text:
Dommen viser, at medarbejderens forklaring, om at han var omfattet af en jobklausul, ikke er tilstrækkelig til at løfte bevisbyrden for, at medarbejderen er omfattet af en jobklausul.
 Højesterets bemærkninger til spørgsmålet, om hvorvidt en jobklausul er et væsentligt vilkår efter ansættelsesbevislovens § 2, er imidlertid bemærkelsesværdig, fordi Højesteret ikke havde behøvet at udtale sig herom, idet IBM blev frifundet, allerede fordi medarbejderen ikke havde løftet bevisbyrden for, at han havde været omfattet af en jobklausul.
 Højesterets obiter dictum i sagen er ikke i overensstemmelse med den retspraksis, der i øvrigt foreligger om anvendelse af ansættelsesbevisloven i relation til jobkausuler. Ved afgørelsen i U2009.817SH fik en medarbejder således tilkendt kr. 75.000,00 i godtgørelse i henhold til ansættelsesbevisloven for manglende oplysning om en jobklausul.
 Ansættelsesbevislovens § 2 angiver, hvilke vilkår der altid er væsentlige. Opremsningen er imidlertid ikke udtømmende, hvilket indebærer, at et ansættelsesbevis skal indeholde alle, væsentlige vilkår for ansættelsesforholdet. I forhold til hvorvidt en jobklausul er et væsentlig vilkår, der skal angives i et ansættelsesbevis, fik tidligere beskæftigelsesminister Claus Hjort Frederiksen stillet følgende spørgsmål:
 ”Kan beskæftigelsesministeren bekræfte, at det er ministerens opfattelse, at såfremt en lønmodtager er omfattet af en klausul, der er indgået mellem hans arbejdsgiver og en 3. part, skal dette fremgå af lønmodtagerens ansættelsesbevis, også selv om klausulen i henhold til L 81 ikke kan gøres gældende i retssystemet? Vil ministeren ligeledes bekræfte, at såfremt dette ikke allerede er en konsekvens af ansættelsesbevisloven, vil ministeren fremsætte lovforslag herom, samt at en sådan lønmodtager vil være eller blive berettiget til godtgørelse efter ansættelsesbevislovens regler herom?”
 Claus Hjort Frederiksen besvarede spørgsmålet således:
 ”Der skal ikke herske tvivl om, at jeg vil ændre reglerne, hvis ansættelsesbevisreglerne ikke allerede sikrer, at jobklausuler kommer frem i lyset.
 Vi venter nu på dom i den verserende sag, der skal give os en afklaring på, om jobklausuler ikke allerede i dag skal behandles som et »væsentligt vilkår« efter ansættelsesbevisreglerne, sådan at en lønmodtager kan kræve godtgørelse, hvis arbejdsgiveren ikke i ansættelsesbeviset eller kontrakten har oplyst om sin brug heraf og om konsekvenserne for lønmodtageren.
 I tilsagnet ligger også, at det for mig er helt uundgåeligt, at vi må se på sanktioner over for arbejdsgiveren, hvis der ikke allerede er et sådant værn gennem godtgørelse i ansættelsesbevisreglerne.”
 Med vedtagelse af jobklausulloven med virkning fra den 1. juli 2008 er der – jf. lovens § 3 – pålagt arbejdsgiveren en særskilt oplysningspligt, og det er således en gyldighedsbetingelse, at medarbejderen informeres om en eventuel jobklausul. Selvom en manglende iagttagelse af oplysningspligten medfører en jobklausuls ugyldighed, er det efter SJ Laws opfattelse ikke et tilstrækkeligt værn mod skjult anvendelse af klausuler om rekrutteringsbegrænsninger. Den tvivl, Højesterets dom har skabt om anvendelsesområdet for ansættelsesbevisloven i relation til jobklasuler, bør derfor afklares hurtigst muligt af enten Folketinget eller gennem retspraksis.


text:
Remis i årelang tvist mellem Danske Spil A/S og Ladbrokes Betting and Gaming Ltd - Moalem Weitemeyer Bendtsen
 Dato 19 jan. 2012
 Højesteret afsagde den 6. januar 2012 endelig dom i sagen mellem Danske Spil A/S (herefter ”Danske Spil”) og Ladbrokes Betting & Gaming Ltd. (herefter ”Ladbrokes”), og fandt, at begge parter i forbindelse med to markedsføringskampagner afviklet i 2007 og 2008 havde overskredet grænserne for, hvad der er tilladt inden for markedsføringslovens rammer.
 Danske Spil, der er 80 % ejet af Den Danske Stat, og på det pågældende tidspunkt eneste selskab med bevilling til at udbyde bookmaking og puljespil i Danmark, gennemførte i andet halvår af 2007 en imagekampagne omfattende blandt andet biografreklamer, tv-reklamer og annoncer. I reklamen anførtes blandt andet:
 ”.. og nu hedder vi Danske Spil. Ikke filippinske spil, italienske spil eller nogen som helst andre spil.
 ... og det er ikke bare et navn – men en model for, hvordan mange millioner kroner hver dag kan skifte hænder, uden at havne i de forkerte lommer (...)”.
 Ladbrokes, et engelsk spilleselskab, der udbyder internet bookmaking og en række øvrige spil i mere end 200 lande, gennemførte i perioden fra maj til september 2008 ligeledes en reklamekampagne i Danmark under sloganet:
 ”Danske spil Engelske Odds”
 Ladbrokes opsatte blandt andet store skiltereklamer i København med teksten:
 ”Hvad er Ladbrokes?
 Større gevinster/Bedre Service”.
 Danske Spil nedlagde påstand om, at Ladbrokes reklame var i strid med Markedsføringslovens regler om god markedsføringsskik, udgjorde vildledende og nedsættende reklame, sammenlignende reklame og i øvrigt var en krænkelse af Danske Spils ret til forretningskendetegn og varemærke.
 Ladbrokes nedlagde udover frifindelsespåstande, selvstændige påstande om, at Danske Spils reklame var i strid med Markedsføringslovens regler om god markedsføringsskik, og at reklamen var vildledende, nedsættende og sammenlignende. Der blev endvidere nedlagt påstand om, at markedsføringen var i strid med fællesskabstraktatens artikel 49 om tjenesteydelsernes frie bevægelighed, idet Danske Spil med kampagnen opfordrede forbrugerne til at købe dansk på bekostning af tjenesteydelser fra udenlandske virksomheder.
 Markedsføringsloven er de erhvervsdrivendes færdselslov. Loven tilsigter at give de erhvervsdrivende retsbeskyttelse mod illoyal konkurrence og give forbrugerne et retsværn mod vildledende reklame og andre kritisable forretningsmetoder.
 Markedsføringsloven indeholder et generelt forbud mod at foretage handlinger, som strider mod god markedsføringsskik (§1). Forbuddet, der benævnes generalklausulen, kan anvendes selvstændigt eller som supplement til lovens øvrige regler. Blandt disse er blandt andet et forbud mod at anvende urigtige, vildledende eller utilbørlige angivelser, der kan føre konkurrenter eller forbrugere på afveje og påvirke efterspørgslen (§3). Loven indeholder endvidere en række betingelser, der skal opfyldes, såfremt en erhvervsdrivende benytter sig af sammenlignende reklame, herunder at reklamen ikke må miskreditere konkurrenter og alene kan angå produkter med nøjagtigt samme betegnelse (§5).
 Herudover indeholder Markedsføringsloven et forbud imod at benytte forretningskendetegn, der ikke tilkommer den erhvervsdrivende, eller som kan forveksles med andres forretningskendetegn (§18). Bestemmelsen supplerer beskyttelsen i henhold til Varemærkelovens § 4, idet det ikke er en betingelse for at være omfattet af Markedsføringslovens § 18, at forretningskendetegnet er beskyttet efter anden lovgivning, f.eks. Varemærkelovgivningen.
 Højesteret fandt det

