text:
hvori der var afsagt dom om konfiskation.
 xLandsretten fandt ved SKM2019.501.ØLR, at skattemyndighederne var berettiget til at afslå at nedsætte indkomsten alene som følge af en formel bestemmelse om konfiskation, henset til, at der ikke faktisk var sket en fratagelse af formuegoder eller sket hel eller delvis betaling. Den formelle beslutning om konfiskation kunne således ikke føre til nedsættelse af beskatningen, hvis konfiskationsbestemmelsen ikke reelt blev gennemført.x
 Se også afsnit A.A.8.2.1 om ordinær genoptagelse.
 En advokats udgifter til bøder til Advokatnævnet blev ikke anset for driftsomkostninger, der var fradragsberettigede efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 En erhvervsdrivende med detailhandel i modetøj, der som sælger af forretningen havde overtrådt en konkurrenceklausul og derfor skulle betale en konventionalbod til køber, blev nægtet driftsfradrag for denne udgift.
 xAs indkomst var forhøjet for indkomstårene 2006-2010 med beløb, som var overført til hans bankkonto. Henset til, at den person, som overførte pengene til A ikke havde krævet pengene tilbagebetalt, og at han heller ikke kunne kræve pengene tilbagebetalt, fandt landsretten, at A i overensstemmelse med det grundlæggende princip om retserhvervelse endeligt erhvervede ret til og blev skattepligtig af de enkelte beløb, da han modtog dem i årene fra 2006 til 2010.
 Det forhold, at der flere år efter skete formel konfiskation af beløbet, kunne i relation til spørgsmålet om skattepligt efter SL § 4, stk. 1, litra a, ikke føre til andet resultat.
 Landsretten fandt endvidere, at skattemyndighederne var berettiget til at afslå at nedsætte hans skattepligtige indkomst alene som følge af den formelle bestemmelse om konfiskation, henset til, at der ikke var sket en faktisk fratagelse af formuegoder eller sket hel eller delvis betaling. Den formelle beslutning om konfiskation kunne således ikke føre til nedsættelse af beskatningen, hvis konfiskationsbestemmelsen ikke reelt blev gennemført.x
 S blev i august 2013 idømt 9 måneders betinget fængsel for ulovlig bordeldrift (rufferi), ligesom der blev konfiskeret 1 mio. kr., svarende til S ́ udbytte i årene 2006-2012. S havde selvangivet i alt 918.827 kr. som resultat af selvstændig virksomhed for årene 2006-2012. SKAT imødekom S ́ anmodning om ordinær genoptagelse for indkomstårene 2010-2012, således at skatten for disse år nedsattes med samlet 137.259 kr. SKAT imødekom ikke anmodningen om ekstraordinær genoptagelse for indkomstårene 2006-2009, men indrømmede S tabsfradrag i 2013 for det resterende konfiskationsbeløb på 781.568 kr. Landsretten fandt ikke, at der var grundlag for ekstraordinær genoptagelse. Landsretten udtalte, at bestemmelsen i SFL § 27, stk. 1, nr. 8, om ekstraordinær genoptagelse, efter sin ordlyd, placering og forarbejder havde et snævert anvendelsesområde. Landsretten tiltrådte, at skattemyndighederne ikke havde begået fejl ved As skatteansættelse for 2006-2009, og fandt ikke, at S havde påvist sådanne særlige omstændigheder, at bestemmelsen kunne finde anvendelse.
 En erhvervsdrivende kunne ikke trække en parkeringsafgift fra som driftsudgift, fordi udgiften ikke var erhvervsmæssigt begrundet.
 Et vognmandsselskab kunne ikke fratrække udgiften til betaling af et forligsmæssigt beløb til SID som driftsudgift. Udgiften ansås for at være en bod.
 TfS 1987, 35 ØLD
 Et forligsmæssigt beløb, som en kroejer skulle betale til Tjenerforbundet på grund af en


text:
overenskomststridig underbetaling af sine ansatte, blev efter en konkret vurdering anset som en fradragsberettiget driftsudgift i form af efterbetaling af løn efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 UfR 1974, 435 ØLD
 Et selskabs udgifter til bod mv., som var pålagt af voldgiftsretten kunne ikke fratrækkes som driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 En medicinalvirksomheds udgifter til bøder for at have overtrådt et etisk nævns reglement blev ikke anset for fradragsberettigede driftsudgifter efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 En mælkeproducents udgift til et såkaldt garantibeløb til en andelsforening blev ikke anset for en fradragsberettiget driftsudgift, fordi garantibeløbet havde pønal karakter. Se SL § 6 i fine om private udgifter.
 Udgifter til løbsbøder af egentlig pønal karakter, som en travtræner fik for at have overtrådt travsportens almindelige reglementet, blev nægtet som fradrag for driftsudgifter, mens andre bøder for mindre overtrædelser af samme reglement blev anset for at være af driftsmæssig karakter og derfor fradragsberettigede driftsomkostninger efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 TfS 2000, 817 LSR
 Et selskabs udgift til en bøde, som EU-kommissionen havde pålagt, blev anset for en ikke fradragsberettiget, privat udgift på grund af udgiftens pønale og dermed driftsfremmede karakter. Se SL § 6 in fine.
 En dyrlæge fik som driftsomkostning efter SL § 6, stk. 1, litra a, anerkendt fradragsret for en udgift til bod mv., som skyldtes overtrædelse af Dyrlægeforeningens kollegiale vedtægter Udgiften ansås afholdt for at bevare indtjeningen, og vedtægten blev kort efter ophævet.
 TfS 1984, 362 LSR
 En fiskers udgifter i anledning af konfiskation blev ikke anset for fradragsberettigede driftsudgifter, men som en privat udgift af pønal karakter efter SL § 6 in fine.
 LSRM 1982, 123 LSR
 En vognmandsvirksomheds forligsmæssige betaling af et beløb på 20.000 kr. til fagforbundet SID i en sag om en overenskomststridig løn til en chauffør blev anset for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1980, 137 LSR
 En arkitekts udgifter til parkeringsbøder blev ikke anset som fradragsberettiget som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1979, 3 LSR
 Et beløb, som et selskab havde betalt til de respektive fagforbund, blev anset som en fradragsberettiget driftsomkostning efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1975, 161 LSR
 En vognmands udgift til en fagforening på grund af underbetaling af sine chauffører og dermed brud på den faglige overenskomst, blev anset for en ikke fradragsberettiget bod af pønal karakter.
 LSRM 1975, 144 LSR
 En udlejer blev nægtet fradrag for indtægtstab som følge af konfiskation, da der manglede dokumentation for, at det konfiskerede beløb var beskattet. Et evetuelt fradrag kunne tidligst foretages i det år, hvori dommen om konfiskation blev afsagt.
 LSRM 1971, 150 LSR
 En vognmands udgift til en idømt bøde for at have kørt med overlæs og dermed have overtrådt færdselslovgivningen kunne ikke trækkes fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1966, 133 LSR
 En tømrermesters udgift til en bod, pålagt af en faglig voldgiftsret samt advokatomkostninger i

type: other


text:
forbindelse hermed blev ikke anset for en fradragsberettiget driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1961, 44 LSR
 Bøder, som Statskontrollen med Mejeriprodukter og Æg mm. havde pålagt en ægeksportør, kunne ikke trækkes fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1959, 49 LSR
 En udgift til en bøde, som Advokatrådet havde pålagt en selvstændigt erhvervsdrivende advokat, kunne ikke trækkes fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.
 LSRM 1955, 138 LSR
 Et driftstab, som blev påført en læge, der fik konfiskeret sin erhvervsmæssigt benyttede bil på grund af urigtig forklaring for offentlig myndighed, kunne ikke fratrækkes som driftsudgift ved indkomstopgørelsen på grund af konfiskationens pønale karakter. Se SL § 6 in fine.
 Skatterådet fandt ikke, at en virksomhed, der ønskede at drive abonnementsservice mod fartbøder, ville kunne trække udgiften til en fartbøderne fra som driftsudgift efter SL § 6, stk. 1, litra a.


text:
Søren Narv Pedersen, Pia Skovgaard Hansen
 Ifølge Højesteret var bortvisningen uberettiget, idet kastet med computermusen ikke kunne anses som en tilstrækkelig alvorlig misligholdelse af ansættelsesforholdet til at begrunde bortvisning. Samtidig var den skjulte lydoptagelse lovlig og havde et sagligt formål.
 A var ansat som kundekonsulent i virksomheden, V. Under et møde vedrørende løn- og provisionsforhold den 11. oktober 2016 mellem A, direktøren for virksomheden, B, og to andre kundekonsulener blev A så ophidset, at han kastede med en computermus. Ydermere lydoptog A hele mødet på sin mobiltelefon, uden at de andre mødedeltagere var klar over dette.
 Det kunne ud fra sagens omstændigheder ikke fastlægges, om A kastede musen mod B, og om A i øvrigt ønskede at ramme B med musen.
 Efter A havde kastet med musen, fremgik det af lydoptagelsen, at A undskyldte for sin opførsel, hvorefter parterne fortsatte drøftelserne om løn- og professionsforhold.
 Efter mødet forlod A arbejdspladsen to timer før normal tid. A oplyste til en kollega, at han afspadserede.
 A blev efterfølgende, på baggrund af sin opførsel og idet han forlod arbejdspladsen tidligt, bortvist den 24. oktober 2016. A anlagde herefter en sag mod B for uberettiget bortvisning. Da B i forbindelse med fremlæggelse af oplysninger i bortvisningssagen den 27. januar 2017 blev bekendt med lydoptagelserne, blev A endvidere bortvist med tilbagevirkende kraft fra den 11. oktober 2017 med begrundelse i misligholdelse af sin loyalitetsforpligtelse på baggrund af de skjulte lydoptagelser.
 Højesteret skulle herefter tage stilling til, om henholdsvis bortvisningen på baggrund af kastet med musen og den skjulte lydoptagelse var berettiget.
 Det er utvivlsomt, at parterne under løn- og provisionsdrøftelserne begge var ophidsede, hvilket førte til, at A kastede med en computermus. Men idet det ikke kunne fastslås, at A kastede musen efter B, og idet parterne genoptog drøftelserne efter kastet, fastslog Højesteret, at kastet med computermusen "under de foreliggende omstændigheder ikke kan anses for en tilstrækkelig misligholdelse af ansættelsesforholdet til at begrunde bortvisning". Endvidere fastslog Højesteret, at kastet med computermusen heller ikke kunne begrunde opsigelse af ansættelsesforholdet, uden at A havde modtaget en forudgående advarsel.
 I forhold til om den skjulte lydoptagelse kunne begrunde bortvisningen af A, tillagde Højesteret det vægt, at det ifølge straffelovens § 263, stk. 2, nr. 2 modsætningsvist ikke er ulovligt at optage en samtale, man selv deltager i. Endvidere tillagde Højesteret det vægt, om hensynet til den der optager samtalen, overstiger hensynet til arbejdsgiveren og de øvrige deltagere i mødet.
 Det fremgår af sagens oplysninger, at A optog samtalen med det formål at sikre sig bevis for samtalens indhold, som blandt andet omhandlede løn- og provisionsforhold. Endvidere fremgår det, at A ikke havde til hensigt at misbruge disse oplysninger eller i øvrigt skade V's omdømme. Højesteret kom på baggrund heraf frem til, at optagelsen af samtalen uden de andre deltageres viden havde et sagligt formål, hvor hensynet til A's interesse i at optage samtalen uden de andre deltageres viden vejede tungere end hensynet til arbejdsgiveren og de øvrige deltagere.
 Højesteret fandt således ikke, at der var grundlag for at


text:
hverken bortvise eller opsige A.
 På denne baggrund blev A tilkendt erstatning svarende til løn i opsigelsesperioden, ligesom A fik godtgørelse svarende til én månedsløn for usaglig afskedigelse.
 Det bemærkes på baggrund af ovenstående, at såfremt en arbejdsgiver ønsker at bortvise en medarbejder på baggrund af en konkret og åbenbar handling, er det essentielt, at arbejdsgiveren straks gør medarbejderen opmærksom på, at handlingen er uacceptabel. Arbejdsgiveren skal således være påpasselig med i første omgang at acceptere handlingen ved eksempelvis at fortsætte dialogen. Dette kan nemlig bevirke, at handlingen således ikke vil kunne begrunde bortvisning af medarbejderen efterfølgende.
 Bird & Bird bemærker i øvrigt, at det ikke er et brud på loyalitetsforpligtelsen, såfremt en medarbejder hemmeligt lydoptager et møde, som vedkommende selv deltager i, så længe formålet med lydoptagelsen – som i det konkrete tilfælde – er at sikre dokumentation for en mundtlig aftale mellem arbejdsgiveren og medarbejderen. Er formålet med lydoptagelsen derimod at lække fortrolig information eller foretage andre handlinger til skade for virksomheden, ville vurderingen givetvis være en anden.
 12 timer siden 4/2/2020


