text:
at udtalelserne skulle have været tilladt i retten.
 I kendelsen starter højesteretspræsident Mumford Pearson med at behandle spørgsmålet om Betsy Scotts udtalelse, og han forklarer, at der er to prøver, der kan bruges for at afgøre om en udtalelse fra en person kan indgå som vidnesbyrd i en retssag. Den første er, om udtalelsen er fremsat under ed – eller i sig selv har form af en edsvoren erklæring. I så fald kan man anvende udtalelsen og gå ud fra, at den er sand. Den anden prøve er, om den person, der har fremsat udtalelsen kan krydsforhøres under retssagen. I forhold til den udtalelse, som Laura Foster efter sigende havde fremsat overfor Betsy Scott fredag morgen, var den ikke fremsat under ed eller havde form som edsvoren erklæring, og da Laura var død, kunne hun ikke krydsforhøres under selve sagen. Derfor burde udsagnet have været betragtet som rygter ("hearsay"), og burde derfor ikke have været tilladt i sagen. Pearson fortsætter med at nævne, at de var få undtagelser fra disse hovedregler. En af disse var, hvis udtalelsen var fremsat af en døende på dødslejet. En anden undtagelse var, hvis udtalelsen blev fremsat som en del af del af res gestae. Dette juridiske udtryk defineres som udsagn fremsat som en del af en handling. Højesteretspræsidenten giver et eksempel på dette: "Hvis nogen griber en anden i armen og siger: ’Jeg arresterer dig i lovens navn’ er disse ord lige så meget en del af den udførte handling som selve det, at tage ham i armen." (John Foster West, The Ballad of Tom Dula, s. 166)
 Res Gestae er latin for ”gjorte ting” eller ”udførte handlinger”. Ifølge The Free Dictionary by Farlex er "Res gestae baseret på den overbevisning, at fordi visse udsagn er fremsat naturligt, spontant, og uden overvejelse i løbet af en begivenhed, medfører sådanne udsagn en høj grad af troværdighed og levner ikke plads til misforståelser eller fejlfortolkning. Doktrinen fastslog, at sådanne erklæringer var mere troværdige end andre udsagn, og derfor kunne fremlægges som bevis i en retssag".
 Den engelske Wikipedia har et andet eksempel på res gestae: "Forestil dig en ung kvinde (vidnet) stående i siden af en hovedvej. Hun observerer en vis uro på den anden side af gaden. På den anden side af gaden, ser hun en gammel mand og hører ham råbe ’Banken er ved at blive røvet!' samtidigt med at en ung mand løber ud af en bygning og ned ad gaden. Den gamle mand bliver aldrig fundet (og kan derfor ikke møde i retten for at gentage, hvad han sagde og blive krydsforhørt omkring det), men kvinden gentager, hvad hun hørte ham sige. En sådan udtalelse fra kvinden ville blive betragtet som troværdig med henblik på optagelse som bevis, fordi den oprindelige udtalelse blev fremsat samtidig med begivenheden, og der er ringe chance for, at vidnet, som refererer udtalelsen, kunne have misforstået dens betydning eller talerens intentioner." Den forholdsvis bredt definerede ”res gestae regel” blev brugt jævnligt langt ind i det et 20.


text:
århundrede, men er i dag det for det meste erstattet af mere eksplicitte undtagelser fra den generelle om at tillade ”hearsay” (andenhåndsviden) som bevis.
 For så vidt angår den anden protest over at Ann Meltons udtalelser om Tom Dooley uden at denne var til stede, blev tilladt refereret i retten, da der efter forsvarerens mening ikke blev bevist en sammensværgelse mellem de to, har højesteretspræsidenten en anden holdning. Han forklarer, at uanset om der forelå beviser for en sådan sammensværgelse er dette ikke et proceduremæssigt spørgsmål. Det er alene overladt til dommerens skøn, i dette tilfælde dommer Buxton, at afgøre om beviserne er gode nok til at tillade at udtalelserne indgår som bevis. Højesteret kunne derfor slet ikke tage stilling til denne protest.
 Derefter følger et meget kort resume af sagen, som den blev fremlagt af forsvaret og anklagemyndigheden. Her kan man blandt andet læse: "Der var flere protester fra fangen (via dennes forsvarer) på grund af medtagelsen af utilladelige vidnesbyrd, men denne ret finder det ikke nødvendigt at anføre dem alle, eller at gå i detaljer med beviserne." Den eneste protest, der er specificeret, er den om Betsy Scotts udtaleleser. Pearson nævner så igen protesterne mod Ann Meltons udtalelser, og gentager, at eftersom dommer Buxton havde afvist protesterne og tilladt udtalelserne som bevis, kan Højesteret ikke tage stilling i sagen. Resuméet slutter med afgørelsen på sagen i Iredell.
 Dom: Skyldig.
 Anmodning om ny retssag: Anmodning afvist.
 Begæring om udsættelse af domsafsigelse: Begæring afvist.
 Dødsdom og appel.
 Derefter følger så Højesterets argumenter, hvor højesteretspræsidenten blandt andet skriver: "Samtalen mellem Mrs. Scott og den afdøde burde ikke have været tilladt som bevis. I hvert fald ingen anden del af denne end at den afdøde havde sagt, at hun var på vej til Bates Place. Hvad den afdøde sagde om at fangen (Tom) var kommet til hendes hjem lige før daggry, og hvor han nu befandt sig, og at hun forventede at møde ham, kan på ingen måde betragtes som en del af den afdødes handlinger." Højesteretspræsidenten fortsætter med at forklare hvorfor disse udtalelser ikke kan være en del af res gestae. Senere gentager han: "Selv om samtalen mellem Mrs. Scott og afdøde fandt sted på tidspunktet for handlingen, nemlig at hun var på vej, ridende på sin fars hoppe uden sadel, kan udtalelsen på ingen måde eller fra nogen synsvinkel betragtes som en del af handlingen at ride. Udtalelsen var helt tilfældigt og bestod blot af svar på spørgsmål, som personlig nysgerrighed fik Mrs Scott til at stille. Disse svar kan have været sande, eller de kan have været falske, men de kan ikke prøves ved hjælp af de prøver, som loven kræver, og det var derfor en fejl af dommeren at tillade dem som bevis mod fangen." Så når Laura havde fortalt, hun skulle til Bates Place, var det en del af den handling, det var at ride dertil, og derfor tilladeligt som bevis, mens det hun fortalte om Tom ikke var en del af handlingen, og derfor skulle have

type: other


text:
været udelukket.
 På dette tidspunkt havde højesteretspræsidenten allerede truffet sin beslutning, for han fortsatte: "Eftersom sagen skal gå om ved en ny retssag, føler vi ikke at vi kan tillade os yderligere meningstilkendegivelser i forhold til de andre protester fremsat af forsvaret." Og så gør han det alligevel. Jeg citerer blot én enkelt passage fra dette sted i kendelsen, da den har indflydelse på min egen opfattelse af sagen, som jeg vil vende tilbage til senere. "Vi kan se fra de sagsakter, der er fremsendt, at dommeren i sagen begik den samme fejl, som der tidligere i denne termin er bevilget en ny sag (venire de novo) for i sagen ’Staten mod Andrew’. Uden at anføre tydeligt, på hvilket grundlag han besluttede at beviserne for at Ann og Tom havde indgået i en sammensværgelse om at myrde den afdøde var tilstrækkelige til at tillade at Ann Meltons udtalelser til andre om Tom kunne bruges i retten til at etablere disse foreløbige kendsgerninger og uden at instruere juryen om, at hvis de ikke var tilfredse med beviserne for eksistensen af en sammensværgelse mellem den fængslede og Ann Melton om at begå mordet på den afdøde, måtte de i så fald ikke lægge vægt på de handlinger og erklæringer fra Ann Melton, der var blevet tilladt som beviser, og ikke lade sig påvirke af disse."
 Et par tegnsætningstegn her og der og lidt færre indskudte sætninger, ville have afklaret en masse, men for at oversætte det til ”dansk”, var sagen at dommer Buxton burde have forklaret i retten, hvorfor han mente, at der var tilstrækkeligt med beviser på en sammensværgelse mellem Tom og Ann til at tillade hendes udtalelser som bevis. Desuden burde Dommer Buxton have forklaret juryen, at hvis de ikke var tilfreds med beviserne for sammensværgelsen, så skulle de se bort fra alle referaterne af Ann Meltons udsagn. Mumford Pearson fortsatte med at gentage forklaringen på, hvorfor Højesteret ikke kunne tage stilling til denne protest fra forsvaret.
 Afgørelsen fra Højesteret blev afgivet "per curiam". Det betyder at afgørelsen var anonym, og afspejlede rettens samlede mening, ikke de enkelte dommeres. Vi ved derfor ikke om nogen af dommerne var uenige i den afsagte kendelse. Kendelsen blev ”venire de novo”, hvilket betyder, at sagen skulle gå om på grund af procedurefejl i den første retssag. På hjemmesiden The Lectric Law Library kan man læse følgende om venire de novo: "Når en dom i en sag skal omgøres på grund af fejl, som retten har begået i løbet af retssagen, tildeles en venire de novo for at sagen igen kan høres af en jury."
 Sagen udsættes to gange
 Første gang sagen kunne komme for igen, var i forårsterminen i Iredell County i 1867. Den 15. april 1867 startede sagen med dommer Robert B. Gelliam som retsformand. Denne retssag fik en hurtig afslutning, da forsvaret fremlagde en erklæring ("affidavit"), der fastslog, at Tom og Ann ikke kunne få en fair retssag, fordi tre af forsvarets vidner manglede. De tre vidner var F. F. Hendricks


text:
fra Caldwell County (en af de mange Hendricks 'i området), Francis Farmer og Mary James*, begge fra Watauga County. Ingen af de tre vidnede i den første retssag, men forsvaret må have fundet deres udsagn meget vigtige, siden deres fravær skulle føre til en udsættelse. På baggrund af erklæringen valgte dommeren at udsætte retssagen til efterårsterminen i 1867, og Tom Dooley og Ann Melton skulle forblive i fængslet indtil da.
 * Den eneste Mary James i Watauga County var en pige, der var 15 år i 1866. Hun boede hos en familie Gillims, med hvad der tilsyneladende var en ældre søster, men ingen forældre. Hun kan have været niece af enten mand eller kone i husstanden. Hun boede temmelig langt fra det område, hvor de øvrige boede, nær grænsen til Tennessee, men ikke i nærheden af Trade. Francis Farmer kan ikke identificeres ud fra folketællingsoptegnelser eller andre kilder fra tiden.
 I efterårsterminen, konkret den 14. oktober 1867, blev Tom Dooley så igen stillet for retten i Iredell County, denne gang under forsæde af dommer Alexander Little. Denne gang var det anklagemyndigheden som ikke var i stand til at føre sin sag på grund af manglende vidner. Anklageren fremlagde erklæring om, at tre vidner, der var afgørende for sagen, ikke var til stede. Vidnerne var James Simmons** og Lucinda Gordon, hvoraf ingen vidnede i den første sag og så James Grayson, der på daværende tidspunkt deltog i en session i Tennessees lovgivende forsamling, som han var medlem af. Også dommer Little udsatte sagen, denne gang til forårsterminen i 1868.
 ** Den eneste James Simmons i Wilkes, Caldwell eller Watauga County var en 7-årig dreng, der boede i Lewis Fork, omkring 10 km nordøst for Elkville i 1860. I 1866 var han 13 og kan have haft arbejde i Elkville. Hans alder kan være årsag til at netop han ikke fik en bøde for udeblivelse. Lucinda Gordon kan ikke identificeres i dag.
 I dag ved vi ikke, hvorfor disse manglende vidner var så vigtige, eftersom de aldrig afgav vidnesbyrd i den afsluttende retssag. Her var de åbenbart ikke nødvendige for hverken forsvarer eller anklager – eller også har dommeren simpelthen afvist at udsætte sagen igen. Dette er lidt overraskende, da deres vidnesbyrd var så vigtige, at retssagen tidligere måtte udsættes to gange, fordi de ikke var til stede. Vi kan måske gå ud fra, at F. F. Hendricks var en af de Hendrickser som havde spredt rygtet om at Tom havde myrdet Laura og som Tom derfor havde lovet tæv. Francis Farmer og Mary James boede i Watauga County og kan have vidst noget om Pauline Fosters ophold her eller hendes tur til Tennessee, da hun forlod Wilkes County, eller de kan have set Tom på hans vej mod Tennessee. Hvad anklagerens to førstnævnte vidner kan have haft at sige er umuligt at vide, da vi ikke ved andet om dem end deres navne – end ikke hvor de boede. Vi ved dog at Lucinda Gordon udeblev fordi hun var ramt af