type: other


text:
godtgjort, at ”Danske Spil” i 2008 var indarbejdet som varemærke, uanset der ikke var sket nogen formel registrering. Højesteret fandt derimod ikke, at Ladbrokes anvendelse af ”danske spil” som en del af et slogan, udgjorde en utilbørlig udnyttelse af det renommé og den goodwill, der er knyttet til Danske Spil. Anvendelsen udgjorde derfor ikke en overtrædelse af Markedsføringslovens § 18 og Varemærkelovens § 4.
 Højesteret fandt imidlertid, at en del af markedsføringskampagnen havde karakter af sammenlignende reklame. Udtryk som ”bedre service, samme tryghed, samme spil og større gevinster” er subjektive udsagn, der ikke kan verificeres. Da det endvidere ikke fandtes bevist, at Ladbrokes udbyder samme spil som Danske Spil, eller udbetaler større gevinster end Danske spil, blev Ladbrokes dømt for ikke at have iagttaget reglerne for brug af sammenlignende reklame.
 For så vidt angår Danske Spils imagekampagne fandt Højesteret, at Danske Spil ved kampagnen forsøgte at give forbrugeren det indtryk, at udenlandske spiludbydere, modsat Danske Spil, snyder spillerne og anvender mafialignende metoder. Højesteret fandt derfor Danske Spils kampagne vildledende, miskrediterende og i strid med god forretningsskik.
 Højesteret fandt dog ikke grundlag for at antage, at Danske Spils markedsføring skulle udgøre en overtrædelse af reglerne om fri bevægelighed for tjenesteydelser.
 Højesteret fandt på baggrund af ovenstående, at ingen af parterne havde lidt et større tab end den anden part, og ingen af parterne blev derfor pålagt at betale vederlag eller erstatning til den anden part.
 Afgørelsen bekræfter, at det som udgangspunkt er lovligt for virksomheder, at anvende sammenlignede reklame, så længe dette sker på objektiv og loyal vis. I det konkrete tilfælde, blev disse betingelser ikke iagttaget, idet Højesteret fandt, at begge parter havde fremført påstande, der bibragte forbrugerne forkerte indtryk om konkurrenternes forretning.
 Såfremt en virksomhed ønsker at gennemføre en markedsføringskampagne, hvor produkter sammenlignes med en konkurrents, er det afgørende, at sammenligningen ikke er vildledende eller miskrediterende i forhold til konkurrenten.
 Det gælder endvidere, at det alene er tilladt at sammenligne tjenesteydelser, som tjener samme formål eller opfylder samme behov. Afgørende for dette er, om produkterne er substituerbare alternativer.
 Særligt for så vidt angår gaming virksomheder skal fremhæves, at Markedsføringslovens regler gælder ved siden af Spillelovens § 36. Udover at skulle iagttage de regler om markedsføring af spil, som gælder efter Spilleloven, skal gaming virksomheder derfor også følge Markedsføringslovens generelle regler.
 Det anbefales, at en virksomhed, der påtænker en markedsføringskampagne, nøje gennemgår kampagnens elementer med den juridiske rådgiver, for derved at sikre, at kampagnen tilrettelægges inden for Spille- og Markedsføringslovens rammer.
 Hvis du har spørgsmål eller ønsker yderligere information om afgørelsen eller ønsker yderligere information om sammenlignende reklamekampagner, er du velkommen til at kontakte partner, advokat Claus Molbech Bendtsen (cmb@mwblaw.dk) eller advokat Pernille Nørkær (pno@mwblaw.dk).


text:
SkatteMail 2015, uge 43
 Kære LæserDenne uges SkatteMail er meget omfattende med både nye regler (meddelelse og styresignal) og en række afgørelser fra domstole og afgørelsesdatabasen..God fornøjelse med læsningen!Flemming L. Bach
 IndholdArtikler og interessante linksSelskaber kan udskyde betalingen af frivillig acontoskatAdvarsel til selvstændige, der bruger virksomhedsordningenJulegaver til personalet – skat og momsRegeringens lovkatalog 2015/16Takeda vinder principiel skattesag ved HøjesteretAndelsbeskatning, forbedret skattemæssig positionSKAT-meddelelserIndefrysning af ejendomsskatter - rente 2016Udkast til styresignalUdkast til styresignal om, at et selskabs indkomstår kun kan omfatte 1. april én gangBindende svarUdskiftning af sikkerhedsstillelse - VirksomhedsskatteordningenDommeEjendomsvurdering - nedslag i grundværdi - dårlige jordbundsforhold - ekstrafunderingKurstab - gæld - omkostninger - kapitalfondsopkøbDriftsomkostninger - licens- og distributionsaftale - ekstraordinær opsigelse - interesseforbundne parterFradrag moms og skat - tab på debitorer - udbedring fejl og mangler - afskrivning, ikke specificerede driftsmidlerNyt fra domstol.dkIkke offentliggjorte afgørelserNyt fra EUNyt fra andre lande og organisationerVERO Skat, FinlandforeignHogstadomstolen, SverigeNyt fra SKATNye vejledninger mv.Nyt fra FolketingetNye dokumenter vedrørende lovforslagNye dokumenter vedrørende almindelig del Artikler og interessante linksBDOSelskaber kan udskyde betalingen af frivillig acontoskatDen 20. november har hidtil været seneste frist for selskaber til indbetaling af frivillig acontoskat til imødegåelse af restskat. Nu er fristen forlænget med 2 måneder og 10 dage til den 1. februar.BDOAdvarsel til selvstændige, der bruger virksomhedsordningenSKAT kvitterer med en stor ekstraskat, hvis en selvstændig, der anvender virksomhedsordningen, optager lån i privat regi mod sikkerhed i aktiver i virksomhedsordningen. Selv blankolån kan være farlige.BDOJulegaver til personalet – skat og momsSelvom der stadig er et par måneder til jul, er mange virksomheder allerede langt fremme med hensyn til planlægningen af julegaven til medarbejderne. Vi gennemgår de skatte- og momsregler, der gælder for den slags.BDORegeringens lovkatalog 2015/16I forbindelse med Folketingets åbning har regeringen fremlagt sit lovkatalog. Det vil sige en oversigt over de lovforslag, som forventes fremsat i denne samling.PlesnerTakeda vinder principiel skattesag ved HøjesteretHøjesteret har i en dom af 19. oktober 2015 givet Takeda A/S medhold i, at selskabet havde fradragsret for sine omkostninger til de formidlende banker i forbindelse med en udstedelse af virksomhedsobligationer i 2005. Dommen har stor principiel betydning, da den sikrer, at udstedelse af virksomhedsobligationer ikke giver skattemæssige merudgifter i forhold til traditionelle banklån.Sagen kortDe danske skattemyndigheder har i en række sager anfægtet danske selskabers adgang til at fradrage forskellige former for finansieringsomkostninger afholdt i forbindelse med låneoptagelser m.v.I den seneste af disse sager var Takeda blevet nægtet fradrag for et beløb på ca. DKK 100 mio., som selskabet betalte til de to banker, som stod for at formidle Takeda's udstedelse af virksomhedsobligationer i 2005 med et samlet pålydende på EUR 400 mio. Bankernes primære rolle var - som det er sædvanligt ved erhvervsobligationsudstedelser - at bistå med udarbejdelse af prospekt m.v., forestå salget af obligationerne og garantere afhændelsen af obligationerne, hvis salget i markedet måtte mislykkes (underwriting). Skatteministeriet gjorde i sagen særligt gældende, at der ikke var den fornødne sammenhæng mellem udgifterne til de involverede banker og gældens etablering. Det var Skatteministeriets opfattelse, at bankerne ikke havde ageret som långivere, men derimod som rådgivere, og at den primære ydelse,