text:
Skat.dk: C.B.2.15.2 Beskatning af udenlandske trusts (fonde)
 I dette afsnit beskrives de skattemæssige forhold, når en dansk skattepligtig stifter, sætter penge ind i eller modtager afkast fra en udenlandsk trust. Praksis for, om en udenlandsk trust ved arv eller gave er overgået til en person, som ikke har stiftet trusten, beskrives også.
 Hvordan behandles stifteren af en udenlandsk trust eller en båndlagt kapital
 En person, som er skattepligtig til Danmark, modtager afkast fra en udenlandsk trust eller er indsat som begunstiget
 Den skattemæssige vurdering af udenlandske trusts og de spørgsmål, som opstår i forbindelse med den skattemæssige behandling af personer og selskaber, der er involveret i udenlandske trusts, fremgår ikke af lovgivningen, men beror på en langvarig praksis.
 Praksis viser, at udenlandske trusts efter dansk ret enten kan sammenlignes med danske fonde eller båndlagte kapitaler. Det vil sige, at en udenlandsk trust efter dansk skatteret enten vil kunne anses for et selvstændigt rets- og skattesubjekt eller en transparent enhed.
 Det er almindeligt anerkendt, at et udenlandsk retssubjekt, der er lovligt bestående i henhold til lovgivningen i domicillandet, betragtes som selvstændigt i civilretlig henseende i Danmark.
 Dansk ret indeholder således ingen særregler, der kan begrunde, at man betragter et selskab eller lignende, der er gyldigt stiftet i udlandet, som ikke eksisterende i Danmark.
 Udenlandske civilretlige regler har betydning for bedømmelsen af realiteten i en udenlandsk disposition og indgår i fastlæggelsen af faktum.
 Om muligt identificeres et udenlandsk civilretligt begreb efterfølgende med et kendt dansk civilretligt begreb.
 Herefter foretages der en skatteretlig kvalifikation af det fastlagte faktum. Denne kvalifikation foretages udelukkende på baggrund af de danske skatteregler. I praksis har det primært drejet sig om udenlandske trusts.
 Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en udenlandsk trust, kan have betydning, hvis en person er skattepligtig til Danmark.
 Skatteretligt er der i praksis to spørgsmål:
 En person eller et selskab har stiftet eller indskudt kapital i en udenlandsk trust (fond). Anerkendes dette skattemæssigt, så stifteren ikke bliver beskattet af renter, udbytter og gevinster?
 En person, som er skattepligtig til Danmark, modtager afkast fra en udenlandsk trust (fond) eller er i øvrigt indsat som begunstiget. Hvad har det af skattemæssige konsekvenser?
 C.B.2.15.3 om udenlandske trusts (fonde) - stiftet/indskud 1. juli 2015 eller senere, hvor reglen i LL § 16 K, som blev indført ved lov nr. 540 af 29. april 2015 er beskrevet.
 C.D.9.1.5 "Fonde og foreninger med hjemsted i udlandet".
 C.D.9.1.5.2 om udenlandske fonde, trusts m.v. med ledelsens sæde i Danmark.
 C.D.9.5.5.4 om afgift af kapital fra en udenlandsk fond/trust, som ikke har betalt afgift eller skat, hvor FBL § 3 B er beskrevet.
 C.D.9.5.5.5 om afgift af indskud i en båndlagt kapital uden aktuel kapitalejer eller rentenyder, hvor FBL § 3 C er beskrevet.
 Det sker, at personer, som er skattepligtige til Danmark, stifter eller sætter penge ind i udenlandske trusts. Udenlandske "trusts" kan ikke sammenlignes med danske fonde, og de kan have forskelligt indhold fra land til land og fra trust til trust.
 For at en udenlandsk trust kan tillægges betydning for en


text:
dansk skattepligtig, er det Skattestyrelsens opfattelse, at kapitalen både skal være
 definitivt og
 effektivt udskilt fra stifterens/indskyderens formuesfære.
 Med definitivt menes, at stifteren ikke må have mulighed for at "tilbagekalde" trusten, så den udskilte kapital igen indgår i stifterens formuesfære.
 Med effektivt menes, at stifteren ikke fortsat må have rådighed over den udskilte kapital. Hvis stifteren eller den person, som har "arvet" trustkapitalen, fx kan få trustee til at træde tilbage som trustee, antages det at kapitalen ikke er effektivt udskilt.
 Hvis stifteren er død, skal vurderingen af om trusten er definitivt og effektivt udskilt ikke foretages i forhold til stifteren, men i forhold til den person, som eventuelt må anses at have "arvet" rådigheden over trustkapitalen. Se SKM2012.95.HR og SKM2015.9.HR.
 Hvis stifteren allerede fra stiftelse af trusten har givet rådigheden til andre, skal vurderingen foretages i forhold til dem. Se SKM2014.314.SR.
 I SKM2015.9.HR fremgår det af Højesterets flertals begrundelse, at spørgsmålet om beskatning af fondens indtægter hos A måtte bero på en selvstændig vurdering af, hvorvidt fonden i forhold til ham (som ikke var stifter) måtte anses for et selvstændigt skattesubjekt efter dansk skatteret. Vurderingen af fondens selvstændighed i forhold til As økonomi måtte tage udgangspunkt i de seneste vedtægter. Højesteret fandt, at der ikke var noget i vedtægterne, der førte til, at A i realiteten havde en sådan rådighed over fondens formue, at denne måtte anses for ejet af ham. Højesteret fandt endvidere, at det ikke var godtgjort, at formuen var overgået ved arv fra stifteren til A.
 Stifteren
 En stifter er i denne sammenhæng den person eller selskab, som opretter en trust eller en båndlagt kapital, og sætter penge ind i trusten eller den båndlagte kapital.
 For at den, som har stiftet en trust eller indskudt kapital i en trust, ikke mere skal beskattes af afkastet af den indskudte kapital, skal betingelserne for, at der foreligger en udenlandsk trust, være opfyldt.
 Hvis blot en af betingelserne ikke er opfyldt, bliver trusten ikke anerkendt skattemæssigt, og kapitalen betragtes derfor fortsat som en del af stifterens formuesfære, og stifteren bliver fortsat beskattet af afkastet i trusten.
 Ved stiftelse af en dansk fond, anses midlerne altid for udskilt fra stifteren, da det er en forudsætning for, at en dansk enhed kan anses for en fond, at stifteren ikke kan råde over formuen i fonden.
 For at vurdere hvordan indtægten skal beskattes, når en eller flere personer, som er skattepligtige til Danmark, får penge fra en udenlandsk trust, skal det afgøres, om den udenlandske trust efter dansk ret må sidestilles med en dansk fond eller med en båndlagt kapital/rentenydelsesret.
 Hvis trusten sidestilles med en båndlagt kapital, skal det vurderes, om personen må anses som kapitalejer eller rentenyder. Når det er afgjort, kan man vurdere, hvordan afkastet i enheden skal beskattes og hvordan personen skal beskattes.
 Hvis betingelserne for, at der foreligger en udenlandsk trust, er opfyldt, skal det undersøges, hvad trusten minder mest om i dansk skatteret. Der kan efter Skattestyrelsens opfattelse ikke opstilles en generel definition af, hvorledes en trust


text:
skal kvalificeres i skattemæssig henseende i Danmark. Dertil varierer de forskellige trusts indholdsmæssigt for meget.
 I de typiske tilfælde, hvor de danske skattemyndigheder har taget stilling til den skattemæssige behandling af en trust, har settlor/stifter indskudt en kapital i en trust og indsat familiemedlemmer som beneficiaries. Denne konstruktion minder i dansk ret mest om enten en familiefond eller en båndlagt kapital med rentenydelsesret set ud fra fremgangsmåden og en formålsfortolkning af hensigten med dispositionerne.
 Det er Skattestyrelsens vurdering, at en trust, hvor kapitalen er definitivt og endeligt udskilt, skattemæssigt skal behandles som enten en fond eller en båndlagt kapital, selv om alle formkrav ikke er opfyldt.
 Det er nødvendigt at skelne mellem en begunstiget fra en familiefond og rentenydelsesret. Udbetalinger til en begunstiget fra en familiefond beskattes som personlig indkomst. Udbetalinger til en begunstiget fra en rentenydelsesret beskattes som kapitalindkomst eller aktieindkomst, afhængig af hvor afkastet kommer fra.
 Ved bedømmelsen af om der er tale om en fondslignende trust eller en rentenydelsesret, kan der lægges vægt på, om der er tale om en fixed trust eller en discretionary trust. Det vil sige, hvor mange beføjelser trustee har for så vidt angår hvem
 der skal modtage kapital/indtægter af kapitalen i trusten og hvor meget
 i en gruppe af flere mulige begunstigede, der skal modtage kapital/indtægter af kapitalen og hvor meget.
 Det er efter Skattestyrelsens opfattelse ikke mulig at give en udtømmende facitliste på, hvilke forhold der skal bedømmes, men som overordnet retningslinje kan angives, at jo større mulighed trustee har for at påvirke udbetalingerne, herunder tidspunktet for udbetalinger, hvem som skal modtage beløb og beløbene størrelse, jo mere taler det for, at trusten skal sidestilles med en fond.
 Hvis alle de nævnte forhold på forhånd er bestemt, og trustee kun virker som administrator, skal trusten derimod behandles som en rentenydelsesret.
 Rentenydelsesret
 Hvis trusten er en kapital med en rentenydelsesret, skal det desuden vurderes, om der er tale om at kapitalen er båndlagt, og hvis den er det, skal det vurderes, om der er en aktuel kapitalejer.
 Hvis trusten må sammenlignes med en dansk fond, skal udbetalinger fra fonden beskattes som personlig indkomst. Se PSL § 3, stk. 1.
 Er der en udlagt kapitalejer, som er skattepligtig til Danmark, skal kapitalejeren beskattes af de indtægter, som tilfalder den båndlagte kapital. Det gælder både renter, udbytter og gevinster omfattet af aktieavancebeskatningsloven eller kursgevinstloven. Indtægterne beskattes på samme måde, som hvis indtægterne tilfaldt den aktuelle kapitalejer personligt. Det vil sige, at gevinster og udbytter mv. vedrørende aktier beskattes som aktieindkomst, og renter, kursgevinst og afkast på ABL § 19-aktier beskattes som kapitalindkomst. Ved lov nr. 84 af 30. januar 2019 blev beskatningen af afkast fra investeringsselskaber for personer gjort forskellig afhængig af om investeringsselskabet er aktiebaseret eller ej. Afkastet fra investeringsselskaber, som skal beskattes hos den aktuelle kapitalejer, skal efter at ændringen har virkning fra, beskattes afhængig af om investeringsselskabet er aktiebaseret eller ej.
 Hvis det er en anden end den aktuelle ejer, der er tillagt retten til hele afkastet eller en del af


text:
dette, er det Skattestyrelsens opfattelse, at kun rentenyderen skal beskattes af det modtagne beløb, da der ellers sker dobbeltbeskatning. I dette tilfælde skal den aktuelle ejer, efter Skattestyrelsens opfattelse, kun beskattes af det nettoafkast, der tilgår den båndlagte kapital efter fradrag af den del, der udbetales til rentenyderen. Beskatningen af rentenyderen skal efter Skattestyrelsens opfattelse også som udgangspunkt ske som nævnt ovenfor.
 Hvis B fx får penge fra en trust, som må sammenlignes med en dansk båndlagt kapital, hvor A er kapitalejer, skal A beskattes af de indtægter, der tilfalder den båndlagte kapital, men hvis pengene straks tilfalder B, er det B, som skal beskattes. Det vil sige, at kapitalejeren kun beskattes af de indtægter, som ikke straks tilfalder B.
 I de tilfælde, hvor den aktuelle ejer helt eller delvist har rådighed over kapitalen, kan det eventuelt komme på tale at kvalificere udbetalinger til rentenyderen som personlig indkomst.
 Hvis det er en person, som er skattepligtig til Danmark, som er trustee, afhænger den skattemæssige bedømmelse af trustee af, om han efter en samlet bedømmelse må anses for at være ejer af trustkapitalen. Er det tilfældet, beskattes han som enhver anden ejer, selv om formuen er båndlagt, ellers beskattes han ikke. Se TfS 1984,131.SKM.
 Se C.B.4.3 "Gevinst og tab på aktier og investeringsbeviser mv., der er udstedt af et investeringsselskab".
 I en sag fandt Skatterådet, at der ikke faktuelt var en sådan adskillelse mellem den udenlandske fond, med hjemsted i Liechtenstein, og stifteren og med den uafhængig af stifteren selvstændige ledelse og administration, som ellers efter dansk ret er en vigtig garanti for, at en ny uafhængig ejerrådighed er tilvejebragt. Skatterådet fandt ikke, at der var en sådan uafhængighed, at retsdannelsen i henhold til de almindelige retsgrundsætninger om fondes stiftelse, kan medføre at der foreligger en enhed, der kan sidestilles med danske fonde. Fonden kunne derfor ikke efter danske retsregler sidestilles med en familefond, og fonden kunne ikke anses for et selvstændigt skattesubjekt.
 Skatterådet fandt endvidere, ud fra en vurdering af de opregnede momenter, at forholdet ikke kunne sidestilles med en båndlagt kapital, idet forudsætningen herfor er, at stifteren/båndlæggeren ikke må have råderet over den formue, som er båndlagt, og hvorefter der skal være tale om endelig og effektiv udskillelse af de indskudte aktiver fra stifterens formuesfære. Da fonden ikke kan anses som et selvstændigt skattesubjekt eller en båndlagt kapital efter danske regler, vil indestående i fonden og afkastet heraf skattemæssigt skulle henføres til stifteren.
 Stifteren var bosiddende i England og ikke fuldt skattepligtig til Danmark. Midler fra fonden til begunstigede i Danmark skulle anses for at være ydet direkte af stifteren, og de begunstigede i Danmark skulle gavebeskattes af modtagne ydelser, jf. SL § 4. Der vil kunne være gaveafgiftsfritagelse i overensstemmelse med lov om afgift af dødsboer og gaver.
 Ved stifterens død vil kapitalen ud fra en samlet konkret vurdering blive anset for at tilhøre stifterens formuesfære og skattemæssigt blive anset for at falde i arv til de begunstigede, hvor de begunstigede får en ideel ejendomsret til formuen.
 Se