text:
tyfus. James Grayson har formodentlig skulle vidne om arrestationen af Tom og/eller om transporten af ham fra Tennessee til fængslet i Wilkesboro. På trods af at i hvert fald Lucinda Gordon og James Grayson havde rimeligt gyldige grunde til at udeblive idømte dommeren dem hver en bøde på 80 dollars for udeblivelse, et efter tidens forhold meget stort beløb, når man tænker på at Pauline Foster kun fik 21 dollars for en hel sommers arbejde.
 At Tom Dooley faktisk sad i fængslet i Statesville på dette tidspunkt, bekræftes af et notat i Sheriff William Wassons notesbog fra 21. oktober 1867. I denne nævner han navnene på fangerne fængslet i Statesville. Blandt de fem fanger han nævner er Thomas C. Duly, alder 23, Mord. Bemærk endnu en stavemåde af navnet. Nogle (blandt andet hjemmesiden) antyder, at dette notat kan være en medvirkende årsag til at Tom Dula blev forvansket til Tom Dooley, men sandsynligt er det ikke, eftersom Tom blev kaldt sådan allerede i sine løsladelsespapirer fra krigsfangelejren to år tidligere. Ann Melton er ikke nævnt som indsat, så tilsyneladende sad hun ikke i fængslet, men har måske været tilbageholdt et andet sted eller var overført til Wilkes County igen.
 Retssagen ved Særdomstolen, januar 1868
 Sagen skulle altså have været for retten igen i forårsterminen i 1868, men tilsyneladende havde en række alvorlige sager hobet sig op i Iredell County. Derfor besluttede delstatsregeringen (guvernøren) at nedsætte en særdomstol ("Court of Oyer and Terminer") som skulle tage sig af disse sager. Udtrykket ”Court of Oyer and Terminer” kommer egentlig fra et fransk udtryk ”oyer et terminér”, at ”høre og beslutte”. Sådanne domstole blev brugt i en række stater i særlige tilfælde, fx blev en sådan nedsat i Massachusetts i forbindelse med hekseprocesserne i Salem i 1692. Courts of Oyer and Terminer blev kun brugt i tilfælde af sager om kriminalitet og kunne ikke tage stilling til civile sager. De havde samme – eller højere status – som Superior Court, men afgørelserne kunne fortsat appelleres til Højesteret, så mere videregående var deres afgørelser altså ikke.
 I guvernørens brev til dommer William M. Shipp, kunne man blandt andet læse:
 ”Den lovgivende forsamling har givet guvernøren ret til at nedsætte en særdomstol, som skal sikre en hurtig behandling af sager vedrørende personer, som er sigtet for forbrydelser, der kan medføre dødsstraf, andre forbrydelser og mindre forseelser og overtrædelser af statens love, som Superior Court ellers har jurisdiktion over under disses almindelige retsterminer, og der er god grund til at nedsætte en sådan domstol i Iredell County, og De (dommer Shipp) er hermed indstillet, udnævnt og bestilt til at lede en sådan særdomstol i nævnte amt på det tidligste tidspunkt, hvor det kan lade sig gøre.”
 Brevet var underskrevet på guvernørens vegne af hans privatsekretær den 13. december 1867, og dommer Shipp bestemte at særdomstolen skulle begynde sit virke den tredje mandag i januar 1868, hvilket var den 20. januar. Før denne retssag havde Robert Armfield forladt forsvarsholdet og var blevet erstattet af David M. Furches.


text:
På rettens anden dag, tirsdag den 21. januar, kom Toms sag så for igen. Også denne gang blev sagen indledt med at forsvareren begærede sagerne mod Tom og Ann adskilt, hvilket blev bevilget og igen kom Toms sag for først.
 De samme vidner som var blevet afhørt i første omgang blev afhørt igen, og sagde tilsyneladende stort set det samme, og der kom også få nye vidner til. Disses vidneudsagn kendes imidlertid ikke, da de ikke blev fremsendt til Højesteret i forbindelse med appelsagen. Endnu engang fandt juryen Tom Dooley skyldig efter anklageskriftet og endnu engang forsøgte forsvareren at få sagen afvist på grund af rettergangsfejl (utilladelige vidneudsagn) og igen blev det afvist af dommeren. Endnu engang bad forsvaret om udsættelse af domsafsigelsen, og også denne gang blev det afvist, så også dommer Shipp spurgte Tom Dooley om han havde noget at tilføje, hvilket han ikke havde. Der blev derfor afsagt følgende dom:
 "Hvorefter at være blev set og hørt af denne ret bestemmes det, at nævnte Thomas Dula føres til fængslet i Iredell County, hvorfra han kom, og forbliver der indtil den 14. dag i februar 1868 og at han den dag føres af sheriffen fra nævnte amt til nævnte amts offentlige henrettelsessted mellem kl. 10:00 og 16:00, og der hænges ved halsen, indtil han er død.”
 Endnu engang appellerede forsvaret sagen til Højesteret og endnu engang besluttede dommeren at den insolvente Tom Dooley fik lov til at appellere uden sikkerhedsstillede. Tom blev ført tilbage til fængslet, hvor han skulle afvente resultatet af appellen.
 Den anden kendelse fra Højesteret
 Da sagen blev anket, fremsendte retten i Iredell i første omgang kun det samme materiale, som den også havde fremsendt ved appellen efter den første retssag i oktober 1866. Dette tilfredsstillede ikke Højesteret, som sendte en klage til retten i Iredell, og dommerfuldmægtig C. S. Summers udarbejdede et resume af den seneste retssag i samarbejde med dommer Shipp. Dette sammendrag blev sendt til Højesteret og tilsyneladende tilfredsstillede det nu højesteretspræsidenten, da højesteret udformede sin afgørelse på baggrund af det materiale, de nu var i besiddelse af.
 Det var fortsat Richard Mumford Pearson, der var præsident i Højesteret. Endnu en gang protesterede forsvaret mod at Ann Meltons udtalelser var blevet tilladt, da der fortsat ikke forelå bevis for en sammensværgelse. Ikke overraskende kom Højesteret til den samme konklusion som første gang, nemlig at dette forhold lå ud over rettens kompetence at tage stilling til, da det ikke var et procedurespørgsmål, men dommerens personlige skøn om disse beviser var stærke nok til at tillade at udsagnene blev brugt som bevis.
 Et andet forhold, der blev protesteret mod ved denne lejlighed, var et vidneudsagn, som ikke blev nævnt under den første sag, da forsvaret så formodentlig ville have protesteret mod det allerede da. Vi kender ikke den nøjagtige ordlyd, da udsagnet kun kendes fra Dommer Shipps (og dommerfuldmægtigens) meget summariske sammendrag. Sammendraget nævner at udsagnet stammer fra Ann Meltons mor og søster, så hvorfor det ikke var med i den første retssag, kan


text:
man undre sig over. Eller måske fandt dommer Buxton det bare ikke interessant nok til at blive medsendt til højesteret.
 Udsagnet drejer sig om, at Ann Melton, dagen før mordet, sendte en lille pige til Dula familiens hus med besked om, at hun havde noget spiritus til Tom. Specielt protesterede forsvareren ved appellen mod, at nogle udtalelser fra Ann til pigen om at det skulle holdes hemmeligt for Toms søster, Eliza, at Ann havde spiritus til Tom, var blevet tilladt som bevis. Tilsyneladende havde forsvaret ikke protesteret mod disse udsagn under selve sagen, men gjorde det først ved appellen. I dette tilfælde fandt højesteret imidlertid at udtalelsen var faldet som en del af res gestae, altså som en del af den handling, som Ann udførte da hun sendte pigen af sted, og højesteret mente at den endda var den vigtigste del af handlingen, så denne protest gav ikke anledning til at sagen skulle gå om.
 Endnu engang protesterede forsvaret mod, at navnet på staten, hvor forbrydelsen var begået, ikke var nævnt i anklageskriftet bortset fra dettes titel. Dette fandt Højesteret imidlertid irrelevant, og det samme gjaldt en anden protest, som handlede om, at ordet "siger" bliver brugt i notatet om fremstillingerne af Ann og Tom i stedet for ordet ”sagde”. Denne protest blev fundet irrelevant, da Højesteret fandt det kun var en grammatisk fejl, ikke en juridisk.
 Under retssagen, var et af vidnerne George Washington Andersons yngre søster, Eliza Anderson. Forsvareren spurgte hende om hun havde noget at gøre med John Anderson, en farvet mand. Her protesterede anklageren og dommeren gav ham ret og udelukkede svaret som bevis. Dette fik så forsvareren til at protestere over udelukkelsen. Højesteret fandt, at spørgsmålet og svaret burde have været tilladt, men det var ikke nok til at sikre en ny retssag, da forsvareren ikke havde bevist spørgsmålets relevans for sagen.
 Den sidste protest fra forsvaret handlede endnu engang gang, om at de ord Laura Foster havde sagt til Betsy Scott (om, hvor hun skulle hen), ikke skulle have været tilladt på grund af reglen om ”hearsay”. Her skrev højesteretspræsidenten: ”Vi mener, at udsagnene var tilladt i forhold til loven. Det gjorde vi også, da sagen blev appelleret første gang”
 Den endelige kendelse fra Højesteret (igen afgivet per curiam) var, at der ikke var sket procedurefejl ved særdomstolen, og sagen skulle derfor ikke gå om. Imidlertid var datoen for Toms henrettelse overskredet, og der skulle derfor fastsættes en anden dato. Dette lå ikke inden for Højesterets beføjelser, særdomstolen havde tjent sin funktion og var nedlagt, og sagen måtte derfor afvente forårsterminen i Iredell County.
 Den 13. april 1868 kom sagen så for sidste gang for retten i Statesville. Dommer Anderson Mitchell fastlagde datoen og tidspunktet for henrettelsen til fredag den 1. maj mellem middag og klokken 16.00


text:
SKM2009.493.HR
 467/2007 og 475/2007
 Afvisning, ekstrakt
 Sagen var udgået til skriftlig behandling ved Højesteret, og appellanterne, der var selvmødere, indgav ekstrakt, der ikke var udarbejdet i overensstemmelse med Højesterets retningsliner. Højesteret meddelte ny frist for indgivelse af ekstrakt, og appellanterne, der ikke benyttede sig af et herefter afgivet tilbud om bistand til ekstraktudarbejdelsen, afgav senere en ny ekstrakt.
 Højesteret afviste ankesagerne, da ekstrakten ikke indeholdt de fornødne oplysninger til en forsvarlig pådømmelse af sagen, jf. princippet i retsplejelovens § 386, stk. 1, 1. pkt., jf. § 386, stk. 1, 2. pkt., jf. § 385, stk. 2.
 Retsplejeloven § 386, stk. 1, 1. pkt.
 Retsplejeloven § 386, stk. 1, 2. pkt.
 Poul Søgaard, Niels Grubbe og Thomas Rørdam.
 I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 23. afdeling den 21. september 2007.
 I brev af 11. december 2008 meddelte Højesteret appellanterne, B og A, at sagen udgik til skriftlig behandling, og at B og A havde frist til den 22. januar 2009 med indsendelse af deres første indlæg samt indsendelse af ekstrakt. Det blev samtidigt meddelt: "Er indlæggene eller behørigt udformet ekstrakt ikke modtaget i Højesteret inden fristens udløb, vil dette kunne tillægges udeblivelsesvirkning i medfør af retsplejelovens § 386, stk. 1, med den følge, at anken afvises".
 I brev af 16. februar 2009 forlængede Højesteret fristen til den 25. februar 2009 på ny med angivelse af, at manglende overholdelse af fristen kunne tillægges udeblivelsesvirkning.
 Den 25. februar 2009 indgav appellanterne deres første skriftlige indlæg.
 I brev af 2. marts 2009 meddelte Højesteret appellanterne frist til den 16. marts 2009 på indsendelse af ekstrakt.
 Den 16. marts 2009 indgav appellanterne ekstrakt.
 I brev af 17. marts 2009 meddelte kammeradvokaten ved advokat Birgitte Kjærulff Vognsen, at hun ikke havde modtaget ekstraktudkast, og at ekstrakten efter hendes opfattelse ikke var egnet til at danne grundlag for sagens videre behandling.
 I brev af 26. marts 2009 meddelte Højesteret, at den fremsendte ekstrakt ikke var udarbejdet i overensstemmelse med Højesterets Retningslinjer for skriftligt behandlede ankesager og Regler og vejledning om forberedelse og hovedforhandling af borgerlige ankesager ved Højesteret og henviste til bestemmelserne i pkt. 2.1. og 2.3-2.5. Højesteret meddelte frist til 21. maj 2009 på afgivelse af ekstrakt og oplyste samtidig, at advokat Birgitte Kjærulff Vognsen samme dag telefonisk havde meddelt, at hun gerne ville være appellanterne behjælpelig med at udarbejde ekstrakt, forudsat at de sendte hende et udkast.
 Det blev endvidere meddelt: "Yderligere fristforlængelse kan ikke forventes. Overholdes fristen ikke, vil sagen kunne afvises, jf. princippet i retsplejelovens § 386, stk. 1, 1. pkt., jf. § 378, stk. 2, og § 386, stk. 1, 2. pkt., jf. § 385, stk. 2."
 Den 20. maj 2009 afgav appellanterne ny ekstrakt.
 I brev af 8. juni 2009 meddelte advokat Birgitte Kjærulff Vognsen, at denne ekstrakt heller ikke var egnet til at danne grundlag for sagens videre behandling, samt at appellanterne ikke havde rettet henvendelse til hende forud for indleveringen af ekstrakten.
 Da ekstrakten ikke indeholder de fornødne oplysninger til en forsvarlig pådømmelse af sagen, afvises