text: som bankerne havde leveret, var bistand vedrørende den overordnede strukturering af lånetransaktionen. Hertil kom - ifølge Skatteministeriet - at omkostningerne til bankerne skulle karakteriseres som en ikke-fradragsberettiget såkaldt projektomkostning, fordi obligationsudstedelsen skete i forbindelse med en kapitalfonds indtræden i Takeda's ejerkreds. På vegne af Takeda gjorde Plesner overordnet gældende, at bankernes primære rolle i enhver lånetransaktion er at være formidler af kapital, og at det grundlæggende er den rolle, som bankerne bliver betalt for. Uanset at bankerne i den konkrete sag havde succes med afsætningen af obligationerne - og derfor ikke efter udstedelsen agerede som sædvanlige långivere - måtte der derfor indrømmes fradrag, da der var tale om udgifter til formidlingen af lånet. Samtidig blev det påpeget, at hvis ikke Takeda blev indrømmet fradrag, ville det skabe en helt ubegrundet skævvridning mellem udstedelse af virksomhedsobligationer og optagelse af banklån, idet der så kun ville være fradrag for udgifterne til bankerne i forbindelse med optagelse af banklån, som dermed ville få en (arbitrær) konkurrencefordel. Højesteret gav Takeda fuldt medholdI domspræmisserne fastslår Højesteret først, at det ikke er afgørende for fradragsretten, om en finansiel virksomhed agerer som egentlig långiver eller som formidler af lån i bredere forstand. Det afgørende er, om ydelserne er knyttet til gældens etablering eller indfrielse. Herefter anfører Højesteret, at det beløb, som Takeda betalte til bankerne for at gennemføre og garantere obligationsudstedelsen og herunder for prospektudarbejdelsen, må anses for eller sidestilles med et gebyr, en kurtage eller en stiftelsesprovision, som i lovforarbejderne er nævnt som eksempler på fradragsberettigede udgifter. Sejr for udbredelse af virksomhedsobligationerDommen har væsentlig betydning, idetRSM plusAndelsbeskatning, forbedret skattemæssig positionVi sætter fokus på, om det aktuelt er smidigere at afvikle aktivitet i et selskabs-beskattet datterselskab. En ny gunstig afgørelse afklarer en mangeårig tvivl. I tvivlen indgår om andelsbeskatning kan opretholdes, når der afvikles salg af serviceydelser til det selskabsbeskattede datterselskab – er praksis blødt op? Klik her for at læse hele nyhedsbrevetIndholdsfortegnelse Nye afgørelser mv. offentliggjort af SKATSKAT-meddelelse: Indefrysning af ejendomsskatter - rente 2016SKM2015.661.SKATVedrører: - Meddelelse om forrentning af lån til betaling af ejendomsskatter for 2016Indholdsfortegnelse Udkast til styresignal: Udkast til styresignal om, at et selskabs indkomstår kun kan omfatte 1. april én gang15-1489554Under udviklingen af TastSelv Selskabsskat har SKAT foretaget en række generelle fortolkninger og vurderinger, som ikke tidligere har været fuldt ud beskrevet i Den juridiske vejledning. Dette udkast til styresignal beskriver SKATs opfattelse af, at et selskabs indkomstår kun kan omfatte 1. april én gang.Indholdsfortegnelse Bindende svar: Udskiftning af sikkerhedsstillelse - VirksomhedsskatteordningenSKM2015.665.SRVedrører: Virksomhedsskatteloven § 10, stk. 6 og 9Skatterådet kunne bekræfte, at spørger, som anvender virksomhedsordningen til sin virksomhed, kan udskifte en sikkerhedsstillelse i et kontant bankindestående med et ejerpantebrev uden skattemæssige konsekvenser, jf. virksomhedsskattelovens § 10, stk. 9.Indholdsfortegnelse Dom: Ejendomsvurdering - nedslag i grundværdi - dårlige jordbundsforhold - ekstrafunderingSKM2015.663.BRVedrører: Vurderingsloven § 13Sagen omhandlede spørgsmålet om, hvorvidt grundejeren var berettiget til et nedslag i grundværdien, jf. vurderingslovens § 13, som følge af dårlige jordbundsforhold, herunder spørgsmålet om hvorvidt der var grundlag for at tilsidesætte grundværdiansættelserne for den omhandlede ejendom i vurderingsårene 2001-2004.Det fremgik


text: af en skønserklæring i sagen, at der på visse dele af ejendommen var et behov for ekstrafundering. Retten fandt imidlertid ikke, at det forhold, at der på 2 ud af de 9 punkter, der var omhandlet i skønserklæringen, var et behov for ekstrafundering, godtgjorde, at der var et generelt behov for at foretage ekstrafundering på hele ejendommen som følge af jordens beskaffenhed.Retten udtalte endvidere, at grundejeren heller ikke havde godtgjort, at grundværdiansættelserne ikke svarede til handelsværdien, eller at der forelå en så betydelig afvigelse mellem disse værdier, at Landsskatterettens skøn af den grund skulle tilsidesættes.Skatteministeriet blev herefter frifundet.Indholdsfortegnelse Dom: Kurstab - gæld - omkostninger - kapitalfondsopkøbSKM2015.660.HRVedrører: Kursgevinstloven § 26, stk. 4 (dagældende)Sagen drejede sig om skattemæssigt fradrag på tab på lån efter kursgevinstlovens dagældende § 26, stk. 4, herunder navnlig om og i hvilket omfang omkostninger til investeringsbanker kunne medregnes ved opgørelsen af gældens værdi ved påtagelsen. Der var tale om udstedelse af virksomhedsobligationer i forbindelse med et kapitalfondsopkøb.Højesteret fastslog, at det ikke var afgørende for fradragsretten efter kursgevinstlovens dagældende § 26, stk. 4, om en finansiel virksomhed har virket som långiver eller som formidler af lån. Det afgørende var derimod, om de ydelser, som omkostningerne vedrører, kan henføres til selve gældens etablering eller indfrielse.I den konkrete sag måtte vederlaget til investeringsbankerne anses for eller kunne sidestilles med et gebyr, en kurtage eller en stiftelsesprovision som anført i forarbejderne til kursgevinstlovens dagældende § 26, stk. 4. Der var desuden ikke grundlag for at fastslå, at der i vederlaget indgik vederlag for den form for rådgivning, som ikke var fradragsberettiget efter kursgevinstlovens dagældende § 26, stk. 4.Vederlaget til investeringsbankerne kunne herefter henføres til selve gældens etablering, og H1 A/S fik derfor medhold i, at omkostningerne var fradragsberettigede efter kursgevinstlovens dagældende § 26, stk. 4.Landsretten var nået til et andet resultat ( SKM2014.576.ØLR ).Indholdsfortegnelse Dom: Driftsomkostninger - licens- og distributionsaftale - ekstraordinær opsigelse - interesseforbundne parterSKM2015.659.HRVedrører: Statsskatteloven § 6, stk. 1, litra a. Ligningsloven § 2En produktionsvirksomhed havde opsagt en 10 år lang licens- og distributionsaftale indgået med et interesseforbundet distributionsselskab et år før aftalens oprindelige udløb. Distributionsforpligtelserne blev overdraget til et andet interesseforbundet selskab, der efter det oplyste overtog det opsagte selskabs underdistributører og dermed benyttede det samme distributionsnetværk. Det nye distributionsselskab påtog sig som "successor in interest" til sagsøgeren at betale et "termination fee" til det opsagte distributionsselskab. Beløbet blev betalt af sagsøgeren, der herefter ville foretage skattemæssige afskrivninger af beløbet.Sagsøgeren gjorde gældende, at det var en transfer pricing-sag og, at Skatteministeriet derfor alene kunne tilsidesætte de aftalte priser og vilkår i ophævelsesaftalen, hvis betingelserne for en korrektion i ligningslovens § 2 var opfyldte.Højesteret udtalte, at de almindelige skatteretlige principper i statsskattelovens §§ 4-6 også finder anvendelse ved interesseforbudne selskaber. Spørgsmålet var herefter om "termination fee'et" blev afholdt for at erhverve, sikre og vedligeholde sagsøgerens indkomst.Da der ikke for Højesteret var fremkommet oplysninger, der godtgjorde, at det nye distributionsnetværk var et andet, eller oplysninger til belysning af om distributionsydelsen og prisen var den samme før og efter ophævelsesaftalen, fandt Højesteret,