text:
SKM2011.740.SR. Se SKM2015.9.HR, hvor Højesteret fandt, at trustformuen ikke ved stifterens død var overgået til A.
 I nogle lande oprette arvelader en trust, hvor trustees opgave er at realisere aktiverne bedst muligt ved stifterens død og derefter udbetale midlerne til arvingerne. I disse tilfælde kan udbetalinger eventuelt anses for udbetaling af arv. Se SKM2009.758.SR.
 Den person som har stiftet eller i øvrigt indskudt penge i en udenlandsk trust.
 Den person som skal modtage ydelser fra en trust.
 Den person som forvalter en udenlandsk trust, og som efter udenlandske regler måske anses for den, der har råderet over formuen.
 Trust sammenlignes med en dansk fond
 Se også afsnit C.B.2.17.1 "Beskatning af rentenydelsesretter herunder båndlagte kapitaler".
 SKM2018.376.HR
 Stifteren af en nederlandsk fond blev anset for skattepligtig til Danmark af udbytte fra et holdingselskab, som fonden var eneaktionær i, da fonden ikke kunne anses for et selvstændigt skattesubjekt. Den dansk-nederlandske dobbeltbeskatningsoverenskomst fandt følgelig ikke anvendelse. Den manglende anerkendelse af fonden som værende et selvstændigt skattesubjekt stred endvidere ikke mod EU-retten. Da fondens stifter skulle anses for skattepligtig af udbyttet, havde holdingselskabet været ubeføjet til at undlade at indeholde udbytteskat. Holdingselskabet var ansvarlig over for det offentlige for den manglende indeholdelse af udbytteskatten.
 Tidligere SKM2017.539.VLR
 SKM2015.9.HR
 Sagen angik, om appellanten skulle beskattes af afkastet af formuen i en fond i Liechtenstein.
 Skatteministeriets krav var baseret på en betragtning om, at appellanten i skattemæssig henseende måtte anses som ejer af formuen i fonden. Appellanten gjorde gældende, at han ikke havde mulighed for at råde over fonden, da han ikke var stifter af fonden, og at stifterens ret ikke kunne overføres til andre, heller ikke ved arv.
 Et flertal i Højesteret tog appellantens påstande til følge. Flertallet lagde bl.a. vægt på, at spørgsmålet om beskatning af fondens indtægter hos appellanten måtte bero på en selvstændig vurdering af, om fonden i forhold til appellantens økonomi måtte anses som et selvstændigt skattesubjekt efter dansk skatteret. Flertallet fandt det ikke godtgjort, at fondens formue var overgået til appellanten, og appellanten var derfor ikke rette indkomstmodtager til afkastet af formuen.
 Tidligere SKM2013.741.ØLR
 SKM2012.95.HR
 Østre Landsret lagde vægt på følgende: Da sagsøgtes mor ved morfaderens testamente er tillagt en ret til i eget testamente at kunne bestemme, hvem af hendes børn eller disses efterkommere, der ved hendes død endeligt skal erhverve ret til trustkapitalen, og derved er tillagt ret til at testere over trustkapitalen, og da sagsøgtes mor, som følge af kravet om hendes skriftlige samtykke til udbetaling af forskud, har rådighed over kapitalen, mens hun er i live, må sagsøgtes mor i dansk afgiftsmæssig henseende anses for at være ejer af trustkapitalen. Det forhold, at sagsøgtes mor i 2009 erklærede, at hun afstod fra at udnytte sin ret til at bestemme, hvordan trustkapitalen skal fordeles ved hendes død, kunne ikke føre til et andet resultat.
 Højesteret stadfæstede dommen med de af landsretten anførte grunde, og tilføjede at moren havde en vis adgang til at råde over trustkapitalen dels ved testamente, dels - i form af vetoret - i levende live.


text:
Højesteret tiltrådte, at moderen på denne baggrund måtte anses for ejer af trustkapitalen i dansk afgiftsmæssig henseende. Det modtagne beløb måtte herefter karakteriseres som en gave, og der skulle betales gaveafgift.
 Tidligere SKM2010.495.ØLR
 Engelsk trust
 En person, som nu var skattepligtig til Danmark, havde været medstifter af en trust på Isle of Man, og blev senere indsat som "Protector".
 Under Landsskatterettens bemærkninger fremgår bl.a. følgende: "Vedrørende sagens realitet bemærkes, at det er en forudsætning for at anse en udenlandsk trust for et selvstændigt skattesubjekt i forhold til danske regler, at der er sket en effektiv og uigenkaldelig udskillelse af trustformuen fra den person, der indskyder midler i trusten. ... Klageren anses for at have haft den fulde råden over trustens formue, som dermed ikke var adskilt fra klagerens formue. På baggrund heraf er det ikke dokumenteret, at der er sket en effektiv og uigenkaldelig udskillelse af trustens midler fra klagerens formue, hvorfor beskatning af trustens indtægter skal ske hos ham."
 Ikke effektivt og uigenkaldeligt udskilt fra stifterens formue.
 Trust på Isle of Man
 SKM2010.459.ØLR
 Da sagsøgtes mor ved morfaderens testamente var tillagt en ret til i eget testamente at kunne bestemme, hvem af hendes børn eller disses efterkommere, der ved hendes død endeligt skulle erhverve ret til trustkapitalen, og derved var tillagt ret til at testere over trustkapitalen, og da sagsøgtes mor, som følge af kravet om hendes skriftlige samtykke til udbetaling af forskud, havde rådighed over kapitalen, mens hun var i live, måtte sagsøgtes mor i dansk afgiftsmæssig henseende anses for at være ejer af trustkapitalen. Det forhold, at sagsøgtes mor i 2009 erklærede, at hun afstod fra at udnytte sin ret til at bestemme, hvordan trustkapitalen skulle fordeles ved hendes død, kunne ikke føre til et andet resultat.
 Kapitalejer
 SKM2005.67.ØLR
 Landsretten fandt, at en fond, der var hjemmehørende i Liechtenstein, ikke var et selvstændigt skattesubjekt efter de danske regler, og at fondens formue og indtægter derfor kunne beskattes hos de stiftere, der havde haft bopæl i Danmark, og som nu var døde.
 Landsretten lagde bl.a. vægt på fondens vedtægter, som åbnede mulighed for, at stifterne bevarede rådigheden over fondens formue, og at formuen ved fondens eventuelle opløsning kunne føres tilbage til stifterne, sammenholdt med at der ikke efter liechtensteinsk ret var et krav om effektiv udskillelse.
 Spørgsmål om effektiv udskillelse.
 SKM2019.464.BRx
 Sagsøgerne, mor og søn, der var fuld skattepligtige til Danmark, havde i slutningen af 1980’erne arvet deres far/bedstefar. Arven bestod af kapitalandele i et amerikansk selskab samt andele i en fast ejendom i USA. Der var enighed om, at aktiverne i indkomstårene 2002-2011 havde givet afkast, og spørgsmålet i sagen var, om sagsøgerne var skattepligtige af dette afkast i Danmark.
 Ifølge sagsøgernes amerikanske selvangivelser, som SKAT havde indhentet fra de amerikanske myndigheder, var der betalt skat af afkastet i USA. Sagsøgerne gjorde imidlertid gældende, at de først i 2012 var blevet bekendt med de arvede aktiver, afkastet og de amerikanske selvangivelser. Endvidere gjorde sagsøgerne gældende, at de ikke havde modtaget afkastet, idet sagsøgernes bror/onkel, der havde bestyret


text:
aktiverne, uberettiget havde tilegnet sig afkastet.
 Retten fandt, at sagsøgerne i medfør af LL § 16 A og SL § 4 sammenholdt med retserhvervelsesprincippet var skattepligtige af det afkast, de var berettiget til at modtage i årene 2002-2011, uanset om de ikke måtte have modtaget beløbene.
 For så vidt angår årene 2002-2008 angik sagen tillige, hvorvidt der var grundlag for ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 5.
 Retten fandt, at det ikke med tilstrækkelig sikkerhed kunne lægges til grund, at sagsøgerne havde modtaget afkastet eller havde haft kendskab til de amerikanske selvangivelser. Retten fandt imidlertid, at sagsøgerne på baggrund af en fremlagt Trust Agreement, som sagsøgerne havde underskrevet i forbindelse med faren/bedstefarens død, samt oplysningerne i øvrigt om dødsboets behandling burde have været klar over, at de arvede og ejede aktiver i USA, og at der ville komme indtægter herfra. Sagsøgerne havde derfor handlet groft uagtsomt.
 Endelig fandt retten det ikke bevist, at en række indsætninger på sønnens bankkonto udgjorde lån fra onklen, og sønnen var derfor også skattepligtig heraf. Skatteministeriet blev derfor frifundet.
 SKM2019.336.BR
 Sagen angik for det første beskatning af sagsøgeren for 2003-2009 af indtægter (renter og udbytte) i en liechtensteinsk ”fond”, som ubestridt ikke opfyldt kravene efter dansk ret for at blive anerkendt som et selvstændigt retssubjekt. I mangel af regnskaber havde SKAT udøvet et skøn over indkomsten, og retten fandt ikke, at sagsøgeren havde fremlagt oplysninger, som gav grundlag for at tilsidesætte de principper, der var anvendt ved skønsudøvelsen.
 SKM2010.675.BR
 I 1994 havde A overdraget aktier til 3 trusts i USA - oprettet til fordel for hvert af hans 3 børn, hvoraf de 2 var mindreårige og hjemmeboende. De 3 trusts var oprettet af hans mor, hver med en indskudskapital på 1 US $, og A var indsat som "individual trustee" med beføjelse til at udskifte pengeinstituttet, der var indsat som "corporate trustee" - en beføjelse han også havde benyttet sig af. Desuden havde han beføjelse til sammen med pengeinstituttet at træffe bestemmelse om forvaltningen af formuen og om udbetaling af beløb til de begunstigede, hjemmeboende børn mv. Under disse omstændigheder indebar overdragelsen af aktier til de 3 trusts ikke en sådan effektiv, reel og uigenkaldelig udskillelse af aktierne fra As øvrige formue, at der var tale om en gaveafståelse, som kunne udløse gaveafgift. A måtte således fortsat anses for ejer af aktierne.
 A havde givet penge til en udenlandsk trust stiftet af hans mor. Formuen ansås ikke for uigenkaldeligt udskilt fra givers formue, og giveren var derfor fortsat skattepligtig af afkastet fra formuen.
 xSKM2019.583.LSRx
 xSkatterådet havde besvaret et spørgsmål om, hvorvidt fjernelse af en begunstiget i en trust kunne ske uden skatte- og afgiftsmæssige konsekvenser for hende, benægtende. Landsskatteretten stadfæstede besvarelsen. Landsskatten lagde vægt på, at retten i en tidligere afgørelse om den samme trust havde fundet, at den var transparent i forhold til den pågældende person, hvorfor trustens formue ansås for at tilhøre hendes formue. Der ville således ske en overførsel af en formuefordel fra hendes formue til de nye begunstigede.x


