text:
A/S den 10. juni 1999 har afholdt møde med NN og SM fra ...1 Kommune og IJ fra ToldSkat vedrørende spørgsmålet om de skattemæssige konsekvenser af den påtænkte kapitalforhøjelse i det nystiftede H1x A/S, herunder særlig spørgsmålet om, hvorvidt skabelsen af to aktieklasser i forbindelse med kapitalindskuddet vil kunne betragtes som en afståelse af aktier fra H1x A/S' (nu "H1 Holding A/S") side, netop som følge af, at de til H1 Holding A/S hørende aktier havde ret til at modtage CAD 4 mio. i forlods udbytte. Jeg kan i den forbindelse oplyse, at tidspunktet for udlodningen ikke blev drøftet, og at skattemyndighederne ikke udviste interesse herfor.
 Jeg kan dernæst oplyse, at jeg som advokat for H1 Holding A/S fik aktindsigt i sagen om tilladelse til tilførsel af aktiver fra foråret 1999. Jeg har afholdt møde i ToldSkat herom den 8. april 2003 med fuldmægtig IJ på hans kontor. Vi gennemgik i fællesskab de sager, han havde behandlet for ToldSkat i forbindelse med H1 Holding A/S' ansøgninger om omstruktureringer, dvs. både anmodningen om aktieombytning og den efterfølgende anmodning om tilførsel af aktiver. Under gennemgangen af sagen fik jeg aktindsigt i et internt notat udarbejdet af IJ i foråret 1999, som behandlede spørgsmålet om udlodning af udbytte fra det modtagende selskab efter en tilførsel af aktiver til det indskydende selskab ville være i strid med kontantvederlagsforbuddet i fusionsskattelovens § 15 c.
 Notat konkluderede, at da der ikke i udkast til åbningsbalance vedlagt ansøgningen, var afsat udbytte, ville en udlodning af udbytte efter udløbet af første regnskabsår 1. januar 2000 ikke være i strid med kontantvederlagsforbuddet i fusionsskattelovens § 15 c.
 Ligningsrådets tilladelse af 3. juni 1999 til skattefri tilførsel af aktiver er meddelt i medfør af den dagældende § 15 c i fusionsskatteloven, som havde følgende ordlyd:
 § 15 c. Ved tilførsel af aktiver har selskaberne adgang til beskatning efter reglerne i § 15 d, når såvel det indskydende selskab som det modtagende selskab er omfattet af begrebet selskab i en medlemsstat i artikel 3 i direktiv 90/434/EØF. Det er en betingelse for anvendelsen, at der er opnået tilladelse hertil fra Ligningsrådet. Ligningsrådet kan fastsætte særlige vilkår for tilladelsen.
 Stk 2. Ved tilførsel af aktiver forstås den transaktion, hvorved et selskab uden at være opløst tilfører den samlede eller en eller flere grene af sin virksomhed til et andet selskab mod at få tildelt aktier eller anparter i det modtagende selskabs kapital. Ved en gren af en virksomhed forstås alle aktiver og passiver i en afdeling af et selskab, som ud fra et organisationsmæssigt synspunkt udgør en selvstændig bedrift, dvs, en samlet enhed, der kan fungere ved hjælp af egne midler.
 Definitionen i § 15 c, stk. 2, 1. pkt., der fortsat er gældende, har samme ordlyd som artikel 2, litra c, i det såkaldte fusionsskattedirektiv (Rådets direktiv 90/434/EØF om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater).
 EU-Domstolen har ved dom af 5. juli 2007 i sag C-32l/05 Hans Markus Kofoed


text:
mod Skatteministeriet ("Kofoed-sagen") taget stilling til forståelsen af direktivets bestemmelser om ombytning af aktier, jf. definitionen heraf i artikel 2, litra d, som har følgende ordlyd:
 d) ombytning af aktier, den transaktion, hvorved et selskab erhverver en andel i et andet selskabs aktiekapital med den virkning, at det opnår flertallet af stemmerne i dette selskab, ved til gengæld for værdipapirer tilhørende selskabsdeltagerne i det andet selskab at tildele dem aktier eller anparter i det første selskab og eventuelt en kontant udligningssum på højst 10 % af den pålydende værdi, eller, når der ikke eksisterer en pålydende værdi, af den bogførte værdi af de værdipapirer, som udleveres til gengæld herfor.
 I den pågældende sag fremkom generaladvokaten med en udtalelse, hvori det bl.a. hedder:
 B - Begrebet kontant udligningssum
 43. Det er omtvistet mellem parterne og de øvrige procesdeltagere i sagen for Domstolen, om en udlodning af udbytte fra det erhvervende selskab som den, der blev foretaget i det foreliggende tilfælde, kan være omfattet af begrebet kontant udligningssum i artikel 2, litra d), i direktiv 90/434. Den danske regering og Det Forenede Kongeriges regering mener, at dette er tilfældet, mens Hans Markus Kofoed og Kommissionen indtager det modsatte standpunkt.
 44. Begrebet kontant udligningssum er ikke nærmere defineret af fællesskabslovgiver. Dets betydning og rækkevidde skal derfor fastlægges under hensyn til den kontekst, bestemmelsen indgår i, og de formål, der forfølges med direktiv 90/434.
 45. Hvad for det første angår konteksten skal det tages i betragtning, at en kontant udligningssum og erhvervelsen af en andel af det erhvervede selskabs aktiekapital, hvorved der opnås et flertal af stemmerne i selskabet, i henhold til artikel 2, litra d), i direktiv 90/434 er led i den samme transaktion. Selv om en kontant udligningssum og majoritetserhvervelsen ikke dermed nødvendigvis skal være genstand for den samme retshandel, er der dog en nær forbindelse mellem dem: En kontant udligningssum er en integrerende del af den modydelse, som det erhvervende selskab erlægger til gengæld for, at det erhverver majoriteten i det erhvervede selskab.
 46. Følgelig er det ikke enhver pengeydelse fra det erhvervende selskab til selskabsdeltagerne i det erhvervede selskab, der kan betragtes som en kontant udligningssum, uanset om den har været planlagt i forvejen af de implicerede og står i nær tidsmæssig sammenhæng med majoritetserhvervelsen. Det er derimod afgørende, om en sådan pengeydelse også har karakter af en modydelse til gengæld for majoritetserhvervelsen og dermed ydermere var bindende aftalt som et tillæg til den egentlige modydelse, bestående i selskabsandele i det erhvervende selskab. Dette forudsætter en samlet objektiv bedømmelse af samtlige omstændigheder i det konkrete tilfælde.
 47. Også i tilfælde af en senere udlodning af udbytte som den her omhandlede skal det derfor undersøges, om der er konkrete holdepunkter for, at en sådan betaling fremstår som en del af den bindende aftalte modydelse for majoritetserhvervelsen. Sådanne holdepunkter kan navnlig fremgå af skriftlige overenskomster mellem de implicerede, men også af samtlige øvrige omstændigheder i det konkrete tilfælde. Lader det sig derimod - som den forelæggende ret synes at antage i den