text:
at betalingen af "termination fee'et" ikke havde en sådan tilknytning til selskabets egen indkomsterhvervelse, at udgiften var en fradragsberettiget driftsomkostning, jf. statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. Sagsøgeren havde derfor ikke fradragsret for afskrivninger på "termination fee'et".Højesteret stadfæstede herefter Østre Landsrets dom.Indholdsfortegnelse Dom: Fradrag moms og skat - tab på debitorer - udbedring fejl og mangler - afskrivning, ikke specificerede driftsmidlerSKM2015.658.BRVedrører: Statsskatteloven § 6, stk. 1, litra a. Kursgevinstloven § 17 og § 25, stk. 1 (begge dagældende). Momsloven § 27, § 52 og § 37. Afskrivningsloven § 2Sagen vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt der var grundlag for at tilsidesætte skattemyndighedernes forhøjelser af A's skattepligtige indkomst for 2009 og H1's momsopgørelse for 2. og 4. kvartal 2009.Sagsøgerne gjorde blandt andet gældende, at de var berettiget til at fradrage tab på debitorer, fradrage beløb som følge af udbedring af fejl og mangler samt foretage afskrivning.For så vidt angik spørgsmålet om fradrag for tab på debitorer, fandt retten ikke, at beløbene var forsøgt inddrevet hos de pågældende skyldnere ved retslige inddrivelsesskridt. Retten fandt det derfor ikke godtgjort, at tabene var konstateret tabt i indkomståret 2009 og de pågældende momsperioder. Skatteministeriet blev derfor frifundet.For så vidt angik spørgsmålet om udbedring af fejl og mangler, fandt retten - efter de under sagen afgivne forklaringer - at det kunne lægges til grund, at aftalen var indgået i november 2009 og underskrevet af A. Retten fandt derfor, at der forelå en endelig og ubetinget forpligtelse for sagsøgerne til at give afkald på beløbet, hvorfor beløbet kunne fradrages i A's indkomstopgørelse. Retten fandt dog ikke, at den fremlagte kreditnota kunne indgå ved opgørelsen af moms for 4. kvartal 2009, hvorfor Skatteministeriet blev frifundet på dette punkt.Endvidere fandt retten ikke, at sagsøgerne havde godtgjort, at de havde erhvervet specificerede driftsmidler, hvorpå der kunne ske afskrivning. Retten frifandt derfor Skatteministeriet.Indholdsfortegnelse Nyt fra domstol.dkVederlag til to investeringsbanker var fradragsberettigetEt selskab havde efter kursgevinstloven fradragsret for vederlaget til to investeringsbanker for disses medvirken ved en obligationsudstedelseSagen angik for Højesteret, om X A/S efter den dagældende bestemmelse i kursgevinstlovens 26, stk. 4 (nu stk. 3), havde ret til fradrag for det vederlag, som selskabet havde betalt til de to investeringsbanker for at gennemføre og garantere for salget af virksomhedsobligationerne, herunder at udarbejde et prospekt til potentielle købere af obligationerne.Vederlaget til investeringsbankerne kunne henføres til selve gældens etablering, og X A/S fik derfor medhold i, at omkostningerne var fradragsberettigede efter kursgevinstlovens dagældende § 26, stk. 4.Landsretten var nået til et andet resultat.
 Indholdsfortegnelse Ikke offentliggjorte afgørelserJournalnr: 13/5456580Forhøjelse af indkomstenKlagen skyldes, at SKAT har forhøjet klagerens indkomst. Landsskatteretten anser afgørelsen for ugyldig, hvorefter forhøjelsen bortfalder.Afsagt: 31-08-2015Journalnr: 12/0191248Afskrivning og tabKlagen vedrører nægtet fradrag for afskrivning, tab på driftsmidler og tab på debitorer. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 31-08-2015Journalnr: 13/0209306Anskaffelsessum for vindmølleKlagen vedrører, at bridgefinansiering/renteudgifter af mellemregning A/S ikke er godkendt tillagt opgørelsen af den samlede skattemæssige anskaffelsessum for vindmølle i K/S og dermed ikke indgår i kommanditisternes afskrivningsgrundlag. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 08-09-2015Journalnr: 13/0209339Anskaffelsessum for vindmølleKlagen vedrører, at bridgefinansiering/renteudgifter af mellemregning A/S ikke er godkendt tillagt opgørelsen af


text: den samlede skattemæssige anskaffelsessum for vindmølle i K/S og dermed ikke indgår i kommanditisternes afskrivningsgrundlag. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 08-09-2015Journalnr: 13/0209359Anskaffelsessum for vindmølleKlagen vedrører, at bridgefinansiering/renteudgifter af mellemregning A/S ikke er godkendt tillagt opgørelsen af den samlede skattemæssige anskaffelsessum for vindmølle i K/S og dermed ikke indgår i kommanditisternes afskrivningsgrundlag. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 08-09-2015Journalnr: 13/6764966ArbejdsmarkedsbidragspligtKlagen vedrører, om klager skal betale arbejdsmarkedsbidrag af honorar. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 31-08-2015Journalnr: 14/3294110BefordringsfradragKlagen vedrører beskatning af godtgørelse og opgørelse af befordringsfradrag. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 21-08-2015Journalnr: 13/0083066BefordringsfradragKlagen vedrører fradrag for befordring i henhold til ligningslovens § 9C. Landsskatteretten forhøjer det godkendte fradrag.Afsagt: 31-08-2015Journalnr: 10/0216567Begrænset skattepligtKlagen vedrører begrænset skattepligt og beskatning af vederlag. Landsskatteretten stadfæster SKATs afgørelse.Afsagt: 15-09-2015Journalnr: 13/4328273Beskatning af diverse godtgørelserKlagen vedrører beskatning af diverse godtgørelser. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen.Afsagt: 15-09-2015Journalnr: 14/3932126Beskatning af yderligere huslejeKlagen vedrører beskatning af yderligere huslejeindtægter. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen.Afsagt: 10-09-2015Journalnr: 14/0164969Beskatningstidspunkt, resultat af ejendom mv.Sagen vedrører, hvorvidt SKAT er berettiget til at foretage en række korrektioner i klagerens skatteansættelse, herunder beskatningstidspunkt vedrørende salg af jord fra ejendommen, resultat af ejendomme og indkomst til beskatning efter virksomhedsskatteloven. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 01-09-2015Journalnr: 12/0272367Fradrag - udgifter til fremmed arbejdeKlagen vedrører nægtet fradrag for udgifter til fremmed arbejde. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 17-09-2015Journalnr: 14/0215217Fradrag for rejseudgifter efter ligningslovens § 9 AKlagen vedrører fradrag for rejseudgifter efter ligningslovens § 9 A. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 01-09-2015Journalnr: 13/5061515Fradrag for renteudgifterDer klages over, at SKAT ikke har godkendt fradrag for renteudgifter til tre finansieringsselskaber. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 10-09-2015Journalnr: 13/5061622Fradrag for renteudgifterDer klages over, at SKAT ikke har godkendt fradrag for renteudgifter til tre finansieringsselskaber. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 10-09-2015Journalnr: 14/0193147Fradrag for underskud af virksomhedKlagen vedrører fradrag for underskud af virksomhed, beregnet kapitalafkast og beskatning af opsparet overskud. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 10-09-2015Journalnr: 12/0272913Kontantbeholdning anset som indkomstKlagen skyldes, at deklarering af 66.000 EUR i tysk lufthavn er anset for skattepligtig indkomst. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 17-09-2015Journalnr: 12/0213287Lempelse for betalt skat i udlandetSagen angår lempelse for betalt skat i udlandet, når skatteyderen driver virksomhed i flere lande og anvender virksomhedsskatteordningen på disse. SKAT har nægtet klageren creditlempelse for skat betalt i Sverige, da klagerens virksomheder anses for én virksomhed og virksomheden under et giver underskud. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 18-09-2015Journalnr: 13/0226779Maskeret udlodningKlagen vedrører beskatning af maskeret udlodning. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen til nul.Afsagt: 08-09-2015Journalnr: 13/4288183Maskeret udlodning mm.Klagen vedrører beskatning af maskeret udlodning mm. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen.Afsagt: 15-09-2015Journalnr: 14/0363008SamabejdsforholdKlagen skyldes, at SKAT har anset samarbejdsforholdet mellem A/S og en speciallæge for at være et arbejdsgiver-/lønmodtagerforhold. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 17-09-2015Journalnr: 13/5035864Skat af fri bilKlagen vedrører beskatning af fri bil. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen til nul.Afsagt: 09-09-2015Journalnr: 13/5036662Skat af fri bilKlagen vedrører beskatning af fri bil. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 01-09-2015Journalnr: 13/5355691Skat af fri sommerboligKlagen vedrører beskatning af fri sommerbolig. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen til nul.Afsagt: 31-08-2015Journalnr: 14/2343410Skat af gevinstSagen drejer sig om, kommanditisterne i et K/S realiserede en skattepligtig gevinst på gæld i fremmed valuta i forbindelse med, at restgælden på 1. prioritetslånet, der var ydet på non-recourse vilkår, fald bort i forbindelse med, at ejendommen blev solgt til 1. prioritetspanthaveren til en pris, der ikke dækkede restgælden. Landsskatteretten ændrer SKATs afgørelse og nedsætter forhøjelsen