text:
xTidligere SKM2016.220.SRx
 SKM2018.612.LSR
 En trust kunne ikke anses for et selvstændigt skattesubjekt, men måtte anses for en rentenydelseskapital til fordel for en bestemt begunstiget. Trusten skulle ophøre ved den begunstigedes død.
 Tidligere SKM2014.503.SR
 SKM2018.276.LSR
 Landsskatteretten fandt, at en trust ikke kunne anses for at være et selvstændigt skattesubjekt efter dansk ret, hvorfor beskatningen skulle ske hos klagerens ægtefælle, der hensad i uskiftet bo. Opgørelsen af skattemæssige indgangsværdi samt den nærmere beløbsmæssige opgørelse blev henvist til SKAT.
 SKM2018.274.LSR
 Skatterådet havde afgivet bindende svar efter skatteforvaltningslovens kapitel 8 i en sag om, hvorvidt en udenlandsk pensionsordning, der blandt andet omfattede en trust, var omfattet af pensionsbeskatningslovens § 53 B. Landsskatteretten fandt, at der herskede en sådan usikkerhed med hensyn til det faktiske grundlag for besvarelsen af spørgsmålene, at Skatterådet burde have afvist at besvare de stillede spørgsmål efter skatteforvaltningslovens § 24, stk. 2. Landsskatteretten ændrede det bindende svar således, at spørgsmålene ikke realitetsbehandledes.
 Tidligere SKM2013.83.SR
 SKM2015.458.LSR
 Det fremgik af sagen, at bestyrelsen i fonden siden 1992 havde bestået af A som bestyrelsesformand, og dennes forældre, som henholdsvis treasurer og bestyrelsesmedlem. Fonden blev i henhold til vedtægten tegnet af bestyrelsesformanden sammen med et andet bestyrelsesmedlem. Suppleanter var ikke indtrådt i bestyrelsen. Fonden blev således ledet uden deltagelse af tredjemænd, således at der ikke var en selvstændig ledelse i fonden i relation til stifteren A. Landsskatteretten fandt det på denne baggrund godtgjort, at der ikke var sket en effektiv og uigenkaldelig udskillelse af fondskapitalen fra stifterens formue, hvorfor det var det med rette, at fonden ikke var tillagt dansk skattesubjektivitet.
 Det blev derfor lagt til grund, at A var modtager af udbytte til fonden fra et dansk selskab, idet fonden var transparent. A var derfor begrænset skattepligtig af udbytterne, jf. den dagældende KSL § 2, stk. 1, litra f.
 Hollandsk fond
 TfS 1994, 605 LSR
 Midler overført til en trust, hjemmehørende på Guernsey, ansås for endelig udskilt fra overdragerens formue. Afkastet skulle således ikke medregnes til overdragerens indkomst.
 Udskilt
 TfS 1992, 425 LSR
 En løbende udbetaling fra en trust i USA til en her i landet hjemmehørende person kunne sidestilles med en rentenydelse og var skattepligtig efter statsskattelovens § 4 c. Beløbet skulle beskattes som kapitalindkomst, bl.a. fordi trustens midler overvejende var anbragt i obligationer.
 TfS 1988,199 LSR
 A, der var bosat i Spanien, klagede over en bindende forhåndsbesked afgivet af Ligningsrådet, hvorefter den formue, som tilhørte hans familiefond, hjemmehørende i Liechtenstein, skulle beskattes i Danmark ved hans - fondsstifterens - tilbageflytning til Danmark.
 Ligningsrådet havde til støtte for forhåndsbeskeden henvist til, at fonden i Liechtenstein ikke opfyldte betingelserne efter dansk fondslovgivning til at blive anset for et i forhold til stifteren selvstændigt retssubjekt. Ligningsrådet henviste desuden til, at der ikke kunne tilvejebringes et sådant offentligt indseende med fondens virke, at det kunne afgøres, om fondskapitalen var effektivt udskilt fra stifterens formue.
 Landsskatteretten fandt, at udenlandske fonde ikke var omfattet af den danske fondslovgivnings krav om registrering mv. Det var imidlertid afgørende for vurderingen af, om fonden skulle betragtes som et selvstændigt skattesubjekt, at


text:
der kunne stilles et tilsvarende krav om effektiv udskillelse af fondskapitalen fra stifterens formue, som tilsvarende gjaldt danske fonde. Landsskatteretten fandt, at der ikke efter de foreliggende oplysninger var givet tilstrækkelig sikkerhed for, at en sådan udskillelse var sket. Ligningsrådets forhåndsbesked blev således stadfæstet.
 LSRM 1977, 134
 En farfar havde båndlagt en post aktier. Aktierne skulle tilhøre hans søn, men ved sønnens død tilfaldt den båndlagte kapital de to børnebørn dog med livsvarig rentenydelsesret for den afdøde søns hustru.
 Da der blev solgt aktier fra den båndlagte kapital, var det børnene, som var ejere af den båndlagte kapital, som skulle beskattes af gevinst på aktierne.
 De aktuelle ejer af en båndlagt kapital skulle beskattes af gevinst på aktier.
 LSRM 1976, 20
 En mor havde båndlagt obligationer i en forvaltningsafdeling med bestemmelse om, at obligationerne skulle tilhøre datterens særeje, og at datteren skulle have de årlige indtægter, men at datteren var uberettiget til at disponere over kapitalen i levende live. Ved datterens død skulle kapitalen udbetales til datterens livsarvinger.
 Landsskatteretten fandt, at ejerforholdene til den båndlagte kapital afhang af arveforholdene ved datterens død, så der var ikke nogen aktuel ejer til formuen. Hverken datteren eller andre skulle beskattes af gevinst på aktier.
 Da der ikke var en aktuel ejer til den båndlagte kapital skulle gevinst ved salg af aktier fra den båndlagte kapital ikke beskattes.
 LSRM 1971, 112
 Klageren blev på grundlag af de konkrete oplysninger i sagen anset for aktuel ejer af den båndlagte kapital, og derfor skulle hun beskattes af en aktiegevinst.
 Spørger, hvis amerikanske mand i sin tid oprettede en amerikansk trust, ønskede bekræftet, at efter lov nr. 1723 af 27. december 2018, kunne trusten ikke anses for skattepligtig til Danmark.
 Spørger var fra stiftelsen trustee, og var stadig efter stifterens død trustee, og spørger var nu blevet fuldt skattepligtig til Danmark. Trusten overgik ved stifterens død til at blive transparent i forhold til spørger, da benificienterne var stifterens og spørgers mindreårige hjemmeboende børn under 18 år.
 Da trusten ansås for et selvstændigt skattesubjekt i USA, og spørger var trustee, var spørgsmålet, om trusten havde ledelsens sæde i Danmark, jf. fondsbeskatningslovens § 1, stk. 1, nr. 4. Henset til at spørger, der var bosiddende her i landet, var trustee, at det var trustee, som besluttede om der fx skulle foretages uddelinger fra trusten, at det var trustee, som besluttede, hvilken trustmanager trusten skulle anvende, at det var trustee, som kunne fastsætte under hvilke betingelser trustmanageren skulle forvalte trustens midler, og hvilken risikoprofil trusten skulle have, havde trusten fast driftssted i Danmark, uanset at det var oplyst, at spørger underskrev alle dokumenter om investeringer, når hun var på ferie i USA.
 xSKM2019.595.SRx
 xSpørger, som skulle modtage penge fra en trust i USA, som blev stiftet af hans bror, ønskede bekræftet, at han hverken skulle betale skat eller afgift af de penge, han modtog fra trusten. Stifteren var død, og fordi stifterens søn døde før stifteren og ikke havde børn eller andre livsarvinger, skulle spørger og de andre af stifterens


text:
søskende, som overlevede stifteren, dele trustens formue ligeligt. Trusten overgik ved stifterens død til at blive en båndlagt kapital med kapitalejere. Benificienterne skulle derfor beskattes af deres forholdsmæssige andel af trustens indtægter fra det tidspunkt, hvor stifteren døde. Spørgsmålet kunne derfor ikke besvares bekræftende. x
 xTrust - båndlagt kapital med kapitalejerex
 xSKM2019.580.SRx
 Spørger stod overfor at få udbetalt £ 27.000 fra en trust, som var stiftet af hendes nu afdøde farmor.
 Trustee var bosiddende på Malta og ville ikke udlevere trustens dokumenter i sin helhed til spørger. Der forelå således alene et uddrag af trustens stiftelsesdokument (settlement) tillige med et brev fra trustee til spørger om selve udbetalingen.
 Spørger ønskede bekræftet, at udbetalingen fra trusten var skatte- og afgiftsfri. Spørgsmålet i sagen var, om trustens kapital var effektivt og uigenkaldeligt udskilt i forhold til spørger, og dernæst om trusten skulle anses for et selvstændigt skattesubjekt i henhold til dansk skatteret. Trusten var stiftet som en ”discretionary trust”, og spørger ses ikke at have et retskrav på udbetaling fra trusten, ligesom hun ikke ses at have indflydelse på trustens ledelse.
 Skatterådet kunne derfor ikke bekræfte, at udbetalingen fra trusten var skatte- og afgiftsfri.
 xSKM2019.513.SRx
 Spørger, som modtog penge fra en trust i USA, som blev stiftet af hendes mors veninde, ønskede bekræftet, at hun hverken skulle betale skat eller afgift af de penge hun modtog fra trusten, idet pengene skulle anses for arv.
 Stifteren var død, og spørger og hendes søster og mor var indsat som benificienter. Trustee var uafhængig og kunne vælge fx kun at give penge til en begunstiget eller at akkumulere pengene. Hvis der stadig var trustmidler, når de tre benificienter var døde, skulle midlerne tilgå de to søstres livsarvinger.
 Skatterådet fandt, at trusten skulle anses for en fondslignende trust, og de modtagne beløb skulle beskattes som personlig indkomst. Da trusten havde fradrag for uddelingerne fandt ligningslovens § 7 V, stk. 2, 2. pkt. ikke anvendelse, og hele det modtagne beløb skulle derfor beskattes.
 xSKM2019.453.SRx
 xSkatterådet bekræftede, at danske ansatte og deres personlige holdingselskaber ikke gennem et depotbevis rådede over stichtingens formue på en sådan måde, at det kunne sidestilles med råden over egen formue. De ansatte og deres personlige holdingselskaber var derfor i skattemæssig henseende ikke rette indkomstmodtager af afkastet fra aktierne, og dermed skulle de ikke behandle afkastet som indkomst fra aktier.x
 xSKM2019.389.SRx
 xFordi stifteren havde indsat nære slægtninge i form af sit barn og dennes ægtefælle som trustee, således at disse administrerede formuen, var der ikke tale om et selvstændigt skattesubjekt.x
 SKM2019.361.SR
 Spørger, som var fuldt skattepligtig til Danmark, påtænkte at stifte en trust i USA, som var skattemæssigt transparent efter amerikansk ret. Trusten skulle eje en ejendom i USA, hvor spørger ville få rådighed over en bolig. Skatterådet bekræftede, at trusten kunne anses for skattemæssigt transparent efter dansk skattepraksis. Skatterådet bekræftede desuden, at spørgeren ikke blev beskattet efter ligningslovens § 16, stk. 9, men kun blev beskattet efter ejendomsværdiskatteloven. Det var forudsat, at spørger ikke udlejede ejendommen.
 SKM2019.251.SR
 Skatterådet bekræftede, at en engelsk trust


text:
skulle anses for skatteretligt transparent i forhold til de begunstigede, der var hjemmehørende i Danmark. De pågældende begunstigede var i udgangspunktet gaveafgiftspligtige af udlodninger fra trusten.
 SKM2019.188.SR
 Skatterådet bekræftede, at en trust på Jersey ansås for transparent i forhold til spørger, som havde stiftet trusten sammen med sin hustru. Trusten var opdelt i subtrusts. Han skulle beskattes af de aktiver, som måtte anses for at tilhøre ham. Skatterådet kunne ikke bekræfte, at det først var for det indkomstår, hvor værdipapirer, som var omfattet af aktieavancebeskatningsloven, og som var deponeret i udenlandsk depot og som indtil en eventuel opløsning af trusten formelt og juridisk var ejet af den omhandlede trust, at der skulle oplyses om identitet, antal, anskaffelsestidspunkt og anskaffelsessum.
 SKM2019.1.SR
 Skatterådet bekræftede, at en australsk trust ansås for transparent i forhold til spørger, som havde stiftet trusten. Skatterådet bekræftede desuden, at en påtænkt ændring af the ”beneficiaries” ikke ville have nogle skattemæssige konsekvenser for hverken spørger, hans hustru eller deres to fælles børn.
 SKM2018.392.SR
 Skatterådet bekræftede, at en trust etableret på Jersey skulle anses for skattemæssig transparent efter danske skatteregler såvel før som efter, at der blev foretaget ændringer i sammensætningen af begunstigede.
 SKM2018.391.SR
 Skatterådet bekræftede, at spørgeren ikke skulle anses for skattepligtig af erhvervelsen af sin andel af den trustkapital, som spørgeren var berettiget til at arve gennem sin forælder, der havde ejet trustkapitalen direkte. Derudover afviste Skatterådet at besvare spørgsmålet om, hvorvidt regler i dødsboskatteloven ville kunne finde anvendelse på tidspunktet for spørgerens retserhvervelse af trustkapitalen, idet de arve- og skifteretlige forhold i første led måtte afklares ved skifteretten.
 Amerikansk trust
 SKM2018.324.SR
 Skatterådet bekræftede, at udbytte der udloddes fra Spørger til en engelsk trust i perioden frem til februar 2020, ikke skulle beskattes i Danmark, da udbyttet måtte sidestilles med udbytte på egne aktier, som i henhold til SEL § 13, stk. 1, nr. 3, ikke beskattes. Der blev bl.a. henset til, at Spørger havde stiftet trusten, og at trusten var transparent i forhold til Spørger, samt at de engelske skattemyndgheder ikke ville anse udbyttet for modtaget af trusten/beneficiaries, men derimod af Spørger.
 Udbytte på stifterens egne aktier
 SKM2018.254.SR
 Skatterådet bekræftede på baggrund af en samlet konkret vurdering, at et hollandsk Stichting administratie kantoor efter danske skatteregler måtte anses for at være skattemæssigt transparent.
 SKM2018.142.SR
 Skatterådet bekræftede, at en trust hjemmehørende i Liechtenstein skulle anses for skattemæssigt transparent efter dansk skatteret. Den begunstigede skulle anses for indtrådt i stifterens rettigheder og skulle anses for at have arvet trustkapitalen.
 SKM2017.713.SR
 Skatterådet bekræftede, at spørgeren, der var skattepligtig her til landet og begunstiget i og arving af kapitalen i en amerikansk trust, som blev stiftet af den pågældendes nu afdøde far, ikke skulle beskattes af udlodning af stamkapitalen i den pågældende trust i forbindelse med morens død. Der blev ikke taget stilling til eventuelle spørgsmål om boafgift. Skatterådet tilføjede dog, at trusten var transparent efter danske skatteregler i forhold til spørgeren, og at spørgeren derfor var skattepligtig af det løbende afkast mv. af den arvede trustkapital.
 SKM2017.681.SR
 Skatterådet kunne ikke


