. Dette harmonerer ikke med, at offentligt støttede projekter udarbejdes med henblik på, at værket stilles til rådighed for publikum i det offentlige rum og dermed kommer en bred kreds af personer til gode ved udstillinger, performances, som udsmykning m.m.
 Ifølge praksis for fradrag for udgifter til hobbyvirksomhed, kan udgifterne normalt kun fradrages i hobbyindkomst inden for samme


text:
indkomstår. Modtages projektstøtte i et indkomstår, mens udgifterne afholdes i det følgende indkomstår, vil formålet med fx at give offentlig støtte til et kunstprojekt delvis fortabes, idet projektstøtte gives under forudsætning af, at det anvendes til formålet. Beskattes modtager af projektstøtten uden at få fradrag for udgifterne hertil, er dette i sig selv til hinder for, at en betydelig del af den modtagne støtte kan anvendes til formålet.
 Den samme ubalance opstår, hvis udgiften afholdes i indkomstår forud for tildeling af støtte til et kunstprojekt. Det kan fx forekomme, hvis formel stillingtagen til en ansøgning trækker ud, men ikke desto mindre kan forventes imødekommet, således at projektet igangsættes. Det kan også skyldes, at et projekt sættes i gang, men viser sig at blive dyrere end først antaget og planlagt, således at der søges ekstra støtte til at gennemføre projektet.
 Ifølge praksis for erhvervsdrivende kan der ske aktivering af udgifter, der medgår til at opbygge et varelager, jf. Ligningsvejledningen pkt. E.B.2.6.1. Det er således valgfrit om den erhvervsdrivende, herunder erhvervsdrivende kunstnere, vil anvende et kasseprincip og fradrage udgifter løbende, eller om udgifterne aktiveres. Tilsvarende kan der i henhold til praksis for opgørelse af igangværende arbejder ske periodisering af indtægter og udgifter, jf. Ligningsvejledningen pkt. E.B.2.6.2.1.
 Den praksis, der er udviklet om aktivering af udgifter, vil være velbegrundet i relation til mange kunstprojekter, da der normalt er tale om betydelige beløb både i udgifter og modtagen støtte. Det er sædvanligt, at spørger må ansætte med-hjælpere på et projekt, enten på grund af deres håndværksmæssige kunnen, eller fordi projektet kræver praktisk bistand med transport af materialer, bearbejdning, kørsel mv. Hertil kommer, at udgifter kan vedrøre andre kunstnere, der deltager i projektet, fx til dækning af rejseudgifter, eller fordi de udfører en del af projektet. Projektstøtte udbetales imidlertid til den kunstner, der har stået for ansøgningen. Dette betyder, at når spørger modtager projektstøtte, er Spørger skattepligtig af beløbet, mens de udgifter, Spørger afholder til projektet, skal afholdes af ham privat, dvs. betales af midler efter skat, hvis der af praktiske årsager ikke er mulighed for at placere modtagelse af projektstøtte og udgifter inden for samme indkomstår.
 Ifølge praksis for beskatning af hobbyvirksomhed kan et underskud i et indkomstår ikke fremføres til modregning i senere års positive indkomst ved hobby-virksomhed. Der ses imidlertid ikke i praksis at være taget stilling til, om de almindelige periodiseringsprincipper, der gælder for erhvervsdrivende, kan anvendes. Som anført er de generelle beskatningsregler ikke til hinder herfor. Det er tillige velbegrundet for at sikre, at indkomst i form af projekttilskud og dertil knyttede udgifter henføres til samme indkomstperiode og dermed, at fx de offentlige kunststøttemidler anvendes til formålet.
 På denne baggrund kan spørgsmål 4, 5 og 6 besvares med ja.
 Kommentar til spørgsmål 7 - foreligger der hobbyindkomst
 Tilsvarende er tilfældet, hvis spørger modtager et konsulenthonorar fra et udstillingssted, hvor Spørger sætter en udstilling op. Vederlaget aftales med en konkret aftalepart, fx et udstillingssted eller en forening. Der er under alle omstændigheder tale om honorarer for en ydelse, der relaterer sig


text:
til spørger som kunstner. Foredragsemnerne vil være den kunst, som spørger beskæftiger sig med professionelt, ligesom udstillingshonorarer udbetales som vederlag for at få stillet spørgers kunstneriske ekspertise til rådighed.
 Sådanne indtægter er skattepligtig indkomst, jf. statsskatteloven § 4. Indtægten beskattes ved retserhvervelse, og da der er tale om indtægter, Spørger erhverver som kunstner, er indtægterne hobbyindkomst. Udgifter, som spørger afholder i sin kunstneriske virksomhed i samme indkomstår, kan fradrages i denne indkomst efter praksis for hobbyvirksomhed.
 Modtager spørger legater, præmiering eller andet i kraft af, at Spørger er kunstner, må disse legater mv. udgøre indkomst ved kunstnerisk virksomhed. Der er tale om kunstlegater, som spørger modtager i kraft af, at Spørger er kunstner, det vil sige generelt til fortsættelse af det kunstneriske arbejde, eller som en anerkendelse, præmiering.
 Det er i denne forbindelse ikke afgørende, at der ikke er tale om et vederlag, idet legater i form af projektstøtte anerkendes at være hobbyindkomst, jf. Østre Landsrets dom SKM 2011.450.ØLD.
 Endvidere er det muligt, at spørger vil modtage legater, eventuelt efter ansøgning. Hvis legatet tildeles uden at vedrøre et konkret projekt er det ikke omfattet af spørgsmål 4-6. Den livsvarige ydelse fra Statens Kunstfond indgår i anken til Højesteret og er derfor ikke omfattet af spørgsmål 7 om beskatning af kunst-legater.
 Spørgsmål 7 kan derfor besvares med ja.
 Indstillingen lægger op til, at besvarelse af de stillede spørgsmål afvises, jf. skatteforvaltningslovens § 24 stk. 2.
 Som begrundelse anføres, at en række hensyn taler afgørende imod en besvarelse, fordi Spørger har anket Vestre Landsrets dom af 18. maj 2011 til Højesteret.
 Retssagen drejer sig imidlertid alene om, hvorvidt Spørgers kunstneriske virksomhed er erhvervsmæssig samt, om den livsvarige ydelse fra Statens Kunstfond er indtægt ved kunstnerisk virksomhed, uanset om denne er erhvervsmæssig eller skattemæssigt betragtes som hobby. Ingen af disse spørgsmål indgår i anmodningen om bindende svar.
 Uanset den indgivne anke har Spørgeren væsentlig interesse i at få et svar på de stillede spørgsmål under den angivne forudsætning om, at Spørger ikke er selvstændig erhvervsdrivende. Denne interesse skyldes, at Spørger i den mellemliggende periode skal selvangive i overensstemmelse med Vestre Landsrets dom, der netop fastslog, at Spørger ikke er erhvervsdrivende. Det er derfor væsentligt at få afklaret, hvorledes Spørger skal selvangive indtægter, herunder salgsprovenu ved salg af formuegoder i den mellemliggende periode, indtil Højesterets dom foreligger. Der er fastsat hovedforhandling i sagen i marts 2013. Skulle Højesteret give Spørgermedhold i sin påstand, vil dette være en ændring i grundlaget for indkomstopgørelsen, således at skatteforvaltningen kan genoptage og ændre skatteansættelsen i henhold til skatteforvaltningsloven §§ 26-27.
 Herudover har Spørgeren væsentlig interesse i at få fastslået, om salg af formuegoder er skattefri, jf. statsskatteloven § 5. Svaret på dette spørgsmål kan have betydning for Spørgers økonomiske interesse i at fortsætte den verserende retssag. Bl.a. forventer Spørger et ganske betydeligt salgsprovenu for kunstsamlingen, jf. spørgsmål 1.
 Det er således ikke korrekt, når Skatteministeriet anfører, at de stillede spørgsmål må anses for at være af teoretisk karakter for Spørger.
 Herudover har besvarelse af spørgsmålene som også oplyst


text:
i anmodningen betydelig interesse for kunstnere mere generelt og for den offentlige danske kunststøtteordning gennem Statens Kunstfond, da mange kunstneres virksomhed skattemæssigt betragtes som hobby.
 Spørger er derfor uenig med Skatteministeriet, når man anfører, at det savner indhold at afgive et bindende svar i den foreliggende situation. Det forekommer i øvrigt uproblematisk for Skatteministeriet at tage stilling til de stillede spørgsmål, da disse i vidt omfang vedrører indkomstopgørelsen i ikke-erhvervsmæssig virksomhed (hobby), hvor SKAT jævnligt tager stilling tilsvarende spørgsmål. Imidlertid er praksis på området ikke klar, og kunstnerne oplever følgelig en forskelsbehandling. Dette fremgår tillige af Skatteretsrådets redegørelse, Februar 2001, s. 171 ff. om indkomstopgørelsen i ikke-erhvervsmæssig virksomhed. På dette tidspunkt foreslog Skatteretsrådet at løse disse uafklarede spørgsmål ved lovgivning. Da den foreslåede lovgivning ikke er gennemført, må en afklaring ske gennem praksis, hvilket gør en besvarelse påkrævet.
 De stillede spørgsmål bør i øvrigt besvares i overensstemmelse med det i anmodningen anførte, jf. de anførte begrundelser. Der henvises desuden til de supplerende kommentarer i den samtidigt behandlede anmodning om bindende svar for en anden kunstner.
 Til de af Skatteministeriet anførte betragtninger om, at spørgsmål 4-6 er af teoretisk karakter og ikke vedrører en konkret situation bemærkes, at spørgsmålene ikke er teoretiske, men drejer sig om beløb, som Spørger har fået bevilget i støtte og også fremover kan forvente i støtte til projekter. Der henvises til de generelle vilkår for tildeling af offentlig kunststøtte fra Statens Kunstfond henholdsvis Kunstrådet, jf. afsnittet Projektstøtte i anmodningen om bindende svar samt det oplyste om støtte til bogprojekt.
 Endelig bemærkes, at det forhold, at besvarelse af spørgsmålene har betydning generelt for kunstnere og den offentlige danske kunststøtteordning, ikke betyder, at spørgsmålene kun har teoretisk betydning, Tværtimod har besvarelsen konkret betydning for såvel Spørger som de mange andre kunstnere, som skatteforvaltningen betragter som hobbykunstnere. Spørger og BKF er derfor uforstående overfor en afvisning, når formålet med den ønskede besvarelse er få afklaret principperne for indkomstopgørelse såvel for Spørger som for en lang række andre kunstnere.
 Det ønskes bekræftet, at salg af kunstværker er salg af privat indbo, når spørgers virksomhed er vurderet som hobby.
 Det ønskes bekræftet, at legater til kunstprojekter først medregnes i det indkomstår, hvor der er erhvervet endelig ret, og at udgifter kan aktievers, således at det nettoindkomsten i projekterne der beskattes, når spørgers virksomhed er vurderet som hobby.
 Det ønskes bekræftet, at indtægter ved foredrag, legater mv. indgår i hobbyvirksomheden.
 Det fremgår af bemærkningerne til skatteforvaltningslovens § 21, jf. LFF 2005-02-24 nr. 110, at bindende svar kun gives om de skattemæssige virkninger. Der gives således kun bindende svar om forhold, hvor der kan eller skal træffes en forvaltningsafgørelse, og afgørelsen skal vedrøre spørgsmål om beskatning. Der gives ikke bindende svar om faktisk forvaltningsvirksomhed eller om eksempelvis kontrol, straf, gebyrer og forrentning. Bindende svar gives kun om de skattemæssige virkninger af en disposition. Det vil sige handlinger, der har en skattemæssig konsekvens, hvad enten den fører til skattepligt eller til skattefritagelse.
 Det fremgår af bemærkningerne til skatteforvaltningslovens § 24, stk.2, jf. LFF 2005-02-24