text: til 0 kr.Afsagt: 31-08-2015Journalnr: 13/0074140Skattepligtig indkomstKlageren har siden den 1. oktober 1995 drevet en enkeltmandsvirksomhed. Virksomheden var klagerens studieerhverv og aktiviteten bestod i it-udviklingsopgaver. Klagen vedrører forhøjelse af den skattepligtige indkomst herfra. Landsskatteretten nedsætter forhøjelsen.Afsagt: 19-08-2015Journalnr: 13/5355223Skønsmæssig forhøjelse af indkomstenSKAT har forhøjet indkomsten for indkomståret 2009 skønsmæssigt. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 10-09-2015Journalnr: 14/3931594Udlejning af hotelejerlejlighedKlagen vedrører, om udlejning af hotelejerlejlighed kan anses for erhvervsmæssig virksomhed i skattemæssig henseende. Landsskatteretten stadfæster SKAT's "Nej" til det stillede spørgsmål.Afsagt: 10-09-2015Journalnr: 14/2571482Værdi af anparterKlagen vedrører bindende svar om opgørelsen af værdien af anparter ved fraflytning. Landsskatteretten ændrer det bindende svar i overensstemmelse med klagers påstand.Afsagt: 01-09-2015Journalnr: 13/0209704Øvrige lønmodtagerudgifterKlagen vedrører fradrag for øvrige lønmodtagerudgifter. Landsskatteretten stadfæster afgørelsen.Afsagt: 31-08-2015Indholdsfortegnelse Nyt fra EU-domstolenRetsliste 26-10-2015 - 24-11-2015Dom C-241/14 BukovanskyDato: 19-11-2015Fiskale bestemmelserPræjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer – forbindelse mellem denne aftale og bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster – ligebehandling – forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – statsborger i en medlemsstat i Den Europæiske Union – grænsearbejdere – indkomstskat – fordeling af beskatningskompetencen – skattemæssig tilknytning – nationalitetTidligere dokument: C-241/14 Bukovansky - IndstillingTidligere dokument: C-241/14 Bukovansky - DomIndholdsfortegnelse Nyt fra EUNyt fra RådetRÅDETS AFGØRELSE om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af ændringsprotokollen til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Liechtenstein om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalingerÆndringsprotokol til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Liechtenstein om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalingerRÅDETS AFGØRELSE om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af ændringsprotokollen til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Liechtenstein om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalingerUdkast til Rådets afgørelse om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af ændringsprotokollen til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Liechtenstein om fastlæggelse af foranstaltninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger - Vedtagelse Nyt fra KommissionenCommission decides selective tax advantages for Fiat in Luxembourg and Starbucks in the Netherlands are illegal under EU state aid rules Nyt fra ParlamentetUdkast til udtalelse Større gennemsigtighed, samordning og konvergens i EU's selskabsbeskatningspolitik Obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger på beskatningsområdetUDTALELSE om udkast til Rådets direktiv om ændring af direktiv 2011/16/EU for så vidt angår obligatorisk automatisk udveksling af oplysninger på beskatningsområdet Indholdsfortegnelse Nyt fra Skatteministeriet og SKATNyhedsbrev til virksomhederFremover validerer PERE-systemet for korrekt opgørelsestidspunktIndholdsfortegnelse Nyt fra FolketingetNye lovforslagL 30 Forslag til lov om ændring af lov om fremme af vedvarende energi. (Nedsættelse af støtte for husstandsvindmøller).Fremsat den 21. oktober 2015Nye dokumenter vedrørende lovforslagL 17 Forslag til lov om ændring af lov om kommunal ejendomsskat. (Fritagelse for grundskyld for ejendomme ramt af kystnedbrydning).Spørgsmål og svarSpm. 1Spm.


text: om at yde teknisk bistand til udfærdigelse af et ændringsforslag, der sikrer, at ejendomme, hvor der er hjemfaldspligt (tilbagekøbsklausul), udelukkende vurderes til det, som grunden er værd med denne hjemfaldspligt, og således ikke underlægges SKATs ejendomsvurdering, til skatteministerenL 18 Forslag til lov om ændring af lov om inddrivelse af gæld til det offentlige. (Udskydelse af forældelse som følge af utilstrækkelig funktionalitet i Ét Fælles Inddrivelsessystem).BilagBilag 2Fastsat tidsplan for udvalgets behandling af lovforslagetAlmindelig delBilagBilag 16Henvendelse af 23/10-15 fra Det Økologiske Råd vedrørende rapport "Visionær og bæredygtig beskatning"Bilag 17Henvendelse af 10/10-15 fra Daniel og Troels Bennike vedrørende skat af børnebidragSpørgsmål og svarSpm. 14Spm. om, hvor mange borgere der forventes at betale topskat, når skattereformen fra 2012 er fuldt indfaset, til skatteministerenUdvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 14 [DOK130227169] Svar Spm. 15Spm. om, hvor meget statens provenu er faldet i årene 2012-2015 som følge af forhøjelsen af topskattegrænsen, til skatteministerenSvar på SAU alm del spm 15 [DOK130229540]Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 16Spm. om, hvordan skattelettelserne ved en forhøjelse af topskattegrænsen til 750.000 kr. vil fordele sig på indkomstdeciler af befolkningen, til skatt...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 16 DOK130513808 Svar Spm. 17Spm. om, hvad skattelettelsen vil være i kroner og ører, hvis topskattegrænsen hæves til 750.000 kr., til skatteministerenSvar på SAU alm del spm 17 DOK130530184Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 18Spm. om, hvor mange færre borgere der betaler topskat, siden topskattegrænsen blev hævet første gang som følge af skattereformen 2012, til skatteminis...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 18 [DOK130513893] Svar Spm. 19Spm. om, hvad det vil koste staten i tabt provenu, hvis topskatteprocenten sænkes med henholdsvis 1, 3, 5 og 10 procentpoint, til skatteministerenSvar på SAU alm del spm 19 [DOK130513991]Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 32Spm. om at redegøre for SKATs rammefald i forslag til finanslov 2016, når der sammenlignes med SKATs ramme i finansloven for 2015, til skatteministere...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU spm 32 Svar Spm. 33Spm. om, hvordan ministeren vil styrke SKAT, når SKATs ramme falder i 2016, jf. forslag til finanslov 2016, til skatteministerenSvar på SAU spm 33Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 36Spm. om at opgøre rabatten i grundskylden som følge af stigningsbegrænsningsreglen samt ejendomsværdiskatten som andel af ejendomsværdien på kommuneni...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 36 DOK132750965X Svar Spm. 37Spm. om at fremsende et opdateret og uddybende svar på L 79 – spørgsmål 35 (2013-2014), til skatteministerenSpm. 39Spm. om at oplyse den samlede gennemsnitlige boligbeskatning (ejendomsværdiskat og grundskyld) i kroner og øre og som andel af den offentlige ejendoms...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 36Svar på SAU alm del spm 39X Svar Spm. 40Spm. om kommentar til henvendelsen af 10/10-15 fra Daniel og Troels Bennike vedrørende skat af børnebidrag, til skatteministerenSvar SAU alm del spm 40Svar SAU alm. del spm. 485 2011-2012Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 131Spm. om, hvor stort et provenu det giver til de offentlige finanser på langt sigt, hvis grundskyldsopkrævningen hæves med 10 procent, til skatteminist...Foreløbigt svar på SAU alm del spm 131 [DOK129700000]Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 143Spm. om hvor stor en skattelettelse de 1.000 danskere med højest indkomst vil få i antal kr. om året i gennemsnit, hvis