text:
bekræfte, at en Anstalt i Liechtenstein var en enhed, der efter en dansk fortolkning kunne anses for et selvstændigt skattesubjekt. Anstalten var en transparent enhed.
 SKM2017.637.SR
 Skatterådet bekræftede, at spørger (stifteren) var personligt skattepligtig af indtægter og udgifter oparbejdet i en trust indregistreret i Schweiz fra tidspunktet for spørgers skattepligt til Danmark, idet det alene var spørger, der havde den reelle indflydelse og beslutningsret i trusten, uanset at trustens vedtægter gav indtryk af at det var trustens trustee, der uden indblanding fra spørger kunne træffe beslutninger på trustens vegne. Der blev lagt vægt på, at spørger var begunstiget i trusten og at spørger på et hvilket som helst tidspunkt kunne afsætte den fungerende trustee, såfremt han ikke rettede sig efter spørgers ønsker.
 SKM2017.615.SR
 Skatterådet bekræftede, at en amerikansk trust skulle anses for skattemæssig transparent, således at uddelinger til den begunstigede efter dansk skatteret skulle behandles som gaver modtaget fra stifteren.
 SKM2017.568.SR
 Skatterådet bekræftede, at en amerikansk trust stiftet af en dansk skattepligtig skulle anses for skattemæssig transparent, således at der ikke skulle ske beskatning efter ligningslovens § 16 K, og således at overdragelser til trusten ikke ansås for en skattemæssig afståelse, ligesom stifteren fortsat var skattepligtig af afkastet mv. af de indskudte aktiver i trusten, samt at udbetalinger til begunstigede i udgangspunktet ansås for gaver.
 SKM2017.484.SR
 Skatterådet bekræftede, at Fondens formue var definitivt og effektivt udskilt fra Spørgers formuesfære, og Fonden dermed ansås for et selvstændigt skattemæssigt subjekt.
 Skatterådet bekræftede endvidere, at Spørger ikke var omfattet af LL § 16 K, dels fordi der var givet endeligt og uigenkaldeligt afkald på formuen, jf. LL § 16 K, stk. 4, nr. 1, og dels fordi Fondens formue udelukkende skulle anvendes i almenvelgørende eller på anden måde almennyttigt øjemed til fordel for en større kreds af personer, jf. LL § 16 K, stk. 4, nr. 2.
 SKM2017.476.SR
 Skatterådet fandt, at en trust hjemmehørende i Liechtenstein efter dansk skatteret ikke kunne anses for at være et selvstændigt skattesubjekt, idet kapitalen ikke var definitivt og effektiv udskilt af stifterens formuesfære. Formuen skulle derfor anses for overgået til den begunstigede. Derudover fandt Skatterådet, at den begunstigede efter en konkret vurdering først havde erhvervet ret til afkastet på kundskabstidspunktet.
 SKM2016.374.SR
 Skatterådet bekræftede, at A Foundation efter dansk skatteret i forhold til K ansås for at være en transparent enhed, idet A Foundations bestyrelse havde mulighed for ved en intern beslutning at nedsætte kapitalen og dele den op til henholdsvis en ny almenvelgørende fond i Danmark og stifterens datter samt at ændre bestyrelsessammensætningen, således at familien fik den fulde rådighed over midlerne i fonden.
 Skatterådet kunne bekræfte, at det ikke havde skattemæssige konsekvenser, når en person - her K - stiftede en dansk almenvelgørende fond.
 Skatterådet bekræftede videre, at ved udbetalingen af den resterende formue i A Foundation til K var der tale om en formue, der allerede tilhørte hende, hvorfor dette ikke havde nogen skattemæssige konsekvenser.
 Skatterådet afviste at besvare spørgsmål om Ks skatteansættelser og evt. genoptagelse heraf, da spørgsmålet ikke omhandlede en handlings skattemæssige konsekvens,


text:
og dermed ikke var af en sådan karakter, at det kunne besvares i form af et bindende svar.
 SKM2016.257.SR
 Skatterådet besvarede spørgsmål 1 benægtende således, at The A Foundation ikke ansås for et selvstændigt skattesubjekt efter dansk skatteret.
 Ud fra en samlet vurdering af sagens omstændigheder, herunder stifteren og protektorernes relationer, fandt Skatterådet ikke, at formuen kunne anses for definitivt og effektivt udskilt fra stifterens formuesfære, da protektorerne ikke var uafhængige af stifteren. Betingelsen, om at der skal være tilvejebragt en ny uafhængig ejerrådighed af trustens formue, ansås ikke for opfyldt.
 Spørgsmål 2, om lånet ville blive anset for indskud omfattet af FBL § 3 A, stk. 2, og LL § 16 K, bortfaldt, allerede fordi det i spørgsmål 1 var fastslået, at The A Foundation skattemæssigt ansås for at være transparent. Dermed fandt LL § 16 K ikke anvendelse.
 SKM2014.680.SR
 B, bosiddende i England og far til spørger A, oprettede den 4. april 2002 "The xx Family Trust".
 B afgik ved døden i England den 16. juli 2013, hvorfor boet blev skiftet der.
 Skatterådet fandt, at der efter danske regler ikke forelå en definitiv og effektiv udskillelse af trustens midler i forhold til afdøde.
 Derfor var det opfattelsen, at trusten skattemæssigt skulle anses for at være transparent, og trustens midler måtte efter dansk ret anses for at henhøre under afdødes formuesfære.
 Skatterådet bekræftede, at spørgers modtagelse af aktiver ansås som arv og derfor afgiftsfri efter boafgiftslovens § 9, stk. 2.
 SKM2014.679.SR
 The xx Family Trust, blev stiftet af B og A den 2. november 1988. Enken A var bosat i USA fra 1971 indtil sin død den 11. november 2012.
 Skatterådet fandt, at der efter danske regler ikke forelå en endelig og effektiv udskillelse af trustens midler i forhold til de afdøde stiftere.
 Der blev lagt vægt på, at stifterne kunne ændre og opløse trusten, mens de var i live, at der ikke var en selvstændig bestyrelse/administration, og at stifterne i levende live var trustens begunstigede.
 Derfor var opfattelsen, at trusten skattemæssigt skulle anses for at være transparent, og trustens midler måtte efter dansk ret anses for at henhøre under længstlevendes formuesfære.
 Repræsentantens oplysning om, at trusten skulle ophøre, og hele trustformuen skulle udbetales til arvingerne, blev lagt til grund, hvorfor det ikke er nødvendigt, at kvalificerer trusten i forhold spørgerne/arvingerne.
 Skatterådet bekræftede, at spørgerne arvede deres del af trustkapitalen ved længstlevende As død. Da boet blev skiftet i USA, hvor afdøde var hjemmehørende, og der ikke indgik aktiver i boet i form af fast ejendom eller virksomhed med fast driftssted i Danmark, skulle der ikke betales boafgift til Danmark i forbindelse med arveerhvervelsen.
 SKM2014.493.SR
 Stifteren af The X Will Trust har ved testamente besluttet at oprette Trusten ved sin død. Vurderingen af Trustens skattemæssige kvalifikation efter dansk ret skal foretages i forhold til sønnen, idet sønnen som begunstiget anses for at råde over Trustens midler.
 Hertil lægges der vægt på, at der ikke er en uafhængig bestyrelse/administration af Trusten, idet trustee på foranledning af sønnen vil opløse Trusten.


text:
På denne baggrund anses The X Will Trust skattemæssigt for at være transparent, hvorfor sønnen skal beskattes af det løbende afkast i Trusten.
 Sønnen arver trustkapitalen direkte ved stifterens død, og da boet er skiftet i UK, hvor stifteren var hjemmehørende, og der ikke indgår aktiver i boet i form af fast ejendom i Danmark eller virksomhed med fast driftssted i Danmark, skal der ikke betales boafgift til Danmark i forbindelse med arveerhvervelsen.
 Skatterådet bekræfter, at den del af trustens midler, som stammer fra arven, kan udbetales til sønnen, hans hustru og børnene eventuelt med gaveafgift på 15 pct., uden at der derudover forfalder danske skatter og afgifter, når The X Will Trust opløses.
 Skatterådet bekræfter, at den del af trustens midler, som stammer fra afkast af arven, og under forudsætning af at sønnen er beskattet af afkastet, kan udbetales til sønnen, hans hustru og børnene, eventuelt med en gaveafgift på 15 pct., uden at der derudover forfalder danske skatter og afgifter, når The X Will Trust opløses.
 SKM2014.491.SR Udbetalinger fra en af afdøde A oprettet trust i USA til afdødes enke B anses for arv, da den oprettede trust ifølge vedtægterne er "revocable" og dermed transparent. Trustformuen er ikke definitivt og effektivt udskilt fra stifterens formuesfære, hvorfor udbetaling af trustformuen til stifterens enke må anses som arv, der ikke medfører indkomstskattemæssige konsekvenser.
 SKAT bemærker, at efter at B arver trustformuen, anses trusten tillige for at være transparent i forhold til hende, idet hun har råderet over trusten i form af, at hun efter 36 måneder til enhver tid kan afsætte trustee og indsætte en ny. Derfor skal hun beskattes af det løbende afkast fra trusten.
 SKM2014.314.SR Sagen handler om, hvorvidt beneficianterne, to søstre (O og P), hjemmehørende i USA kan betragtes som værende de reelle udbyttemodtagere ved udbytteudlodninger fra Selskabet hjemmehørende i Danmark til Trusten.
 Stifterne (forældrene) har oprettet Trusten på Bermuda (A og B Family Trust), hvori er indskudt 49 pct. af anparterne i Selskabet (C ApS) hjemmehørende i Danmark. De resterende 51 pct. af anpartskapitalen i selskabet er ejet af et schweizisk selskab, hvis ultimative ejer er stifternes søn, M.
 Beneficianterne har fået udlagt trustkapitalen som en gave fra stifterne (forældrene), hvorfor Trusten skal vurderes i forhold til de to søstre og ikke stifterne.
 Trusten på Bermuda har to beneficianter, stifternes to døtre, som begge er hjemmehørende i USA, en uafhængig trustee eller trustees og en protektor. Protektor for Trusten er broderen, som kan afsætte trustee eller trustees samt vælge en ny trustee eller trustees. Dette skal godkendes af beneficianterne. Endvidere skal beneficianterne selv udpege en ny protektor, såfremt broderen selv træder af som protektor, eller hvis han ikke længere kan varetage opgaven. Beneficianterne skal også godkende eventuelle ændringer af vedtægten for Trusten.
 SKAT finder efter en samlet konkret vurdering, at Trusten skattemæssigt er transparent, og at de to søstre er ejere af Trustens midler.
 Skatterådet bekræfter, at de to søstre anses for at være de reelle udbyttemodtagere ved en udbytteudlodning fra Selskabet til Trusten, og derfor


text:
finder dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og USA, artikel 10, nr. 2, litra b, anvendelse, således at Danmark ved en sådan udlodning kan indeholde 15 pct. af bruttobeløbet af udbyttet.
 SKM2013.764.SR En udenlandsk trust anses efter danske regler for at være transparent, og derfor er trustmidlerne en del af stifterens formuesfære. Stifteren er hjemmehørende i England. Skatterådet bekræfter, at udbetalinger fra trusten til beneficianter med bopæl i Danmark ved stifterens død skal behandles som arv fra et bo, der ikke behandles i Danmark, og dermed afgiftsfri efter boafgiftslovens § 9, stk. 2, bortset fra afgiftspligt vedrørende faste ejendomme samt faste driftssteder i Danmark.
 SKM2013.176.SR Skatterådet bekræfter, at indestående og urealiserede kapitalgevinster i udenlandsk trust, "Firma B Employee Trust", oprettet af spørgerens tidligere arbejdsgiver til fordel for dennes ansatte, herunder spørgeren, frem til xx dato 2011, hvor spørgeren er flyttet til Danmark, vil kunne udbetales uden dansk skat til spørgeren. Det bekræftes videre, at værditilvækst efter xx dato 2011 vil blive beskattet som renter/udbytter og kapitalgevinster hos spørgeren. Skatterådet kan ikke bekræfte, at en eventuel engelsk skat, som opstår i forbindelse med udbetalingerne fra trusten, vil kunne fratrækkes i den danske skattebetaling. Arbejdsgiverfinansieret trust
 SKM2011.835.SR
 Person B overvejer at bosætte sig i Danmark, hvorfor det er relevant at afklare, om trusten A betragtes som en transparent enhed.
 Skatterådet bekræfter, at trusten A i skattemæssig henseende anses som en transparent enhed for Person B. Endvidere bekræftes, at udbetalinger fra trust A ikke vil blive beskattet som personlig indkomst. Spørger skal beskattes af de indtægter, som tilfalder kapitalen, herunder renter, udbytter og gevinster, og indtægter beskattes som om indtægterne i øvrigt tilfaldt kapitalejeren personligt, som aktieindkomst og kapitalindkomst.
 Trust på Jersey
 SKM2011.740.SR
 A ønsker oplyst, hvordan de begunstigede til en i 1994 oprettet "Foundation" med hjemsted i Liechtenstein, skal beskattes, herunder om de udbetalte legater beskattes som arv, gave eller indkomst. A finder, at eftersom fonden ikke kan anses som et selvstændigt skattesubjekt eller en båndlagt kapital efter danske regler, vil indestående i fonden og afkastet heraf skattemæssigt skulle henføres til A, og midler hidrørende fra fonden til begunstigede i Danmark skal anses for at være ydet direkte af A og vil være skattepligtig indkomst for de begunstigede. Ved fondsstifterens død, vil fondens kapital blive anset for at tilhøre A's formuesfære og skattemæssigt blive anset for at falde i arv til fondens begunstigede.
 SKM2011.739.SR Både aktiverne i "A Irrevocable Family Trust" og i "F Trust" blev anset for at tilgå personerne D og E, som var skattepligtige til Danmark, ved stifteren A's død. A var hjemmehørende i USA. Der skulle derfor ikke betales arveafgift. Amerikanske trusts
 SKM2011.540.SR
 Der var tidligere givet bindende svar, som fremgår af SKM2011.76.SR, og i den nye anmodning var fremsendt ændrede vedtægter for trusten, med det formål at sikre "overensstemmelse mellem formålet af trusten og den forventede skattemæssige behandling".
 Skatterådet kan ikke bekræfte, at "Trust B" oprettet i New Zealand, efter dansk ret anerkendes som et selvstændigt retssubjekt, og Skatterådet finder heller ikke, at "Trust B" kan sidestilles med en båndlagt