type: other


text:
foreliggende sag - ikke fastslå med tilstrækkelig sikkerhed, at den efterfølgende pengeydelse skulle være en del af den bindende aftalte modydelse, skal det lægges til grund, at den kvalificering, som de implicerede har foretaget, er korrekt; en pengeydelse som den her omtvistede skal i så fald behandles som udbytteudlodning og ikke omkvalificeres til en kontant udligningssum.
 52. En videre fortolkning af begrebet kontant udligningssum kan heller ikke begrundes med det formål med direktiv 90/434, som består i at sikre de berørte medlemsstaters finansielle interesser og give dem mulighed for at bekæmpe skattesvig eller -unddragelse. For det første har fællesskabslovgiver nemlig med netop dette formål indsat en særlig bestemmelse i direktiv 90/434, jf. dets artikel 11, stk. 1, litra a). For det andet går en generel udvidelse af begrebet kontant udligningssum ud over, hvad der er påkrævet for at sikre medlemsstaternes finansielle interesser og for at bekæmpe skattesvig og - unddragelse, uden at den fornødne forudseelighed af den fælles beskatningsordning samtidig sættes på spil for de berørte virksomheder.
 53. Tilsvarende har Domstolen i Leur-Bloem-dommen fastholdt, at den fælles beskatningsordning, som er indført ved direktiv 90/434, finder anvendelse uden forskel på alle aktieombytninger, uanset om begrundelsen for transaktionen måtte være finansiel, økonomisk eller rent skattemæssig. Heraf kan udledes, at de mulige motiver bag den pågældende transaktion ikke skal spille nogen rolle ved fortolkningen af begrebet kontant udligningssum, men først kan tages i betragtning i forbindelse med den kontrol af et eventuelt misbrug i konkrete tilfælde, der udøves i henhold til artikel 11 i direktiv 90/434.
 EU-Domstolen tilsluttede sig i dommen de citerede punkter i generaladvokatens udtalelse. I dommen hedder det bl.a.:
 28 I denne forbindelse skal det fastslås, at begrebet "kontant udligningssum" i artikel 2, litra d), i direktiv 90/434 - således som generaladvokaten har anført i punkt 44-47, 52 og 53 i forslaget til afgørelse - omfatter pengeydelser, der har karakter af en egentlig modydelse til gengæld for erhvervelsen, dvs. ydelser, der er bindende aftalt som et tillæg til selskabsandelene i det erhvervende selskab, uafhængigt af de eventuelle motiver for transaktionen.
 29 Det fremgår således af opbygningen af direktiv 90/434 og dets systematik, at den kontante udligningssum og erhvervelsen er led i en og samme transaktion. Udligningssummen udgør således en integrerende del af den modydelse, som det erhvervende selskab erlægger til selskabsdeltagerne i det erhvervende selskab med henblik på at erhverve majoriteten i dette.
 30 Domstolen har endvidere allerede haft lejlighed til at præcisere, at det fremgår af artikel 2, litra d), samt af den almindelige opbygning af direktiv 90/434, at den fælles beskatningsordning, som er indført ved dette direktiv, og som omfatter en række skattemæssige fordele, finder anvendelse uden forskel på samtlige transaktioner vedrørende fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier, uanset om begrundelsen for transaktionen måtte være finansiel, økonomisk eller rent skattemæssig (jf. dom af 17.7.1997, sag C-28/95, Leur-Bloem, Sml. 1, s. 4161, præmis 36).
 31 Følgelig kan en pengeydelse, som et erhvervende selskab erlægger til selskabsdeltagerne i det erhvervede selskab, ikke kvalificeres som en "kontant udligningssum"


text:
som omhandlet i artikel 2, litra d), i direktiv 90/434 alene på grund af en vis tidsmæssig eller anden form for forbindelse med erhvervelsen eller en eventuel svigagtig hensigt. Det er derimod nødvendigt at undersøge i hvert enkelt konkret tilfælde, om den omhandlede ydelse, henset til samtlige foreliggende omstændigheder, har karakter af en bindende aftalt modydelse, som skal erlægges til gengæld for erhvervelsen.
 32 Denne fortolkning bekræftes af formålet med direktiv 90/434, som består i at fjerne skattemæssige hindringer for grænseoverskridende omstruktureringer af virksomheder ved på den ene side at sikre, at stigninger i værdien af selskabsandele ikke beskattes, før de faktisk realiseres, og på den anden side undgå, at transaktioner, hvorved der realiseres betydelig kapitalvinding i forbindelse med en ombytning af selskabsandele, unddrages beskatning, blot fordi de indgår i en omstrukturering.
 33 Det skal fastslås, at der i hovedsagen ikke er nogen indicier i sagsakterne, der viser, at det omhandlede udbytte udgjorde en integrerende del af den modydelse, som Dooralong skulle erlægge for erhvervelsen af Cosmopolit, hvilket er en nødvendig forudsætning for at kunne kvalificere det som en "kontant udligningssum" som omhandlet i artikel 2, litra d). i direktiv 90/434. Ifølge den forelæggende ret er det derimod ubestridt, at der ikke på noget tidspunkt blev indgået en aftale mellem Hans Markus Koefoed, Niels Toft og Dooralong. som forpligtede Dooralong til at udlodde udbyttet.
 Det er efter fusionsskattelovens § 15 c, stk. 2, 1. pkt., en betingelse for at kunne tilføre aktiver skattefrit, at modydelsen for tilførslen ikke består i andet end tildeling af aktier eller anparter i det modtagende selskabs kapital.
 Hvornår en pengeydelse fra det modtagende selskab må betragtes som en del af modydelsen for de tilførte aktiver, må afgøres i overensstemmelse med EU-Domstolens præmisser i Kofoed-sagen (Sag C-321/05 Hans Markus Kofoed mod Skatteministeriet) om forståelsen af begrebet "kontant udligningssum" ved anvendelsen af fusionsskattedirektivets regel om ombytning af aktier. Afgørende er derfor, om pengeydelsen er bindende aftalt som et tillæg til den modydelse, der består i selskabsandele i det modtagende selskab, således at pengeydelsen dermed udgør en integrerende del af modydelsen. En stillingtagen til, om dette er tilfældet, må ske på grundlag af en samlet bedømmelse af alle foreliggende omstændigheder i det konkrete tilfælde. Det anførte gælder også i tilfælde af en senere udlodning af udbytte, jf. herved dommens præmis 28 med henvisning til punkterne 46 og 47 i generaladvokatens forslag til afgørelse samt dommens præmisser 29 og 31.
 I den foreliggende sag må det på grundlag af samtlige omstændigheder lægges til grund, at der mellem H1x A/S (nu H1 Holding A/S), der tilførte aktiver til et nystiftet datterselskab, og G1 Inc., der indskød kapital i det nystiftede selskab, bindende var aftalt en samlet plan for dels forløbet af den planlagte skattefri tilførsel af aktiver til det datterselskab (H1.1 A/S), der skulle stiftes, dels den efterfølgende kapitaltilførsel til dette selskab. Det må lægges til grund, at det indgik i det således aftalte forløb, at en del af vederlaget til H1x A/S for tilførslen af aktiver til datterselskabet skulle