text:
Julehilsen fra ansættelsesret - Nyhed - Horten Advokatpartnerselskab
 2017 var året, hvor sløret blev løftet for, hvordan den nye ferielov kommer til at se ud. Det var også året, hvor forberedelserne til persondataforordningen, der træder i kraft den 25. maj 2018, for alvor blev skudt i gang. Derudover blev der i 2017 udstukket regler for behandling af personoplysninger i ansættelsesforhold i kraft af det fremsatte lovforslag til den nye databeskyttelseslov.
 Endelig blev det et år med en lang række Højesteretsdomme inden for ansættelsesretten. Højesteret har bl.a. fastsat et godtgørelsesniveau for forlængelse af uddannelsesaftaler og brud på 48-timers reglen samt (endnu en gang) taget stilling til 120 sygedagsreglens anvendelse og handicapbegrebet.
 For Horten har året budt på en række gode nyheder. En af de større var, at vi vandt statens udbud af juridisk rådgivning til Ankenævnet for Patienterstatningen. Opgaven omfatter generel juridisk rådgivning og udarbejdelse af notater til Styrelsen for Patientsikkerhed samt førelse af retssager for ankenævnet, og vi ser frem til at påbegynde arbejdet i 2018.
 Inden for ansættelsesretten var det en glædelig nyhed, at Foreningen Ansættelsesadvokater i november tildelte partner og advokat Finn Schwarz årets H.G. Carlsen pris som en hæder for en særlig, mangeårig indsats på det arbejds- og ansættelsesretlige område.
 Hvad byder 2018 på?
 Som nævnt ovenfor, har 2017 stået i ferielovens og persondatarettens tegn. Også i 2018 forventes de emner at fylde meget.
 Persondataforordningen træder i kraft den 25. maj 2018, og vi mærker nu for alvor, at mange virksomheder arbejder målrettet på at kunne efterleve dens krav. På det ansættelsesretlige område er det navnlig håndtering af persondata inden for personaleadministrationen, der fylder.
 I det fremsatte lovforslag til den nye databeskyttelseslov har vi i § 12 fået regler om behandling af personoplysninger i ansættelsesforhold. Her fastslås det bl.a., at behandling kan ske, hvis det er nødvendigt for at overholde arbejdsretlige forpligtelser i henhold til kollektive overenskomster, eller hvis behandlingen sker på baggrund af et samtykke. Vi savner dog stadig at få oplyst persondatarettens betydning inden for ansættelsesområdet, og ser derfor frem til Datatilsynets vejledning herom, som forventes at udkomme til foråret.
 På ferieområdet venter vi stadig på den nye ferielov. Da det er arbejdsmarkedets parter, der er nået til enighed om den nye ferieordning, er det dog vores vurdering, at loven ikke (hvis overhovedet) vil se meget anderledes ud end ferielovsudvalgets udkast. Vi vil i det nye år fortsat følge arbejdet med den nye ferielov tæt og komme med en udmelding, når loven bliver vedtaget.
 Som altid vil vi i 2018 følge udviklingen på arbejdsmarkedet nøje og komme med opdateringer, når der kommer ny lovgivning eller nye interessante domme fra både EU og de danske domstole. Vi vil naturligvis også opdatere dig på den nyeste viden gennem vores go'morgenmøder og øvrige arrangementer. Allerede nu er der programsat arrangementer om både persondata i medarbejderforhold og den nye ferielov.
 Den 25. januar og 8. marts ser vi nærmere på persondataforordningens artikel 88 om behandling af persondata i ansættelsesforhold og vi giver dig gode råd til, hvordan du som


text:
arbejdsgiver bedst muligt forbereder sig på de nye persondataregler. Den 15. marts inviterer vi til go'morgenmøde om ferieloven, hvor vi bl.a. gennemgår baggrunden for den nye ferielov, de konkrete ændringer samt overgangsreglerne. Den 16. januar stiller vi skarpt på sexchikane, og den 15. februar ser vi nærmere på mulighederne og udfordringerne ved at anvende udenlandsk arbejdskraft i Danmark.
 Du kan læse mere om vores arrangementer og tilmelde dig her.
 Nyheder fra det forgange år
 Igen i år har vi gjort vores bedste for at holde dig opdateret om den nyeste retspraksis og de lovgivningsmæssige tiltag og andre relevante nyheder inden for ansættelsesretten. Du kan modtage vores nyhedsbreve ved at tilmelde dig Hortens nyhedsbrev eller vores LinkedIn-gruppe 'Horten Ansættelsesrettens A-Z'.
 Nedenfor kan du læse et udpluk af de mest relevante ansættelsesretlige nyheder i 2017.
 Vi ser frem til at fortsætte samarbejdet i det nye år og ønsker dig en rigtig glædelig jul og et godt nytår.
 Klik her, hvis du ønsker at læse nyheder inden for et bestemt område af ansættelsesretten:
 Særligt beskyttede stillinger
 Markedsføring og forretningshemmeligheder
 Folketinget har fremsat forslag til en ny ferielov. Blandt de vigtigste ændringer er indførelsen af samtidighedsferie, der vil afløse den nuværende ordning med forskudt optjenings- og afholdelsesår.
 Læs mere om det nye lovforslag samt vores vurdering af det videre forløb her.
 Ankestyrelsen slog fast, at hvis en medarbejders raskmelding til kommunen alene sker som følge af ønsket om at holde ferie, og hvis medarbejderen efter endt ferie fortsat er syg, så indtræder der ikke en ny arbejdsgiverperiode.
 Persondataloven var ikke overtrådt, da kommune videregav helbredsoplysninger
 I sagen afgjorde Højesteret, at det ikke var i strid med hverken persondataloven eller forvaltningsloven, at en kommune havde partshørt en arbejdsgiver om en medarbejders helbredsoplysninger i forbindelse med en påtænkt afgørelse om sygedagpenge.
 Højesteret har igen i 2017 beskæftiget sig med 120-sygedagsreglen. Denne gang blev det slået fast, at arbejdsfri dage ikke skal indgå i beregningen af de 120 sygedage, og at ansattes tilbud om deltid ikke har nogen indflydelse på beregningen af sygedage.
 Læs mere om de to domme her.
 I en sag afgjort af Østre Landsret blev det vurderet, at en knæskade efter et fald til en julefrokost ikke var en arbejdsskade. Medarbejderens fald skyldtes besvimelse på grund af hjerterytmeproblemer.
 Læs mere om dommen her.
 Arbejdsretten fastslog, at selvom det på baggrund af ledelsesretten tilkommer arbejdsgivere at administrere virksomhedens sygefraværspolitik, skal indholdet af retningslinjerne og praktiseringen af disse være saglig, driftsmæssigt begrundet og proportional.
 I to domme om forskelsbehandling pga. handicap skulle Højesteret igen tage stilling til handicapbegrebet. Således skulle det afklares, om invaliderende træthed efter en hjerneoperation og svimmelhed efter en knæoperation var udtryk for et handicap, og i bekræftende fald om arbejdsgiveren havde tilsidesat sin tilpasningsforpligtelse.
 Læs mere om de to dommer her.
 Ligebehandlingsnævnet afviste berettigelsen af en børnehaves interne retningslinjer, som foreskrev, at det alene var de kvindelige ansatte, der måtte hjælpe børnene ved toiletbesøg, ble- og tøjskiftning. Retningslinjerne var udtryk for forskelsbehandling på grund af køn og i strid med ligebehandlingsloven.
 EU-Domstolen


text:
fastslog, at en virksomheds interne retningslinjer om ikke at bære synlige religiøse symboler i arbejdstiden ikke udgjorde direkte forskelsbehandling på grund af tro eller religion. Opsiges en medarbejder på grund af kundeklager, vil det dog være forskelsbehandling.
 I to afgørelser fra Ligebehandlingsnævnet blev det slået fast, at arbejdsgiveren ikke må lægge vægt på ansøgeres planer om graviditet i forbindelse med en ansættelse.
 I de to sager havde en arbejdsgiver spurgt to kvindelige jobansøgere ind til deres fremtidige planer om graviditet og havde i forbindelse hermed givet udtryk for, at graviditet inden for halvandet år efter ansættelse ville være uhensigtsmæssigt. Selvom de to ansøgere efterfølgende var blevet tilbudt ansættelse, blev det lagt til grund, at spørgsmålet havde haft betydning ved vurdering af ansøgerne.
 Højesteret om arbejdsmiljørepræsentanters særlige beskyttelse
 Højesteret fastslog, at en arbejdsmiljørepræsentant ikke var særligt beskyttet mod opsigelse efter arbejdsmiljølovgivningen, hvis der ikke var en overenskomst på området.
 EU-Domstolen: Tjenestemandsansat havde ret til at vende tilbage til prøvestilling
 EU-Domstolen vurderede, at en tjenestemandsansat i en prøvestilling som kontorchef skulle have været tilbudt den samme eller tilsvarende stilling ved tilbagevenden fra forældreorlov, selvom stillingens prøvetid var udløbet.
 Erhververen hæftede for konkursboets uberettigede opsigelse af tillidsrepræsentant
 Højesteret fastslog, at erhververen af en del af en konkursramt virksomhed hæftede for en tillidsrepræsentants krav i en situation, hvor tillidsrepræsentanten var blevet uberettiget opsagt af konkursboet og fritstillet inden overdragelsen.
 Hvor langt rækker tillidsrepræsentantens særlige beskyttelse mod opsigelse?
 Læs mere om kendelsen her.
 Højesteret afgjorde, at det ikke var usagligt at opsige en underdirektør i SKAT på bag-grund af konsulentfaglige vurderinger, hvoraf det fremgik, at underdirektørens faglige og ledelsesmæssige evner ikke levede op til de forandringer, som afdelingen skulle gennemgå.
 Højesteret fastslog, at tillæg for deltagelse i vagtordninger ikke skulle medregnes i opsagte tjenestemænds rådighedsløn.
 Højesteret afsagde den første dom om godtgørelsesniveau for overtrædelse af den såkaldte 48-timers regel i arbejdstidsloven.
 Højesteret fastslog, at en arbejdsgiver ikke var erstatningsansvarlig for en medarbejders udvikling af en stressrelateret psykisk lidelse som følge af en høj arbejdsbyrde på over 48 timer om ugen. Arbejdsgiveren havde ifølge Højesteret ikke haft anledning til at antage, at den høje arbejdsbyrde ville medføre den stressudløste lidelse.
 Højesteret fastslog, at den danske stat var erstatningsansvarlig for ikke tilstrækkelig hurtigt at have bragt ferieloven i overensstemmelse med EU's arbejdstidsdirektiv i relation til sygdom opstået under ferie. Den danske stat blev dog i den konkrete sag frifundet for betalingskravet, da Højesteret ikke mente, at staten var erstatningsansvarlig på tidspunktet for medarbejderens sygdom under ferie i sommeren 2010.
 Lovforslag om forretningshemmeligheder er nu sendt i høring
 Forslag til lov om forretningshemmeligheder blev sendt i høring og forventes fremsat inden udgangen af 2017 eller starten af 2018. Inden for det ansættelsesretlige område medfører forslaget til lov om forretningshemmeligheder, at markedsføringslovens § 23 bliver ophævet. I stedet vil bestemmelsen blive videreført i den nye lov om forretningshemmeligheder i § 4. Ifølge lovforslagets bemærkninger vil lovændringen ikke medføre generelle ændringer af gældende ret.
 Læs mere om lovforslaget om forretningshemmeligheder her.
 Den 1. juli 2017 blev reglerne for ansøgning om


text:
arbejdstilladelse i henhold til beløbsordningen ændret. For udlændinge, der ansøger om arbejdstilladelse efter reglerne i beløbsordningen, er det et krav, at de tilbydes arbejde med en årlig løn på minimum 408.800 kr.
 Efter de nye regler skal løn op til og med beløbsgrænsen udbetales til en dansk bankkonto. Lønnen op til og med beløbsgrænsen kan kun bestå af grundløn, indbetaling til arbejdsmarkedspensioner (både den del, der betales af arbejdsgiver og arbejdstager) samt udbetalte feriepenge. Øvrige løndele kan ikke indgå i beregningen. Af løndele, der nu ikke kan indgå i beregningen af lønnen, kan nævnes:
 Andre ydelser, som tilbydes den ansatte af arbejdsgiveren.
 Lønnen op til og med beløbsgrænsen kan ikke udbetales i kontanter og kan ikke udbetales i udlandet. Løn, der overstiger beløbsgrænsen, kan stadigvæk udbetales på anden vis eller i et andet land og kan udgøres af øvrige løndele.
 Pr. 1 juli 2017 blev alle medarbejdere uanset anciennitet berettiget til to G-dage i forbindelse ved fratræden, hvis betingelserne for at modtage betalingen i øvrigt er opfyldt.
 G-dage er en betegnelse for de ledighedsdage efter en medarbejders fratræden, hvor medarbejderen er berettiget til en arbejdsgivergodtgørelse. Det er et krav for modtagelse af betaling for G-dage, at ansættelsens ophør sker efter opsigelse fra arbejdsgiveren, og at medarbejderen er medlem af en a-kasse.
 Tidligere var udgangspunktet, at medarbejdere var berettiget til tre G-dage i forbindelse med fratræden. G-dagene for medarbejdere i et ansættelsesforhold med en varighed på under tre måneder var under udfasning og skulle efter planen være afskaffet fuldstændigt pr. 1. januar 2018. Dette bliver dog ikke en realitet, og efter de nye regler er ansættelsens varighed altså ikke afgørende for retten til G-dage.
 Siden den 1. juli 2017 har regioner og kommuner lovligt kunnet tegne ansvars- og ulykkesforsikring for de borgere, som yder en frivillig indsats til gavn for regionernes og kommunernes borgere.
 Lovforslaget om ændring af barselsloven er blevet endeligt vedtaget. I perioden fra 1. april 2017 til 1. juli 2018 vil der derfor ske en række ændringer i loven. Ændringerne i barselsloven blev indført som følge af en digitalisering af lovens beskæftigelseskrav samt ønsket om større fleksibilitet for fædreorlov.
 Højesteret: Fastsættelse af godtgørelsesniveau ved manglende forlængelse af uddannelsesaftaler
 Højesteret udtalte i dommen, at udgangspunktet for udmålingen af godtgørelsen er seks måneders løn, når en arbejdsgiver ikke forlænger en uddannelsesaftale, som ikke kan færdiggøres på grund af barsel.
 Ny dom: Afdelingsleders sexchikane førte ikke til godtgørelse
 Østre Landsret fandt i sagen, at en virksomhed ikke skulle betale godtgørelse til en medarbejder, selvom vedkommende havde været udsat for sexchikane af afdelingens driftschef. Ifølge Østre Landsret var der ikke identifikation mellem den krænkende driftschef og arbejdsgiveren, og medarbejderen blev derfor ikke tilkendt en godtgørelse.
 Læs mere om Østre Landsrets dom her.
 EU-Domstolen har i to sager tilkendegivet, at arbejdsgiveren skulle have konsulteret arbejdstagernes organisationer, inden de varslede ændringer, som medførte kollektive afskedigelser.
 Læs mere om EU-Domstolens domme i sagerne her.
 I dommen slog Højesteret fast, at en fastholdelsesbonus var omfattet af funktionærlovens § 17 a, stk. 1. Medarbejderen havde derfor ret