text:
kapital, idet forudsætningen herfor er, at stifteren/båndlæggeren ikke må have råderet over den formue, som er båndlagt, og hvorefter der skal være tale om endelig og effektiv udskillelse af de indskudte aktiver fra stifterens formuesfære. Da trusten ikke kunne anses som et selvstændigt skattesubjekt eller selvstændig kapitalenhed adskilt fra stifteren efter danske regler vil indestående i trusten og afkastet heraf skattemæssigt skulle henføres til stifteren.
 SKM2011.76.SR
 Skatterådet kan ikke bekræfte, at Person A ikke er skattepligtig af den del af indkomsten som oppebæres af "Trust B", en New Zealandsk trust, og som ikke udbetales til ham, når han har skattemæssig bopæl i Danmark.
 Skatteministeriet fandt, ud fra en samlet konkret vurdering, at der ikke foreligger en definitiv og effektiv udskillelse af kapitalen fra stifterens formuesfære. Der er herved henset til, at stifteren er indsat som primær begunstiget, og at formuen skal tilbageføres til "Primary Beneficies", dvs. stifteren ved opløsning. Det er således en forudsætning for, at en fond kan anses for et selvstændigt skattesubjekt, at fondens formue er endeligt, effektivt og uigenkaldeligt udskilt fra stifterens formue, samt at fondens formue ikke alene formelt, men også reelt ud fra den faktiske disponering kan anses for uigenkaldeligt udskilt i forbindelse med overførsel af midler til og fra fonden.
 Skatteministeriet fandt derfor ikke, at trusten efter danske retsregler kan sidestilles med en familiefond eller båndlagt kapital, og at trusten således kan anses for et selvstændigt skattesubjekt.
 Idet trusten ikke kan anses for et selvstændigt skattesubjekt efter danske regler vil indestående i trusten og afkastet heraf skattemæssigt skulle henføres til stifteren.
 En trust i New Zealandsk blev ikke anset for et selvstændigt skattesubjekt, og hvis stifteren flyttede til Danmark, ville han derfor blive beskattet af trustens afkast.
 SKM2011.75.SR
 Skatterådet svarer bekræftende på, at en trust stiftet på Cypern kan anerkendes som et selvstændigt skattesubjekt i Danmark.
 SKM2010.211.SR
 En person, som var fuldt skattepligtig til Danmark, ville oprette en trust omfattet af de cypriotiske regler. Stifterens to børn skulle indsættes som begunstigede. Børnene var begge fuldt skattepligtige til Danmark. På stiftelsestidspunktet var børnene hjemmeboende og mindreårige. De ville først modtage udlodninger fra trusten, når de var fyldt 18 år. Skatterådet fandt, at den påtænkte trusts midler kunne anses for adskilt fra stifterens formue, så stifteren ikke beskattes af den løbende indkomst i trusten. Efter en konkret vurdering fandt Skatterådet, at vedtægternes udformning giver trustee en sådan begrænset handlefrihed, at forholdet må sidestilles med en rentenydelsesret uden aktuel ejer. Derfor er der ikke hjemmel til at beskatte de begunstigede af den løbende indkomst i trusten, som ikke udbetales til dem, da de ikke anses for at være de aktuelle ejere af formuen.
 En trust omfattet af de cypriotiske regler var udskilt fra stifterens formue. Der forelå en rentenydelsesret uden aktuel ejer, men ikke en fond, da ikke effektivt udskilt.
 Sagen vedrørte en californisk trust, hvorefter det er trustees opgave ved stifterens død at få aktiverne realiseret bedst muligt, med henblik på efterfølgende udbetaling af midlerne til de begunstigede og afvikling af trusten. Skatterådet bekræftede, at de


text:
udbetalinger, som spørgerne modtager fra den i sagen omtalte trust, skulle anses som arv fra afdøde til spørgerne. Der blev i besvarelsen lagt særlig vægt på det forhold, at aktiverne i trusten skulle realiseres så hurtigt, som det var muligt og efterfølgende udbetales til de begunstigede. Det var derfor Skatterådets vurdering, at forholdene i trusten minder mest om afvikling af et dødsbo.
 Udbetalinger fra en californisk trust blev anset for arv fra den afdøde stifter.
 En engelsk trust blev stiftet i 2004, da W, som boede i England, døde. Der var ikke udarbejdet vedtægter for trusten, men stifterens tilkendegivelser om anvendelse af trustens formue blev fulgt. SKAT fandt, at der efter danske regler foreligger en endelig og effektiv udskillelse af stifterens midler til trusten. Henset til de konkrete forhold fandt SKAT dog, at forholdene i trusten måtte sidestilles med en båndlagt kapital med en aktuel ejer. SKAT vurderede, at i de tilfælde, hvor en anden end den aktuelle ejer er tillagt retten til hele afkastet eller en del af dette, skal beskatningen ske hos denne anden person, da der ellers vil ske dobbeltbeskatning. Den aktuelle ejer skal således beskattes af det nettoafkast, der tilgår den bundne kapital fratrukket den del, der udbetales til rentenyderen. SKAT finder, at den rette indkomstmodtager er den, der er tillagt retten til indtægten. I dette tilfælde vil den aktuelle ejer ikke have erhvervet ret til afkastet, da dette skal tilgå rentenyderen. Når rentenyderen modtager en del eller hele afkastet, er der således ikke tale om et dispositivt afkald fra den aktuelle ejers side, men derimod et resultat af tredjemands beslutning.
 SKAT vurderede, at i de tilfælde, hvor en anden end den aktuelle ejer er tillagt retten til hele afkastet eller en del af dette, skal beskatningen ske hos denne anden person, da der ellers vil ske dobbeltbeskatning.
 Danske A ́s amerikanske far B havde efterladt en betydelig formue i en "trust for B". Ved farens død overgik hovedparten af midlerne i "trust for B" til "trust for A", hvor A var den eneste begunstigede. SKAT fandt, at der var tale om forhold, der må sidestilles med en båndlagt kapital uden aktuel ejer. Skatterådet kunne derfor bekræfte, at A ikke var skattepligtig af indkomst oppebåret af "trust for A". Skatterådet kunne endvidere bekræfte, at A skulle medregne den del af udbetalinger fra "trust for A", der stammer fra aktieudbytte til aktieindkomsten efter personskattelovens § 4a. De resterende udbetalinger skal beskattes som kapitalindkomst.
 Situationen blev sidestilles med en båndlagt kapital uden aktuel ejer.
 TfS 1991,530 DEP
 TfS 1992,194 DEP
 I situationer, hvor en afdød ved testamente har bestemt, at en aktie- eller obligationspost skal båndlægges til livsvarig rentenydelse for en anden end den, der skal have kapitalen, skal rentenyderen betale kapitalindkomst af rentenydelsesindtægten. Består rentenydelsen af aktieudbytte, skal det medregnes til aktieindkomsten.
 I TfS 1992, 194 DEP kommenteres TfS 1991,530 DEP.
 TfS 1984,131 SKM
 Den skattemæssige bedømmelse af en trustee afhænger af, om han efter en samlet bedømmelse må anses for at være ejer af trustkapitalen. Er


text:
dette tilfældet, beskattes han som enhver anden ejer, selv om formuen er båndlagt, ellers beskattes han ikke.
 Statsskattedirektoratet udtalte bl.a., at det ved den skattemæssige behandling af en person, som er trustee, må være afgørende, om den pågældende kan anses for ejer af de i trustfonden beroende midler. Det vil for afgørelsen af dette spørgsmål være nødvendigt at undersøge, om
 trustee kan disponere over kapitalen i levende live
 kapitalen er beskyttet mod retsforfølgning fra hans kreditorers side
 trustee eventuelt kan disponere over kapitalen ved testamente eller har andre ejerbeføjelser.
 Meddelelser fra Skd. 1976.39.293
 En båndlagt formue var i særboet efter afdøde udlagt med 1/3 til hvert af børnene, men med en livsvarig rentenydelsesret for den dødes hustru.
 Skattedepartementet fandt, at børnene var de aktuelle ejere af den båndlagte kapital og derfor skulle beskattes af gevinst ved salg af aktie og tegningsretter, der indgik i den båndlagte kapital.
 De aktuelle ejer af en båndlagt kapital, skulle beskattes af gevinst på aktier.
 Meddelelser fra Skd. 1967.1.4
 Den aktuelle ejer af en kapital skulle betale skat af gevinst på aktier hvis
 en kapital bestående af aktier mv. i henhold til tredjemands bestemmelse er båndlagt med ret til udbytte til fordel for en anden end kapitalejeren.
 en skattepligtig i levende live har bestemt, at en kapital skal overføres til descendenter og arveberettigede eller andre, medens ret til udbytte beholdes.
 Hvor det er bestemt, at udbyttet skal tillægges kapitalen, er der ikke nogen aktuel ejer af kapitalen, er der ingen mulighed for at foretage beskatning.


text:
Skat.dk: Valutaterminsforretninger - erhvervsmæssig tilknytning - kildeartsbegrænset
 12 Dec 2016 09:56
 21 Jun 2016 08:51
 Bevisbyrde, lån, låneomlægning, udlejning, valuta, spekulation
 Et kommanditselskab, der beskæftigede sig med at drive udlejningsvirksomhed, havde lån på i alt ca. 153 mio. kr., hvoraf lån svarende til ca. 28 mio. kr. var optaget i schweizerfranc. Kommanditselskabet indgik en valutaterminskontrakt på 22,5 mio. euro (svarende til ca. 169 mio. kr.) mod schweizerfranc.
 Sagen drejede sig om, hvorvidt valutaterminskontrakten havde erhvervsmæssig tilknytning og dermed var fradragsberettiget, jf. kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt. Såfremt der ikke bestod en sådan erhvervsmæssig tilknytning, var fradragsretten alene kildeartsbegrænset.
 Højesteret fandt efter en konkret vurdering af sagens omstændigheder, at valutaterminskontrakten ikke havde tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Herunder lagde Højesteret vægt på, at valutaterminskontrakten oversteg kommanditselskabets lån, der var optaget i danske kroner.
 Kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt.
 Den Juridiske Vejledning 2016-2 C.B.1.8.4.2
 Poul Søgaard, Marianne Højgaard Pedersen, Lars Hjortnæs, Jan Schans Christensen og Jens Kruse Mikkelsen
 Appellanten, A, har gentaget sin påstand om, at hans skatteansættelse for indkomståret 2008 nedsættes med 1.294.395 kr., og at hans skatteansættelse for 2009 nedsættes med 19.027 kr. Subsidiært har han nedlagt påstand om, at hans skatteansættelser for indkomstårene 2008 og 2009 hjemvises til fornyet behandling ved SKAT.
 Til brug for Højesteret er der afgivet forklaring af MO.
 MO har forklaret bl.a., at han er uddannet cand. merc. i revision. Han har tidligere haft godkendelse som revisor, men den er nu deponeret. Han har været beskæftiget i revisionsbranchen i en årrække, herunder hos R1. Han er også uddannet advokat og har haft advokatbestalling siden 1994. I 2007 arbejdede han med projekter vedrørende fast ejendom.
 Idéen til K/S G1.1 kom fra PH og ØH, som han havde et samarbejde med. De tre var ikke faste partnere og sås heller ikke privat, men de havde enkelte projekter sammen, herunder K/S G1.1. Han var selv direktør i K/S G1.1 og eneste tegningsberettigede.
 Han havde regnet på projektet og var interesseret i at købe ejendommen af G2 sammen med flere andre, og han udarbejdede derfor et prospekt. Det blev ikke offentligt udbudt. Det er rigtigt, som det er beskrevet i budgettet for projektet for år 2008-2017, at lånet var på 165 mio. kr. Der var ikke indhentet tilbud på lån i schweizerfranc på daværende tidspunkt.
 Dengang fungerede det sådan, at alle ville have lån i schweizerfranc, da den lavere rente gjorde det billigere. Finanstilsynet afgjorde i forhold til bankerne, at lån optaget i fremmed valuta påvirkede bankens balance på grund af kursusikkerheden, mens det samme ikke var tilfældet for valutaterminsforretningerne. Valutaterminsforretningerne blev derfor anvendt til at konvertere lånene til schweizerfranc i stedet for direkte at optage lånene i schweizerfranc. Det var på daværende tidspunkt det normale på markedet og den fremgangsmåde, som blev anvendt i forhold til finansieringen af ejendomsprojekter. Købte man en ejendom og optog et lån i et realkreditinstitut, fik man samtidig en finansiering hos en bank med en låneramme til valutaterminsforretninger, som både dækkede kreditforeningslånet og banklånet. Han har engang været ude for,