text:
nr. 110, at told- og skatteforvaltningen, respektive Skatterådet, i særlige tilfælde kan afvise at give et bindende svar.
 De spørgsmål selskabet har stillet Skatterådet ses hverken at vedrøre en konkret skatteyder, som selskabet repræsenterer, eller selskabet selv. Spørgsmålene omfattes dermed ikke af skatteforvaltningslovens § 21, og Skatterådets svar udgør derfor ikke et bindende svar i henhold til denne bestemmelse, men må anses for en vejledende udtalelse. Sådanne udtalelser kan ikke påklages til Landsskatteretten efter skatteforvaltningslovens § 40, hvorfor retten ikke har kompetence til at behandle klagen. Klagen afvises derfor.
 Tre retsmedlemmer, herunder retsformanden, finder at det stillede spørgsmål er af en sådan karakter, at en besvarelse heraf ikke vil indebære en skattemæssig stillingtagen til en konkret påtænkt disposition. Spørgsmålet er tværtimod formuleret på en sådan måde, at det alene kan besvares med en egentlig teoretisk redegørelse af responsumlignende karakter jf. bl.a. formuleringen "efter hvilke principper", ligesom beskrivelsen af dispositionen hverken er præcis eller fyldestgørende. Der er således alene fastsat et omtrentligt tidspunkt for dispositionen, og der er for Skatterådet ikke fremlagt kontraktsudkast e.l. Disse retsmedlemmer finder, at Skatterådet burde have afvist at besvare det stillede spørgsmål, og stemmer for, at den påklagede afgørelse ændres således, at spørgsmål 4 ikke realitetsbehandles.
 Det er Skatteministeriets opfattelse, at den foreliggende anmodning om bindende svar skal afvises i sin helhed, da en række hensyn taler afgørende imod en besvarelse af de stillede spørgsmål, jf. skatteforvaltningslovens § 24, stk. 2.
 Det er i nærværende sag oplyst, at Vestre Landsret ved dom af 18. maj 2011 (SKM2011.364.VLR) har fundet, at Spørgers
 virksomhed ikke levede op til de sædvanlige kriterier for erhvervsmæssig virksomhed. Der er derfor ikke fradragsret for virksomhedens underskud, selv om der var tale om en fagligt kompetent, dygtig og anerkendt kunstner med de fornødne faglige kvalifikationer til at drive kunstnervirksom-hed.
 livsvarig ydelse fra Statens Kunstfond ikke fordrer modydelse og udgør ikke honorar for arbejde eller produkter i kunstnervirksomheden. Derfor kan ydelsen heller ikke medregnes som indtægt i virksomheden. Af den grund kan der heller ikke foretages fradrag for de udgifter i kunstnervirksomheden, som ellers ville kunne rummes i indtægten i form af den livsvarige ydelse.
 Landsrettens dom er anket til Højesteret af Spørger, da Spørger fastholder, at Spørger er erhvervsdrivende kunstner, og at den livsvarige ydelse er virksomhedsindkomst.
 Spørger har anmodet om, at det i forbindelse med besvarelse af de stillede spørgsmål lægges til grund, at spørgers kunstnervirksomhed skattemæssigt anses som hobby, jf. Vestre Landsrets dom af 18. maj 2011, offentliggjort i SKM2011.364.VLD.
 Det er Skatteministeriets opfattelse, at det i den foreliggende situation savner indhold, at afgive et bindende svar, hvor det lægge til grund, at spørgers kunstnervirksomhed skattemæssigt skal anses som hobby. Spørger har jo ved sin anke af landsrettens dom til Højesteret tilkendegivet at Spørger ikke er enig i landsrettens dom. Spørger mener derimod, at Spørgers kunstnervirksomhed skattemæssigt skal betragtes som erhvervsmæssig.
 Hertil kommer, at Skatteministeriet finder det betænkeligt, at indlægge en forudsætning i det bindende svar, der ikke vedrører de faktiske forhold, men derimod den skatteretlige vurdering af spørgers virksomhed, navnlig


text:
i den situation hvor dette spørgsmål er under behandling ved domstolene.
 Endelig er det Skatteministeriets opfattelse, at spørgers ønske om at det i forbindelse med det bindende svar lægges til grund, at Spørgers kunstnervirksomhed skattemæssigt skal anses som hobby gør at de stillede spørgsmål må anses for at være af teoretisk karakter, samt at spørgsmålene ikke er stillet med henblik på at øge forudsigeligheden for spørger, men derimod for at få sat fokus på det som spørger betegner som "nogle væsentlige spørgsmål af generel karakter for kunstnere, der modtager offentlig kunststøtte eller legater fra almennyttige fonde m.v., der yder støtte til kunstnere og dermed til produktion af ny kunst."
 Skatteministeriet skal endvidere særligt for så vidt angår spørgsmål 4 - 6, bemærke, at der her er tale om spørgsmål af mere teoretisk karakter.
 For det første finder Skatteministeriet, at spørgsmål 4 - 6 har sådan karakter, at en besvarelse ikke vil indebære en skattemæssig stillingtagen til en konkret påtænkt disposition. Spørgsmålene og spørgers begrundelse for spørgsmålene er tværtimod formuleret på en sådan måde, at de alene kan besvares med en egentlig teoretisk redegørelse af responsumlignende karakter.
 Spørger har således under "Baggrund for spørgsmål 4 - 6 - periodisering af projektstøtte og udgifter" anført, at Spørger med spørgsmålene ønsker at få fastlagt principperne for opgørelse af det skattepligtige resultat både på indkomstsiden og på udgiftssiden. Spørger har endvidere ikke beskrevet dispositionerne så præcist eller så fyldestgørende, eller angivet, heller ikke omtrentlig, hvilke indkomstår der er tale om.
 For det andet skal Skatteministeriet henlede opmærksomheden på, at spørger selv anfører, at navnlig besvarelsen af disse spørgsmål vedrørende anerkendelse af periodisering af indtægter og udgifter frem til færdiggørelse af projektet har afgørende betydning for den danske kunststøtteordning og dermed for produktion af dansk kunst af høj kvalitet, som denne støtte er etableret for at fremme. Det fremgår således at denne bemærkning, at der spørges til principperne for periodiseringen for en ukendt kreds af kunstnere, mere end til spørgers konkrete dispositioner.
 Under henvisning til, at det af bemærkningerne til lovforslag nr. L 110 til skatte-forvaltningsloven som fremsat den 24. februar 2005 fremgår angående § 24, stk. 2 bl.a., at "afvisningsmuligheden er i øvrigt tænkt anvendt på spørgsmålet om en påtænkt disposition, hvis spørgsmålet er af mere teoretisk karakter" finder Skatteministeriet at der kan ske afvisning af alle spørgsmålene i anmodningen om bindende svar.
 Skatteministeriet indstiller, at spørgsmål 1 - 7 besvares med "afvises".
 Spørgers bemærkninger har ikke givet anledning til en ændret indstilling.


text:
Skat.dk: C.C.6.2 Opgørelse af afståelsessummer
 Dette afsnit beskriver, hvordan afståelsessummer bliver opgjort og beskattet.
 Fordeling af salgssummen på de afståede aktiver
 Handel mellem parter med interessefællesskab
 Kontantværdiansættelse
 Omkostninger ved salget
 Beskatning af fortjeneste og tab
 Ved opgørelsen af fortjeneste eller tab når en erhvervsvirksomhed bliver afstået, skal afståelsessummen for de fleste aktiver fordeles, kontantomregnes og medregnes i den skattepligtige indkomst. Se også afsnit C.C.2.4.1.3.1 om kontantomregning.
 For aktiver, der ikke er omfattet af reglerne om kontantomregning, tager opgørelsen af fortjeneste eller tab udgangspunkt i den nominelle salgssum.
 Hvis der er tale om overdragelse af virksomhed mellem parter, som ikke har sammenfaldende interesser, kan der normalt tages udgangspunkt i den fordeling af aktivernes salgssum, som parterne har aftalt. Se AL § 45, stk. 2, og EBL § 4, stk. 5.
 Både den samlede kontantomregnede salgssum og den fordeling på aktiver, som parterne har aftalt, er undergivet Skattestyrelsens prøvelse. Skattestyrelsens eventuelle afgørelse er bindende for både sælger og køber. Se AL § 45, stk. 3, og EBL § 4, stk. 6. Se også afsnit C.C.6.4.1.3 om, hvornår Skattestyrelsen kan ændre en aftale om fastsættelse af goodwill.
 Hvis køber og sælger har konkret modstående interesser i fordelingen af salgssummen, kan parterne forvente, at Skattestyrelsen vil godkende den aftalte salgssum og fordeling. Dette gælder dog ikke i tilfælde, hvor den aftalte salgssum og fordelingen af denne ikke svarer til de reelle værdier.
 Hvis parterne ikke har foretaget en fordeling, må salgssummen fordeles efter Skattestyrelsens skøn. Se SKM2008.12.ØLR og SKM2015.391.BR.
 Se også SKM2016.49.VLR om afståelsessummen ved salg af pizzeria.
 Hvis der er et nært interessefællesskab mellem køber og sælger, fx mellem forældre og børn, kan Skattestyrelsen - ligesom i andre tilfælde - ændre den aftalte fordeling af salgssummen, hvis fordelingen ikke skønnes at svare til værdiforholdene mellem aktiverne. Se AL § 45, stk. 3, EBL § 4, stk. 6, og SKM2001.13.HR.
 I andre situationer, fx ved overdragelser mellem hovedaktionær og selskab, hvor parterne ikke har økonomiske eller skattemæssige modstående interesser, er Skattestyrelsen berettiget til at ændre den aftalte fordeling af afståelsessummen mellem aktiverne. Se SKM2010.71.BR. Se også afsnit C.C.6.4.1.3 om hvornår Skattestyrelsen kan ændre en aftale om fastsættelse af goodwill.
 Skattestyrelsen kan i disse tilfælde ændre den aftalte afståelsessum, hvis den åbenbart er ansat til et for lavt eller for højt beløb. Se SKM2005.288.HR.
 For en række aktiver har det tidligere Ligningsråd vedtaget vejledende anvisninger om værdiansættelsen, som fortsat er gældende. Der er tale om aktiver, hvor værdiansættelsen typisk volder vanskeligheder, især hvor der er tale om handel mellem parter med sammenfaldende interesser:
 Værdiansættelse af fast ejendom, som omtales i afsnit C.B.3.5.4.3 om overdragelse mellem interesseforbundne parter
 Værdiansættelse af goodwill, som omtales i afsnit C.C.6.4.1.2, og
 Værdiansættelse af unoterede aktier, som omtales i afsnit C.B.3.5.4.4 og i afsnit C.B.2.1.4.5.
 Når fortjeneste eller tab ved overdragelse af en erhvervsvirksomhed bliver opgjort, skal anskaffelses- og salgssummer vedrørende aktiver omfattet af afskrivningsloven kontantomregnes. Se AL § 45, stk. 1. Bestemmelsen er nærmere beskrevet i afsnit C.C.2.4.1.3.1 om kontantomregning.
 Se også afsnit C.C.7.1 om virksomhedsomdannelse og kontantværdiansættelse.
 Ved kontantomregning