text:
til en forholdsmæssig andel af den samlede bonus i forbindelse med sin fratræden, hvorfor Højesteret tilsidesatte bonusordningens progressive optjeningsprincip.
 Et forsikringsselskabs skjulte videooptagelser, der dokumenterede, at skadelidte bl.a. kunne dyrke fitness, spille dart og slå græs, medførte ikke, at skadelidtes erhvervsevnetab skulle nedsættes.
 Østre Landsret afsagde dom i to bestikkelsessager, hvor Atea havde foræret iPhones, iPads og andet it-udstyr til to ledende medarbejdere i Københavns Kommune og hos DSB.
 En voldgiftsret afsagde kendelse i sagen om den mangeårige kutyme, som gav medarbejderne hos DR ret til en halv times betalt frokost. Voldgiftsretten fandt, at DR ikke kunne opsige retten til betalt frokost, uden at dette skete i forbindelse med opsigelse af overenskomsterne.
 Må man som embedsmand sige, at kommunaldirektøren "måske ikke har sandhed som sin største spidskompetence"?
 Kommunes hjemtagelse af kørselsopgave var omfattet af virksomhedsoverdragelsesloven
 Arbejdsretlig identitet beror på konkret vurdering
 Arbejdsretten har i en ny sag afgjort ud fra en konkret vurdering, at der var arbejdsretlig identitet mellem virksomheder.


text:
Skat.dk: Salg af aktier blev skattemæssigt anset for salg direkte til det udstedende selskab, jf. den generelle omgåelsesklausul i ligningslovens prg. 3, stk. 1-4
 19-0561082
 Omgåelsesklausul, salg til det udstedende selskab
 Skatterådet afviste, at H1 A/S kunne erhverve kapitalandele i H2 A/S fra personer og selskaber, uden at erhvervelsen blev omfattet af ligningslovens prg. 16 B, stk. 1. Det var hensigten, at aktierne af H1 A/S skulle videresælges til H2 A/S. De omhandlede personer og selskaber ansås derfor skattemæssigt for at afstå aktierne i H2 A/S direkte til H2 A/S, idet de påtænkte transaktioner efter Skatterådets opfattelse kunne tilsidesættes skattemæssigt i henhold til den generelle omgåelsesklausul i ligningslovens prg. 3, stk. 1-4.
 Skatterådet afviste endvidere, at H1 A/S kunne sælge kapitalandele i H2 A/S, uden at salget blev omfattet af ligningslovens prg. 16 B, stk. 1. Det skyldtes, at de aktier i H2 A/S, som H1 A/S ville erhverve fra personer og selskaber, skattemæssigt ansås for at blive afstået direkte til H2 A/S og dermed omfattet af ligningslovens prg. 16 B, stk. 1, idet Skatterådet fandt, at de påtænkte transaktioner kunne tilsidesættes skattemæssigt i henhold til den generelle omgåelsesklausul i ligningslovens prg. 3, stk. 1-4.
 Kildeskattelovens prg. 2, stk. 1, nr. 6
 Ligningslovens prg. 3, stk. 1-4
 Ligningslovens prg. 16 B, stk. 1
 Selskabsskattelovens prg. 2, stk. 1, litra c
 Selskabsskatteloven prg. 2 D, stk. 1 og 2
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.B.2.10.3.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.1.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.1.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.2.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.3.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.4.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.6.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.8.
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.9. og
 Den juridiske vejledning 2020-1, afsnit C.I.4.1.11.
 Kan Skatterådet anerkende, at H1 A/S erhverver kapitalandele i selskabet H2 A/S fra personer og selskaber i Danmark, uden at erhvervelsen bliver omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 2, nr. 1, eller § 16 B, stk. 1?
 Det forudsættes, at erhvervelse sker fra personer og selskaber, der ikke har bestemmende indflydelse i hverken H 2 A/S eller H1 A/S.
 Kan Skatterådet anerkende, at H1 A/S erhverver kapitalandele i selskabet H2 A/S fra personer og selskaber udenfor Danmark, uden at erhvervelsen bliver omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 2, nr. 1, eller § 16 B, stk. 1, jf. kildeskattelovens § 2, stk. 1, nr. 6, og selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c?
 Det forudsættes, at erhvervelse sker fra personer og selskaber, der ikke har bestemmende indflydelse i hverken H2 A/S eller H1 A/
 Kan Skatterådet anerkende, at H1 A/S sælger kapitalandele i H2 A/S til H2 A/S, uden at salget bliver omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 2, nr. 1, eller 16 B, stk. 1?
 H2 A/S blev i 2014 købt fra kapitalfonden "Capital" af et konsortium bestående primært af H1 A/S, et pensionsselskab, Direktør i G1 A/S (delvist via et selskab) samt JEJ (Produktionsdirektør i G1 A/S også via selskab).
 Ejerkredsen er udvidet med yderligere medarbejdere, sådan


text:
så der nu er godt 60 aktionærer.
 Det er aftalt, at medarbejdere efter en periode kan sælge en del af deres aktiebeholdning til markedsprisen.
 Således vil en stor gruppe medarbejdere være berettiget til i 2020 at sælge op til 50 % af deres aktier i H2 A/S. De resterende aktier kan medarbejderne sælge i fem lige store dele i årene 2021-2025. Der henvises til Investment and Partnership Agreement, der er vedlagt anmodningen om bindende svar.
 Medarbejdere, der har erhvervet aktier senere end 2016, vil dog have ret til at sælge på et senere tidspunkt end 2020, men også for disse medarbejdere gælder, at der efter nogle år opnås ret til salg af 50 %, og resten kan sælges med 10 % hvert år i fem år efter første salg.
 Der er ikke fri ret til at sælge aktierne uanset køber, men der er ikke opsat restriktioner som angivet i ligningslovens § 16B, stk. 2, nr. 1. Der er således ikke krav om salg til det udstedende selskab eller pligt for det udstedende selskab til at erhverve kapitalandelene.
 Da selskabet H2 A/S ikke er børsnoteret, er der imidlertid ikke en fri omsætning af aktier i selskabet. Den eneste mulighed, der reelt eksisterer for salg af aktier, er derfor til det udstedende selskab eller køber anvist af udstedende selskab.
 Da medarbejderne ikke er berettiget til at sælge samtlige deres kapitalandele, vil afståelsen ikke være omfattet af muligheden for en standarddispensation efter ligningslovens § 16B, stk. 2, nr. 6, hvis salget sker til H2 A/S.
 Et salg til H2 A/S vil videre selskabsretligt skulle opfylde betingelserne om erhvervelse af egne kapitalandele.
 Det vurderes ikke som hensigtsmæssigt, at det i hvert tilfælde skal kontrolleres, om H2 A/S er berettiget til at erhverve kapitalandele af den enkelte medarbejderaktionær.
 H1 A/S, der er moderselskab til H2 A/S, har derfor besluttet, at de vil erhverve kapitalandele i H2 A/S i takt med, at medarbejdere får ret til at sælge og ønsker at sælge.
 Af hensyn til den anden væsentlige aktionær G1 A/S (der har overtaget den ejerandel, der oprindeligt var ejet af Pensionsselskabet), og det indbyrdes ejerforhold mellem H1 A/S og G1 A/S ønskes den øgede ejerandel, som H1 A/S opnår ved køb af medarbejderaktier dog udlignet en eller to gange om året. Dette vil ske ved, at H1 A/S sælger så mange aktier i H2 A/S tilbage til H2 A/S, så det indbyrdes ejerforhold mellem selskaberne opretholdes.
 Dette salg af aktier i H2 A/S tilbage til H2 A/S vil ske mod et vederlag, der fastsættes ud fra den gennemsnitlige kurs på aktierne i perioden op til tilbagesalget vægtet i forhold til køb fra medarbejdere og tillagt et risikotillæg på 1-2 % pro anno.
 H1 A/S vil således ikke have tab på at eje disse aktier i H2 A/S, forudsat H2 A/S vil være i stand til lovligt at tilbagekøbe aktierne.
 Alene i det tilfælde, hvor H2 A/S ikke har fri egenkapital til at foretage tilbagekøbet, kan der opstå tab for H1 A/S.
 Det kan om medarbejderne


text:
oplyses, at der foruden de to direktører er tale om forskellige medarbejdere typisk på lederniveau.
 Hovedparten af medarbejderne har hjemsted i Danmark, men 28 medarbejdere er bosat i lande, hvor G1 A/S har datterselskaber. Datterselskaberne er placeret i 15 lande. Både i Europa og resten af verden
 Hovedparten af medarbejderne ejer aktierne personligt, men enkelte ejer aktierne via pensionsdepot og enkelte ejer aktierne via personlige holdingselskaber.
 Der er således fire medarbejdere bosat i Danmark, der ejer kapitalandele via personlige holdingselskaber. De personlige holdingselskaber ejer i alle tilfælde under 10 % kapitalandele.
 Der er ikke oplysninger om, at nogen af de i udlandet bosatte medarbejdere, der ejer deres kapitalandele via selskaber, men henvisningen til selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra C, er medtaget, da det ikke kan udelukkes, at der kan komme udenlandske medarbejdere, der har ejerskab via et lokalt selskab.
 Medarbejderne ejer forskellige ejerandele, hvor direktør i G1 A/S (delvist via et selskab) ejer 8,xx % af kapitalandelene, og JEJ (Produktionsdirektør i G1 A/S også via selskab) ejer 4,xx %.
 De øvrige medarbejdere ejer fra 0,x % til 0,x % af kapitalandelene.
 De udenlandske medarbejdere ejer i intervallet 0,x % til 0,x % af kapitalandelene.
 Medarbejdernes kapitalandele er stemmesvage kapitalandele, således at for eksempel LAC ejer 5,x % af stemmeretterne mod 8,xx % af kapitalandelene.
 Det er alene H1 A/S, der ejer A-kapitalandele med forøget stemmevægt.
 Medarbejderaktionærerne er blevet medejere på forskellige tidspunkter. En del er blevet ejere ved at tegne kapital ved en kapitaludvidelse i H2 A/S i 2014. De der ikke var med i denne tegning har erhvervet deres kapitalandele fra H1 A/S eller i enkelte tilfælde af kolleger, der har ønsket at sælge.
 Uanset erhvervelsesmetoden for de første ejerandele blev de, der var aktionærer i marts 2016, tilbudt deltagelse i en kapitaludvidelse i 2016.
 H1 A/S har i perioden fra 2014 til i dag solgt nominelt xxx.xxx kr. aktier til medarbejdere svarende til det der i dag udgør 1,5x % af selskabets kapital. H1 A/S har i samme periode erhvervet nominelt xxx.xxx kr. aktier fra medarbejdere svarende til det der i dag udgør 1,4x % af selskabets kapital.
 Da H1 A/S hidtil har solgt lidt flere aktier til medarbejdere end der er købt, har der ikke været en væsentlig forrykkelse af ejerforhold mellem de to store aktionærer G1 A/S og H1 A/S.
 Fra 2020 vil der dog forventeligt ske betydeligt flere køb fra medarbejdere end salg til medarbejdere, og derfor opstår der behov for udligning af ejerforhold, hvilket ønskes at ske ved at H1 A/S sælger kapitalandele i H2 A/S tilbage til H2 A/S.
 Oplysninger ifølge selskabernes regnskaber
 Ifølge regnskaberne for H2 A/S og H1 A/S har ingen af selskaberne udloddet udbytte for regnskabsårene 2016, 2017 eller 2018.
 Spørgsmål 1 bør efter vores vurdering konkret besvares med ja.
 Der er tale om et salg af kapitalandele i H2 A/S til H1 A/S. Der er således ikke tale om salg af kapitalandele til det udstedende selskab eller til et selskab, der kontrolleres af det udstedende selskab.
 Salget er