text:
at han fik en ramme på 20 mio. kr. af en bank hertil uden at have bedt om det. Da han spurgte banken hertil, svarede banken, at sådan gjorde man altid.
 Han kan ikke huske, om han havde lånetilsagnet på plads, da han udbød prospektet for K/S G1.1, men det har han givetvis haft, når der var tale om så store beløb. Han havde dog godt turdet skrive i prospektet, at lånetilsagnet var på plads, uden at det var tilfældet, da han altid kunne få et sådant tilsagn. Han drøftede ikke finansieringen med andre. Det lå implicit, at det var sådan, man gjorde, og alle gjorde sådan.
 Om budgettet for projektet for årene 2008-2017, hvor der fremgår en postering på 3.300.000 kr. for hvert år vedrørende valutaterminsforretningerne, forklarede han, at der nok ikke skulle have været den samme postering hele vejen igennem, da der jo var afdrag på lånene. Det må være en fejl fra hans side.
 Der var ikke tale om, at de gik ud og ind af valutaterminsforretningerne på daglig basis, som man ser, hvis der er tale om spekulation. Det skulle være en anlægsinvestering. Hensigten var løbende at tilpasse valutaterminsforretningerne til lånene. Navnlig 3. prioriteten - banklånet - skulle terminsforretningerne afpasses i forhold til. Det var ikke noget, han, PH og ØH siden drøftede. Det var ham, der var revisoren, så PH og ØH gik ikke ind i det.
 Brevet af 21. august 2007 er det prospekt, som han udbød til potentielle investorer i projektet. Det blev sendt ud til højst 10 potentielle investorer. Han husker ikke, om han ringede til de potentielle investorer på forhånd. Dem, der gik med i projektet, var udelukkende nogle, som han, PH eller ØH kendte i forvejen fra andre forretninger.
 Der blev udarbejdet en oversigt over finansieringen for projektet. Heraf kan man for år 2007 se, at der var et lån i schweizerfranc i F1-bank på ca. 24,9 mio. kr., men oprindeligt var hele lånet i danske kroner og blev så delvist omlagt til et lån i schweizerfranc.
 Om valutalåneaftalen på 5.555.500 CHF underskrevet af ham selv den 20. september 2007, forklarede han, at han, PH eller ØH havde optaget lånet, før de andre investorer kom med. Købet af ejendommen var finansieret, da de udbød projektet. De havde hver haft en tredjedel af anparterne i projektet, før det blev udbudt. I forbindelse med udbuddet blev prospektet lavet til de øvrigt interesserede. Selve låneudbetalingen skete i danske kroner. Det var K/S G1.1, der optog lånet. Han er sikker på, at det var i danske kroner. Man skal forberede sig på et sådant projekt. Han har også siden hen fået bekræftet af ØH, at lånet var i danske kroner. Lånet blev senere lagt om til schweizerfranc. Ved den lejlighed skulle rammen for valutaterminsforretningerne have været nedskrevet, men det blev den ikke. Han har forud for afhøringen drøftet med ØH, hvorfor valutarammen ikke blev nedskrevet, og ØH sagde, at det var en fejl, at det ikke skete.
 Med hensyn den betingede købsaftale, underskrevet af


text:
ham selv den 4. juli 2007 kan det godt passe, at ejendommen skulle overtages den 1. september 2007. Og på det tidspunkt havde de betalt, hvad de skulle. Det passer godt nok med underskriftsdatoen på valutalåneaftalen, at lånet blev lagt om til schweizerfranc den 22. september 2007. Det var ved den omlægning, at valutaterminsrammen burde være blevet nedskrevet.
 Den oprindelige købesum for ejendommen var på 135 mio. kr., og der var i 2007 et lån på ca. 79,2 mio. kr. i BRF Kredit, et lån i schweizerfranc på ca. 24,9 mio. kr., et banklån på 13,6 mio. kr. og et banklån på 33,8 mio. kr. Derudover indskød de selv 10 mio. kr., hvilket sammenlagt gav den samlede finansiering. Valutalåneaftalen underskrevet den 20. september 2007 har ikke noget med finansieringen af købet over for G2 at gøre.
 Han erindrede nu, at der jo skulle afregnes 135 mio. kr. over for G2 ved købet af ejendommen, og de solgte ejendommen til de øvrige investorer for 160 mio. kr. De havde derfor ikke brug for F1-banks lån til det. Han er nu ikke længere sikker på, at han husker rigtigt i forhold til, at lånet først blev optaget i danske kroner og så siden omlagt til schweizerfranc. Han kan ikke huske baggrunden for, at der var et lån i schweizerfranc. Det var ikke meningen, at der skulle lånes i schweizerfranc. De har sikkert alle tre talt med banken, men teknisk set var det ham, der stod for optagelsen af lån.
 Han var ikke involveret i valutaterminsforretningerne og rammen herfor. Det var ØH, der stod for at få valutaterminsforretningerne åbnet og for at få dem forlænget. Det var overladt til ham, da han jo er uddannet som fondsbørsmægler.
 Der var ikke valutaspekulation forbundet med valutaterminsforretningerne. De skulle ikke overstige ejendommens værdi. Det var heller ikke sådan, at valutaterminsforretningerne blev handlet hyppigt, som er fremgangsmåden, når der er tale om spekulation. Der var tale om anlægsinvesteringer, og han fulgte med i bogføringen heraf.
 Projektet med K/S G1.1 var ikke den eneste ejendom, som han var involveret i. Han kan ikke nærmere angive mængden af ejendomme, som han i juli 2007 havde investeret i, men det har nok været et tocifret antal. På tidspunktet var det her projekt dog formentlig det største. Han var medejer af K/S G1.1 indtil 2009. Han har ikke en lignende skattesag, da hans investering i projektet skete i selskabsform, hvor der ikke er tvivl om, at man har ret til fradrag.
 Der var ikke anden information til de potentielle investorer i projektet end budgettet for år 2008-2017 og prospektet af 21. august 2007. Hvis man vil spekulere i valuta, så skal man sige til folk, at det er det, de går ind i. Man skal ikke blande valutaspekulation sammen med finansieringen af ejendomme.
 Om valutarammeaftale, underskrevet af ham selv den 20. september 2007, sammenholdt med valutalåneaftalen på 5.555.500 CHF, underskrevet af ham selv den 20. september 2007, forklarede han, at fejlen med valutarammens manglende nedskrivning må være begået både af ham,


text:
ØH og banken. Han havde ikke noget ønske om at optage en større ramme. Det kunne han have gjort, hvis han ville. Men så skulle det ikke være i et prospekt. Det var altså en fejl, at det skete.
 Rammen skulle bruges til at finansiere ejendommen med. I det samlede finansieringsbehov på de 165 mio. kr., var der også indskudt egenkapital, depositum og låneomkostninger, hvilket valutaterminsforretningerne altså også kom til at dække. Tanken har vel været, at man tog et aktiv, uanset hvad det var, og så belånte det i schweizerfranc via valutaterminsforretningerne. Det må være derfor, at den samlede ramme var på 165 mio. kr.
 Renteforskellen var dengang to procentpoint mellem danske kroner og schweizerfranc. En valutaterminsforretning er udtryk for, at man håber på, at valutakursen ikke ændrer sig. På den måde opnår man renteforskellen på to procentpoint. I budgettet for projektet var der indregnet valutaterminsforretninger for en periode på 10-11 år. Man regnede med, at valutakursen ville vedblive at være den samme. Reelt var renteforskellen større end to procentpoint, men når der kun er budgetteret med to procentpoints besparelse ved konvertering til schweizerfranc, hænger det sammen med, at man på den måde havde sikret sig mod eventuelle kursudsving på valutaen. Hvorfor der var forskel i renten, tænkte man ikke nærmere over, men det hænger nok sammen med, at Schweiz er en større økonomi end den danske. Valutaterminsforretningerne havde ikke noget at gøre med en tro på, at renten ville stige.
 Han gjorde i prospektet de potentielle investorer opmærksomme på, at konvertering af lånet til schweizerfranc var forbundet med valutausikkerhed og -risiko. Han skrev ikke noget om, at det også kunne give en bonus, hvis kursen udviklede sig gunstigt, men det var også professionelle folk, som han henvendte sig til.
 Om valutaterminsforretningen af 5. oktober 2007 forklarede han, at der er tale om 22,5 mio. euro contra schweizerfranc i en periode på 4 måneder. Præmien, der blev indsat på kommanditselskabets konto, er en central del af konstruktionen ved en valutaterminsforretning og svarer til renteforskellen mellem danske kroner og schweizerfranc, hvilket i dette tilfælde var ca. 656.000 kr.
 Hvis valutaterminsforretningerne ikke blev forlænget, når de udløb, skulle en eventuel difference afregnes med banken.
 Grunden til, at de indgåede valutaterminsforretninger var i euro contra schweizerfranc og ikke i danske kroner contra schweizerfranc, var, at der ikke var nogen valutarisiko mellem danske kroner og euro, men der var mere volumen i euro, hvilket gjorde det nemmere at omsætte valutaterminskontrakterne. De indgåede valutaterminskontrakter havde en varighed af 4 måneder. Længden afhang af, hvad der gav den bedste pris.
 Som revisor bogførte han de valutaterminsforretninger, som ØH lavede.
 A har anført, at de i sagen omhandlede valutaterminsforretninger indgået af K/S G1.1 havde tilknytning til selskabets erhvervsmæssige virksomhed med udlejning af fast ejendom i kontorejendommen Y1, og derfor er tabene fradragsberettigede efter kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt. Beløbene i hans principale påstand svarer til hans andel af tabene i 2008 og 2009.
 Valutaterminskontrakternes tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed er tilstrækkeligt bevist. Terminskontrakterne er omtalt


text:
direkte i prospektet for selskabet og har en åbenbar tilknytning til selskabets virksomhed med ejendomsfinansiering. Det var ikke hensigten at spekulere i valuta, hvilket også fremgår af MOs forklaring.
 Valutaterminskontrakterne havde til formål at reducere kommanditselskabets finansieringsomkostninger ved at opnå en årlig rentebesparelse på 2 % ved reelt at omlægge lånene i kontorejendommen fra danske kroner til schweizerfranc. Hensigten om at reducere finansieringsomkostninger er fuldt ud erhvervsmæssig, hvilket følger af praksis fra Skatterådet.
 Det skal efter en konkret vurdering ikke tillægges afgørende betydning ved kvalificering af valutaterminskontrakternes erhvervsmæssige tilknytning til kommanditselskabet, at terminsforretningernes pålydende værdi oversteg ejendommens gæld finansieret i danske kroner. Det bestrides ikke, at der ved terminskontrakterne ud over afdækning af gælden optaget i danske kroner også er sket afdækning af kommanditselskabets egenkapital og gæld optaget i schweizerfranc. Det beror imidlertid på en fejl, at der også blev indgået valutaterminskontrakt vedrørende lånebeløb optaget i schweizerfranc.
 Den klare hensigt om reduktion af finansieringsomkostningerne ved at afdække/omlægge gælden i danske kroner til schweizerfranc, som fremgår af prospektet, understreger den erhvervsmæssige tilknytning af valutaterminskontrakterne. Der er reelt tale om én kontrakt, der løbende er forlænget. Heroverfor skal fejlen ved fastlæggelse af valutaterminskontraktens rette pålydende ikke tillægges afgørende betydning.
 Det er konkret uden betydning for valutaterminskontrakternes tilknytning til kommanditselskabets erhvervsmæssige virksomhed, at kontrakterne er indgået i euro mod schweizerfranc og ikke i danske kroner mod schweizerfranc. Det er godtgjort, at det var normal praksis at afdække/omlægge gæld optaget i danske kroner til schweizerfranc ved benyttelse af terminskontrakter i euro mod schweizerfranc. Hensigten med denne praksis var således at opnå en afdækning/omlægning af gælden på den mest hensigtsmæssige måde, idet den væsentligt større volumen i euro sammenholdt med den nærmest ikke-eksisterende risiko mellem danske kroner og euro gør det nemmere at omsætte terminskontrakterne, som det også er forklaret under sagen af ØH og MO. Baggrunden for valget af valutaterminskontrakterne i euro var således fuldt ud erhvervsmæssig.
 Fastkurspolitikken og den heraf følgende ubetydelige risiko ved udviklingen mellem danske kroner og euro medfører, at afdækningen/omlægningen af gælden i danske kroner ikke mister sin erhvervsmæssige tilknytning til driften af kommanditselskabets ejendom som følge af, at terminskontrakterne blev indgået i euro contra schweizerfranc. Der henvises bl.a. til Jura i SKATs udtalelse gengivet i UfR 2016.967 V.
 Han har for Højesteret frafaldet anbringendet om, at Landsskatterettens kendelse i SKM2012.175.LSR udgør en skærpende praksisændring i forhold til tidligere afgørelser fra Skatterådet, og at praksisændringen derfor kun kan have virkning for fremtiden.
 Hvis Højesteret finder, at valutaterminskontrakternes pålydende værdi overstiger gælden i ejendommen så væsentligt, at der ikke er godtgjort en fuld erhvervsmæssig tilknytning til kommanditselskabet, bør sagen hjemvises til fornyet behandling ved SKAT. Det gøres gældende, at de indgåede terminskontrakter i så tilfælde har den nødvendige erhvervsmæssige tilknytning til kommanditselskabet for så vidt angår et beløb svarende til den afdækkede/omlagte gæld i danske kroner.
 Skatteministeriet har anført, at valutaterminsforretningerne ikke opfylder kravet om erhvervsmæssig tilknytning i kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt.
 Det er A, der bærer bevisbyrden for, at valutaterminskontrakten havde den fornødne erhvervsmæssige tilknytning til driften