text:
efter afskrivningsloven, når salget samtidig omfatter driftsmidler, bygninger, installationer, driftsmidler, kunstnerisk udsmykning, goodwill og andre immaterielle aktiver, skal sælger og køber i den skriftlige aftale foretage en fordeling af den samlede kontantomregnede overdragelsessum. Se AL § 45, stk. 2.
 En tilsvarende bestemmelse om kontantomregning af aktiver omfattet af ejendomsavancebeskatningsloven findes i EBL § 4, stk. 2 og 4-5. Se afsnit C.H.2.1.9.3.
 For driftsmidler og skibe foretages fordelingen under ét og for øvrige aktiver på hvert enkelt aktiv.
 Hvis salget omfatter aktiver som ikke er afskrivningsberettigede, fx grund, bolig, kvote, betalingsrettighed eller beholdninger, skal salgssummen ligeledes fordeles på disse aktiver.
 Fordelingen foretages ud fra hvad køber og sælger har aftalt i købsaftale, skøde eller på anden skriftlig måde.
 Vejledende retningslinjer for omregningen af overdragelsessummer efter afskrivningsloven og ejendomsavancebeskatningsloven omtales i afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Kursnedslaget skal fordeles
 Hvis der i forbindelse med overdragelsen er udstedt et gælds- eller pantebrev, skal dette værdiansættes af parterne, og et eventuelt kursnedslag skal fordeles i forhold til de enkelte aktivers andel af den samlede salgssum.
 Fordelingen foretages på samtlige overdragne aktiver bortset fra likvide midler og skal fremgå af parternes underskrevne overdragelsesdokument eller af tillæg hertil. Se mere om værdiansættelsen af gælds- eller pantebrev nedenfor i afsnittet "Kursværdien".
 Hvis der i overdragelsen af erhvervsvirksomheden også indgår aktiver, som ikke er omfattet af reglerne vedrørende kontantomregning, fordeles kursnedslaget også på disse aktiver.
 Hvis overdragelsen også omfatter fx et varelager, kan sælgeren fratrække en forholdsmæssig del af kursnedslaget, når den skattemæssige salgssum for varelageret skal opgøres. Derimod påvirker kursnedslaget ikke køberens skattemæssige anskaffelsessum for varelageret.
 Eksempel på kursnedslagets fordeling
 Kursnedslagets fordeling ved en virksomhedsoverdragelse kan opgøres som i følgende eksempel:
 Virksomheden har haft kalenderåret som regnskabsår
 Aktivernes værdier, som er anført i årsregnskabet, antages at være udtryk for handelsprisen
 Virksomheden bliver overdraget pr. 1. januar.
 Virksomhedens aktiver er den 31. december opgjort til:
 Salgssummen berigtiges på følgende måde:
 Gældsbrevet, der har en årlig rente på 8 % og en løbetid på 10 år, er af parterne fastsat til kurs 85.
 Kursnedslaget kan herefter beregnes til 950.000 x 15 % = 142.500, hvilket svarer til 5,9375 pct. af de overdragne aktiver eksklusive likvide midler (142.500 i forhold til 2.400.000).
 Kursnedslaget fordeles på de enkelte aktiver, bortset fra likvide midler, på følgende måde:
 Nominel salgspris
 Kursnedslag
 Kontantværdi
 5,9375 pct.
 940.625
 376.250
 Som det fremgår, er gældsbrevets pålydende pr. salgsdagen grundlaget for beregning af kursnedslaget. Se SKM2001.13.HR, hvor 3 separate aftaler blev anset for en samlet aftale, hvorefter kursnedslaget skulle beregnes på tidspunktet for indgåelsen af den første aftale.
 Kursværdien
 I flere år har det tidligere SKAT hvert kvartal udsendt vejledende kurstabeller til brug for fastsættelse af kursen på private pantebreve og til værdiansættelse af anden gæld. Disse tabeller kan bruges, når kontantomregningen af overdragelsessummer skal beregnes i de pågældende år.
 Efter SKM2010.251.SKAT udsendes disse kurstabeller ikke længere, men tabellerne kan fortsat anvendes, men kun for tidligere perioder.
 Se referencer til kurstabeller for årene 2006 til og med den sidst udsendte for første kvartal 2010x i samme afsnit som dette i tidligere


text:
udgaver af Den juridiske vejledning, seneste udgave 2019-2x.
 Konsekvensen af at der ikke længere vil blive udsendt tabeller, er, at den fremtidige kursfastsættelse af private pantebreve og værdiansættelse af anden gæld skal fastsættes efter en konkret vurdering. Ved den konkrete vurdering er udgangspunktet, at skatteyderen skal angive en kurs. Kursen skal enten være indhentet fra en sagkyndig - eksempelvis et pengeinstitut eller et realkreditinstitut - eller være beregnet af skatteyderen. Hvis skatteyderen selv vælger at udregne kursen, skal beregningen efter SKM2010.251.SKAT foretages ud fra følgende faktorer:
 Skyldnerens formodede betalingsevne
 Eventuel sikkerhedsstillelse
 Eventuelt andre eksterne vurderinger.
 Derudover skal kursfastsættelsen og kontantomregningen foretages med udgangspunkt i nedenstående momenter:
 Omregningstidspunktet
 Omregningen til kontantværdien foretages på baggrund af kursværdien på overdragelsestidspunktet, som er det tidspunkt, hvor der er indgået en bindende aftale om overdragelsen af aktivet. Se afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Afståelsessummen skal altid kontantomregnes
 Der skal altid ske kontantomregning af afståelsessummen. Det gælder også i de tilfælde, hvor anskaffelsessummen ikke skal kontantomregnes. Se AL § 61 og afsnit C.C.2.4.1.3.1 inklusiv de eksempler, hvor anskaffelsessummen ikke skal kontantomregnes, fx bygninger anskaffet før 1982 og driftsmidler og skibe anskaffet før 1994.
 Anskaffelsessummer der ikke skal kontantomregnes - ejendomme
 Der skal ikke ske kontantomregning for ejendomme, der er anskaffet før den 19. maj 1993, og hvor anskaffelsessummen er opgjort på grundlag af en værdi, der udgør en kontantværdi. Dette gælder i tilfælde, hvor anskaffelsessummen er opgjort på basis af en ejendomsværdi eller en vurdering efter xdaværende vurderingslovs § 4x.
 Anskaffelsessummer der ikke skal kontantomregnes - andre aktiver end ejendomme
 Der skal ikke ske kontantomregning af aktiver, der er anskaffet i indkomståret 1998 eller tidligere, når anskaffelsessummen efter de hidtil gældende regler ikke skulle kontantomregnes. Se afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Den kontante handelspris svarer til pantebrevsprisen
 Hvis et aktiv bliver overdraget ved udstedelse af et privat pantebrev, og prisen er det samme som aktivets kontante markedspris, vil kursværdien på pantebrevet svare til prisen på aktivet. Det gælder dog kun, hvis pantebrevets forrentning og øvrige vilkår er i overensstemmelse med markedsvilkårene for finansieringen af denne type aktiver. Se afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Kurs over 100
 Hvis en gæld kan indfries til kurs pari (kurs 100), vil gældsposten udelukkende kunne fastsættes til en kurs på over 100, hvis det aftalte opsigelsesvarsel i kombination med den aftalte rentesats afviger fra markedsvilkårene. Se afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Uafhængige parter med modsatrettede interesser
 Hvis uafhængige parter med modsatrettede interesser har aftalt en kursværdi, som begge parter anvender, kan denne værdi som udgangspunkt lægges til grund ved kursfastsættelsen. Se afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Ved overdragelsen af aktiver mellem interesseforbundne parter skal kursfastsættelsen ske på baggrund af den sikkerhed, som kreditor opnår i kraft af sit kendskab til skyldnerens betalingsevne. Se afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Senere indløsning eller salg af pantebreve
 Kursfastsættelsen på pantebreve, der efterfølgende bliver solgt eller indfriet til en anden kurs end den fastsatte, skal ikke ændres, da det er kursværdien på det tidspunkt, hvor den bindende aftale blev indgået, der er afgørende. Se afsnit C.H.2.1.9.3.
 Salg af sælgerpantebreve til 3. mand
 Hvis et sælgerpantebrev bliver solgt til en uafhængig køber, og salget