text:
derfor ikke omfattet af ligningslovens § 16B.
 Baggrunden for det bindende svar er dog, at H1 A/S efterfølgende vil sælge et antal kapitalandele til H2 A/S, der bevirker, at H2 A/S reelt forventeligt vil blive ejer af et antal kapitalandele svarende til de kapitalandele, som medarbejderne har solgt.
 Derved kan der, jf. principperne i SKM2016.16.HR samt ligningslovens § 3, stk. 1-3, undersøges, om transaktionen bør have retsvirkninger efter sin umiddelbare fremtrædelsesform.
 Det er vores opfattelse, at salget til H1 A/S bør anses som reelt i skattemæssig forstand ud fra følgende elementer.
 H1 A/S bliver selskabsretligt den reelle ejer af kapitalandelene ved købet fra medarbejderne.
 ► H1 A/S har risikoen for, at H2 A/S kan erhverve egne kapitalandele, når H1 A/S ønsker at afstå kapitalandele til H2 A/S.
 ► Hvis H2 A/S efter tilbagekøbet kommer i betalingsvanskeligheder, vil H1 A/S bære risiko for omstødelse.
 ► Valget af ikke at sælge direkte til H2 A/S er begrundet i praktiske forhold, idet det er uhensigtsmæssigt, at der hver gang, der købes fra en medarbejder, skal foretages undersøgelse af om selskabet opfylder betingelserne for at erhverve egne kapitalandele. Ved i stedet at sælge til H1 A/S kan medarbejderen frit sælge, og H1 A/S kan foretage et salg til H2 A/S i forbindelse med udarbejdelse af regnskab eller halvårsregnskab.
 ► H1 A/S har i hovedparten af tilfældene stået som sælger af kapitalandele til medarbejdere af egen beholdning, og der er således ikke noget unaturligt i, at H1 A/S også generhverver kapitalandele fra medarbejdere, når de ønsker at sælge.
 ► Salget fra H1 A/S til H2 A/S sker som ønske fra medaktionæren, der ønsker at bevare sin relative ejerandel af cirkulerende aktier.
 ► Som et alternativ til at H1 A/S sælger kapitalandele til H2 A/S kunne der opnås det samme ved, at H1 A/S sælger en forholdsmæssig andel af kapitalandelene til G1 A/S, hvorved der ikke ville kunne overvejes, om der var tale om omgåelse af regler.
 ► Formålet med bestemmelsen i ligningslovens §16B er at undgå, at aktionærer med bestemmende indflydelse over et selskab vælger at afstå fra udbytte mod at tilbagesælge aktier til selskabet for derved at aktivere den skattemæssige anskaffelsessum. Dette er ikke tilfældet i nærværende sag, hvor de aktionærer, der sælger, reelt nedbringer deres absolutte og forholdsmæssige ejerandel. Videre er der for alle medarbejdere tale om kapitalejere uden bestemmende indflydelse.
 ► Der er i ligningslovens §16B, stk. 2, nr. 1, taget stilling til, at reglen ikke omfatter medarbejderaktier omfattet af § 28 eller 7P. Der er konkret ikke tale om medarbejderaktier omfattet af disse bestemmelser, idet medarbejderaktierne er erhvervet til markedskurs. De samme hensyn, der er gældende ved medarbejderaktier erhvervet til favørkurs, er dog gældende for nærværende medarbejdere, idet der ikke er et frit marked for salg, og medarbejderen ikke kan sælge samtlige sine aktier på en gang.
 ► H1 A/S vil forventeligt i perioden fra 2020 også fortsat sælge kapitalandele til medarbejdere for eksempel ved ansættelse af nye ledende medarbejdere. Der vil derfor ikke være en matematisk sammenhæng mellem de kapitalandele,


text:
der erhverves fra medarbejderne, og de der sælges til H2 A/S. Det synes derfor korrekt, hvis medarbejdere ved salg til H1 A/S behandles skattemæssigt som om salget var sket til H2 A/S, når de enkelte kapitalandele i visse tilfælde videresælges til andre medarbejdere.
 ► H1 A/S ejer godt xx mio. B-aktier svarende til ca. 4x % af selskabskapitalen. Medarbejderne ejer totalt set ca. x mio. kr. kapitalandele svarende til godt 1x % af selskabskapitalen. Da aktieavancebeskatningsloven bygger på et FIFO princip, jf. aktieavancebeskatningslovens §5, vil de kapitalandele, som H1 A/S afstår ikke være de samme kapitalandele, der erhverves fra medarbejderne, idet H1 A/S først vil afstå de i 2014 erhvervede kapitalandele og derfor ikke vil afstå de fra medarbejderne erhvervede kapitalandele til H2 A/S. Erhvervelsen af kapitalandele fra medarbejdere nødvendiggør således salget af de i 2014 erhvervede kapitalandele, men de fra medarbejderne erhvervede kapitalandele afstås ikke.
 Det er således vores opfattelse, at der ikke er konkret begrundelse for at anse medarbejdernes salg af kapitalandele i H2 A/S til H1 A/S som en omgåelse, der skal resultere i, at medarbejdere beskattes som om salget var sket til H2 A/S.
 Spørgsmål 2 bør efter vores vurdering konkret besvares med ja.
 Der er i spørgsmål 2 tale om samme problemstilling som i spørgsmål 1. Dog vedrører spørgsmålet personer og selskaber bosat i udlandet.
 Det bemærkes derfor i tillæg til det under spørgsmål 1 anførte, at ingen personer har den i kildeskattelovens § 2, stk. 1, nr. 6, 5-7 pkt. anførte forbindelse til det erhvervende selskab. Videre er alle personer og selskaber bosiddende/hjemmehørende i lande, der enten er EU/EØS lande, eller hvor der er en relevant dobbeltbeskatningsoverenskomst.
 Tilsvarende er gældende i relation til selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra C.
 Spørgsmål 3 bør efter vores vurdering konkret besvares med ja.
 H1 A/S har den bestemmende indflydelse. Kapitalandele H1 A/S ejer i H2 A/S er derfor omfattet af aktieavancebeskatningslovens §4B.
 Udbytte, som H1 A/S modtager fra H2 A/S, er derfor skattefrit, jf. selskabsskattelovens § 13, stk. 1, nr. 2.
 Der skal derfor, jf. Bek. 27-03-2015 §31, stk. 1, nr. 2, ikke indeholdes udbytteskat.
 Da det forhold, at H1 A/S forinden salget af kapitalandele i H2 A/S til H2 A/S har erhvervet kapitalandele fra medarbejdere ikke konkret anses som en omgåelse, og der ikke er tale om salg af de samme kapitalandele, som er erhvervet fra medarbejderne, kan dette ikke medføre bortfald af den lovbetingede skattefrihed eller pligt til indeholdelse af udbytteskat.
 Det bemærkes, at et negativt svar på de stillede spørgsmål ikke vil føre til øget skatteprovenu, da medarbejderne derved reelt vil være afskåret fra at sælge til H1 A/S som anført, og man vil i stedet være tvunget til at sælge forholdsmæssigt til eksisterende aktionærer eller afvente et salg, indtil der kan opnås dispensation efter ligningslovens § 16B.
 Dette er begrundet i, at medarbejdere, der udsættes for beskatning efter ligningslovens § 16B, vil opleve en skat, der kan overstige medarbejderens fortjeneste. Da mange medarbejdere har lånt til erhvervelse af aktierne, vil dette betyde, at


text:
et salg, hvor hele afståelsessummen beskattes og ikke alene fortjenesten vil efterlade et provenu, der ikke rækker til inddækning af gælden.
 Kommentarer fra spørgernes repræsentant til Skattestyrelsens udkast til bindende svar af 20. januar 2020 som forslag til Skatterådets afgørelse
 Ifølge udkast til svar vil det medføre skattepligt efter ligningslovens § 16B for de ca. 60 personer eller selskaber, der er småaktionærer i H2 A/S, hvis de sælger aktier i H2 A/S til H1 A/S (spørgsmål 1 og 2), forudsat H1 A/S efterfølgende ca. en gang årligt sælger aktier i H2 A/S tilbage til H2 A/S.
 Begrundelsen for svaret er, at der er tale om en omgåelse omfattet af ligningslovens § 3.
 Skattestyrelsen angiver 3 betingelser, der skal være opfyldt, for at en handling eller serie af handlinger er omfattet af ligningslovens § 3.
 1) De(n) skattepligtige skal opnå en skattefordel ved transaktionen.
 2) Opnåelsen af en skattefordel skal være hovedformålet eller et af hovedformålene med transaktionen.
 3) Transaktionen skal ikke være forretningsmæssigt begrundet.
 Vi har følgende bemærkninger til Skattestyrelsens fremstilling af de enkelte betingelser.
 Ad1) De(n) skattepligtige skal opnå en skattefordel ved transaktionen.
 Vi er enige i, at betingelsen er, at skattepligtige skal opnå en skattefordel ved transaktionen. I loven er der dog den tillægsbetingelse at, skatteyderen skal søge at opnå en skattefordel, som virker mod formålet og hensigten med skatteretten.
 I det konkrete tilfælde er tale om en række små aktionærer uden reel indflydelse i de involverede selskaber, der sælger aktier i et datterselskab til et moderselskab.
 Det er korrekt, at de derved opnår alene at blive beskattet af den fortjeneste de opnår, i stedet for at blive bruttobeskattet af hele det modtagne vederlag.
 Det er dog vor opfattelse at dette ikke strider mod formålet og hensigten med skatteretten, da småaktionærerne kunne have opnået samme skattemæssige stilling (beskatning af fortjenesten), hvis de individuelt havde søgt om dispensation i forbindelse med hver enkelt salg af aktier.
 Ved Lov 2004-06-09 nr. 458 blev der indført en regelændring til Ligningslovens §16B hvor salg af børsnoterede aktier generelt blev undtaget fra ligningslovens §16B. Ved lovforslaget blev følgende anført i forarbejderne (lovforslag nr. 126 af 14.1.2004, almindelige bemærkninger). (vore fremhævninger)
 "Der gives som udgangspunkt dispensation ved tilbagesalg af børsnoterede aktier til handelsværdien efter samme regler som ved tilbagesalg af unoterede aktier. De fleste børsnoterede aktier er aktier, hvor ejeren ikke har indflydelse, og hvor der derfor skal gives dispensation.
 Samtidig vil en hovedaktionærs delvise tilbagesalg af børsnoterede aktier uden opgivelse af indflydelse relativt enkelt kunne ske som et egentligt salg til bank eller børsmægler, der derefter sælger videre til udstedende selskab. Salget til banken beskattes som et salg med fortjeneste. Det gør videresalget til det udstedende selskab også, hvis der gives dispensation. Ved videresalget til det udstedende selskab vil man næppe kunne undlade at dispensere. Banken eller børsmægleren ved jo ikke, om hovedaktionæren har solgt alle eller kun en del af sine aktier.
 Som det fremgår af det anførte kan den tilbagesælgende ved børsnoterede aktier i realiteten vælge imellem, om beskatningen skal ske


text:
efter reglerne om udbytte eller efter reglerne om fortjeneste. Systemet med indgivelse af dispensationsansøgninger fremtræder derfor i disse tilfælde som unødigt besværligt for borgerne. Det er svært at argumentere for, at de nuværende regler beskytter imod misbrug."
 Det fremgår således, at der generelt er givet dispensation, hvor den sælgende aktionær er uden indflydelse på selskabet. Det er særligt anført, at dette særligt er tilfældet for børsnoterede aktier, idet der her ofte er tale om aktionærer uden bestemmende indflydelse. Det anføres dog samtidigt, at reglerne for dispensation er de samme ved unoterede og ved børsnoterede aktier.
 Det er dog kun ved børsnoterede aktier, at §16B ophæves, idet det er her, at der er en klar formodning for, at aktionærer, der sælger eller delsælger, ikke har bestemmende indflydelse.
 I vort tilfælde vil de aktionærer, der sælger, være småaktionærer uden indflydelse, idet indflydelsen bliver udøvet af moderselskabet, der har den bestemmende indflydelse.
 Det må derfor antages, at småaktionærerne efter praksis reelt uden undtagelser ville kunne opnå dispensation ved ansøgning om, at det konkrete salg ikke skulle omfattes af ligningslovens §16B.
 Det er derfor vor opfattelse, at kriteriet om, at skatteyderen skal søge at opnå en skattefordel, som virker mod formålet og hensigten med skatteretten ikke er opfyldt.
 Formålet med at sælge til H1 A/S skal alene søges i praktiske hensyn som følgende.
 Det undgås, at der eventuelt 6 gange skal ansøges om dispensation fra op mod 60 aktionærer, dvs. i alt ca. 360 ansøgninger.
 Det undgås, at det løbende over et længere tidsrum, skal sikres, at H2 A/S lovligt kan erhverve egne aktier, forinden der erhverves aktier. Når tilbagesalget sker fra H1 A/S til H2 A/S i større portioner reduceres risikoen for, at der ved en fejl sker et ulovligt tilbagekøb, da det bliver nemmere at vurdere, om betingelserne for tilbagekøb er opfyldt.
 H1 A/S får ved købet et beredskab af aktier, der kan anvendes i nye medarbejderprogrammer for nyansatte.
 Ad 2) Opnåelsen af en skattefordel skal være hovedformålet eller et af hovedformålene med transaktionen.
 Det er korrekt, at undgåelse af at skulle søge dispensation er et af hovedformålene med at sælge til H1 A/S i stedet for at sælge til H2 A/S.
 Det er dog vor opfattelse, at da der reelt kunne opnås en dispensation, er der reelt ikke opnået en skattefordel, der ikke ellers kunne være opnået, men alene en klar administrativ fordel.
 Ad 3) Transaktionen skal ikke være forretningsmæssigt begrundet.
 Det er vor opfattelse at de under 1) anførte grunde er forretningsmæssige. Det vil således være administrativt tungt at skulle ansøge om dispensation for en lang række medarbejdere. Det kan tillige være omkostningstungt at skulle sikre, at H2 A/S lovligt kan erhverve egne aktier, forinden der erhverves aktier. Her lettes omkostningerne ved, at salget fra H1 A/S til H2 A/S kan afpasses efter et regnskab, hvor der foreligger den fornødne dokumentation.
 Det bemærkes videre, at Skattestyrelsen tager i betragtning, at hverken H2 A/S eller H1 A/S har udloddet udbytte i de sidste 3 regnskabsår. Udlodninger fra disse selskaber må derfor