text:
betales ved udlodning fra datterselskabet af en del af den indskudte kapital. Højesteret har herved navnlig lagt vægt på følgende:
 Det fremgår bl.a. af MMs og VOs ansøgning af 6. januar 1999 om tilladelse til den oprindelig planlagte aktieombytning, at denne udgjorde et integrerende led i en aftale med det canadiske selskab G1 Inc., der var påtænkt indgået pr. 1. februar 1999. Det fremgik bl.a. af ansøgningen, at aktiekapitalen i H1x A/S var værdiansat til 18 mio. CAD, og at G1 Inc. med henblik på at erhverve en ejerandel på 50 % af H1x A/S dels skulle indskyde ny kapital i H1x A/S, dels skulle betale 4 mio. CAD til et nystiftet holdingselskab.
 Det fremgår dernæst af H1x A/S' ansøgning af 29. marts 1999 om tilladelse til skattefri tilførsel af aktiver til et nystiftet datterselskab, at det var aftalt med det canadiske selskab som vilkår i forbindelse med fastsættelse af prisen for, at det canadiske selskab kunne erhverve en ejerandel på 50 % af det nystiftede datterselskab, at det canadiske selskab først skulle modtage udbytte, når der var udloddet udbytte svarende til 4 mio. CAD.
 Der blev endvidere den 10. maj 1999 indgået en betinget aftale om kapitalforhøjelse vedrørende aktier i H1.1 A/S, hvoraf det bl.a. fremgår, at aftalen var betinget af, at selskabet fik tilladelse til skattefri tilførsel af aktiver, og der blev samme dag indgået en betinget aktionæroverenskomst for H1.1 A/S.
 Der var derudover en nær tidsmæssig sammenhæng mellem den skattefri tilførsel af aktiver fra H1x A/S til det nystiftede datterselskab H1.1 A/S og udlodningen af udbytte på 4 mio. CAD fra datterselskabet til H1x A/S, og der var ikke nogen driftsmæssig basis for denne udlodning.
 Højesteret finder på den baggrund, at udlodningen udgjorde en del af den aftalte modydelse for H1x A/S' tilførsel af aktiver til datterselskabet, og Ligningsrådets tilladelse af 3. juni 1999 til skattefri tilførsel af aktiver kunne derfor ikke meddeles med hjemmel i fusionsskattelovens § 15 c. Skattemyndighederne har derfor som udgangspunkt været berettigede til at tilbagekalde tilladelsen.
 I H1x A/S' ansøgning af 29. marts 1999 om tilladelse til skattefri tilførsel af aktiver var det bl.a. oplyst, at det var afgørende for den ønskede omstrukturering, at det datterselskab, som skulle stiftes, kunne optage en kapitalstærk partner, og at yderligere kapital var en forretningsmæssig nødvendighed, hvis den samlede virksomhed skulle udvikle og styrke sin position inden for nærmere angivne forretningsområder. Det fremgik endvidere af de fremsendte vedtægter for H1.1 A/S, at generalforsamlingen skulle træffe beslutning om anvendelse af overskud eller dækning af tab i henhold til selskabets godkendte regnskab. Under hensyn hertil finder Højesteret, at skattemyndighederne ikke havde grundlag for at antage, at den beskrevne udlodning ville ske på grundlag af den tilførte kapital og ikke på grundlag af et driftsmæssigt overskud.
 Højesteret tiltræder herefter, at der ikke foreligger sådanne særlige omstændigheder, som kan begrunde en fravigelse af udgangspunktet, hvorefter en tilladelse, der ikke har været hjemmel til at give, kan tilbagekaldes.
 Højesteret finder, at skattemyndighedernes afgørelse af 17. marts 2003 om at tilbagekalde tilladelsen


text:
til skattefri tilførsel af aktiver ikke er mangelfuldt begrundet, og at afgørelsen heller ikke i øvrigt lider af mangler, der kan medføre, at den er ugyldig.
 Højesteret finder endvidere, at skattemyndighederne ikke har tilsidesat sine pligter til at undersøge sagen og vejlede skatteyderen. Højesteret tiltræder derfor, at Skatteministeriet er frifundet for påstanden om erstatning.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal H1 Holding A/S betale 400.000 kr. til Skatteministenet.


text:
Skat.dk: Beregning af boafgift
 SKM2020.211.HR
 formue, trust, død, afgift, rådighed
 Formuen i en fond i Lichtenstein skulle indgå i beregningen af boafgift ved behandling af boet efter fondens stifter, idet fonden på tidspunktet for stifterens død ikke kunne anses for et selvstændigt skattesubjekt, da den ikke på noget tidspunkt havde haft en selvstændig ledelse. Fondens formue skulle derfor i afgiftsmæssig henseende anses for efterladt af stifteren. For pligten til at betale boafgift var det uden betydning, om boet faktisk kunne skaffe sig rådighed over fondens formue.
 Boafgiftslovens § 1, stk. 1,
 Boafgiftslovens § 9, stk. 1
 Den juridiske vejledning 2020-1 C.B.2.15.2
 Tidligere instans: I tidligere instanser er afsagt kendelse af Skifteretten i Roskilde den 2. juni 2017 (SKS 18A-2500/2013) og af Østre Landsrets 1. afdeling den 5. juli 2018 (B-1351-17).
 I tidligere instanser er afsagt kendelse af Skifteretten i Roskilde den 2. juni 2017 (SKS 18A2500/2013) og af Østre Landsrets 1. afdeling den 5. juli 2018 (B-1351-17).
 Marianne Højgaard Pedersen, Jens Peter Christensen, Lars Hjortnæs, Oliver Talevski og Jørgen Steen Sørensen.
 Kærende, boet efter A, har gentaget sine påstande, dog således at indkærede, Skattestyrelsen, ifølge boets selvstændige påstand 1 skal anerkende, at formuen i G1 pr. dødsdagen ikke i henhold til dødsboskifteloven skal indgå i boets åbningsstatus over aktiver.
 Skattestyrelsen har påstået stadfæstelse, subsidiært stadfæstelse af skifterettens kendelse.
 Skattestyrelsen har ikke for Højesteret gjort gældende, at formuen i G1 indtil tidspunktet for As død kunne være tilbageført til ham eller hans ægtefælle.
 Højesteret har tilladt, at boet indhenter skriftlig vidneerklæring fra HK, Y1-land, til besvarelse af følgende spørgsmål:
 "Has Mr. A and/or NM at any point in time from when you joined the Foundation Council (Board of Directors) of G1 suggested the implementation of a two steps procedure, the first step being a revocation of the Beneficiaries named in the By-Statutes without appointment of any other Beneficiary or Beneficiaries and the second step a dissolution of the Foundation, whereby the net assets were returned to Mr. and/or Mrs. A? (Please note that section 18 of the Statutes has subsections b) and c), where subsection b) applies if there are Beneficiaries and subsection c) applies if there are no Beneficiaries.)"
 HKs besvarelse af 23. marts 2020 lyder således:
 "To this I reply that neither A nor NM suggested the implementation of a two steps procedure, the first step being a revocation of the Beneficiaries named in the By-Statutes without appointing other Beneficiary or Beneficiaries and the second step a dissolution of the Foundation, whereby the net assets of G1 would have been returned to A and/or NM, at any point in time from 17 January 2007 to 28 November 2013, when I was a Member of the Foundation Council of G1. I am also not aware of A or NM having made any such suggestion in the period after 28 November 2013."
 Boet har endvidere for Højesteret fremlagt en redegørelse af 24. marts 2020 fra professor, SF, Y1-land ("Legal opinion - in the matter of the G1"). I redegørelsen hedder det