text:
finder sted i forbindelse med den underliggende handel, kan salgsprisen anvendes som kursværdien. Se afsnit C.H.2.1.9.3.
 De nærmere principper for kontantomregningen i relation til afskrivningsloven og ejendomsavancebeskatningsloven fremgår af afsnit C.H.2.1.9.3 og afsnit C.C.2.4.1.3.1.
 Sælgers senere gevinst eller tab på gældsbrevet
 Beskatning af kursgevinster og -tab er reguleret i kursgevinstloven.
 Realiserede kursgevinster eller -tab i både salgsåret og i efterfølgende år skal som hovedregel regnes med i opgørelsen af den skattepligtige indkomst. Se afsnit C.B.1.1 om kursgevinstloven.
 Hvis der ikke er beregnet et kursnedslag i forbindelse med kontantværdiansættelsen på salgstidspunktet, og hvis der senere bliver konstateret tab på fordringen, kan dette tab ikke trækkes fra i realisationsåret. Der kan eventuelt blive tale om at ændre indkomstopgørelsen for salgsåret, hvis genoptagelsesbetingelserne i SFL §§ 26 eller 27 er opfyldte. Dette indebærer, at kontantværdiansættelsen af salgssummen omregnes under hensyntagen til det kursnedslag, der burde være indrømmet ud fra de faktiske omstændigheder på salgstidspunktet - og ikke på grund af et efterfølgende tab på fordringen.
 Et eventuelt senere tab på fordringen skal opgøres på baggrund af værdiansættelsen på salgstidspunktet og vil som udgangspunkt være fradragsberettiget i realisationsåret.
 Hvis der ikke kan ske genoptagelse af indkomstopgørelsen for salgsåret, kan sælger være blevet beskattet af en for høj afståelsessum, svarende til det manglende kursnedslag. Modsat kan køber have trukket for meget fra, hvis anskaffelsessummerne og/eller afskrivningsgrundlagene ikke har været nedsat med kursnedslaget.
 Se afsnit A.A.8.2 om genoptagelsesbetingelserne efter SFL §§ 26 og 27.
 Når sælger giver køber en dekort i restgælden, dvs. en nedsættelse af resttilgodehavendet på gældsbrevet, påvirker det ikke avanceopgørelsen, medmindre dekorten bliver givet, fordi værdien af de overdragne aktiver senere erkendes at have været for høj. Se LSRM 1965. 17.
 Situationen forekommer især i forbindelse med værdiansættelsen af goodwill.
 Hvis dekorten har hjemmel i den oprindelige aftale, betragtes dekorten som en nedsættelse af salgssummen. Dette indebærer, at avanceopgørelsen må omgøres, hvis genoptagelsesbetingelserne i SFL §§ 26 eller 27 er opfyldte. Se UfR 1966. 493. ØLR og afsnit A.A.8.2. om "Ændringer vedrørende indkomst- og ejendomsværdiskat."
 Hvis genoptagelse ikke kan gennemføres, vil en nedsættelse af resttilgodehavendet som hovedregel være omfattet af kursgevinstloven for både køber og sælger. Se afsnit C.B.1.1 om kursgevinstloven.
 Omkostninger i forbindelse med afståelse af en erhvervsvirksomhed kan trækkes fra i salgssummen. Dette gælder fx udgifter til regnskabsmæssig og juridisk assistance i forbindelse med afhændelsen, udgifter til mægler, annoncering med videre. Se LSRM 1976. 152 og LSRM 1976. 153.
 I LSRM 1963. 114 blev det fastslået, at også udgifter i forbindelse med en retssag om nedslag i købesummen kan trækkes fra, når procesudgifterne ikke er pådraget ved svigagtig adfærd.
 Udgifter i forbindelse med et forgæves salgsforsøg kan ikke trækkes fra i den skattepligtige indkomst, da udgifterne ikke vedrører den løbende indkomsterhvervelse og derved ikke udgør driftsomkostninger omfattet af SL § 6, litra a. Se også SKM2012.238.HR om forgæves afholdte udgifter til arkitekt og ingeniører i forbindelse med en påtænkt udvidelse af et driftscenter.
 I det indkomstår hvor erhvervsvirksomheden bliver afstået, skal fortjeneste og tab på aktiverne medregnes til den skattepligtige indkomst.


text:
Se SL § 4.
 Fortjeneste og tab ved salg af inventar, varelagre, genvundne afskrivninger, immaterielle rettigheder, m.m. skal medregnes ved opgørelsen af den personlige indkomst. Se PSL § 3.
 Fortjeneste opgjort efter kursgevinstloven og ejendomsavancebeskatningsloven medregnes som kapitalindkomst. Se PSL § 4, stk. 1, nr. 2 og 14.
 Se nærmere om beskatning af
 fortjeneste og tab ved afståelse af immaterielle rettigheder i afsnit C.C.6.4
 fortjeneste og tab ved afståelse af driftsmidler i afsnit C.C.2.4.2.4.3.3
 fortjeneste ved salg af fast ejendom i afsnit C.H.2
 genvundne afskrivninger på bygninger og installationer i afsnit C.C.2.4.4.6.
 Hvis de afståede aktiver hører til den skattepligtiges næringsvej, bliver fortjeneste eller tab beskattet som personlig indkomst. Dette følger af:
 AL § 50, stk. 1, for aktiver omfattet af afskrivningsloven
 KGL § 13, stk. 1, for fordringer og finansieringsvirksomhed omfattet af kursgevinstloven
 EBL § 1, stk. 2, for ejendomme omfattet af ejendomsavancebeskatningsloven
 ABL § 17, for aktier mv. omfattet af aktieavancebeskatningsloven.
 Et selskab overvejede at etablere et yderligere driftscenter på en grund. Selskabet havde i forvejen to driftscentre. Pladsen på disse to eksisterende driftscentre blev vurderet til ikke at være tilstrækkelig. I forbindelse med planlægningen afholdt selskabet udgifter til rådgivere. Selskabet fratrak udgiften og fandt, at der forelå fradragsberettigede driftsomkostninger i medfør af statsskattelovens § 6 a. Højesteret fandt, at udgifterne ikke havde en sådan forbindelse til virksomhedens eksisterende drift, at de kunne anses for fradragsberettigede driftsomkostninger efter statsskattelovens § 6a. Da centret ikke blev etableret og taget i brug, tiltrådte Højesteret videre, at udgifterne ikke kunne afskrives, heller ikke efter statsskattelovens § 6 a.
 SKM2005.288.HR
 Sagen drejede sig om et selskabs salg af en af divisionerne i selskabet. Det købende selskab var ejet af et holdingselskab, hvis ejer var nogle af det sælgende selskabs aktionærer. I forbindelse med handlen fik selskabet en fordring på 103 mio. kr. på køberselskabet, men i samme aftale blev fordringen overdraget til køberselskabets moderselskab for 1 kr. Højesteret fandt ikke, at selskabet kunne nedsætte afståelsessummen med tabet på fordringen. Højesteret fandt videre, at selskabet heller ikke havde et fradragsberettiget tab, hverken efter kursgevinstloven eller efter statsskatteloven. Højesteret fandt ikke behov for at tage stilling til, om salget af fordringen var båret af interessefællesskab.
 Sagen drejede sig om beskatning i forbindelse med 3 separate aftaler indgået i forskellige indkomstår om virksomhedsoverdragelse fra far til søn. Højesteret fandt, at indholdet af aftalerne på flere punkter var ubestemt og uklart og førte til selvangivne resultater, som måtte anses for usædvanlige i forhold til, hvad der ville følge af aftaler mellem uafhængige parter. Aftalerne blev på denne baggrund anset for at være én samlet overdragelse med deraf følgende konsekvensændringer for den aftalte vederlagsfastsættelse. Således blev grundlaget for kursnedslag nedsat.
 Sagen drejede sig om, hvilken salgspris der var opnået ved sagsøgernes overdragelse af et pizzeria.
 Sagsøgerne gjorde gældende, at salgsprisen oprindeligt androg kr. 800.000,-, hvorefter der var givet et nedslag på kr. 75.000,-. Af en underskrevet overdragelsesaftale fremgik det imidlertid, at salgsprisen inden nedslaget androg kr. 1.300.000,-. Den i overdragelsesaftalen anførte salgspris var efterfølgende skriftligt bekræftet af


text:
den ene af køberne og var derudover bl.a. understøttet af, at køberselskabet havde optaget lån på et tilsvarende beløb.
 Endvidere var der fra sagsøgerselskabets konto foretaget nogle hævninger, som understøttede en oplysning om, at sagsøgerne skulle have modtaget et kontantbeløb i forbindelse med overdragelsen. Bl.a. på denne baggrund fandt byretten ikke, at sagsøgerne havde løftet bevisbyrden for, at overdragelsen var sket til en anden pris, end den der var anført i overdragelsesaftalen. At denne salgspris ifølge selskabets revisor var urealistisk, og at der under den administrative behandling af sagen var foretaget syn og skøn, som understøttede en lavere salgspris, blev ikke tillagt betydning.
 Stadfæstelse af SKM2015.352.BR.
 SKM2008.12.ØLR
 Sagen drejede sig om en kommunes salg af el- og fjernvarmeforsyningen til et selskab. Landsretten fandt, at det ikke fremgik, hvorledes overdragelsesvederlaget på bygninger mv. var blevet foretaget, og at skattemyndighederne derfor var berettigede til at foretage fordelingen. Landsretten henviste i denne forbindelse til forarbejderne til AL § 45, hvor det præciseres, at skattemyndighederne "ikke skal basere en tilsidesættelse af den af parterne aftalte fordeling på først og fremmest oplysninger fra vurderingssystemet..." Skattemyndighedernes skøn over handelsværdien svarede fuldstændig til den offentlige vurdering, og landsretten fandt, at skønnet måtte anses for udøvet på et mangelfuldt grundlag.
 UfR 1966. 493. ØLR
 En skatteyder købte maskiner og inventar mv. for 170.000 kr., hvilket beløb skulle afdrages og forrentes over en årrække. Gælden blev indfriet før tiden med en dekort på 15 %. Dekorten var hjemlet i den oprindelige salgsaftale. Afskrivningsgrundlaget skulle reguleres med den ydede dekort.
 SKM2015.391.BR
 Sagsøgeren, A, solgte i 2009 sin andel af en juletræsplantage for en "salgssum" på 301.779,- kr., og således at køberen overtog gæld på 3.387.271,- kr. og 2.256.084,- kr. Hans anskaffelsessum for andelen i 2003 var 208.042,- kr. Han selvangav ingen avance i forbindelse med salget i 2009.
 Retten anførte, et en eventuel avance ved A's salg af plantagevirksomheden, hvis aktivmasse var juletræer på rod på lejet grund, var skattepligtig i henhold til statsskattelovens § 5, a, jf. § 4. Avancen skulle opgøres til afståelsessummen med fradrag af anskaffelsessummen, idet køberens eventuelle gældsovertagelse skulle medregnes i afståelsessummen med nominel værdi af de overtagne gældsposter.
 Retten fandt, at overdragelsesaftalen, der ikke umiddelbart angav salgsprisen, måtte forstås således, at overdragelsen skete på vilkår, at A modtog en "salgssum" på 301.779,- kr., og at køberen overtog plantagen med de rettigheder og forpligtelser, som den havde tilhørt A og indtrådte i de gældsforpligtelser, som påhvilede A.
 Det måtte herefter lægges til grund, at afståelsessummen i henhold til overdragelsesaftalen udgjorde i alt 5.945.134,- kr. svarende til "salgssummen" på 301.779,- kr. med tillæg af den nominelle værdi af de gældsforpligtelser, som A blev frigjort for.
 Efter det fremkomne, herunder det i prospektet anførte, hvorefter juletræsplantagen ville give overskud i perioden 2011-2014, til at salget skete til en uafhængig tredjemand, og til at A ikke i øvrigt havde søgt at dokumentere den reelle værdi af den overdragne andel, fandt retten, at den opgjorte afståelsessum på 5.945.134,- kr. ikke kunne anses for åbenbart urimelig.
 Som følge heraf tog