text:
betragtes som udlodning af akkumulerede overskud.
 Vi antager, at der henvises til, at bestemmelsen i ligningslovens §16B er begrundet i, at aktionærer ikke skal kunne sælge aktier til udstedende selskab som alternativ til udbytteudlodning.
 Det har dog altid været angivet, at formålet er at forhindre ønsket om at omgå udbyttebeskatning ved tilbagesalg til det udstedende selskab, hvor aktionæren får midler ud af selskabet samtidig med, at aktionærindflydelsen bevares.
 I dette tilfælde vil de, der sælger aktier, ikke have en reel aktionærindflydelse, og videre vil salget reducere deres ejerandel. Der sker således en reel afgang af kapitalandele. Dette er i modsætning til den klassiske 16B situation, hvor hovedaktionæren eller flere værnsaktionærer simultant tilbagesælger aktier, hvorved den enkeltes ejerandel bevares, men der trækkes midler ud af selskabet.
 Det bemærkes endeligt, at uanset at H2 A/S eller H1 A/S ikke har udloddet udbytte i 3 år, er selskaberne ikke overkapitaliserede. Ved udgangen af 2018 udgjorde soliditeten 3x,x% hvilket er en god soliditet, men i betragtning af selskabets ambition om en global ekspansion er der også behov for et solidt kapitalgrundlag.
 Det overfor anførte sammen med de øvrige konkrete momenter, vi har anført i ansøgning om bindende svar, medfører efter vor opfattelse, at salget til H1 A/S ikke skal anses som en omgåelse som anført i ligningslovens §3, uanset at H1 A/S efterfølgende sælger aktier til H2 A/S, der bevirker, at forholdet mellem de betydelige kapitalejere ikke forrykkes.
 Herudover har spørgernes repræsentant gentaget de argumenter, der blev fremført i anmodningen om bindende svar.
 Det ønskes bekræftet, at H1 A/S kan erhverve kapitalandele i selskabet H2 A/S fra personer og selskaber i Danmark, uden at erhvervelsen bliver omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 2, nr. 1, eller § 16 B, stk. 1.
 Det forudsættes, at erhvervelse sker fra personer og selskaber, der ikke har bestemmende indflydelse i hverken H2 A/S eller H1 A/S.
 Efter det oplyste vil en række aktionærer i H2 A/S afstå deres aktier til H1 A/S.. Sidstnævnte selskab er moderselskab for H2 A/S, og salget vil derfor ikke umiddelbart være omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1.
 Det er oplyst, at de omhandlede aktionærer ikke har bestemmende indflydelse i hverken H2 A/S eller H1 A/S. Der er således ikke tale om overdragelse af værdipapirer i et koncernforbundet selskab. Salget er derfor ikke omfattet af selskabsskattelovens § 2 D, stk. 1. Salg, foretaget af fysiske personer, er ikke omfattet af selskabsskattelovens § 2 D, stk. 1.
 Selskabsskattelovens § 2 D, stk. 2, 1. punktum, finder ikke anvendelse, da vederlaget fuldt ud består af andet end aktier.
 Selskabsskattelovens § 2 D, stk. 2, 2. punktum, finder heller ikke anvendelse, da overdrageren alene ejer aktier m.v. i koncernen i det selskab, hvori der overdrages aktier mv.
 Det er imidlertid oplyst, at H1 A/S efterfølgende vil sælge aktierne i H2 A/S til det udstedende selskab. Hvis de omhandlede personer og selskaber solgte aktierne direkte til H2 A/S, ville salgene være omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, og afståelsessummerne skulle da beskattes som


text:
udbytte.
 Hvis transaktionen ikke var omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, ville aktionærerne kun skulle beskattes af en eventuel avance, jf. aktieavancebeskatningsloven, og ikke af hele salgssummen efter ligningslovens § 16 B, stk. 1. Selskabsaktionærer ville være skattefri af avance på skattefri porteføljeaktier, jf. aktieavancebeskatningslovens § 4 C, medens selskabsaktionærer ville være skattepligtige af udbytter (med 70 pct.), herunder afståelsessummer, der er omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1.
 Afståelse af aktier til det udstedende selskab er undtaget fra beskatning efter ligningslovens § 16 B, stk. 1, hvis en af betingelserne i ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 1-6, er opfyldt.
 Betingelserne i ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 1, der omhandler visse medarbejderaktier, er ikke opfyldt, allerede fordi det efter det oplyste ikke er betinget ved erhvervelsen, at aktierne ved afståelse eller ved medarbejderens død skal tilbagesælges til selskabet, der i så fald er forpligtet til at erhverve disse. Undtagelsesbestemmelsen i ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 1, omfatter i øvrigt kun aktier, der er omfattet af ligningslovens § 7 P (hvilket kræver en aftale mellem selskabet og medarbejderen), aktier, der er erhvervet ved udnyttelse af en købe- eller tegningsret omfattet af ligningslovens § 28, samt aktier, der er omfattet af de tidligere bestemmelser i ligningslovens § 7 A eller 7 H.
 Undtagelsesbestemmelserne i ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 2-5, er irrelevante i nærværende sag.
 Ifølge ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6, kan told- og skatteforvaltningen give dispensation, således at et salg af aktier ikke er omfattet af hovedreglen i ligningslovens § 16 B, stk. 1.
 Ved afståelse af medarbejderaktier til det udstedende selskab eller til et datterselskab af det udstedende selskab i tilfælde, hvor ingen af de i ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 1-6, fastsatte betingelser er opfyldt, vil der ifølge Den juridiske vejledning (2020-1), afsnit C.B.2.10.3, næsten altid blive givet dispensation, såfremt der ansøges herom og følgende betingelser alle er opfyldt:
 Medarbejderaktionæren er ikke hovedaktionær i selskabet efter aktieavancebeskatningslovens § 4
 Efter det oplyste er betingelsen om, at medarbejderen ikke kan afhænde aktierne til andre end det udstedende selskab, ikke opfyldt i nærværende sag. Betingelserne for en "standarddispensation" er således ikke opfyldt.
 Ifølge ligningslovens § 3, stk. 1, skal skattepligtige selskaber og foreninger m.v. ved indkomstopgørelsen og skatteberegningen se bort fra arrangementer eller serier af arrangementer, der er tilrettelagt med det hovedformål, eller der som et af hovedformålene har at opnå en skattefordel, som virker mod formålet og hensigten med skatteretten, og som ikke er reelt under hensyntagen til alle relevante faktiske forhold og omstændigheder. Et arrangement kan omfatte flere trin eller dele.
 Ifølge ligningslovens § 3, stk. 2 betragtes arrangementer eller serier af arrangementer ved anvendelsen af stk. 1 som værende ikke-reelle i det omfang, de ikke er tilrettelagt af velbegrundede kommercielle årsager, der afspejler den økonomiske virkelighed.
 Ifølge ligningslovens § 3, stk. 3, skal indkomstopgørelsen og skatteberegningen foretages på baggrund af det reelle arrangement eller serie af arrangementer, hvis der ses bort fra


text:
arrangementer eller serier af arrangementer efter stk. 1.
 Ifølge ligningslovens § 3, stk. 4, finder stk. 1-3 tilsvarende anvendelse for andre deltagere i arrangementerne eller serierne af arrangementer, når deltagerne er skattepligtige omfattet af kildeskattelovens § 1 eller 2 eller dødsboskattelovens § 1, stk. 2.
 Følgende betingelser skal således være opfyldt, for at arrangementerne kan anses for omfattet af ligningslovens § 3, stk. 1-4:
 De(n) skattepligtige skal opnå en skattefordel ved transaktionen.
 Opnåelsen af en skattefordel skal være hovedformålet eller et af hovedformålene med transaktionen.
 Transaktionen er ikke forretningsmæssigt begrundet.
 I nærværende sag ville den påtænkte transaktion som udgangspunkt medføre, at salget af aktierne ikke blev omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, hvorefter hele salgssummen beskattes (for skattefri porteføljeaktier for selskabsaktionærer dog kun 70 pct. af salgssummen), men i stedet omfattet af aktieavancebeskatningsloven, hvor kun gevinsten ved afståelse var skattepligtig, og som er skattefri for skattefri porteføljeaktier for selskabsaktionærer.
 De skattepligtige ville således opnå en skattefordel ved transaktionen, og denne betingelse er derfor opfyldt.
 Efter det oplyste er den reelle hensigt fra starten, at aktionærerne i H2 A/S skal sælge deres aktier til det udstedende selskab. Det fremgår udtrykkeligt af anmodningen om bindende svar, at den eneste mulighed, der reelt eksisterer for salg af aktier i H A/S, er salg til det udstedende selskab eller en køber, der er anvist af det udstedende selskab. Uanset de bevæggrunde, der er anført i anmodningen om bindende svar, må det imidlertid efter Skattestyrelsens opfattelse være et hovedformål at opnå en skattefordel ved at undgå beskatning efter ligningslovens § 16 B, stk. 1, og transaktionen virker derfor efter Skattestyrelsens opfattelse mod formålet og hensigten med ligningslovens § 16 B, stk. 1. Der ses ikke at være velbegrundede kommercielle årsager til transaktionen.
 Det tages i betragtning, at hverken H2 A/S eller H1 A/S har udloddet udbytte i de 3 sidste regnskabsår. Udlodninger fra disse selskaber må derfor betragtes som udlodning af akkumulerede overskud.
 Det gælder, uanset at H1 A/S selskabsretligt bliver den reelle ejer af kapitalandelene og for så vidt får den økonomiske risiko ved købet fra medarbejderne. Det er fra starten reelt besluttet, at aktierne skal sælges videre til det udstedende selskab (H2 A/S). Det er imidlertid oplyst, at H1 A/S ikke vil have tab på at eje aktierne i H2 A/S, forudsat at H A/S vil være i stand til lovligt at tilbagekøbe aktierne, og at der alene i det tilfælde, hvor H2 A/S ikke har fri egenkapital til at foretage tilbagekøbet, vil kunne opstå tab for H1 A/S. Den økonomiske risiko vil derfor være meget begrænset.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse ville opnåelsen af en skattefordel være hovedformålet med transaktionen, og denne betingelse er derfor også opfyldt.
 Det er oplyst, at valget af ikke at sælge direkte til H2 A/S er begrundet i praktiske hensyn, idet det er uhensigtsmæssigt, at der hver gang, der købes fra en medarbejder, skal foretages undersøgelse af, om selskabet opfylder betingelserne for at erhverve egne kapitalandele. Ved i stedet at sælge til H1 A/S kan medarbejderen frit


text:
sælge, og H1 A/S kan foretage et salg til H2 A/S i forbindelse med udarbejdelse af regnskab eller halvårsregnskab.
 Skattestyrelsen er enig i, at et salg via H1 A/S ville give en lettere administration, men efter Skattestyrelsens opfattelse er der tale om en begrænset administrativ lettelse, der ikke er proportional i forhold til den skattefordel, der ville blive opnået.
 De øvrige forhold, der er anført i anmodningen om bindende svar, jf. ovenfor, kan efter Skattestyrelsens opfattelse heller ikke anses for en tilstrækkelig forretningsmæssig begrundelse for transaktionen.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse er transaktionen herefter ikke forretningsmæssigt begrundet, og denne betingelse er derfor ligeledes opfyldt.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse anses de omhandlede aktier herefter for at blive afstået til det udstedende selskab, og efter Skattestyrelsens opfattelse er overdragelserne derfor omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, som følge af reglen i ligningslovens § 3, stk. 1-4. En konsekvens af, at overdragelserne anses for omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, vil være, at der kan ansøges om dispensation i henhold til ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6.
 Det fremgår af ligningslovens § 3, stk. 4, at § 3, stk. 1-3, også finder anvendelse for fysiske personer, når en eller flere fysiske personer deltager i et arrangement, der anses for omgåelse, omfattet af ligningslovens § 3, stk. 1-3. Dette er tilfældet i nærværende sag.
 Der kan i øvrigt henvises til Højesterets domme, offentliggjort som SKM2014.422.HR, SKM2016.16.HR og SKM2018.305.HR, samt Skatterådets afgørelse, offentliggjort som SKM2017.333.SR, hvorefter skattemyndighederne blev anset for berettigede til at tilsidesætte de foretagne arrangementer, da disse ikke kunne anses for at have nogen forretningsmæssig begrundelse, men måtte antages alene at have til formål at opnå en skattebesparelse.
 Der er ikke taget stilling til spørgsmålet om dispensation efter ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6.
 Tilføjelse som følge af kommentarer fra spørgernes repræsentant
 Spørgernes repræsentant har fremført, at der i ligningslovens § 3, stk. 1, er en tillægsbetingelse, hvorefter skatteyderen skal søge at opnå en skattefordel, som virker mod formålet og hensigten med skatteretten. Spørgernes repræsentant har fremført, at der i det konkrete tilfælde er tale om en række småaktionærer uden reel indflydelse i de involverede selskaber, der sælger aktier i et datterselskab til et moderselskab. Spørgernes repræsentant har tilkendegivet, at dette efter hans opfattelse ikke strider mod formålet og hensigten med skatteretten, da småaktionærerne kunne have opnået samme skattemæssige stilling (kun beskatning af fortjenesten og ikke af hele afståelsessummen), hvis de individuelt havde søgt om dispensation i forbindelse med hvert enkelt salg af aktier.
 Spørgernes repræsentant har fremført, at der ifølge bemærkningerne til lovforslag L 126 i folketingsåret 2003/2004, der blev gennemført som lov nr. 458 af 9. juni 2004, som udgangspunkt blev givet dispensation ved tilbagesalg af børsnoterede aktier til handelsværdien efter samme regler som ved tilbagesalg af unoterede aktier, idet de fleste børsnoterede aktier er aktier, hvor ejeren ikke har indflydelse, og hvor der derfor skal gives dispensation.
 Ifølge spørgernes repræsentant er der generelt givet dispensation, hvor den sælgende aktionær er uden indflydelse på selskabet. Dette