text:
bl.a.:
 “28. I have been instructed that the parties involved in the present court case have discussed whether an annulment of the effects of the ... donations of assets ... might have been hypothetically possible. In this circumstance the question has been raised whether hypothetically it would have been possible and lawful under Y1-land law to revert the net assets of G1 to the economic founder and/or his spouse during the founder ́s lifetime, applying the so-called “two-step-plan" ...
 29. According to this view, the “first step" would consist in a revocation of the benificiaries named in the G1 ́ by-statutes ... without appointing any other persons as beneficiaries. The “second step" would be a resolution of G1 due to the lack of beneficiaries.
 53. I have been asked to give an answer to the question whether the "first step", the "second step" or both steps could be taken by the economic founder, his wife or by both together ... I have been instructed that both were part of the foundation council until the death of the economic founder and that the economic founder’s wife has remained in the foundation council after his death. In my legal opinion I have come to the conclusion ... that both steps were contrary to Y1-land law of foundations if carried out by the foundation council. For this reason it doesn’t make any difference if the foundation council members taking an unlawful decision would be the economic founder and his wife acting as foundation council members (eventually together with the other foundation council members) or other persons. No matter who would have acted hypothetically, the "first step" and the "second step" would have been contrary to Y1-land law of foundations."
 Ved As død i december 2013 blev boet udleveret til hans ægtefælle NM og deres to børn til privat skifte. Der er efterfølgende opstået spørgsmål om bl.a. boafgift af værdierne i G1, og sagen angår navnlig, om fondens aktiver og passiver samt tilhørende indtægter og udgifter skal indgå i grundlaget for beregning af boafgift. Skattemyndighederne har i 2015 opgjort den indre værdi af de selskaber, som fonden ejer, til 593 mio. kr.
 Boet har overordnet gjort gældende, at fonden i forhold til A var et selvstændigt skattesubjekt, og at der i hvert fald ikke er grundlag for efter boafgiftsloven at anse fonden for en del af hans værdier. Dette må ikke mindst gælde, når boet ikke har mulighed for at komme i besiddelse af fondens formue. Heroverfor har Skattestyrelsen overordnet gjort gældende, at fonden må anses for en del af As efterladte værdier, og at det ikke er afgørende for pligten til at betale boafgift, om boet faktisk kan skaffe sig rådighed over fondens formue.
 Som anført af landsretten finder boafgiftslovens § 11 som indsat ved lov nr. 540 af 29. april 2015 ikke anvendelse i sagen, jf. overgangsbestemmelsen i ændringslovens § 8, stk. 3.
 Boets selvstændige påstande
 Af de grunde, som landsretten har anført, tiltræder Højesteret, at boets selvstændige påstande 1 og 4


text:
er afvist.
 Grundlaget for boafgift
 Efter boafgiftslovens § 1, stk. 1, skal der betales boafgift af de værdier, som en afdød person efterlader sig. Hvis afdøde havde hjemting her i landet, omfatter afgiftspligten efter lovens § 9, stk. 1, hele afdødes formue, uanset hvor den befinder sig.
 Det skal bedømmes efter dansk ret, om værdierne i G1 er efterladt af A, og Højesteret tiltræder, at det afgørende er, om fonden i forhold til A kan anses for et selvstændigt skattesubjekt. Hvis dette ikke er tilfældet, må A i dansk afgiftsmæssig henseende anses for at have været ejer af fonden, jf. herved også Højesterets dom af 15. december 2011 (UfR 2012.908).
 Som anført i Højesterets dom af 19. juni 2018 (UfR 2018.3119) er det efter dansk ret en betingelse for at anerkende en fond som selvstændigt skattesubjekt, at fondens formue er effektivt og uigenkaldeligt udskilt fra stifterens formue. Det er i den forbindelse et krav, at fonden har en uafhængig ledelse.
 I perioden fra 10. december 1990 til 28. december 2006 fulgte det af den såkaldte Contract of Mandate, at A og NM inden for rammerne af loven, fondens vedtægter og "social or professional ethics and standings" havde fuld instruktionsret over for de øvrige medlemmer af bestyrelsen. For den efterfølgende periode foreligger der ikke nærmere oplysninger om kompetenceforholdene i bestyrelsen. Herefter og efter bevisførelsen i øvrigt lægger Højesteret til grund, at fonden ikke på noget tidspunkt inden As død har haft en uafhængig ledelse.
 Højesteret finder efter det anførte, at fonden ikke i forhold til A kan anses for et selvstændigt skattesubjekt, og at dens værdier derfor må anses for efterladt af ham. Det kan ikke tillægges betydning, at boet på grund af fondskonstruktionen efter det oplyste ikke kan komme i besiddelse af fondens værdier.
 Højesteret stadfæster kendelsen.
 I kæremålsomkostninger for Højesteret skal boet efter A betale 100.000 kr. til Skattestyrelsen. De ikendte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne kendelses afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.


text:
Højesteret slår hårdt ned over for hacker - Jurainfo.dk - Juridiske nyheder og arrangementer samlet ét sted
 Bird & Bird d. 03/04/2018
 En forhenværende it-chef i en virksomhed er blevet idømt 3 1⁄2 års ubetinget fængsel for gentagende gange at have hacket it-systemerne på sin tidligere arbejdsplads og for at have slettet data af væsentlig betydning for virksomheden.
 Tiltalte blev i landsretten fundet for bedrageri, databedrageri og dokumentfalsk for en samlet værdi af ca. 740.000 kr. Endvidere blev han fundet skyldig i hacking under særligt skærpende omstændigheder og hærværk af betydeligt omfang ved at udføre tre hackerangreb mod sin tidligere arbejdsplads, hvor han slettede både filer, programmer og hele virksomhedens intranet.
 Sagen blev anket til Højesteret efter procesbevillingsnævnet gav tilladelse hertil, selvom Højesteret almindeligvis ikke prøver skyldsspørgsmålet i straffesager.
 I Højesteret angik sagen, om der i den konkrete sag var grundlag for at anvende den skærpede strafferamme på 6 års fængsel for hacking og hærværk. Som eksempel på forhold omfattet af denne bestemmelse er udnyttelse eller videregivelse af oplysninger, der kan være forbundet med betydelige skadevirkninger for offentlige eller private interesser.
 Dommerne udtalte, at reglerne om hacking var skærpet for bedre at kunne afspejle forbrydelsens alvor i forhold til sårbarheden af vores it-baserede samfund og for at straffe forbrydelser rettet mod informationer på samme niveau som kriminalitet rettet mod mere traditionelle værdier i form af penge og ting.
 Højesteret fandt, at de tre hackerangreb måtte bedømmes samlet, og at overtrædelserne var begået under særligt skærpende omstændigheder. Højesteret udtalte endvidere, at straffen for hackerangreb og hærværk isoleret set skulle udmåles til omkring 2 års fængsel. På den baggrund blev den samlede straf fastsat til fængsel i 3 år og 6 måneder.
 Bird & Bird kommenterer
 Dommen er interessant, fordi Højesteret har valgt at betragte den dømtes handlinger som forhold, der falder under “skærpende omstændigheder”. Højesteret har lagt vægt på, at vi lever i et it-sårbart samfund, og at der i hacker-sager bør anvendes straffe, som svarer til straffe for almindelig berigelseskriminalitet. Dette har grundlag i forarbejderne til straffelovens ændringslov fra 2004, men i disse tider, hvor virksomheder og offentlige institutioner jævnligt rammes af hackerangreb, er det mere relevant end nogensinde.
 Efter Højesterets markante dom, ligger det nu fast, at hacking kan give en hårdere straf end tidligere set.