text:
retten Skatteministeriets frifindelsespåstand til følge.
 Sagen drejede sig om SKATs adgang til at korrigere fordelingen af en overdragelsessum omfattende driftsmidler, fabriksejendom og aktivitet. Byretten fandt, at aftalens parter, der ubestridt var uafhængige, ikke havde konkret modsatrettede skattemæssige interesser, og at den aftalte fordeling derfor kunne tilsidesættes, fordi fordelingen ikke var udtryk for handelsværdien for de overdragne aktiver.
 LSRM 1976. 153
 A havde fratrukket et advokatsalær ved opløsning af interessentskab. Klagerens påstand overfor Landsskatteretten gik ud på, at beløbet godkendtes afskrevet efter reglerne om goodwill, idet advokaten hovedsagelig havde bistået i forbindelse med vederlæggelsen af goodwill i forbindelse med køb af medinteressentens halvdel. Landsskatteretten var i princippet enig med klageren, således at afskrivningsgrundlaget for goodwill skulle forhøjes. Da der imidlertid ikke fandtes sikre holdepunkter for at godkende det fulde beløb, blev ansættelsen ændret således, at advokatsalæret fordeltes forholdsmæssigt på samtlige de i aftalen omfattede aktiver.
 LSRM 1976. 152
 Skatterådet havde ikke godkendt et fradrag for udgifter til advokatbistand ved salg af en skibsanpart, som klageren havde erhvervet pr. 1. januar 1970. Da skibsdriften gav underskud, anlagde klageren retssag mod sælgeren med krav om handelens annullering, idet han mente sig påført et tab som følge af urigtige forudsætninger for købet. Sagen blev forligt på den måde, at sælgeren tilbagekøbte anparten den 2. januar 1973 for 182.692 kr. Landsskatteretten fandt, at udgifterne, uanset at de oprindeligt var afholdt med henblik på bevarelse af klagerens formue, havde en direkte tilknytning til den ved salget opståede avance, og at de var fradragsberettigede i indkomsten.
 LSRM 1965. 17
 Klageren havde i 1960 solgt en forretning. I 1962 havde klageren indrømmet køberen af forretningen en dekort i restkøbesummen, hvilket beløb klageren påstod sig berettiget til at fradrage i avancen. Den påklagede ansættelse blev stadfæstet, idet der ikke forelå oplysninger om, hvorledes avancen i sin tid var opgjort, og hvorfor klageren i 1962 havde givet afslag på restkøbesummen.
 LSRM 1963. 114
 A solgte i 1960 sin tobaksforretning og fik 30.000 kr. i vederlag for goodwill. Køber nedlagde efterfølgende under en retssag påstand på nedsættelse af goodwillvederlaget, idet han fandt, at beregningen hvilede på forkerte forudsætninger. Sagen forligtes ved, at klageren gav køberen et afslag på 4.000 kr. Amtsskatterådet havde herefter nedsat klagerens indkomst med 4.000 kr. samt med et ikke fratrukket beløb på 1.500 kr. udgørende mæglersalær. Klageren påstod over for Landsskatteretten ansættelsen yderligere nedsat med 1.301 kr. til advokat- og rejseomkostninger i forbindelse med retssagen. Da det kunne konstateres, at klageren ikke havde handlet svigagtigt ved afgivelsen af de pågældende oplysninger om omsætningen, fandt retten, at klageren var berettiget til fradrag.


text:
Det iranske politiske system | Islamisk Republik Iran, demokrati
 Den statsform, der bekræftes af Irans forfatningsmæssige charter (endeligt godkendt af den iranske befolkning med almindeligt valg og 98 procent af stemmerne, 15 November 1979, og fra det øjeblik, der er gældende) udgør helt sikkert et af de mest artikulerede nutidige forsøg på harmonisering mellem lov og etik, hvor åbenbart den etiske, som den vedrører, er islamisk-shiitisk.
 Politisk ordenThe Leadershipl Executive PowerDen lovgivende magtRådetsDen retslige magt
 Statens form bekræftet af Irans forfatningsmæssige charter (endelig godkendt af Iranske befolkning, med almindeligt valg og 98-procenten af stemmerne 15 November 1979 og fra det øjeblik, der er gældende) udgør bestemt et af de mest artikulerede nutidige forsøg på harmonisering mellem lov og etik, hvor naturligvis ethvert er behandlet islamisk -sciita.
 Den Højeste Guide
 Den Islamiske Republiks højeste myndighed er guiden (Leader) - eller alternativt Executive Council (Leadership Council) - som udøver de kombinerede kræfter af en politisk og religiøs type og i sig selv udgør det mest betydningsfulde udtryk for integration , typisk for islam, mellem den religiøse sfære og den politiske sfære (se art. 5).
 Den første vejledning i Den Islamiske Republik Iran, Imam Khomeini, antog denne position som grundlægger af den islamiske republik selv og dens teologiske værge (vali-faqih). Efter forsvinden afImam KhomeiniPå 3 juni 1989 valgte Ekspertforsamlingen Ayatollah Seyed Ali Khamenei som hans efterfølger.
 Den originale tekst af Octave del af forfatning er blevet ændret i 1989 ved nogle ændringer, som har angivet indholdet af samme antal artikler: Leadership Council er blevet annulleret, og ekspertforsamlingen (se Art. 108) er blevet betroet den præcise opgave at vælge en enkelt Vejledning (det afsnit, der blev givet til valget af vejledningen, kunne også overdrages direkte til befolkningen, som det var sket med etableringen afImam Khomeini). Ekspertforsamlingen havde også til opgave at erklære, at lederen bortfaldt fra sit kontor i tilfælde af manglende evne til at udføre de opgaver, der var pålagt ham eller af tabet af de krævede krav eller af uventet viden om, at han ikke var i besiddelse af det på tidspunktet for hans valg.
 Lederen i dag er ikke længere forpligtet til at være den øverste teologiske myndighed (marja-e taqlid), der er anerkendt som sådan af shiitter; Det er tilstrækkeligt, at han har tilstrækkelig videnskab og viden til at kunne udstede edik på grundlag af forskellige kapitler i den islamiske Canon. Hans beføjelser og pligter - som han dog kan delegere til sine egne repræsentanter - er som følger:
 a) fastlægge de generelle politiske retningslinjer i landet efter høring af Mulighederrådet (se art. 91 - 99), samtidig med at retten til den endelige beslutning opretholdes
 b) overvåge en korrekt anvendelse af disse politikker
 c) at afholde folkeafstemninger
 e) overdrage eller tilbagekalde opgaven eller acceptere sin opsigelse fra de islamiske juristmedlemmer af bestyrelsen til retsvæsenets leder (jf. art. 156 ff.) til direktøren for radioorganismen Fjernsyn, til lederen af hærens generalstab, til overordneren af den islamiske revolutions vagtkorps, til de styrende af alle væbnede styrker og politi
 f) udføre funktionen som generalsekretær for


text:
de væbnede styrker
 g) erklære krig eller fred og orden mobilisering af styrker
 h) løse eventuelle tvister mellem lederne af statens tre grene og regulere deres fælles forhold
 i) underskrive dekretet om ratifikation af republikkens præsidentes valg efter hans valg
 l) dekret af republikkens præsident af grunde af national interesse, hvis en dom fra højesteret erklærer ham i strid med hans hverv eller en afstemning i Parlamentet kvalificerer ham som utilstrækkelig for funktionen
 m) tillade fængsler til pardoner eller pendle de sætninger, som de er blevet dømt efter, efter en henstilling fra retsvæsenets leder
 n) gå videre til løsningen af ellers uløselige spørgsmål ved at benytte Opportunity Council.
 Hvad angår forsamling af eksperter (Majlis-e Khebregan), opstod ideen om at give livet til en sådan enhed følgende diskussioner og debatter, der blev indledt i den umiddelbare post-revolutionære periode, om behovet for at etablere en konstituerende forsamling til udarbejdelse af en tekst af forfatning. Da flertallet af vælgerne stemte for oprettelsen af en islamisk republik og afskaffelsen af monarkiet i den dobbelte spørgsmålstegnede folkeafstemning i april 1979, blev det besluttet at forelægge udkastene til forfatningscharteret til en forsamling for at drøfte dem og mere sent han gjorde det et spørgsmål om folkeafstemning. Således blev eksperternes første forsamling indkaldt, som efter at have drøftet udkastet til forfatning forelagt af den foreløbige regering og i vid udstrækning ændret, forelagde 2 december 1979 folkeafstemningen den endelige tekst. Derefter blev forsamlingen opløst. Afrundingen til eksperternes anden forsamling, i overensstemmelse med art. 108 af forfatning, fandt sted i december 1982 til valg af 83 medlemmer, hvoraf 76 blev valgt i første session og 7 i anden session. I april 1988 blev der afholdt partielle valg til udskiftning af de afdøde medlemmer af forsamlingen. Valget til den tredje forsamling af eksperter (ved almindelige valgret) fandt sted i oktober 1999.
 Medlemmerne af ekspertforsamlingen er ikke forpligtet til at have nogen begrænsninger vedrørende retten til at udføre andre funktioner samtidigt, f.eks. Som medlemmer af parlamentet eller ministre. Som følge heraf er mange øverste politikere og embedsmænd også medlemmer af Ekspertforsamlingen. En af de største forskelle mellem eksperternes første forsamling og den anden er imidlertid, at medlemmerne af den anden alle hører til præsteret. Ekspertforsamlingen er forpligtet til at mødes mindst en gang om året. En lovbestemmelse bestemmer, at møderne foregår i Qom, men næsten alle indkaldes i Teheran af muligheder. Ikke desto mindre er sekretariatet for ekspertforsamlingen baseret i Qom. Ekspertforsamlingen består af fem medlemmer.
 Ifølge art. 60 af forfatning"Den udøvende magt udøves af præsidenten for republikken, premierministeren og ministrene", og de relative normer er specificeret i den niende del af charteret, art. 113 og følgende. Derfor tales der i den oprindelige tekst om "premierminister"; I juli 1989 blev der imidlertid indledt nogle ændringer. På grundlag af disse er statsministerens tal blevet afskaffet, og alle de prærogativer, som han tidligere havde fået, blev tildelt republikkens præsident. Den eneste væsentlige forskel mellem de to kontorer ligger i, at premierministeren som en selvstændig person tidligere var underlagt tillidstilsynet, før han kunne fortsætte