text:
er særligt tilfældet for børsnoterede aktier, idet der her ofte er tale om aktionærer uden bestemmende indflydelse. Det anføres, at reglerne for dispensation er de samme ved unoterede og ved børsnoterede aktier.
 Skattestyrelsen skal hertil bemærke, at det også udtrykkeligt fremgår af bemærkningerne til den nævnte lovbestemmelse, at en dispensation (efter ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6) normalt kun vil blive givet, hvis aktionæren afhænder alle sine aktier (i selskabet). Dette fremgår også af Den juridiske vejledning (2020-1), afsnit C.B.2.10.3, idet sagen ikke er omfattet af de tilfælde, hvor der ifølge det nævnte afsnit i Den juridiske vejledning næsten altid vil blive givet dispensation ved afståelse af medarbejderaktier, jf. ovenfor. Denne betingelse er ikke opfyldt i nærværende sag. Betingelsen gælder som udgangspunkt også for småaktionærer, der ikke har nogen reel indflydelse i selskabet.
 Det fremgår endvidere af bemærkningerne til det nævnte lovforslag, at vederlaget - så længe aktionæren bevarer sin indflydelse i selskabet - har karakter af udbytte.
 Spørgernes repræsentant har fremhævet, at der i nærværende sag er tale om småaktionærer uden indflydelse, idet indflydelsen bliver udøvet af moderselskabet, der har bestemmende indflydelse. Spørgernes repræsentant har fremført, at det derfor må antages, at småaktionærerne efter praksis reelt uden undtagelser ville kunne opnå dispensation ved ansøgning om, at det konkrete salg ikke skulle omfattes af ligningslovens § 16 B.
 Spørgernes repræsentant har derfor fremført, at kriteriet om, at skatteyderen skal søge at opnå en skattefordel, som virker mod formålet og hensigten med skatteretten, ikke er opfyldt, idet formålet med at sælge til H1 A/S alene skal søges i følgende praktiske hensyn:
 Det undgås, at der eventuelt 6 gange skal søges om dispensation for op mod 60 aktionærer, dvs. i alt ca. 360 ansøgninger. Det er oplyst, at dette er et af hovedformålene med at sælge til H1 A/S og ikke direkte til H2 A/S.
 Det undgås, at det løbende over et længere tidsrum skal sikres, at H2 A/S lovligt kan erhverve egne aktier.
 Spørgernes repræsentant har fremført, at de anførte grunde er forretningsmæssige.
 Med hensyn til det forhold, at hverken H2 A/S eller H1 A/S har udloddet udbytte i de sidste 3 regnskabsår, har spørgernes repræsentant bemærket, at formålet med ligningslovens § 16 B er at forhindre ønsket om at omgå udbyttebeskatning ved tilbagesalg til det udstedende selskab, hvor aktionæren får midler ud af selskabet samtidig med, at aktionærindflydelsen bevares.
 De aktionærer, der i nærværende sag påtænker at sælge aktier, har ikke en reel aktionærindflydelse, og endvidere vil salget reducere deres ejerandel. Dette er i modsætning til den klassiske ligningslovs § 16 B-situation, hvor hovedaktionæren eller flere værnsaktionærer simultant tilbagesælger aktier, hvorved den enkelte ejerandel bevares, men der trækkes midler ud af selskabet.
 Spørgernes repræsentant har endeligt fremført, at H2 A/S og H1 A/S trods den manglende udlodning af udbytte i 3 år ikke er overkapitaliserede, idet soliditeten ved udgangen af 2018 udgjorde 3x,x %, hvilket er en god soliditet.
 Spørgernes repræsentant har derfor fremhævet, at salget til H1 A/S ikke skal anses som en omgåelse som anført i


text:
ligningslovens § 3, uanset at H1 A/S efterfølgende sælger aktier til H2 A/S, der bevirker, at forholdet mellem de betydelige kapitalejere ikke forrykkes.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse kan det ikke anses for en selvfølge, at der ville blive givet dispensation efter ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6, hvis aktierne i H2 A/S blev solgt direkte til H2 A/S, idet betingelsen i Den juridiske vejledning (2020-1), afsnit C.B.2.10.3, om, at aktionæren skal afhænde alle sine aktier i selskabet, ikke vil være opfyldt.
 Arrangementet er en omgåelse af reglen om, at der skal anmodes om dispensation, hvor Skattestyrelsen blandt andet skal påse, at der ikke er tale om skatteundgåelse. Reglen om adgang til dispensation er opretholdt i ligningslovens § 16 B, idet lovgiver ikke har vurderet, at det var muligt at objektivere reglen yderligere.
 Gives der ikke dispensation efter ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6, ville den påtænkte transaktion medføre en ikke ubetydelig skattefordel for aktionærerne, og dette ville være imod formålet og hensigten med skattereglerne. De øvrige fremførte argumenter kan efter Skattestyrelsens opfattelse stadig ikke anses for en tilstrækkelig forretningsmæssig begrundelse for de påtænkte transaktioner, set i forhold til den skattefordel, der opnås.
 Det er derfor stadig Skattestyrelsens opfattelse, at de påtænkte transaktioner kan tilsidesættes skattemæssigt i henhold til den generelle omgåelsesklausul i ligningslovens § 3, stk. 1-4, jf. ovenfor.
 Der er ikke taget stilling til spørgsmålet om dispensation efter ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 6, idet der ifølge skatteforvaltningslovens § 21, stk. 3, ikke kan gives bindende svar på spørgsmål om dispensationer.
 Det ønskes bekræftet, at H1 A/S kan erhverve kapitalandele i selskabet H2 A/S fra personer og selskaber udenfor Danmark, uden at erhvervelsen bliver omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 2, nr. 1, eller § 16 B, stk. 1.
 Der henvises til indstillingen til svar på spørgsmål 1 med tilføjelse som følge af kommentarer fra spørgernes repræsentant.
 Som anført i indstillingen til svar på spørgsmål 1 er salget ikke omfattet af selskabsskattelovens § 2 D, stk. 2. For personlige aktionærer, der ikke er fuldt skattepligtige til Danmark, er salget derfor heller ikke omfattet af den tilsvarende bestemmelse i kildeskattelovens § 2, stk. 1, nr. 6.
 Det skal yderligere bemærkes, at personer og selskaber, der ikke er fuldt skattepligtige til Danmark, ikke vil være skattepligtige af en avance ved afståelse af aktierne, hvis afståelsen ikke anses for omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1. Salget ville derfor i så fald være skattefrit i Danmark, og skattefordelen for aktionærerne ville derfor være endnu større end for personer og selskaber, der er skattepligtige til Danmark.
 Efter Skattestyrelsens opfattelse anses de omhandlede aktier herefter for at blive afstået til det udstedende selskab, og efter Skattestyrelsens opfattelse er overdragelserne derfor omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, som følge af reglen i ligningslovens § 3, stk. 1-4.
 Det ønskes bekræftet, at H1 A/S kan sælge kapitalandele i H2 A/S til H2 A/S, uden at salget bliver omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 2, nr. 1,


text:
eller § 16 B, stk. 1.
 Som det fremgår af Skattestyrelsens indstilling til svar på spørgsmål 1 og 2 med tilføjelse som følge af kommentarer fra spørgernes repræsentant anses de aktier, som aktionærer i H2 A/S sælger til H1 A/S med henblik på videresalg til H2 A/S, for at blive afstået direkte til H2 A/S, jf. ligningslovens § 3, stk. 1. Disse salg er efter Skattestyrelsens opfattelse omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, for de pågældende aktionærer, jf. ligningslovens § 3, stk. 1, samt Skattestyrelsens indstilling til svar på spørgsmål 1 og 2. Efter Skattestyrelsens opfattelse er der derfor for disse aktiers vedkommende ikke skattemæssigt tale om et salg af aktier i H2 A/S fra H1 A/S til H2 A/S, idet der reelt er tale om udbytteudlodninger fra H2 A/S til dette selskabs aktionærer, der blot passerer H1 A/S.
 Efter det oplyste ejer H1 A/S ca. 4x pct. af selskabskapitalen i H2 A/S. Aktier i H2 A/S, som H1 A/S har erhvervet på anden måde end ved de under spørgsmål 1 og 2 omhandlede erhvervelser, er derfor datterselskabsaktier, omfattet af aktieavancebeskatningslovens § 4 A. Udbytte af datterselskabsaktier er skattefri, jf. selskabsskattelovens § 13, stk. 1, nr. 2.
 Som anført i indstillingen til svar på spørgsmål 1 og 2 anses aktionærerne for at sælge aktierne direkte til det udstedende selskab (H2 A/S), jf. ligningslovens § 3, stk. 1-4, og i henhold til ligningslovens § 3, stk. 3, skal indkomstopgørelsen og skatteberegningen foretages på baggrund af det reelle arrangement, når der ses bort fra arrangementet efter stk. 1. Aktionærerne anses derfor for at sælge aktierne i H2 A/S direkte til H2 A/S.
 Afståelse af de sidstnævnte aktier vil derfor ikke være skattepligtige for H1 A/S efter ligningslovens § 16 B, stk. 1.
 Aktieavancebeskatningslovens §§ 4 A - 4 C
 Kildeskattelovens § 2, stk. 1, nr. 6, og stk. 6
 6) Erhverver udbytter omfattet af ligningslovens § 16 A, stk. 1 og 2, eller erhverver afståelsessummer omfattet af ligningslovens § 16 B, stk. 1, idet selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c, 5. og 6. pkt., dog finder tilsvarende anvendelse. (...) Skattepligten omfatter endvidere vederlag i form af andet end aktier i det erhvervende selskab, som en person erhverver ved overdragelse af aktier, andelsbeviser og lignende værdipapirer, herunder konvertible obligationer, samt tegningsrettigheder til sådanne værdipapirer i et koncernforbundet selskab (det erhvervede selskab) til et andet koncernforbundet selskab eller en koncernforbundet fond eller trust (det erhvervende selskab). Skattepligten omfatter derudover vederlag i form af andet end aktier i det erhvervende selskab eller hermed koncernforbundne selskaber, som en person erhverver ved overdragelse af aktier, andelsbeviser og lignende værdipapirer, herunder konvertible obligationer, samt tegningsrettigheder til sådanne værdipapirer til selskaber, der på overdragelsestidspunktet i det væsentlige er uden økonomisk risiko ved erhvervsmæssig aktivitet, jf. selskabsskattelovens § 33 A, stk. 3, hvis personen eller dennes ægtefælle efter overdragelsen ejer aktier m.v. i et eller flere af disse selskaber. Skattepligten omfatter også vederlag i andet end aktier i det modtagende selskab eller hermed koncernforbundne selskaber, som en