text:
Advokat Sønderjylland l Find din advokat hos Kjems » Side 2 af 3 »
 Hvornår skal du skrive dit testamente?
 Testamente – Gentagelse af arrangement
 Den 21. oktober 2014 holdt vi et informationsmøde om at skrive et testamente, som var velbesøgt. Fordi arrangementet om testamenter var en stor succes, gentager vi arrangementet den 12. november 2014!
 Alle er meget velkommen, vi beder dog om, at man tilmelder sig senest pr. 11 november 2014. Vi beder venligst tilmelding via telefon 7465 1140, sms 4083 0381 eller
 . Arrangementet foregår igen i Palæet, Ahlefeldvej 5, 6300 Gråsten fra kl. 19:00. Der serveres en sandwich, en øl eller en vand.
 Kommentarer lukket til Hvornår skal du skrive dit testamente?
 Hvornår er det bedst at skrive sit testamente?
 Informationsmøde om testamenter
 Tirsdag den 21. oktober 2014 kl. 19:00 informerer vi sammen med advokat Jette Pertou om, hvornår man skal skrive testamente.
 Det vil foregå i Palæet, Ahlefeldvej 5, 6300 Gråsten. Der serveres lidt at spise og drikke. Deltagelse er gratis, men vi beder venligst om tilmelding på telefon 7465 1140, sms 4083 0381 eller
 Vi glæder os til at se dig, og håber på du bliver klogere om, hvornår det er bedst at skrive sit testamente!
 Kommentarer lukket til Hvornår er det bedst at skrive sit testamente?
 Ens arbejdsskade med to forskellige vurderinger
 Arbejdsskadestyrelsen har vurderet erhvervsevnetabet efter samme arbejdsskade forskelligt. Efter Arbejdsskadesikringsloven vurderede man, at der var 20 procent erhvervsevnetab og efter Erstatningsansvarsloven at tabet var mindre end 15 procent og dermed ikke kunne føre til erstatning. Det har Højesteret netop godkendt i en principiel afgørelse.
 Sag om 2 vurderinger af ens arbejdsskade
 Sagen handler om en medarbejder i et dækfirma, som kom til skade da et lastbildæk eksploderede. Skaden blev godkendt af Arbejdsskadestyrelsen som en arbejdsskade, og styrelsen vurderede, at erhvervsevnetabet var 20 procent. Medarbejderen havde i forlængelse af arbejdsulykken fået førtidspension, idet han også havde en alvorlig lungelidelse og nogle andre skavanker. Lungelidelsen vægtede mest i det samlede billede.
 Erstatning efter Arbejdsskadesikringsloven gives, selv om arbejdsgiveren ikke har begået fejl. Hvis skaden skyldes, at arbejdsgiveren har begået fejl, kan man også kræve erstatning efter Erstatningsansvarsloven. Det var tilfældet i denne sag. Den skadelidte medarbejder anlagde retssag mod arbejdsgiveren, og under sagens behandling blev der hos selvsamme Arbejdsskadestyrelse indhentet en vejledende udtalelse om erhvervsevnetabets størrelse.
 Selvom der var tale om helt samme skade som i arbejdsskadesagen, vurderede Arbejdsskadestyrelsen nu, at erhvervsevnetabet ikke var 20 procent med mindre end 15 procent. Højesteret anfører, at erhvervsevnetabsprocenten efter Arbejdsskadesikringsloven og Erstatningsansvarsloven fastsættes på grundlag af identiske kriterier. Men hvis der anlægges en forskellig vurdering af årsagssammenhængen kan erhvervsevnetabsprocenten blive fastsat forskelligt.
 Efter arbejdsskadesikringsloven er der en formodning for, at en arbejdsskade er årsag til f.eks. et konstateret erhvervsevnetab. I arbejdsskadesager er det derfor op til Arbejdsskadestyrelsen at bevise, at det er overvejende sandsynligt, at arbejdsulykken ikke er skyld i f.eks. et erhvervsevnetab. Efter Erstatningsansvarsloven er det den skadelidte, der har bevisbyrden. Denne forskel i bevisbyrdereglerne gjorde, at Arbejdsskadestyrelsen vurderede spørgsmålet om årsagssammenhængen forskelligt og således


text:
nåede til 2 forskellige resultater.
 Højesteret fandt, at skadelidte ikke have påvist omstændigheder, som kunne føre til en tilsidesættelse af Arbejdsskadestyrelsens vurdering og godkendte på den måde Arbejdsskadestyrelsens vurdering.
 Kommentarer lukket til Ens arbejdsskade med to forskellige vurderinger
 Afgørelse om betaling for sort arbejde
 Højesteret har i maj afgjort, at aftaler om sort betaling er i strid med almindelig hæderlighed og derfor ugyldige. Betaling for sort arbejde, kan derfor ikke inddrives gennem domstolene.
 Afgørelse om betaling af sort arbejde
 Højesteret har i maj 2014 afgjort en sag, hvor en entreprenør med to bygherrer havde aftalt, at betalingen for en ombygning på i alt kr. 1.112.550 eksklusive moms skulle betales, således at der udstedtes 3 fakturaer på i alt kr. 562.500 inklusive moms, mens resten skulle betales kontant uden moms, og således at det ikke kom til det offentliges kendskab. Entreprenøren gik konkurs, inden det momsfrie beløb var betalt.
 Konkursboet forsøgte at inddrive restskylden, men aftalen blev af Højesteret erklæret ugyldig, således at bygherren helt slap for at betale yderligere.
 Sidder du og har brug for retshjælp til lignende situation om betaling af sort arbejde, har vi her ved Kjems, nogle dygtige advokater siddende der kan hjælpe dig, med at få gennemgået og rådgivet dig bedst muligt omkring din sag. Send os en mail på
 eller ring på 7465 1140.
 Kommentarer lukket til Afgørelse om betaling for sort arbejde
 Hastighedsovertrædelser l Undgå bøder fra andre
 Med virkning den 15. april 2014 pålægges ejeren eller den registerede bruger af en bil bøden for hastighedovertrædelser målt ved en automatisk trafikkontrol, selv om bilen er ført af en anden.
 Ny regler for hastighedsovertrædelser
 Siden den 15. april 2014 er Færdselsloven således indrettet, at bøder for hastighedsovertrædelser målt af fotofælder, pålægges bilens ejer eller den, der er registreret som bilens bruger, uanset om hastighedsoverskridelsen er begået af en anden. Hvis en anden end ejeren/brugeren inden 30 dage erkender at være synderen, slipper ejeren/brugeren dog for bøden. Hvis hastighedovertrædelsen er begået af en, der uretmæssigt bruger bilen, får ejeren/den registrerede bruger heller ikke bøden. Læs mere om lovændringen af hastighedsovertrædelser på Justitsministeriets hjemmeside.
 Kommentarer lukket til Hastighedsovertrædelser l Undgå bøder fra andre
 Parkeringsbøder l Nye regler for private
 Skrevet af advokat Hans Henrik Wurlitzer
 Den 15. marts 2014 træder en bekendtgørelse om private parkeringsområder i kraft. Bekendtgørelsen regulerer især, hvorledes der skal skiltes, hvis ejeren af pladsen vil kræve betaling enten i form af parkeringsafgift eller bøder.
 Nye regler for parkeringsbøder på privatejede parkeringsarealer
 Før du betaler dine parkeringsbøder, bør du læse justitsministeriets bekendtgørelse om hvordan der skal være skiltet på privatejede parkeringsarealer, dersom ejeren ønsker betaling i form af en afgift eller en bøde.
 Før din egen “småsag” i retten
 Hvis du herefter føler dig urimeligt behandlet, kan du med en ganske beskeden omkostningsrisiko selv føre sagen i retten. Der vil være tale om en såkaldt ”småsag.” Det vil sige, en sag hvor man ikke forventer, du møder op med en advokat. I stedet skal dommeren hjælpe dig til rette. Det foregår stille og roligt