text:
med at danne regeringen; siden 1989 har behovet for den oprindelige konfidensstemme mislykkedes, da præsident-premier modtager legitimitet direkte fra befolkningen på præsidentvalget. Som et resultat af den tekst, vi taler om "premierminister", må vi i virkeligheden i dag henvise til de opgaver og beføjelser, der i øjeblikket er ejendommelige for republikkens præsident.
 Det skal også huskes at fra 1989 blev opgaven med at koordinere statens tre beføjelser overført fra præsidenten til revolutionens vejledning. Desuden kan præsidenten i dag udnævne flere næstformænd, hvoraf en delegeret til at påtage sig præsidentfunktionerne i visse tilfælde. På baggrund af ændringsforslagene til 1989 er der i henhold til ændringsforslaget til 50 givet næstformanden ansvaret for at erstatte præsidenten i hans hverv i tilfælde af død, afskedigelse, afskedigelse eller fravær på mere end to måneder. denne passage er underlagt samtykke fra vejledningen til revolutionen. I mangel af sådant samtykke påtager næstformanden sig opgaven at organisere det nye præsidentvalg inden for XNUMX dage.
 Som følge af de ændringsforslag, der blev lanceret i 1989, har præsidentens premierminister, der har fået direkte legitimering fra folket på præsidentvalget, ikke længere underlagt forsamlings- eller indledende mistillid fra nationalforsamlingen. Parlamentet bevarer imidlertid ret til at henvende sig til præsidenten og muliggøre ham en genstand for en tillidstro, når han har tiltrådt premierministerens funktioner. I den henseende er præsidenten forpligtet til at reagere i Parlamentet på interpellationer underskrevet af mindst en fjerdedel af parlamentarikere; hvert medlem af parlamentet kan videresende til den enkelte minister interpellationer vedrørende spørgsmål, der falder ind under hans ansvarsområde Ikke-tillidsrepræsentanter i enkelte ministre skal underskrives af mindst ti parlamentsmedlemmer. Ministeren, der modtager afstemningen, afvises og kan ikke være en del af regeringen, der dannes umiddelbart efter den, der er på kontoret. For en tillidsfri bevægelse mod præsident-premier er underskrivelsen af mindst en tredjedel af parlamentsmedlemmerne nødvendig. For at afskedige ham er det nødvendigt at stemme for tillid fra mindst to tredjedele af nationalforsamlingen.
 Præsidentens kontor (Nahad-e Riassat-e Jomhouri) består af sekretariatet, næstformændene og direktørerne for præsidenten. Efter revolutionen blev der oprettet et særligt ministerium i formandskabet (stadig i drift), som alle arkiver og dokumenter fra Organisationen for Efterretning og National Sikkerhed (Savak) blev overdraget til, nemlig det politiets politi i det monarkiske regime, som var blevet demonteret.
 Budgetorganisationen og det økonomiske planlægningsprogram (Sazeman-e Barnameh va Budjeh) under ledelse af det iranske statistiske center administreres også af formandskabet; det nationale kartografiske center Computer Center; det iranske dataproduktionsselskab (tidligere IBM); Remote Assessment Center (anvendt satellitforskning).
 De ledes også af formandskabet: Organisationen for civile medarbejdere og administrative anliggender (Sazeman-e Omoor Estekh-dami va Edari Keshvar), som koordinerer regeringsorganerne, udsteder reglerne for rekruttering af embedsmænd og uddyber de organisatoriske vedtægter for nystiftede organisationer Irans statsledelsesuddannelsescenter (Sazeman-e Amoozesh Modiriat Sanati Iran); Organisationen for det nationale arkiv Iran (Sazeman-e Assnad-e Melli Iran), som indeholder alle de offentlige dokumenter; Den Civil Pensionsorganisation (Sazeman-e Bazneshastegi Keshvari); Organisationen for Lægeruddannelse (Sazeman-e Tarbiat Badani); Organisationen for Miljøbeskyttelse (Sazeman-e Hefz-e Mohit-e Zist); Atomenergiagenturet (Sazeman-e Enerjy Atom).
 Præsidenten for premierministerens præsident om at præsentere ministrene for hans valg til nationalforsamlingen er til


text:
en vis grad begrænset for justitsministeren ved Art. 160 af forfatning, ifølge hvilken premierministeren kun kan vælge den inden for den liste over kandidater, der er foreslået af Det Højeste Justitsråd.
 Irans IR-regering består hovedsagelig af 22-ministerier.
 a) Udenrigsministeriet (Vezarat-e Omoor Kharejeh). De rapporterer til dig: Higher International Relations School (grundlagt i 1983, forbereder det diplomatiske personale); Institut for Politiske og Internationale Studier (IPIS).
 b) Indenrigsministeriet (Vezarat-e Keshvar). De rapporterer til dig: Statskontoret Office Civil Status; Gendarmeriet; politiet; Komiteerne for den islamiske revolution.
 c) Justitsministeriet (Vezarat-e Dadgostari). De er ledet af: Statens notarafdeling for skrivning og ejendomsret; den officielle tidsskrift Institut for Forensic Medicine; Institut for Justitsadministration Eksperter.
 d) Forsvarsministeriet (Vezarat-e Defa). De ledes af: Company Industrie ETKA, til levering til hærens personale; Fakhr-e Iran Weaving and Knitting Company; Company Production Bread Industries; Forsvarets industrielle organisation, som producerer våben; Selskabet for Elektroniske Industrier; det iranske luftfartsselskab; den iranske helikopters vedligeholdelse og modernisering selskab; Energibesparelsesproduktionsselskabet.
 e) Ministeriet for økonomi og finans (Vezarat Omoor Eqtesadi va Daraie). De rapporterer til dig: Toldvæsenet; de iranske investeringer og økonomiske og teknologiske subsidier Produktionsenhedens egenskab af finansiel ekspansionsorganisation den elektroniske kalkulator service organ; Verifikationsorganet Det Iranske Centralforsikringsagentur; det iranske nationale selskabs offentlige og toldindskud pengeinstitutter: Bank of Iran, Banker Ostan, Bank Tejarat, Bank Sepah, Banca Saderat, Banca Industrie e Miniere, Banca dell'Agricoltura, Banca Melli, Banca Alloggi, Banca Mellat.
 f) Næringsministeriet (Vezarat-e Sanaye). Ministeriet udøver sine beføjelser til at kontrollere industrien gennem nogle strukturer; De vigtigste er: Development and Industrial Renewal Authority (IDRO); Den Nationale Organisation for Iranske Industrier (NIIO); det iranske standardinstitut og industriforskningen; det iranske tobaksmonopol.
 g) Ministeriet for minedrift og metaller (Vezarat-e Ma'adan va Felezzat). De er ledet af: National Geological Organization; den iranske nationale miner og støberier selskab; det iranske nationale stålselskab; Det Iranske National Mining Exploration Company; det iranske nationale kobberindustriselskab; det iranske nationale bly- og zinkfirma.
 h) Olieministeriet (Vezarat-e Naft). Chef for Irans National Petroleum Company (NIOC); det iranske nationale gasselskab (NIGC); det iranske nationale petrokemiske selskab (NIPC); den iranske benzin offshore selskab (IOOC); Det iranske National Drilling Company (NIDC); det iranske nationale olieselskab (NITC); Kala Company Ltd. Ahwaz Conducted Factory.
 i) Ministeriet for Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (Vezarat-e Keshavarzi va Tosa'e Rustaie). Dette ministerium er ansvarlig for adskillige forskningscentre og andre centre. Blandt de vigtigste: Skovbrugs- og Græsbureauet; Flora Protection Agency; Seeding og Virgulti Institut for Forskning og Forbedring Indkøb; plante skadedyr og patologier forskningsinstitut; Sø- og Vandforskningsinstitutet; den iranske mejeriindustri virksomhed; Haft Tappeh Sugar Cane Agro-Industrial Company; National Meat Company; Silkeforædlingsforsknings- og markedsføringsselskabet.
 l) Ministeriet for genopbygningskrusaden (Vezarat-e Jahad-e Sazandegi). Den homonyme post-revolutionære institution, der er oprettet for at koordinere genopbygningsinitiativer i landdistrikterne, er blevet omdannet til et ministerium i 1983. Hans job er at fremme udvikling af landdistrikterne, løse problemerne med nomadiske stammer, yde bistand og støtte til husdyrbrugere, fremme landdistrikterne osv. Dette ministerium ledes af Compagnia della Pesca (Shilat).
 m) Handelsministeriet (Vezarat-e Bazargani). De rapporterer til dig: Det Centrale Agentur for Samarbejde; Export Promotion Center; The Tea Authority; kornudvalget sukkermyndigheden Forbruger- og Producentbeskyttelsesagenturet; Trade Promotion


text:
Body; den iranske stat handelsvirksomhed; Warehouse Storage og Building Company; det iranske forsikringsselskab; Iran's IR-handelsflåde.
 n) Ministeriet for Kultur og Videregående Uddannelse (Vezarat-e Farhang va Amoozesh Aali). Leder af det: Irans Kulturarv Agentur; Det Videnskabelige og Kulturelle Publikationscenter; Det Videnskabelige og Industrielle Forskningscenter; Institut for Kulturstudier og Forskning; Applikations- og Ejendomsforskningscenter for Materialer og Energi.
 o) Kulturministeriet og islamisk vejledning (Vezarat-e Farhang va Ershad-e Islami). De er ledet af: Mekka Pilgrimskommissionen, Donationer og velgørende værker; IRNA National Press Agency (Islamic Republic News News Agency); Tourist Centers Office.
 p) Undervisningsministeriet (Vezarat-e Amoozesh va Parvaresh). De ledes af: Foreningen for Intellektuel Udvikling af Børn og Unge; Formyndere og Instruktørforening; Organisationen for Programmering og Uddannelsesforskning; Den nationale organisation for modernisering og udstyr af uddannelsesinstitutioner Literacy Movement (Nehzat-e Savad-Amoozi).
 q) Energiministeriet (Vezarat-e Niroo). De rapporterer til dig: Water Resources Research Institute; Hydraulic Engineering Services Company (Mohab); Firmaet Byggeri dæmninger og vandingssystemer (Sabir); Energikilder Engineering Company (Mashanir); Det nationale produktions- og distributionsselskab (Tavanir); Det iranske selskabsudstyr, produktion og elforsyning (Satkab); det regionale vandråd Det regionale elektricitetsråd.
 r) Sundhedsministeriet (Vezarat-e Behdasht, Darman va Amoozesh Pezeshki). De er ledet af: Pasteur-instituttet; Institut for Ernæringsvidenskab og Fødevareindustri; Blood Transfusion Agency; Kampen mod Leprosy Body; Social Security Agency; National Pharmaceutical Company; Socialbeskyttelsesagenturet; Banca Previdenza Lavoratori; den røde halvmåne; Sundhedsindstillingerne for alle byer.
 s) Ministeriet for bolig og byudvikling (Vezarat-e Maskan va Shahr Sazi). De er ledet af: Boligstyrelsen; Urban Territorial Body; det iranske selskabsbyggeri Indkvartering og Bygningsforskningscenter.
 t) Ministeriet for Information (Vezarat-e Ettela'at). Dette ministerium blev oprettet i 1983 med opgaven at beskytte den nationale sikkerhed, der opererer i modspionage og beskæftiger sig med politiske grupper, der erklæres ulovlige. Der er ingen tilknyttet struktur.
 u) Arbejds- og Socialministeriet (Vezarat-e Kar va Omoor Ej-tema'i). De er ledet af: Det faglige og tekniske uddannelsesorgan; Institut for Arbejde og Social Beskyttelse; Skattekrigen Flygtningefonden (dette navn definerer forsvarskrig mod irakisk aggression i 1980'erne).
 v) Ministeriet for indlæg, telegraf og telefoner (Vezarat-e Post, Telegraph va Telefon). Chef for det iranske telekommunikationsselskab; Compagnia delle Poste; Telefonfirmaet.
 w) Ministeriet for veje og transport (Vezarat-e Raah va Tarabari). De rapporterer til dig: Irans RI-jernbaner; havnemyndigheden og handelsflåden; Luftfartsmyndigheden; Luftfartsselskaberne for Irans IR (Iran Air); National Aviation Services Company (Asseman); den nationale meteorologiske myndighed Producentvirksomheden til vejsikkerhedsudstyr; Vejbygningsfirmaet, udstyrsvedligeholdelse og udstyrsforsyning; Den Iranske Vejudviklingsmyndighed; Det Tekniske og Mekaniske Jordalaboratorium; det irano-russiske transportselskab.
 z) Kooperativerne (Vezarat-e Ta'avon).
 Ministeriet for budget og økonomisk planlægning blev oprettet i 1985 (indtil da havde dets funktioner været udøvet af den homonyme organisation, der blev kontrolleret direkte af premierministeren, der på det tidspunkt ikke var underlagt parlamentariske interpellationer); Den blev så igen afskaffet som et specifikt ministerium, og dets ansvar og beføjelser samt for administrative anliggender og statsansatte blev overført til præsidenten.
 Undervisningsministeriet for den islamiske revolution (Vezarat-e Sepah Pasdaran-e Enqelab-e Islami), som oprindeligt var planlagt, blev senere undertrykt; i dag rapporterer dette korps til forsvarsministeriet.
 Fra et administrativt synspunkt er Iran opdelt i 27-provinser (ostan: udtrykket angiver faktisk territoriale enheder, der kan sammenlignes med de i Italien definerede "regioner"), som hver især har