text:
af erhvervsvirksomheden i kommanditselskabet, og denne bevisbyrde er ikke løftet. Der må i den forbindelse foretages en samlet, konkret bevismæssig vurdering af, om hensigten reelt har været at opnå det samme resultat økonomisk set som ved en egentlig låneomlægning.
 Valutaterminsforretningerne svarer ikke reelt til en omlægning af kommanditselskabets lån, og derfor er As tab ikke fradragsberettiget.
 I den forbindelse fremhæves, at terminskontrakten blev indgået for et større beløb end kommanditselskabets samlede lån, idet den beløbsmæssigt oversteg de optagne lån med næsten 15 mio. kr. I det samlede finansieringsbehov var også indskudt kommanditselskabets egenkapital, hvilket valutaterminskontrakten også kom til at dække. Egenkapital er imidlertid ikke gæld, hvorfor der ikke er noget sikringsformål, og der kan naturligvis heller ikke være tale om en de facto låneomlægning.
 En stor andel af kommanditselskabets lån var allerede i schweizerfranc. Det gjaldt således valutalån svarende til omkring 28 mio. kr. En reduktion af finansieringsomkostningerne ved udnyttelse af den lavere rente på schweizerfranc kunne ikke opnås for så vidt angår den del af lånene, der allerede var i schweizerfranc. På dette punkt forøgede valutaterminskontrakten blot kommanditselskabets eksponering mod schweizerfranc og var hverken en afdækning af en risiko eller en låneomlægning.
 Når valutaterminskontrakten også dækker egenkapitalen og lånet i schweizerfranc, viser dette også et spekulativt element, og der er intet grundlag for at hævde, at disse enkle forhold var udtryk for fejl.
 Kommanditselskabets budget i prospektet forudsatte en konstant og vedvarende gevinst på valutaterminsforretningerne på 3,3 mio. kr. årligt gennem en periode på 10 år, uanset at selskabets lån efter det samme budget skulle afdrages. Af budgettet fremgår det, at kommanditselskabet tilsyneladende uden den årlige gevinst på 3,3 mio. kr. ville have et likviditetsunderskud i den 10-årige periode på mellem 2,895 mio. kr. (2008) og 1,066 mio. kr. (2017), at det regnskabsmæssige resultat ville være negativt frem til 2016, og at et stigende overskud frem til 2017 derfor ville forudsætte, at der hvert år kunne tjenes på valutaterminsforretningerne.
 Valutaterminskontrakten blev endvidere indgået i euro over for schweizerfranc og var dermed uegnet til at sikre en låneomlægning fra danske kroner til schweizerfranc. Den danske krone kan ikke sidestilles med euro, selv om Danmark fører en fastkurspolitik. Der er tale om to forskellige valutaer, jf. Vestre Landsrets dom i UfR 2016.967. Kursen mellem euro og danske kroner svinger, og inddragelsen af euro som tredje valuta medfører en yderligere-om end i normale valutariske situationer mindre-risiko/chance. Det følger af lovens forarbejder, SKATs administrative vejledninger og af administrativ praksis, at det er et krav, at én af de valutaterminskontrakten anvendte valutaer skal være identisk med valutaen for underliggende lån.
 Kommanditselskabets salg - kun tre dage efter indgåelsen af valutaterminskontrakten den 2. oktober 2007 - af en call-option, som gav selskabet en kontant præmie på 655.092 kr., viser også, at formålet ikke var låneomlægning. Hvis schweizerfranc faldt, ville kommanditselskabet ikke tjene yderligere, jf. ØHs forklaring for landsretten. Hvis man har optaget et lån i fremmed valuta, får man hele gevinsten/tabet ved ændringer i den fremmede valuta. Salget af call-optionen harmonerer således heller ikke med,


text:
at hensigten bag terminsforretningen var at omlægge lånene. Salget viser derimod, at formålet ikke var låneomlægning.
 Der er heller ikke grundlag for at tage As subsidiære påstand til følge. Der kan ikke ske en delvis omlægning og en delvis spekulation med én terminsforretning. Én finansiel kontrakt kan i sagens natur ikke samtidig både være spekulativ og erhvervsmæssig i relation til vurderingen af erhvervsmæssig tilknytning, jf. kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt. Formålet med indgåelsen af den finansielle kontrakt er afgørende for, om det er enten omlægning eller spekulation - og når den finansielle kontrakt, som her, går ud over de optagne lån, kan der ikke være tale om et formål om omlægning.
 Sagen angår, om A som kommanditist i K/S G1.1 har krav på fradrag i 2008 og 2009 for sin andel af tabet på selskabets valutaterminskontrakter i schweizerfranc under henvisning til, at kontrakterne har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, jf. kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt.
 Efter kursgevinstlovens § 32, stk. 1, 2. pkt., kan personer fradrage tab på terminskontrakter mv. uden kildeartsbegrænsning, hvis kontrakterne har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed. Det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen (Folketingstidende 1996-97, tillæg A, lovforslag nr. L 194, s. 4114), at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en sådan tilknytning, må bero på en konkret vurdering. Som eksempel på erhvervsmæssig tilknytning nævnes en valutaterminskontrakt, der indgås med henblik på at sikre en virksomheds tilgodehavender og leverancer. Under behandlingen af lovforslaget besvarede skatteministeren et spørgsmål herom fra Folketingets Skatteudvalg (L 194-bilag 17). Det anføres i svaret, at det ikke er muligt på forhånd at fastlægge alle de tænkelige situationer, finansielle kontrakter kan indgås i, og at det derfor heller ikke er muligt eller hensigtsmæssigt at opstille sort-hvide regler for, hvornår en kontrakt kan anses for at have erhvervsmæssig tilknytning. Efter lovens vedtagelse er det anerkendt i administrativ praksis, at ikke alene sikring af lån i udenlandsk valuta, men også valutaterminskontrakter indgået i direkte tilknytning til en omlægning af lån fra danske kroner til en fremmed valuta efter omstændighederne kan have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, jf. herved cirkulære nr. 173 af 22. november 2000 (TSS-cirkulære 2000-32).
 Højesteret finder på denne baggrund, at det må bero på en konkret vurdering af den enkelte sags omstændigheder, om valutaterminskontrakter har tilknytning til den erhvervsmæssige virksomhed. En sådan tilknytning vil normalt foreligge ved valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at afdække kursrisikoen ved lån eller tilgodehavender i fremmed valuta eller omlægning til en sådan valuta. Det samme kan efter omstændighederne gælde for valutaterminskontrakter, der indgås med henblik på at reducere finansieringsomkostningerne ved at stille den pågældende, som om et lån var omlagt til den fremmede valuta. Dette må forudsætte, at der er en tæt sammenhæng mellem valutaterminskontrakterne og lånet.
 I denne sag har valutaterminskontrakterne beløbsmæssigt oversteget kommanditselskabets lån, der var optaget i danske kroner, og omfattede også lån i schweizerfranc og egenkapitalen. Selskabet havde således i den relevante periode gæld i ejendommen på ca. 153 mio. kr., hvoraf lån svarende til ca. 28 mio. kr. var optaget i schweizerfranc,


text:
mens de løbende valutaterminskontrakter var på 22,5 mio. euro svarende til ca. 169 mio. kr. Hertil kommer, at der i budgettet for perioden fra 2008 til 2017 var kalkuleret med en fast årlig indtægt på 3,3 mio. kr. fra valutaterminskontrakterne, uanset at en del af selskabets gæld forudsattes afdraget.
 Under disse omstændigheder finder Højesteret, at valutaterminskontrakterne ikke kan anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 Valutaterminskontrakterne må anses for indgået i spekulationsøjemed, og derfor finder Højesteret ikke grundlag for at hjemvise sagen til SKAT med henblik på at indrømme delvis fradragsret svarende til den del af valutaterminskontrakterne, der modsvarede selskabets gæld i danske kroner.
 Højesteret finder herefter, at der ikke er fradragsret for nogen del af tabet på valutaterminskontrakterne, og stadfæster derfor dommen.


text:
Højesteret Dom i Irak-sagen
 Dom i Irak-sagen
 Den 17. marts 2010
 Højesteret har i dag afsagt dom i sagen om lovligheden af den danske deltagelse i Irak-krigen. Sagen om Irak-krigen er ført mod statsministeren af en række borgere, hvoraf en del er repræsenteret af Grundlovskomitéen 2003 vedrørende Irak-krigen. Det er sagsøgernes opfattelse, at Folketingets beslutning af 21. marts 2003 om Danmarks deltagelse i den militære indsats i Irak er i strid med grundloven og folkeretten.
 Landsretten afviste at realitetsbehandle sagen.
 Højesteret fastslog – ligesom landsretten – at sagsøgerne ikke har en sådan retlig interesse i sagen, at de har søgsmålsret. Sagen skal dermed ikke hjemvises til landsretten til realitetsbehandling.
 Ved Højesterets behandling af sagen deltog 9 dommere. Dommen er enstemmig.
 Ved beslutning af 21. marts 2003 om dansk militær deltagelse i en multinational indsats i Irak gav Folketinget i henhold til grundlovens § 19, stk. 2, samtykke til, at en dansk militærstyrke blev stillet til rådighed for en multinational, amerikansk ledet indsats, der med militære magtmidler skulle gennemtvinge irakisk efterlevelse af landets nedrustningsforpligtelser som fastlagt i resolutioner vedtaget af FN’s Sikkerhedsråd.
 Sagen er indbragt for domstolene med den principale påstand, at Folketingets beslutning af 21. marts 2003 strider mod grundloven. Appellanterne har herved henvist til stk. 2 i grundlovens § 19, hvori det hedder:
 ”§ 19. Kongen handler på rigets vegne i mellemfolkelige anliggender. Uden folketingets samtykke kan han dog ikke foretage nogen handling, der forøger eller indskrænker rigets område, eller indgå nogen forpligtelse, til hvis opfyldelse folketingets medvirken er nødvendig, eller som i øvrigt er af større betydning...
 Stk. 2. Bortset fra forsvar mod væbnet angreb på riget eller danske styrker kan kongen ikke uden folketingets samtykke anvende militære magtmidler mod nogen fremmed stat...
 Stk. 3. Folketinget vælger af sin midte et udenrigspolitisk nævn, med hvilket regeringen rådfører sig forud for enhver beslutning af større udenrigspolitisk rækkevidde...”
 Det er appellanternes opfattelse, at krigen mod Irak i foråret 2003 var ulovlig efter folkeretten, da den ikke var dækket af en bemyndigelse fra FN’s Sikkerhedsråd eller på anden måde hjemlet i folkeretten, og at Folketingets beslutning af 21. marts 2003 derfor var i strid med grundlovens § 19, stk. 2. Efter appellanternes opfattelse følger det nemlig af forarbejderne til § 19, stk. 2, at bestemmelsen skal forstås på den måde, at der kun kan træffes beslutning om anvendelse af militære magtmidler mod en fremmed stat, hvis en sådan beslutning er dækket af en FN-bemyndigelse eller på andet grundlag lovlig efter folkeretten, som på dette punkt er tillagt grundlovskraft.
 Sagen er endvidere indbragt for domstolene med den subsidiære påstand, at beslutningen om at stille danske militære styrker til rådighed for en multinational indsats i Irak under USA’s centralkommando indebar en suverænitetsafgivelse i strid med grundloven, jf. herved § 20, hvori det hedder:
 ”§ 20. Beføjelser, som efter denne grundlov tilkommer rigets myndigheder, kan ved lov i nærmere bestemt omfang overlades til mellemfolkelige myndigheder, der er oprettet ved gensidig overenskomst med andre stater til fremme af mellemfolkelig retsorden og samarbejde.
 Stk. 2. Til