text:
i en venlig og behagelig tone. Og skulle du tabe sagen, udgør omkostningerne ofte ikke mere end 1.500 kr.
 Kommentarer lukket til Parkeringsbøder l Nye regler for private
 Iværksætterselskab (IVS) l Ny selskabsform i Danmark
 Siden 1. janauar 2014 har det været muligt at stifte et selskab, hvor kapitalen kun behøver at udgøre 1 kr. Selskabet kaldes et “iværksætterselskab” eller et “IVS.” Som i aktie- og anpartselskaber hæfter ejerne af selskabet ikke personligt for selskabets gæld.
 Et iværksætterselskab skal have en kapital på mellem 1 kr. og 49.999 kr. Meningen er at gøre det lettere at starte virksomhed i selskabsform i Danmark. Et iværksætterselskab skal årligt henlægge mindst 25 pct. af selskabets overskud til en bund reserve til opbygning af selskabets kapitalgrundlag, indtil denne reserve sammen med selskabskapitalen samlet udgør mindst 50.000 kr. Et iværksætterselskab kan ikke træffe beslutning om at udlodde udbytte, herunder ekstraordinært udbytte, før reserven til opbygning af selskabets kapitalgrundlag sammen med selskabskapitalen udgør mindst 50.000 kr.
 Hæfter jeg personligt i et iværksætterselskab?
 Et iværksætterselskab skal ligesom andre selskaber registreres i CVR-registeret, holde generalforsamlinger og indsende årsrapporter til Erhvervstyrelsen. Når et IVS er registeret, hæfter dets ejere ikke personligt for selskabets gæld.
 Hvis du har brug for hjælp til oprettelse af et iværksætterselskab, eller blot vil vide mere om IVS som selskabsform? Kontakt vores advokat Hans Henrik Wurlitzer, der vil hjælpe dig med flere informationer om iværksætterselskaber.
 Kommentarer lukket til Iværksætterselskab (IVS) l Ny selskabsform i Danmark
 Erstatning for olieforurening på parcelhusgrund
 Vestre Landsret har afsagt en dom, der giver køber af en boligejendom erstatning for en olieforurening, selvom forureningen var uden betydning for ejendommens anvendelse til bolig og have.
 Sag om olieforurening på parcelhusgrund
 I 2008 købte et ægtepar et hus. I 2009 fik de brev fra regionen om, at ejendommen ville blive kortlagt på vidensniveau 2. Regionen oplyste samtidigt, at det var uden betydning for ejendommens anvendelse som bolig og have. Men olieforureningen var dog registreret af regionen, Kort- og Matrikelstyrelsen og i tingbogen.
 Forureningen stammede fra naboen, en tankstation, hvor der var sket oprensning i 2006. Forureningen berørte et område på 20 m2 svarende til 40 m3. Det ville koste 165.000 kroner at fjerne forureningen.Sælger havde været klar over, at der var sket oprensning på nabogrunden – tankstationen, og en tidligere lejer af den solgte ejendom fortalte i retten, at denne til sælger havde oplyst, at der var blevet taget prøver på ejendommen i forbindelse med oprensningen af takstationen.
 Landsretten fandt, at sælger burde have oplyst køberne herom. Da det ikke var sket, skulle sælger betale for oprensningen med kr. 165.000 – og sagsomkostninger.
 Jette Pertou Advokatanpartsselskab
 Jette Pertou er flyttet ind i Palæet
 Jette Pertou Advokatanpartselskab driver med virkning fra i dag advokatvirksomhed i kontorfællesskab med os. Alle vi i Advokatfirmaet Kjems A/S ønsker Jette velkommen i vores hus og ser frem til et godt “bofællesskab.”
 Advokatområder:
 Kreditorordninger
 Pensionssager
 Se flere informationer på advokat-pertou.dk.


text:
Skat.dk: Ejendomsvurdering - grundværdi - fradrag for forbedringer - kloakanlæg - stianlæg
 02 May 2014 08:58
 11 Feb 2014 14:38
 SKM2014.305.BR
 Retten i Holbæk, BS 1-306/2013
 Boligselskab, hovedanlæg
 Sagen omhandlede spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren for vurderingsårene 2001-2004 var berettiget til yderligere fradrag for forbedringer efter vurderingslovens dagældende § 17, jf. § 13, for udgifter til etablering af henholdsvis kloakforsyningsledninger og stianlæg internt på grunden.
 Retten fandt, at der ikke efter den foretagne bevisførelse var grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens vurdering, hvorefter der ikke kunne anerkendes yderligere fradrag for udgifterne til etablering af kloakforsyningsledningerne. Retten fandt derfor, at det var med rette, at der var nægtet fradrag for udgifterne.
 (Kammeradvokaten ved adv.fm. Anders Roed)
 Denne sag, der er anlagt den 11. marts 2013, drejer sig om, hvilket fradrag i grundværdien for forbedringer sagsøgeren er berettiget til efter den dagældende bestemmelse i vurderingslovens § 17 for afholdte udgifter til kloakanlæg og stier.
 Sagsøgeren, Boligselskabet H1, har nedlagt påstand om, at sagsøgte, Skatteministeriet, skal tilpligtes at anerkende, at boligselskabet i henhold til vurderingslovens § 17 er berettiget til et større fradrag i grundværdien for forbedringer ved vurderingen af årene 2001 - 2004 af ejendommen beliggende ...1, end 50.000 kr. for udgifterne til etablering af intern kloakforsyning og 10.000 kr. for udgifterne til etablering af stianlæg, og at den beløbsmæssige opgørelse foretages af vurderingsmyndighederne.
 Landsskatteretten har den 10. december 2012 afsagt følgende kendelse i sagen:
 Klagen vedrører fastsættelse af fradrag for forbedringer for de genoptagne vurderingsår 2001, 2002 og 2004. Der klages over, at vurderingsankenævnet ikke har godkendt samtlige af de af klagerens repræsentant påståede fradrag for en række byggemodningsudgifter.
 Ejendommen er beliggende ...1. Klageren har ved skøde erhvervet ejendommen, en ubebygget grund, fra ...2 Kommune til overtagelse pr. 1. december 1992 for en købesum stor 260.100 kr.
 Grundarealet udgør henhold til oplysningerne i Bygnings- og Boligregistret 7.957 m2, hvoraf vejareal udgør 533 m2. På grundarealet er der i 1993 og I 994 opført i alt 24 boliger.
 1.375.300 kr.
 1.521.900 kr.
 1.665.200 kr.
 Området er beliggende i grundværdiområde ..., og er omfattet af lokalplan nr. ... fra oktober 1992. Af lokalplanen under pkt. 5 vedrørende vej- og stiforhold fremgår bl.a.:
 Delområde 1 har udkørsel direkte til den offentlige vej ...3 via vej anlagt med kørebane på 6 meter.
 Delområderne 2 og 3 vejbetjenes via eksisterende vejadgang til den offentlige vej ...3.
 Det følger af såvel praksis, herunder bl.a. Østre Landsrets dom af 14. oktober 2011 (SKM2011.790.ØLR) og Vestre Landsrets dom af 6. februar 2012 (SKM2012.112.VLR) som vurderingsvejledningens afsnit C.3., at udgifter til stianlæg kan give anledning til fradrag for forbedringer.
 Retten lægger til grund, at der er anlagt et stianlæg på grundarealet, og at en mindre del af dette stianlæg kan anses som et hovedanlæg, der har bevirket en værdistigning af grunden i ubebygget stand, og således ville kunne være fradragsgivende, jf. vurderingslovens § 13, 17 og 18.
 Stianlægget, der efter Landsskatterettens opfattelse kan anses som grundforbedrende i henhold til vurderingslovens § 13, 17 og 18, er stien, som løber fra matrikelgrænsen ved