text:
sin egen kapital. Den enkelte provinss administrationsansvar er overdraget til en guvernør-general, som repræsenterer regeringen i den. Hver ostan er opdelt i områder, omtrent svarende til de italienske provinser, hvor hver (shahrestan) forvaltes af en guvernør. Der er også landbrugsarbejdere, distrikter, der nyder en vis grad af autonomi i forhold til staten. Hver lokal virkelighed vælger derefter sit eget råd (se nedenfor).
 Den lovgivende magt i Den Islamiske Republik er den privilegerede ikke kun af den islamiske forsamling (eller den nationale forsamling eller parlamentet (Majlis-e Shora-ye Islami), der for første gang tog stilling til 1980 og derefter fornyes hvert fjerde år, men også af Rådet Tilsynsorgan på forfatning, hvoraf man taler i artiklerne 91 og sgg. Ifølge forfatningen skal enhver lov først godkendes af Majlis og derefter ratificeres af bestyrelsen, der endelig er underskrevet af præsidenten for Republikken for at træde i kraft. I 1988 blev to andre lovgivende organer etableret afAyatollah Khomeini: "Rådet til fastsættelse af behovene" (organ, hvis opgave er at afhjælpe juridiske tvister mellem Parlamentet og bestyrelsen, dets medlemmer er udnævnt af lederen) og "Politisk Bestemmelsesråd af rekonstruktion "(en af de højeste tilfælde, der bestemmer den økonomiske udvikling i landet, der beskæftiger sig med landbrug, industri og miner, handel, monetære og finansielle spørgsmål, infrastrukturydelser, sociale ydelser, by- og boligudvikling. ). Herudover har Revolutionens øverste kulturråd lovgivningsmagt over spørgsmål vedrørende uddannelse.
 Som anført i artiklerne 71 og følgende har Parlamentet følgende beføjelser: at drøfte de foreslåede forslag fra regeringen og de lovforslag, der foreslås af mindst 15-repræsentanter; diskutere og fremme undersøgelser af alle nationale anliggender godkende internationale traktater, protokoller, aftaler og kontrakter at beslutte om mindre ændringer af betydning ved grænserne på det nationale område, at godkende regeringens anmodning om proklamation af kampsager i en periode på højst tredive dage foreslå forkastningsforslag til premierministeren eller en af ministrene give tillid til, eller nægt den, til regeringen som helhed eller til en af ministrene.
 Parlamentet har oprettet et sæt interne regler, der fastlægger procedurerne for styring af møderne, afholdelse af debatter og afstemning om regninger og beslutninger mv. Og fastlægger sine kommissions opgaver. I henhold til de gældende bestemmelser er parlamentet ledet af en styringskomité bestående af en højttaler (eller præsident, homolog med præsidenten for kammeret i Italien), to næstformænd, der leder møderne i mangel af taleren og et vist antal sekretærer og direktører.
 I Parlamentet er der mange permanente kommissioner, der har til opgave at gennemføre de indledende faser af diskussionen om regningerne og forslagene. Desuden kan der opstilles særlige provisioner, hvis det er nødvendigt. De ændringsforslag, der blev vedtaget i 1989 til forsamlingens interne bestemmelser, gav Kommissionen et varierende antal medlemmer mellem 9 og 15, med undtagelse af Kommissionen vedrørende artikel 90 i forfatning, som kan bestå af 15 / 31 medlemmer. De faste provisioner er følgende: 1. Uddannelse; 2. Kultur og videregående uddannelse 3. Islamisk vejledning, kunst og social kommunikation; 4. Økonomi og Finans; 5. Planlægning og budget 6. Olie; 7. Industri og miner; 8. Arbejds- og Socialministeriet, Administrative Anliggender og Beskæftigelse; 9. Boliger, Byudvikling, Veje


text:
og Transport; 10. Retlige og juridiske anliggender; 11. Forsvar og Guard of Islamic Revolution; 12. Udenrigspolitik; 13. Indre anliggender og råd (af rådene drøftes i del VII i forfatningscharteret); 14. Sundhed, Pensioner og Bistand, Social sikring og Røde Halvmåne; 15. Post, telegrafier, telefoner og energi; 16. Handel og distribution 17. Landbrug og udvikling af landdistrikter 18. Organisationer og organer tilknyttet republikkens præsident; 19. Revisionsretten og Forsamlingens budget og finansiering; 20. Revolutionens institutter; 21. 90 artikel appellerer Kommissionen af forfatning (som har til opgave at foretage undersøgelser om borgernes klager over statslige organisationer); 22. Udvalget for Gennemgang af Spørgsmålene (som har til opgave at undersøge spørgsmålene fra parlamentsmedlemmerne til ministrene og svarene fra sidstnævnte. Kommissionen vurderer, om svarene var tilfredsstillende, ellers har parlamentsmedlemmer ret at fremsætte forslag om en tillidsfrist mod ministeren, hvis svar har fået en negativ vurdering)
 Under lovgivningen, der begyndte i 1996, blev der også oprettet en Kommissionen for Kvindelige Matter, som går videre til en forbedring af alle lovgivning vedrørende kvinder.
 I parlaments ordinære samlinger nås quorummet med to tredjedele af medlemmerne, og beslutningerne godkendes normalt med simpelt flertal, undtagen i særlige tilfælde, der er fastsat i særlige regler fra tid til anden.
 Et lovforslag eller et lovforslag kan spørgsmålstegn ved Parlamentet på to måder: Regeringen kan på eget initiativ forelægge nationalforsamlingen et lovforslag efter godkendelse fra Ministerrådet eller forsamlingsstyrelsen kan organisere procedurerne for drøftelse af et lovforslag underskrevet af mindst femten repræsentanter.
 Forslag, der ikke er uopsættelige, betragtes normalt som en præsentation. Diskussionsproceduren begynder med førstebehandlingen af den foreslåede tekst, efter at den er blevet undersøgt af den kompetente Kommission, og en kopi er blevet distribueret til hver af forsamlingsmedlemmerne. Hvis forslagets generelle ramme godkendes ved førstebehandlingen, sendes den igen til Kommissionen (eller Kommissionens), der er ansvarlig for gennemgangen af detaljerne. På nuværende tidspunkt kan forsamlingsmedlemmerne foreslå ændringer. Oplysningerne i regningen og de tilhørende ændringer diskuteres derefter og godkendes eller afvises. Den kompetente Kommission har fakultetet til at anmode forsamlingens eksterne eksperter om at deltage i sine møder og i diskussionen. Så passerer teksten til forsamlingen til andenbehandling, der vedrører dens detaljer. På nuværende tidspunkt kan forsamlingsmedlemmerne, hvis ændringsforslag er blevet afvist i Kommissionen, foreslå dem igen og anmode om deres ratifikation i forsamlingen. Teksten kan, når den endelig er ratificeret ved andenbehandlingen, videresendes til bestyrelsen (se nedenfor).
 Tegningerne eller regningerne med en simpel haster ("en stjerne") drøftes kun af den kompetente Kommission en gang. Den anden grad haster design ("to stjerner") er ikke undersøgt af Kommissionen og drøftes i to på hinanden følgende møder i forsamlingen. De mest akutte tegninger eller lovforslag ("tre stjerner") medtages straks på dagsordenen. Hastigheden af hver tekst skal godkendes af flertallet af forsamlingsmedlemmerne. Der er kategorier af juridiske tekster, der ikke umiddelbart kan stilles spørgsmålstegn ved, f.eks. Budgettet.
 I løbet af de første tyve år efter revolutionen blev parlamentsgrupper af en parti natur ikke etableret i nationalforsamlingen. Dette kan forklares både som en følge af de historiske begivenheder i Iran gennem århundrederne, som aldrig har begunstiget etableringen af politiske partier