text: man sænker topskatten med 5 pr...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 143 DOK129710141 Svar Spm. 144Spm. om hvor stor en skattelettelse de 10.000 danskere med højest indkomst vil få i antal kr. om året i gennemsnit, hvis man sænker topskatten med 5 p...Svar på SAU alm del spm 144 DOK129723049Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 145Spm. om at oplyse i tabelform, hvor stor en skattelettelse alle ministre i regeringen hver især og samlet set vil få i antal kr. om året, hvis man sæn...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 145 [DOK129705034] Svar Spm. 146Spm. om at oplyse i tabelform, hvor stor en skattelettelse alle regeringens særlige rådgivere hver især og samlet set vil få i antal kr. om året, hvis...Svar på SAU alm del spm 146 [DOK129607279]Udvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 147Spm. om at oplyse, hvor stor en skattelettelse en person, som tjener 1.144.593 kr. årligt ekskl. pension, vil få i antal kr. om året, hvis man sænker ...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 147 [DOK129601452] Svar Spm. 148Spm. om det er korrekt, at ministeren besvarer (eller indtil nu har besvaret) henvendelser til ministeren fra nordjyske borgere personligt, mens andre...20151008_Svar_v1 DOK129926604XUdvalgsspørgsmål.pdf Svar Spm. 150Spm. om at redegøre for, hvor stor en procentdel af henholdsvis håndværkere, folkeskolelærere og sygeplejersker der betalte topskat i 2014, 2013 og 20...Udvalgsspørgsmål.pdfSvar på SAU alm del spm 150 DOK131922997X Svar Spm. 151Spm. om, hvor mange ansatte der i SKAT beskæftiger sig med værdiansættelse af biler, til skatteministerenSAU 151 om ressourceforbrug til værdiansættelse af bilerUdvalgsspørgsmål.pdf Svar § 20-spørgsmålSpm. S 76Hvornår og hvordan vil ministeren sikre, at Nordjyske flypendlere kan fratrække de rent faktiske udgifter efter kilometerprincippet på lige fod med al... Svar Spm. S 78Vil ministeren sørge for, at de Nordjyske flypendlere, der er kommet i klemme som følge af daværende skatteminister Kristian Jensens ændring af fradra... Svar Spm. S 83Hvorfor prioriterer regeringen at sænke topskatteprocenten fremfor at anvende det økonomiske råderum til forbedringer af kvaliteten i den borgernære v... Svar Spm. S 87Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at SKATs muligheder for at kontrollere snyd i forbindelse med professionelt byggeri på privat grund beg... Svar Husk også vores website dedikeret til Folketingsbilag.Indholdsfortegnelse © 2009 - TaxCon Medier - support@taxcon.dk


text:
Skrevet af Ditlev Tamm
 Vi bliver næppe nogen sinde færdige med retsopgøret efter besættelsen. Domstolenes rolle, som dem, der skulle dømme efter en lov med tilbagevirkende kraft, vil til enhver tid være kontroversiel.
 Under besættelsen havde domstolene med Højesteret i spidsen bakket op omkring den officielle danske politik, forhandlingspolitikken, og i konsekvens af den afsagt strenge domme over foredragsholdere, der havde kritiseret besættelsesmagten, fiskere, der havde transporteret en dansk politiker til Sverige, udgivere af illegale blade eller en officer, der havde søgt at hverve til engelsk krigstjeneste. Højesteret havde også godkendt en lov om internering af danske kommunister, så der var fra modstandsbevægelsens side lagt i kakkelovnen, da besættelsen var ovre.
 Domstolene og ikke mindst Højesteret var kompromitteret, mente man, og i stedet burde særdomstole med dommere, der havde den rigtige indstilling, dømme under det opgør, der nu måtte følge, med dem, der havde været på den gale side. Modstandsbevægelsen havde både en straffelov og en processuel lov parat, og man var også rede til at finde de nødvendige dommere i egne rækker. Det blev dog ikke til noget, selv om det måske i virkeligheden ikke havde været så dårlig en idé endda at lade modstandsbevægelsen og ikke det bestående danske retsapparat gennemføre det opgør, som nu skulle til. Domstolene var jo kompromitteret, og nu risikerede de at blive det en gang til ved at vende på en tallerken og dømme efter nye love, som kriminaliserede adfærd, som ikke uden videre lod sig rubricere som sådan.
 Som barn læste jeg i min fars Ugeskrift for Retsvæsen, længe førend jeg tænkte på selv at blive jurist, og jeg husker stadig min forundring over uforståelige sager mod soldater eller marinevægtere eller andre mere eksotiske kategorier af personer, som havde overtrådt en mærkelig lov, der betegnedes som et straffelovstillæg, og som ofte fik langvarige fængselsstraffe. Senere forstod jeg lidt af, hvad det drejede sig om, og endnu senere fik jeg det privilegium at skrive en bog om alle disse sager og meget andet, der har med retsopgøret at gøre. Arbejdet med emnet fik mig til at miste den sidste rest af tro på en højere retfærdighed og domstolenes ufejlbarlighed. Til gengæld lærte jeg meget om forholdet mellem magt og ret og menneskelig svaghed i alle dens afskygninger.
 I Ugeskrift for Retsvæsen finder vi efter sagens natur kun en meget lille del af de næsten 14.000 domme over de såkaldte landssvigere afsagt efter både det nævnte straffelovstillæg, en særlig lov om økonomisk kollaboration (»værnemagerloven«) eller den særlige krigsforbryderlov. Som systemet var skruet sammen, kunne domme kun ankes med særlig tilladelse, men en sådan blev givet i tilstrækkelig mange tilfælde til, at Højesteret så nogenlunde kunne fastlægge en kurs.
 På flere punkter blev Højesterets rolle fatal for retsopgørets gang. Særlig to domme fik uheldige følger, mens en tredje endnu den dag i dag virker inkonsekvent med hældning mod det idiotiske. Den ene af de uheldige domme er Højesterets dom af 28. november 1945 (UfR 1946, s. 31). Sagen vedrørte en dansk frivillig i det såkaldte