text:
...3 til hjørnet af bygningen med adressen ...1.
 Ved vurderingen heraf har retten lagt vægt på beliggenheden af stien, og at stianlægget giver adgang til klagerens ejendom. Det resterende stianlæg anses af retten for at være så tæt knyttet til bebyggelsen og dens placering på ejendommen, at dette ikke bevirker en værdistigning af grunden i ubebygget stand.
 Efter de fremlagte oplysninger lægges det til grund, at klageren har bekostet udgiften til etablering af det interne stianlæg. Det er imidlertid Landsskatterettens opfattelse, at den egentlige afholdte udgift til den fradragsberettigede del af stianlægget ikke anses for at være tilstrækkeligt dokumenteret i de fremlagte oplysninger.
 På baggrund af ovenstående og sagens oplysninger, herunder den af repræsentanten fremlagte V&S beregning og det forhold, at udgiften ikke er tilstrækkelig dokumenteret i de fremlagte oplysninger, godkender retten efter et skøn, at klageren for så vidt angår stianlæg skal indrømmes et fradrag for de afholdte udgifter med 10.000 kr.
 Retten lægger til grund, at der er anlagt et internt kloakanlæg på klagerens ejendom, og at en del af dette kloakanlæg kan anses som et hovedanlæg, der har bevirket en værdistigning af grunden i ubebygget stand, og således ville kunne være fradragsgivende, jf. vurderingslovens §§ 13, 17 og 18.
 Den del af kloakanlægget, der efter Landsskatterettens opfattelse kan anses som grundforbedrende i henhold til vurderingslovens § 13, 17 og 18, er ledningen, som løber fra ...3 og ind på klagerens grundareal parallelt med matrikelgrænsen indtil bygningen med adressen ...1.
 Ved vurderingen heraf har retten lagt vægt på placeringen af ledningen, herunder at ledningen løber parallelt med og i nær tilknytning til matrikelgrænsen. De resterende kloakledninger anses af retten for at være så tæt knyttet til bebyggelsen og dens placering på ejendommen, at disse ikke bevirker en værdistigning af grunden i ubebygget stand.
 Efter de fremlagte oplysninger lægges det til grund, at klageren har bekostet udgiften til etablering af den interne kloakforsyning. Det er imidlertid Landsskatterettens opfattelse, at de afholdte udgifter til den fradragsberettigede del af kloakanlægget ikke anses for at være tilstrækkeligt dokumenteret i de fremlagte oplysninger.
 På baggrund af ovenstående og sagens oplysninger, herunder det fremlagte ledningskort, den af repræsentanten fremlagte V&S beregning og det forhold, at udgiften ikke er tilstrækkelig dokumenteret i de fremlagte oplysninger, godkender retten efter et skøn, at klageren skal indrømmes et fradrag for de afholdte udgifter med 50.000 kr.
 Parterne har fremlagt luftfotografier og oversigtskort visende de omhandlede kloakanlæg og stier samt V&S beregninger over de godkendte, fradragsberettigede udgifter til kloakanlæg og stier.
 Parterne har procederet i overensstemmelse med deres påstandsdokumenter, hvis indhold gengives nedenfor.
 Ved Landsskatterettens kendelse er der godkendt et fradrag for udgifter til etablering af intern kloakforsyning med kr. 50.000. Det er sagsøgers opfattelse, at der skal ydes et yderligere fradrag for udgifterne til etablering af kloakforsyning.
 Landsskatteretten har således lagt til grund, at en del af kloakanlægget kan anses for et hovedanlæg, der har bevirket en værdistigning af grunden i ubebygget stand, og således vil kunne være fradragsgivende, jf. vurderingslovens §§ 13, 17 og 18. Den del


text:
af kloakanlægget, der efter Landsskatterettens opfattelse kan anses som grundforbedrende i henhold til vurderingslovens § 13, 17 og 18 er ledningen, som løber fra ...3 og ind på klagerens grundareal parallelt med matrikelgrænsen indtil bygningen med adressen ...1. Ved vurderingen heraf har Landsskatteretten lagt vægt på placeringen af ledningen, herunder at ledningen løber parallelt med og i nær tilknytning til matrikelgrænsen. De resterende kloakledninger anses for at være så nær knyttet til bebyggelsen og dens placering på ejendommen, at disse ikke bevirker en værdistigning af grunden i ubebygget stand. Landsskatteretten har skønnet, at der er grundlag for at godkende fradrag for udgifter til internt kloakanlæg med 50.000 kr.
 Det er sagsøgers hovedanbringende på dette punkt, at dette skøn er udøvet på et åbenbart urigtigt grundlag og fører til et åbenbart urimeligt resultat, idet hovedanlægget må anses for at omfatte en yderligere lang ledning. Der er således ved denne afgrænsning tale om et brud på en forvaltningsretlig lighedsgrundsætning, idet flere helt ens ledninger med præcis samme formål behandles forskellig, jf. SKM2009.323.VLR.
 Som bilag 2 er fremlagt afløbsplan, hvori med rødt er indtegnet den ledning, der efter landsskatterettens opfattelse berettiger til fradrag og med grønt den ledning, der efter sagsøgers opfattelse også berettiger til fradrag, som en del af hovedanlægget. Som bilag 5 er fremlagt oversigtskort over kloakforsyningsledningerne, hvoraf fremgår, at de stikledninger, der efter Højesterets afgrænsning i SKM2013.369.HR ikke hører med til hovedanlægget heller ikke er omfattet af påstanden. De ledninger, der påstås fradrag for er alle ledninger, som betjener flere boliger.
 Etablering af stianlæg
 Ved Landsskatterettens kendelse bilag i er der godkendt et fradrag for etablering af stianlæg på 10.000 kr. Den del af stianlægget, der efter Landsskatterettens opfattelse kan anses som grundforbedrende i henhold til vurderingslovens § 13, 17 og 18, er stien, som løber fra matrikelgrænsen ved ...3 til hjørnet af bygningen med adressen ...1. Ved vurderingen heraf har Landsskatteretten lagt vægt på beliggenheden af stien, og på, at stianlægget giver adgang til klagerens ejendom. Det resterende stianlæg anses af retten for at være så tæt knyttet til bebyggelsen og dens placering på ejendommen, at det ikke bevirker en værdistigning af grunden i ubebygget stand. På denne baggrund har Landsskatteretten indrømmet sagsøger et fradrag, der efter et skøn er fastsat til 10.000 kr.
 Som bilag 3 er fremlagt luftfoto, hvori det med rødt er indtegnet den sti, der efter landsskatterettens opfattelse berettiger til fradrag. Som bilag 4 vedlægges foto, hvor det med rødt er anført de stier, der efter sagsøgers opfattelse berettiger til fradrag. Disse stier vil kunne tjene flere dele af ejendommen i tilfælde af ejendommens udstykning i flere mindre selvstændige ejendomme. Stierne fordeler endvidere trafik rundt på storparcellen og giver adgang til offentligt vejnet til flere af boligerne.
 Såfremt retten måtte tiltræde, at de i bilag 4 anførte stier tillige må anses for at være en del af et hovedanlæg, må sagen hjemvises til vurderingsmyndighederne til foretagelse af det korrekte fradrag ud fra samme principper som anvendt i Landsskatterettens kendelse.
 Såfremt de fornødne oplysninger foreligger, skal