text:
og som et indirekte resultat af forfatningsmæssige normer (se Art. 85), som understreger den absolut personlige karakter af ansvarsområder og beføjelser for Parlamentets medlemmer, tillader ikke ethvert privilegium til forsamlingsmedlemmerne, der tilhører partier med hensyn til de uafhængige, og fastslår, at valget finder sted på grundlag af valgkollegier og ikke på grundlag af proportional repræsentation. Ikke desto mindre blev der fra begyndelsen af 1980'erne oprettet uofficielle grupper i Parlamentet, som kun skitserede deres holdninger ved at tage sider ved diskussion eller afstemning; men deres ukorrekte natur forhindrede ikke nogle forsamlingsmedlemmer i at gå fra en udstationering til en anden i henhold til muligheden og gjorde det derfor vanskeligt, om ikke umuligt at beregne deres respektive styrker. Først i slutningen af halvfemserne begyndte virkelige politiske partier at blive etableret i landet med officielle navne og vedtægter og specifikke programmatiske platforme.
 Som allerede nævnt bliver lovforslaget, dekreterne og regningerne, der er godkendt af Parlamentet, dog ikke lov automatisk. den forfatning fastsætter eksistensen af et "udvalg af essays" kendt som "bestyrelsen om forfatning"Eller" forfatningsrådets råd "(Shora-ye Negahban-e Qanun-e Assassi, skitseret i artikler 91-99). Dette råd er faktisk et slags overordnet parlament med beføjelse til at afvise de beslutninger, der er godkendt af den »nederste afdeling«, det vil sige af Parlamentet. Det har til opgave at undersøge parlamentsmedlemmernes lovgivninger, sammenligne dem med de kanoniske islamiske normer og med forfatningen og ratificere dem derefter eller sende dem tilbage til Parlamentet for at blive ændret. Bestyrelsen består af 12 medlemmer (der forbliver på kontoret i seks år): seks islamiske jurister tilhørende præstet og seks civile advokater. Den første gruppe udpeges af vejledningen eller bestyrelsen (se art. 110), mens den anden gruppe vælges af parlamentet ved at vælge en liste over kandidater udpeget af højesteret (jf. Artiklerne 157 og følgende). Med hensyn til lovens forenelighed med de islamiske normer er størstedelen af de seks islamiske jurister gældende, mens størstedelen af alle Rådets medlemmer er forpligtet med hensyn til lovens grundlove. Bestyrelsen har også til opgave at fortolke bestemmelserne i forfatningen, et område, hvor et flertal på tre fjerdedele af dets medlemmer er påkrævet. Det fører også tilsyn med præsidentvalg, valg og folkeafstemninger.
 La forfatning giver også (se artikel 100-106), at den administrative forvaltning af lokale virkeligheder, fra landsbyer til landdistrikter, fra de enkelte byer til de distrikter, hvor de største byrealiteter er opdelt, op til provinserne og regionerne, overlades til Råd, valgt direkte af de lokale myndigheder.
 Den retslige magt
 I Iran har retssystemet gennemgået dybtgående ændringer efter revolutionens fremkomst, også fordi Koranen og Hadith (Traditionen) vedrørende Profeternes Mohammeds og Shiites Imams handlinger indeholder en meget betydelig mængde instruktioner vedrørende procedurerne for vurdering og testning af forbrydelserne, instruktion af forsøgene og udarbejdelsen af sætningerne samt aflæsning af sætninger og sanktioner. Retfærdighedsadministrationen kunne derfor begynde at fungere efter islamisk inspiration umiddelbart efter revolutionen, og på kort tid blev der udarbejdet og lanceret en ny borgerkode, en ny straffekode og nye procedurekoder.
 Hvad angår forfatningsmeddelelsen, der omhandler artiklerne fra 156 til 174, er retssystemet blevet fuldstændig uafhængigt af statens


text:
to andre beføjelser: Justitsministeriet er kun ansvarlig for den administrative organisation og budgettet til pleje af forholdet mellem retsvæsenet på den ene side og lovgiveren og forvaltningen på den anden side med det formål at besvare de interpellationer, der fremsendes af parlamentsmedlemmerne i nationalforsamlingen, og at forelægge regninger af et retligt indhold i sagen fra sag til sag af repræsentant for regeringen eller retssystemet.
 Der er i øjeblikket to kategorier af domstole: offentlige domstole og særlige domstole. De offentlige domstole omfatter borgerlige og strafferetlige instanser, borgerlige og strafferetlige domstole, de uafhængige borgerlige og særlige borgerrettigheder. De særlige tribunaler omfatter de islamiske revolutionsdomstoler og det særlige hof for præsteret.
 I de første måneder af 1987, faktiskAyatollah Khomeini dekret istituzione oprettelsen af en særlig domstol med ansvar for at undersøge og dømme forbrydelser begået af medlemmer af præsteret Han udpegede derefter præsidentdommeren og anklager for denne særlige domstol for præstegruppen og beordrede dem til at undersøge og udstede sætninger baseret på teologiske regler og regler. Begge positioner ville kun have svaret ham som øverste leder. Siden da har denne domstol fortsat fungeret og i praksis forbliver uden for retsvæsenet.
 Højesterets Justitsråd er under ledelse af: den retlige administration (Dadgostari) og dens strukturer - retsvæsenets politi (Police Qazaie) arbejder på dette område; Statens Generelle Inspektorat (Sazeman-e Bazressi Kol, se art. 174); Forvaltningsdomstolen (se art. 173). Desuden underlægger 1 / 5 / 1983 Legal Act også Højesteretsrådsrådet de retlige strukturer, der kaldes Tribunals of the Islamic Revolution og The Islamic Revolution's Procurements, som har til opgave at undersøge: a) om alle forbrydelser begået mod Irans indre og ydre sikkerhed, om forbrydelser "mod Gud" og "korruption på jorden", b) angreb på politikernes liv, c) om salg og smugling af narkotika d) i tilfælde af mord, massakre , kidnapning og tortur begået for at genoprette det pre-revolutionære monarkiske regime og for at undertrykke det iranske folks kamp, e) om de tilfælde, hvor den nationale statskasse dræbes f) om hævning af basale fornødenheder og deres masse på markedet til højere priser.
 Den samme retsakt skelner mellem tre kategorier af islamiske revolutioners tribunaler: de økonomiske straffedomstole med kompetence over sager e og f; domstolene for politiske anliggender i sager a), b) og d) Anti-Narcotics Tribunals, for sagen (c).
 Højesteret (Divan-e Aali Keshvar), der ligner den italienske kassationsdomstol, er opdelt i sektioner, hvoraf antallet kan variere alt efter krav. Sektionerne udsteder ikke domme af deres egen udformning, men de kan bekræfte de højeste kriminelle og civile domstoles sætninger. I henhold til artikel 288 i 28 August 1982 ændring af straffelovskodeksen skal Højesteret udtrykke sin mening skriftligt om en sætning, hvis den finder det ukorrekt og fremsende det til den kompetente ret. Sidstnævnte udsteder i overensstemmelse med Højesterets udtalelse en revision af den tidligere overensstemmende dom Ellers er sagen indgivet til Domstolens Generaldirektorat, fordi den anser muligheden for at tildele en anden domstol til retssagen. Hvis den er enig med Højesterets udtalelse, udsteder den anden ret en overensstemmende sætning. Ellers udsendes sagen igen til højesteret for gennemgang af dets almindelige


text:
råd.
 Afgørelser truffet af højesterets almindelige råd træffes med absolut flertal af stemmerne og kan give anledning til et af følgende tre tilfælde: a) hvis det almindelige råd finder, at dommen fra kun en af de højere straffedomstole er korrekt og berettiget, praksis er returneret til Domstolen for en operativ sætning, der skal udstedes b) hvis begge domers sætninger anses for korrekte og berettigede, returneres sagen til den anden, fordi den udsteder en operationel sætning c) i alle andre tilfælde afsendes sagen til Domstolens Generaldirektorat for at blive tildelt en af afdelingerne i højesteret. Denne afdeling gennemfører de nødvendige undersøgelser og udsteder sin egen sætning af en afgørende og bindende værdi.
 I henhold til artikel 1 i loven om krav til dannelse af højesteret består hver afdeling i højesteret af to kvalificerede dommere, hvoraf den ene er udpeget som formand for afdelingen. Begge dommere skal være eksperter i islamisk retspraksis eller alternativt have deltaget i et specielt tidsbegrænset kursus i teologi (kharej) eller have gennemført ti års erfaring i retsvæsenet eller i advokatbranchen; Under alle omstændigheder skal de have et indgående kendskab til islamiske normer.
 Hver Superior Civil Court består af en præsident dommer, en sidedommer og en konsulent; både den første og den anden kan alternativt udstede sætninger, men inden dommen udstedes, skal konsulenten grundigt undersøge sagen og kommentere den skriftligt. Men hvis dommedømmeren er en fuldt kvalificeret islamisk jurist (mujtahed), er han ikke tvunget til at vente på konsulentens kommentar. Overordnede borgerretten dømmer i alle juridiske sager og ikke relaterer til tvister, undtagen i sager om kompetence fra borgerretten for første grad. Hans domme er endelige og bindende, undtagen i tilfælde hvor: a) dommeren er overbevist om, at dommen udstedt ikke er baseret på de korrekte retskriterier, eller b) en anden dommer definerer den første utilstrækkelige eller i strid med loven eller til islamiske normer, eller c) bevise, at den første dommer ikke havde de nødvendige kvalifikationer til at behandle sagen. En appel kan indgives imod straffen inden for den femte dag efter udstedelsen, undtagen i tilfælde, hvor dommedommen er mujtahed. I tilfælde af appel eller i tilfælde a), b) eller c) er sagen indgivet til en afdeling i højesteret, som ratificerer eller ugyldiggør dommen og returnerer sagen til dommeren for den sidste sætning .
 De øverste straffedomstole, der er sammensat på samme måde, dømmer de forbrydelser, der kan straffes ved død, eksil, fængsel i en periode på ti år eller derover, sanktioner på to millioner rialer eller mere eller lig med eller større end to femtedele af overtrædelsens aktiver. Alle sætninger udstedt af High Criminal Tribunals undersøges af en afdeling i højesteret, undtagen i tilfælde, hvor retssagen afsluttes med den anklagedes fuldstændige frifindelse, eller sætninger lavere end de ovennævnte er pålagt.
 Hver første civilret består af en præsidentdommer eller en stedfortræder med den valgfrie tilføjelse af en konsulent Det kan dømme alle sager vedrørende arvspørgsmål, klager, der ikke overstiger værdien af to millioner rialer, anmodninger om anerkendelse af brugsrettigheder, opdeling og salg af fælles ejendomme mv. De


text:
appeller, der er anlagt mod sagen fra Førsteinstansretten, er underkastet de højere borgerrettigheder, hvis efterfølgende sætninger er endelige og bindende.
 Straffedomstolens første instans er sammensat på samme måde som borgerne deres jurisdiktion omfatter alle forbrydelser, som højkriminaldomstolene ikke har jurisdiktion til, forbrydelser i forbindelse med kommunens ledelse, overtrædelser af vejkoden mv. Appellen til Førsteinstansretten gælder også for appellen.
 I områder, hvor der kun findes en første sivilrettesdomstol, giver det øverste justitsråd det privilegium at dømme økonomiske sager op til den maksimale værdi af 4 millioner rialer og retssager vedrørende forfalskning af dokumenter og personcertifikater. Desuden er disse domstole (derfor kaldet uafhængige borgerlige dommere) i særlige situationer tilladt at dømme selv i sager, der henhører under jurisdiktionen i Første Straffedomstol. Hvad angår sager om højkriminaldomstols sager om jurisdiktion, antager en uafhængig borgerlig domstol funktionen af at henvise dommer og overlader sagen til det retsinstans, der er ansvarlig for dommen.
 En særlig borgerret er en offentlig domstol med beføjelser, der kan sammenlignes med en civilretlig eller strafferetlig domstol for første grad. Dens jurisdiktion omfatter retsafgørelser om ægteskabsproblemer, skilsmisse, forældremyndighed over børn, arv, anerkendelse af indavl osv. Sætningerne af disse domstole er endelige og bindende.