text:
Frikorps Danmark, Erik Kam, der havde meldt sig til krigstjeneste i korpset sommeren 1941. Som undskyldning henviste han til velkendte omstændigheder omkring den danske regerings tvetydige holdning til korpsets oprettelse og til personlig idealisme og ønske om at kæmpe for Finland mod »bolsjevikkerne«.
 Det var standardundskyldninger, som dygtige advokater havde fremført på grundlag af udførlig dokumentation af omstændighederne omkring Frikorpsets oprettelse, men på sin vis var de jo gode nok. Ved byretten frikendtes Erik Kam da også, mens han ved landsretten idømtes lovens minimumsstraf af fire års fængsel. Højesteret nedsatte ved sin dom straffen til fængsel i to år.
 Konsekvenserne af denne dom blev meget store. Minimumsstraffen var indsat for at si mindre væsentlige sager fra. Byretten og landsretten havde anlagt hver deres vurdering af, om minimumsstraffen var forskyldt. I stedet for at forholde sig til dette alternativ valgte Højesteret generelt at sænke straffen til to års fængsel med den virkning, at minimumsstraffen nu ikke længere kunne fungere som filter. Kun en af Højesterets dommere ville frifinde, fem ville idømme fængsel i fire år, mens et flertal på syv altså ville nedsætte straffen i strid med lovens intention. Det betød, at der herefter var fri bane for anklagemyndigheden til at indbringe en lang række sager for domstolen, hvor man ellers kunne have skønnet, at fire års fængsel ikke var forskyldt. Dermed kom marinevægterne og deres kolleger i forskellige korps også i Ugeskriftet.
 Dommen fra november 1945 fik afgørende betydning for retsopgørets omfang. Hvis man ønskede det stort, kunne man være tilfreds med Højesterets dom. Hvis man hørte til dem, der mente, at netop disse frikorpssager lå i yderkanten af det område, hvor man kunne være bekendt at idømme straf, hvis domstolene på en blot nogenlunde konsekvent måde ville forholde sig til besættelsestidens realiteter, måtte man nok erklære sig enig med den enlige dommer Heise, der ville frifinde.
 Den 5. december 1945 afsagde Højesteret den første dødsdom under retsopgøret (Ugeskrift for Retsvæsen 1946, s. 41). Sagen drejede sig om en journalist, Flemming-Helweg-Larsen, der havde meldt sig til Waffen SS og under et ophold i Danmark den 30. august 1943 havde sammen med to andre deltaget i drabet på en dansk redaktør. Om den pågældende handling, der var en hævnakt for en personlig fornærmelse, overhovedet opfyldte lovens krav om, at dødsstraf kun kunne anvendes, hvis en handling var begået i tysk interesse, var i sig selv tvivlsomt. Det var den første sag om dødsstraf, anklagemyndigheden insisterede, og Højesteret dømte. Justitsministeren ville ikke benåde, og dermed var der lagt et strengt niveau for anvendelse af dødsstraffe, der fik betydning for senere sager.
 Det er tankevækkende, at der i Norge efter en langt mere repressiv besættelsesperiode ved endelig instans afsagdes alene 30 dødsdomme over norske landssvigere, mens tallet er mere end det dobbelte i Danmark. Det var høgene i Højesteret, der fik lagt en streng kurs fra begyndelsen, som var svær at fravige senere, hvis man ville være konsekvent, og det vil domstole helst være. Nordmændene begyndte med at dømme og skyde Quisling, så


text:
var man da begyndt fra toppen.
 Efter de to domme fra slutningen af 1945 havde Højesteret åbnet for et omfattende opgør og anlagt en streng praksis, når det gjaldt dødsstraf. Hovedskylden lå dog hos anklagemyndigheden, der havde valgt netop to tvivlsomme sager som prøvesager i stedet for at finde nogle virkelig alvorlige tilfælde inden for de to kategorier, krigstjeneste og drab i tysk interesse. Men, kunne man sige, netop derfor kunne Højesteret jo have valgt frifindelse og livsvarigt fængsel uden at kompromittere opgørets intentioner.
 Sagen mod de hovedansvarlige for den tyske politik og terror i Danmark under besættelsen (Ugeskrift for Retsvæsen 1950, s. 453) er et lærestykke i domstolsforvirring. Det handlede om personer, der havde fremkaldt og organiseret aktionen mod danske jøder og det danske politi, personer, der i krigens sidste måneder havde undladt at benåde danske patrioter, personer, som havde været med til at udpege uskyldige danske terrorofre, og som i øvrigt bar ansvaret for organiseringen og rekruttering af hundredevis af danske hjælpere som terrorister i »kampen« mod modstandsbevægelsen.
 I et vist omfang havde de handlet inden for folkerettens rammer, men samtidig også groft overtrådt krigens love. At anvende dødsstraf, når den nu var der, over for den rigsbefuldmægtigede Best, SS-chefen Pancke eller politichefen Bovensiepen forekommer ikke helt unaturligt ved eftertanke over nazismens forbrydelser og disse personers helt frivillige medvirken til besættelsestidens værste overgreb.
 Men sådan gik det ikke. Byretten idømte dødsstraf, og i et konsekvent opgør med dem, der virkelig bar et ansvar, havde det været den »rigtige« endelige straf. Efter et parodisk forløb nedsatte Østre Landsret byrettens dom til fem års fængsel. Højesteret endte med et komisk kompromis. 12 år til krigsforbryderen Best, 20 år til Pancke og livstid til Bovensiepen. To dommere ville dog idømme dødsstraf.
 En af de største og vigtigste danske retssager, hvor store spørgsmål om ansvar, folkeret og krigsforbrydelser var i spil fik ved danske domstole et amatøragtigt og parodisk forløb. Dommen kan ikke anbefales til læsning af juridiske studerende i dag, der tager international strafferet, menneskerettigheder eller krigsforbrydelser alvorligt, men den er et godt eksempel på, at forbrydere og deres værker kan blive så store, at danske domstole ikke kan overskue dem.
 To års fængsel blev to års fængsel og dødsstraf er nu engang dødsstraf. Men Det tredje Riges bødler, der var skyld i det alt sammen, kom hjem få år efter. Ikke underligt, at retsopgøret stadig fascinerer.
 Og så lige to sager til sidst. Det økonomiske opgør blev svært. Det viste sig, at politikerne, der ellers holdt tæt med deres ansvar, trods alt ville tage ansvaret for, at der under besættelsen af danske virksomheder blev udført store entreprenørarbejder som lufthavne og befæstningsværker for tyskerne. Så undgik vi tyske arbejdere, som der nu ikke var mange ledige af under krigen, eller tvangsarbejde, og det sidste var en god undskyldning, som man hurtigt lærte at benytte med det resultat, at entreprenører slap fri, og jo mere, der var bygget, og jo mere, der var tjent, jo lettere. Her var det godt at være


text:
stor.
 Til gengæld var det ikke så godt at være en mindre servicevirksomhed, der blev lidt større af at betjene værnemagten. Så derfor slap entreprenør Carlsen fra Randers, der havde tjent 2,4 millioner for at bygge for tyskerne, for straf (UfR 1949, s. 817), mens ejeren af et mindre vaskeri i Esbjerg, der havde holdt lidt for mange tyske soldater med rent tøj, måtte en tur i fængsel for værnemageri (UfR 1951, s. 994).
 Domstolene ville selv være med til retsopgøret. De kunne have valgt at overlade det til andre, men det opfattedes som skamfuldt, selv om det i mange andre lande blev løsningen. Så må de også finde sig i, at vi i dag kan sætte spørgsmålstegn ved, om det nu var den højeste retfærdighed, man fandt frem til, lige i den forbindelse. Heldigvis har vi Ugeskriftet, hvor læseren selv kan efterse, om det nu også er som her beskrevet. Det er nemt at være bagklog, men undertiden er vi faktisk lidt klogere bagefter. Og også derfor er retsopgøret og dets domme så spændende.
 Ditlev Tamm (foto af Lars Bahl)
 Ditlev Tamm (f. 1946) er forfatter og professor i retshistorie ved Københavns Universitet. Hans primære forskningsområder er retshistorie, dansk historie, romerret, ret og litteratur, kirkeret og kirkehistorie. Han er forfatter af bl.a. Juraens 100 bedste historier, Retshistorie, og Global retskultur. Ved siden af sin forsknings- og forfattervirksomhed er han flittig samfundsdebatør.