text:
der ved vurderingen med de af 18 og 21 følgende begrænsninger gives fradrag i grundværdien for forbedringer, der bevirker en stigning i grundværdien, hvad enten forbedringen består i kapitalanvendelse eller i ejers arbejde
 Det gøres gældende, at der efter lovens § 17 kræves, at det pågældende forhold skal medføre en værdiforøgende forbedring af grunden.
 Ifølge SKM2012.350.HR. skal der som hovedregel være tale om en foranstaltning af materiel karakter. Højesteret udtalte i denne sag følgende:
 Efter ordlyden af vurderingslovens § 17 gives der fradrag i grundværdien for "forbedringer, der bevirker en stigning i grundværdien". Det er i mangeårig administrativ praksis antaget, at der ihvertfald som altovervejende hovedregel kun foreligger en grundforbedring i bestemmelsens forstand, hvis der er tale om en foranstaltning (ændring) af materiel karakter, der forøger grundens handelsværdi. Efter Højesterets opfattelse er denne praksis i overensstemmelse med en naturlig sproglig forståelse af bestemmelsens ordlyd og med forarbejderne til bestemmelsen.
 I SKM2006.427.HR udtalte Højesteret:
 Det fremgår ikke af ordlyden af vurderingslovens § 17, hvad der nærmere skal forstås ved grundforbedringer.
 Det bemærkes, at der i denne sag i modsætning til i Højesterets dom ikke er tale om, at de pågældende foranstaltninger hverken helt eller delvist må karakteriseres som en genopretning.
 I Vurderingsvejledningen 2013-2 er anført følgende:
 Bestemmelsen af hvad der forstås ved grundforbedringer, kan volde vanskeligheder. Det er ikke muligt udtømmende at angive hvilke foranstaltninger, der er omfattet af begrebet. Der skal dog være tale om foranstaltninger af materiel karakter som har øget den almindelige handelsværdi af grunden.
 SKM2009.323.VLR vedrørte fradragsret som grundforbedring for udgifter i forbindelse med tilslutning til et fjernvarmeværk. Skatteministeriet havde procederet på, at nægtelsen af at anse udgifterne for grundforbedringer støttedes af administrativ praksis. Landsretten afviste at lægge vægt herpå med følgende begrundelse.
 Det anføres i Vurderingsvejledningen 2013-2, at byggemodningsudgifter anses for at være en grundforbedring. Udgifter til etablering af kloak og stisystem er netop en del af - eller en forudsætning for - byggemodning. I vurderingsvejledningen 2013-2 er i øvrigt anført om den nævnte afgørelse SKM2009.323.VLR, at det er muligt af få et fradrag i grundværdien for forbedringer, selv om udgiften afholdes i forbindelse med byggeriet (tilslutningsafgift) og at dette skulle være ny praksis. Fradrag for grundforbedring kan således ikke nægtes i nærværende sag med den begrundelse, at udgiften sker med henblik på byggeri.
 Henset til, at Landsskatterettens afgørelse går ud på, at der ydes et fradrag på henholdsvis kr. 50.000 og kr. 10.000, kan det lægges til grund, at der er enighed om, at betingelsen i § 17 om, at der skal være tale om en værdiforøgende foranstaltning af materiel karakter er opfyldt, ligesom der er enighed om, at udgifterne til det interne kloakforsyningsnet og til etablering af stier er bekostet af sagsøger. Uenigheden vedrører alene omfanget af de ledninger og stier man henfører til de respektive hovedanlæg.
 Reglerne om grundforbedring er ophævet ved lov nr. 925 af 18. september 2012. Selve ophævelsen har ikke betydning for sagen. I bemærkningerne til lovforslaget var dog anført følgende:
 Det fremgår således, at lovgiver og Skatteministeriet var af


text:
den opfattelse, at der var tale om et uklart og mindre forståeligt regelsæt. Lovgiver og Skatteministeriet har uanset, at vurderingsloven har rødder tilbage til 1922 undladt at sørge for, at reglerne blev gjort klare og forståelige. Den usikkerhed, der måtte være knyttet til beregningen af grundforbedringsfradraget, som i dette tilfælde, må således komme sagsøgte til skade.
 Retspraksis om hovedanlæg
 Højesteret udtalte i SKM2013.369.HR følgende:
 Efter Højesterets afgrænsning, der indebærer en stadfæstelse af hidtidig praksis, omfatter hovedanlægget ikke stikledninger, der går til en enkelt bolig. Sådanne ledninger er heller ikke omfattet af de ledninger, der efter sagsøgers opfattelse indgår i hovedanlægget. Alle de med orange anførte ledninger betjener således flere ejendomme og efterfølges af stikledninger, der ikke begæres fradrag for.
 Det gøres gældende, at der ingen forskel er med hensyn til funktion og tilknytning til bebyggelsen på de grønne ledninger, der anerkendes som fradragsberettigede og de orange ledninger, der ikke anerkendes som fradragsberettiget.
 Afgrænsningen af hovedanlægget efter retningslinjerne i Højesteretsdom er et juridisk spørgsmål og ikke spørgsmål om et skøn, hvorfor der ikke er tale om, at domstolene skal være tilbageholdende med prøvelse heraf. Det bemærkes, at Landsskatterettens kendelse er truffet før Højesteret i den nævnte dom foretog en endelig afgrænsning af området.
 I SKM2013.819.BR har byretten udtalt følgende:
 Kloakledninger markeret med gult på bilaget til dommen betjener husnumrene 9, 11 og 13. Den må således karakteriseres som en hovedledning, der i tilfælde, hvor der var sket udstykning, ville kunne betjene flere ejendomme på tilsvarende vis, som de med grønt markerede ledninger.
 Byretten har afsagt en tilsvarende dom om vejanlæg, jf. SKM2013.845.BR.
 Anbringender vedrørende kloakanlæg
 Det fremgår af bilag 5, at de med orange markerede ledninger utvivlsomt betjener flere boliger. Det gøres gældende, at de med orange markerede ledninger er en del af hovedanlægget efter den anførte afgrænsning i Højesteretsdom og de efterfølgende byretsdomme, og at der skal ydes et yderligere fradrag, idet der alene i Landsskatterettens kendelse er ydet fradrag for det med grønt markerede ledningsnet.
 Såfremt retten måtte tiltræde sagsøgers afgrænsning af, hvilke dele af ledningerne, der kan henføres til hovedanlægget, skal sagen hjemvises til vurderingsmyndighederne til foretagelse af den beløbsmæssige opgørelse i overensstemmelse med den nedlagte påstand. Dette gælder også, hvis retten finder, at dele af de med orange markerede ledninger indgå i hovedanlægget.
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at sagsøgers afgrænsning af området for fradrag ud fra et hovedanlægsstandpunkt er forståelig og administrerbar, mens dette ikke er tilfældet for så vidt angår sagsøgtes afgrænsning, der vil medføre at fradrag vil blive ydet - og nægtet - helt vilkårligt.
 Herudover gøres det gældende, at hovedanlægget angivet med orange og grønt i bilag 5 opfylder et krav om at skulle betjene en større del af ejendommen, jf. SKM2013.911.BR.
 Endvidere gøres det gældende, at de omtvistede ledninger ikke i særlig grad har tilknytning til byggeriet og følger således ikke dette i modsætning til f.eks. drænanlægget i SKM2013.388.VLR. Vestre Landsrets dom er i øvrigt anket til Højesteret.
 For så vidt angår spørgsmålet om, hvem der har bevisbyrden for, om der