text:
person erhverver i forbindelse med fusion eller spaltning, der ikke er omfattet af fusionsskatteloven, hvis personen eller dennes ægtefælle efter omstruktureringen ejer aktier i det modtagende selskab eller hermed koncernforbundne selskaber. Ved fastsættelse af, hvornår der foreligger koncernforbundne selskaber, finder ligningslovens § 2 anvendelse. 3.-5. pkt. anvendes dog ikke, hvis personen er hjemmehørende på Færøerne, i Grønland eller i et land, som er medlem af EU/EØS, eller som har en dobbeltbeskatningsoverenskomst med Danmark, og de kompetente myndigheder i denne stat skal udveksle oplysninger med de danske myndigheder efter dobbeltbeskatningsoverenskomsten, en anden international overenskomst eller konvention eller en administrativt indgået aftale om bistand i skattesager. Det er en betingelse for anvendelsen af 3. pkt., at der er forbindelse som nævnt i ligningslovens § 2 mellem personen og det erhvervede henholdsvis det erhvervende selskab, og at det erhvervede selskab og det erhvervende selskab er koncernforbundet som nævnt i ligningslovens § 2.
 Ligningslovens § 3, stk. 1-4
 § 3. Skattepligtige selskaber og foreninger m.v. skal ved indkomstopgørelsen og skatteberegningen se bort fra arrangementer eller serier af arrangementer, der er tilrettelagt med det hovedformål, eller der som et af hovedformålene har at opnå en skattefordel, som virker mod formålet og hensigten med skatteretten, og som ikke er reelt under hensyntagen til alle relevante faktiske forhold og omstændigheder. Et arrangement kan omfatte flere trin eller dele.
 Ligningslovens § 16 A, stk. 1 og stk. 2, nr. 1, samt § 16 B, stk. 1 og stk. 2 nr. 1 og 6
 Selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c, og stk. 3, § 2 D, stk. 1-5, § 13, stk. 1 og 2, samt § 33 A, stk. 3
 Stk. 3. Skattepligten i medfør af stk. 1, litra b og f, omfatter alene indtægter fra de dér nævnte indkomstkilder. Indkomstskatten i medfør af stk. 1, litra c, udgør 22 pct. af de samlede udbytter eller afståelsessummer. Indkomstskatten udgør dog 15 pct. af udbytter eller afståelsessummer, hvis den kompetente myndighed i den stat, i Grønland eller på Færøerne, hvor selskabet m.v. er hjemmehørende, skal udveksle oplysninger med de danske myndigheder efter en dobbeltbeskatningsoverenskomst, en anden international overenskomst eller konvention eller en administrativt indgået aftale om bistand i skattesager. Skattepligten er endeligt opfyldt ved den i henhold til kildeskattelovens § 65 foretagne indeholdelse af udbytteskat eller den skat, der skal betales i henhold til kildeskattelovens § 65 A, stk. 1. Det er en betingelse for anvendelsen af 3. pkt., at selskabet m.v. ejer mindre end 10 pct. af aktiekapitalen i det udbyttegivende selskab. Hvis selskabet m.v. er hjemmehørende i et land uden for EU, er det endvidere en betingelse, at det sammen med koncernforbundne parter, jf. ligningslovens § 2, ejer mindre end 10 pct. af aktiekapitalen i det udbyttegivende selskab. 2.-6. pkt. omfatter også selskaber, der er hjemmehørende i en fremmed stat, i Grønland eller på Færøerne efter en dobbeltbeskatningsoverenskomst.
 § 2 D. Hvis en juridisk person overdrager aktier, andelsbeviser og lignende værdipapirer, herunder konvertible obligationer, samt tegningsrettigheder til sådanne værdipapirer i et koncernforbundet selskab (det erhvervede selskab) til


text:
et andet koncernforbundet selskab eller en koncernforbundet fond eller trust (det erhvervende selskab) og vederlaget for denne overdragelse helt eller delvis består af andet end aktier i det erhvervende selskab eller hermed koncernforbundne selskaber, anses denne del af vederlaget for udbytte. Dette gælder dog ikke, hvis det overdragende selskab opfylder betingelserne for at modtage skattefrit udbytte efter § 2, stk. 1, litra c, eller § 13, stk. 1, nr. 2, såfremt vederlaget havde været udbytte af aktier i det overdragede selskab umiddelbart inden overdragelsen. Endvidere gælder det ikke ved overdragelse af aktier til et erhvervende selskab m.v., der inden overdragelsen ikke var koncernforbundet med det overdragende selskab, men som alene som følge af fælles bestemmende indflydelse efter stk. 5, 2. pkt., bliver koncernforbundet med dette selskab efter overdragelsen, såfremt det erhvervende selskab ikke af det overdragende selskab eller et med dette koncernforbundet selskab m.v. har fået midler stillet til rådighed. 1. pkt. finder ikke anvendelse, selv om vederlaget helt eller delvist består af andet end aktier i det erhvervede selskab eller hermed koncernforbundne selskaber, i det omfang de erhvervende værdipapirer svarer til de afståede værdipapirer.
 Stk. 3. Erhvervsmæssig aktivitet, der inden for de seneste 3 år forud for overdragelsen af aktier m.v. er erhvervet fra en person eller et selskab m.v., der har den i ligningsloven § 2 anførte forbindelse med det erhvervende selskab, indgår ikke i vurderingen efter stk. 2, jf. § 33 A, stk. 3. Hvis et datterselskab er erhvervet fra et koncernforbundet selskab inden for de seneste 3 år forud for overdragelsen af aktier m.v., indgår erhvervsmæssig aktivitet i datterselskabet ikke i vurderingen af moderselskabet efter § 33 A, stk. 3.
 Stk. 2. Udbytter af skattefri porteføljeaktier som nævnt i aktieavancebeskatningslovens § 4 C, som ikke er omfattet af stk. 1, nr. 2 eller 3, og som modtages af selskaber m.v. der er skattepligtige efter § 1 eller § 2, stk. 1, litra a, medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst med 70 pct. af udbyttebeløbet, jf. dog 2. og 3. pkt. 1. pkt. finder ikke anvendelse, hvis aktierne i det udbyttegivende selskab er omfattet af aktieavancebeskatningslovens §§ 17 eller 19. 1. pkt. finder ikke anvendelse, hvis det udbyttegivende selskab har fradrag for udbytteudlodningen. Stk. 1, nr. 2, 4. pkt. finder tilsvarende anvendelse.
 Skatteforvaltningslovens § 21, stk. 1 og 3
 Reglen i ligningslovens § 16 B, stk. 2, nr. 5 (oprindeligt stk. 4), hvorefter afståelse af aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked (tidligere børsnoterede aktier) som udgangspunkt ikke er omfattet af reglen i ligningslovens § 16 B, stk. 1, er indsat ved § 11, nr. 6, i lov nr. 458 af 9. juni 2004, der er vedtaget på grundlag af lovforslag L 126 i folketingsåret 2003/2004.
 De almindelige bemærkninger til lovforslaget indeholder blandt andet følgende:
 Forenklet administration af beskatning ved salg af børsnoterede aktier til det selskab, der har udstedt aktierne
 Det foreslås, at sælger ved salg af børsnoterede aktier til det selskab, der har udstedt aktierne, altid kan vælge imellem, om vederlaget


text:
skal beskattes som aktieudbytte, eller om det skal beskattes som fortjeneste efter aktieavancebeskatningslovens regler. Forslaget erstatter en række dispensationsansøgninger, der ellers skal indgives efter gældende ret, med valgret for borgeren.
 Forslaget erstatter dispensationsansøgninger med valgret, når der sker afståelse af børsnoterede aktier. Det skyldes, at de fleste dispensationsansøgninger vedrørende børsnoterede aktier typisk bliver imødekommet, jf. den nærmere redegørelse nedenfor om de gældende regler. Forslaget sparer ansøgninger væk, der alligevel oftest bliver imødekommet, og der spares herved administrative ressourcer hos virksomheder og borgere, der slipper for besværet med at skulle søge hos det offentlige. Samtidig fås fuld sikkerhed for retsstillingen.
 De gældende regler om beskatningen ved tilbagesalg skal ses i sammenhæng med de gældende regler om beskatning af udbytte og beskatning af fortjeneste ved aktiesalg.
 A. Efter gældende ret beskattes udbytte til personer altid som aktieindkomst. Det er hele det udloddede beløb, der beskattes. Udbytte til aktieselskaber beskattes for 66 pct.s vedkommende. Det gælder dog ikke udbytte til moderselskaber, der er skattefri.
 For begrænset skattepligtige er udbyttet skattepligtigt til Danmark i stort set samme omfang som for fuldt skattepligtige. (Den begrænset skattepligtige er typisk en person, der bor i udlandet, mens den fuldt skattepligtige typisk er en person, der bor her i landet)
 B. Fortjeneste, der er opstået ved salg, beskattes også som aktieindkomst, når beskatningen sker hos personer. Ved salg indenfor tre år er fortjenesten dog kapitalindkomst. Fortjenesten opgøres som forskellen mellem en anskaffelsessum og en afståelsessum. Fortjenesten ved et aktieselskabs salg af aktier i et andet aktieselskab er skattefri. Det gælder dog ikke ved salg indenfor tre år efter anskaffelsen. I disse tilfælde beskattes hele fortjeneste som selskabsindkomst.
 Begrænset skattepligtige er aldrig skattepligtige til Danmark af fortjenesten.
 C. Ved tilbagesalg til det udstedende selskab beskattes hele salgssummen (uden hensyn til anskaffelsessummen), men kun i samme omfang som udbytte beskattes. Det gælder hvad enten selskabet er børsnoteret eller ej. Det gælder, hvad enten det er en person eller et selskab, der sælger tilbage. Der kan dispenseres fra beskatningen. Dispensationen medfører, at salget ikke beskattes efter reglerne for udbytte, men i stedet beskattes efter reglerne for fortjenester ved aktiesalg.
 Endvidere er begrænset skattepligtige efter gældende ret skattepligtige af salgssummerne i samme omfang som fuldt skattepligtige, ligesom ved udbytte. Dispensationen medfører, at skattepligt til Danmark bortfalder.
 Ved tilbagesalg til et selskab i det år, hvori det likvideres, er det altid fortjenesten, der beskattes, uden valgmulighed.
 Udbytteskatten medfører normalt højere skat end avanceskatten. Ved salg indenfor de første tre år gælder det dog ikke altid. I de tilfælde, hvor avanceskatten er højest, kan avanceskatten undgås ved at undlade at søge dispensation. Der betales så i stedet kun skat i samme omfang, som udbytte beskattes.
 Dispensation gives, når afståelsen af aktierne til det udstedende selskab må antages at være båret af andre hensyn end ønsket om at omgå udbyttebeskatning ved tilbagesalg til det udstedende selskab, hvor aktionæren får midler ud af selskabet samtidig med, at aktionærindflydelsen bevares. Normalt vil en dispensation kun blive givet, hvis aktionæren afhænder alle sine aktier. De behøver dog ikke


text:
alle sammen at blive afhændet til selskabet, idet delafståelse til andre, herunder andre aktionærer i selskabet, kan accepteres som led i en fuldstændig afhændelse af aktierne. I ganske særlige tilfælde indrømmes der dispensation, selv om ikke samtlige aktier afhændes, når en beskatning af hele afståelsessummen ville medføre helt urimelige resultater. Det skal bl.a. vurderes, om aktionæren reelt har opgivet sin indflydelse på den udbyttegivende aktivitet.
 Der gives som udgangspunkt dispensation ved tilbagesalg af børsnoterede aktier til handelsværdien efter samme regler som ved tilbagesalg af unoterede aktier. De fleste børsnoterede aktier er aktier, hvor ejeren ikke har indflydelse, og hvor der derfor skal gives dispensation.
 Som det fremgår af det anførte kan den tilbagesælgende ved børsnoterede aktier i realiteten vælge imellem, om beskatningen skal ske efter reglerne om udbytte eller efter reglerne om fortjeneste. Systemet med indgivelse af dispensationsansøgninger fremtræder derfor i disse tilfælde som unødigt besværligt for borgerne. Det er svært at argumentere for, at de nuværende regler beskytter imod misbrug.
 Det foreslås, at ved salg af børsnoterede aktier til det selskab, der har udstedt aktierne, skal sælger beskattes af vederlaget som aktieavance. Sælger kan dog - hvis han eller hun fremsender meddelelse herom til skattemyndighederne i forbindelse med selvangivelsens indsendelse - vælge, at afståelsessummen i stedet skal beskattes ligesom aktieudbytte. (...)
 Forslaget erstatter de dispensationsansøgninger, som sælger ellers kan vælge at indgive eller lade være at indgive.
 Forslaget skal kun gælde børsnoterede aktier.
 Ved unoterede aktier bevares de gældende regler. Det skyldes, at ved unoterede aktier er den, der sælger tilbage, ofte hovedaktionær i selskabet. Så længe denne, uanset tilbagesalget, bevarer sin indflydelse i selskabet, har vederlaget karakter af udbytte og bør derfor i overensstemmelse med gældende regler beskattes som udbytte. Ellers vil den udenlandske hovedaktionær kunne omgå udbytteskatten og helt unddrage sig beskatning til Danmark. Ellers vil den danske hovedaktionær kunne fremskynde udnyttelsen af sin anskaffelsessum. Ved unoterede aktier, hvor den tilbagesælgende opgiver sin indflydelse i selskabet vil der kunne gives dispensation i samme omfang som hidtil.
 Principperne for beskatning af evt. maskeret udlodning berøres ikke af forslaget.
 Bemærkningerne til lovforslagets § 10, nr. 6 (§ 11, nr. 6, i det vedtagne lovforslag), indeholder følgende:
 Det foreslås, at de gældende regler om beskatning ved tilbagesalg af aktier til det udstedende selskab begrænses til at omfatte aktier, der ikke er børsnoterede. De gældende regler går som udgangspunkt ud på, at afståelsessummen beskattes ligesom udbytte, men at der kan dispenseres, således at der i stedet beskattes en skattepligtig fortjeneste eller tab.
 Tilbagesalg af børsnoterede aktier kommer derved til at blive omfattet af aktieavancebeskatningsloven ligesom almindelige salg, jf. den gældende § 1, stk. 5, i aktieavancebeskatningsloven. Det betyder, at tilbagesalget af børsnoterede aktier medfører en skattepligtig fortjeneste eller tab. Der bliver ingen afståelsessum at beskatte. Det anførte gælder dog ikke, hvis skatteyderen vælger, at hele afståelsessummen skal beskattes. Et sådant valg medfører, at afståelsessummen behandles som udbytte. Dette valg skal træffes i forbindelse med indgivelse af selvangivelsen. Valget kan ikke træffes for tilbagesalg af aktier i det udstedende selskab i det