text:
Beslutning om forflyttelse af tjenestemandsansat lærer anset for en forvaltningsretlig afgørelse
 Højesteret har afgjort, at en forflyttelse af en tjenestemand var en forvaltningsretlig afgørelse. Højesteret fandt imidlertid ikke, at der var grundlag for en økonomisk kompensation for sagsbehandlingsfejl, da Højesteret ikke fandt, at der forelå sådanne særligt krænkende omstændigheder, og da tjenestemanden ikke havde lidt et økonomisk tab.
 Sagen var anlagt af Danmarks Lærerforening på vegne af et medlem.
 En tjenestemandsansat lærer havde været ansat på samme skole i 27 år. Ved brev af 25. marts 2002 fra skolelederen til kommunen indstillede skolelederen, at læreren blev forflyttet med virkning fra 1. august 2002 til en anden skole 3 km væk. Baggrunden for skolelederens indstilling var samarbejdsproblemer, som angiveligt skulle være begrundet i lærerens forhold.
 Ved brev af 17. april 2002 blev læreren orienteret om, at hendes tjenestested med virkning fra 1. august 2002 var overflyttet til en anden skole. Læreren havde ikke været bekendt med, at skolelederen havde indstillet hende til forflyttelse, og hun havde ikke haft lejlighed til at udtale sig i sagen. Overflytningen indebar ikke nogen ændring af løn og ansættelsesvilkår i øvrigt.
 Landsretten lagde til grund, at beslutningen om at ændre tjenestestedet var begrundet i påståede samarbejdsvanskeligheder og ikke driftsmæssige hensyn.
 Landsretten fastslog endvidere, at der ikke var grundlag for at antage, at kommunen havde foretaget en vurdering af, om der var andre lærere, der kunne forflyttes.
 Selvom ændringen af arbejdsstedet holdt sig inden for lærerens ansættelsesområde, fandt landsretten, at der var tale om en forvaltningsretlig afgørelse således, at kommunen skulle have iagttaget forvaltningslovens regler om partshøring (§ 19) og begrundelse af afgørelsen (§ 24).
 På trods af karakteren af de foreliggende mangler, og idet beslutningen ikke indebar nogen ændring af lærerens løn og ansættelsesvilkår, fandt landsretten ikke, at der var grundlag for at tildele en økonomisk kompensation.
 Et flertal på 5 ud af 7 dommere fastslog indledningsvist, at overflytningen af læreren fra hendes tidligere tjenestested, hvor hun havde været ansat i 27 år, udgjorde en væsentlig ændring af hendes arbejdsforhold, og at beslutningen om overflytning blev truffet på grundlag af en indstilling fra skolelederen på det tidligere tjenestested.
 På denne baggrund og i øvrigt af de grunde der var anført af landsretten, fandt Højesteret, at der var tale om en afgørelse i forvaltningslovens forstand. Som følge heraf burde kommunen have foretaget partshøring og have begrundet afgørelsen. Højesteret fandt imidlertid ikke, at der var grundlag for, at kommunen var forpligtet til at partshøre i videre omfang end hvad, der følger af § 19 (udvidet partshøringspligt).
 Højesteret fastslog endvidere, at kommunens sagsbehandlingsfejl ikke udgjorde et grundlag for at tildele en økonomisk kompensation, da der ikke forelå sådant særlige krænkende omstændigheder og, da der ikke var lidt et økonomisk tab ved overflytningen.
 Højesterets afgørelse var i vidt omfang overensstemmende med en forudgående udtalelse fra Folketingets Ombudsmand.
 Et mindretal på to højesteretsdommere fandt, at forflyttelsen var en konkret tjenestebefaling. Mindretallet fandt endvidere, at samarbejdsproblemer kan udgøre det fornødne saglige grundlag for en tjenestebefaling om forflyttelse. Som følge heraf kunne forflyttelsen,


text:
efter mindretallets opfattelse, være sket ved en tjenestebefaling, og kommunen var som følge heraf ikke forpligtet til at iagttage forvaltningsloven.
 Sagen vedrørte et spørgsmål om forvaltningsretlige mangler ved beslutningen om overflytning af tjenestemanden.
 Det, Højesteret skulle afgøre, var, om der med forflyttelsen var tale om en tjenestebefaling, der falder ind under ledelsesretten, eller om der var tale om en beslutning om forflyttelse af disciplinær karakter, som falder ind under afgørelsesbegrebet i Forvaltningslovens §2.
 Sagen vedrørte således ikke spørgsmålet om, hvorvidt der var tale om en forflyttelse, som tjenestemanden ikke var forpligtet til at tåle i tjenestemandsretlig forstand, idet det nye ansættelsessted utvivlsomt lå inden for tjenestemandens ansættelsesområde og dermed indenfor tålegrænsen.
 Med dommen har Højesteret cementeret forståelsen af det forvaltningsretlige afgørelsesbegreb.
 Det er værd at notere sig, at Højesteret benytter begrebet ”væsentlig ændring” om forflyttelsen uagtet, der ud fra hidtidige, almindelige ansættelsesretlige betragtninger ikke med den fysiske flytning er tale om en væsentlig ændring.
 Det er ligeledes værd at notere sig, at Højesteret som begrundelse for den manglende tilkendelse af kompensation hæfter sig ved, at tjenestemanden ikke har lidt noget tab. Efter hidtidig praksis er tilkendelse af kompensation for formelle, forvaltningsretlige mangler tabsuafhængig.
 Højesterets dom er afsagt den 6. december 2007 og kan rekvireres ved henvendelse til Birgitte Marie Nielsen
 Har du spørgsmål til sagen, er du velkomment til at kontakte Ulla Jacobsen herom. SJ@sjlaw.dk


text:
Nyt lovforslag betyder, at ingen patienter tør klage over erstatning – Rule of law
 Nyt lovforslag betyder, at ingen patienter tør klage over erstatning
 28. november 2017 28. november 2017 Karsten Høj erstatning, Retssikkerhed
 Efter et langt forløb med først offentlig debat om det forkastelige i, at patienter mange år efter, at de har fået udbetalt erstatning, kan risikere at skulle betale den tilbage. Derefter en ny politisk aftale og udkast til lovforslag, har Sundhedsministeren den 15. november 2017 endeligt fremsat lovforslag L98 om ”fredning af patienterstatning” -. Ministeren har lyttet til høringssvarene, men det er stadig ikke det rigtige forslag.
 Det foreslås, at patienter kan beholde erstatning, der er udbetalt i medfør af afgørelser, der ikke har været klaget over til Ankenævnet. I bemærkningerne til lovforslaget er der henvist til, at gældende ret er, at patienter er forpligtet til at tilbagebetale erstatning udbetalt i medfør af ikke-påklagede afgørelser, når Ankenævnet ved behandling af klage over en senere afgørelse når frem til, at patienten ikke har været berettiget til erstatning.
 Det er imidlertid langt fra sikkert, at det er en korrekt beskrivelse af gældende ret, og dermed er grundlaget for lovforslaget højst tvivlsom. Højesteret har i 2016 slået fast, at Ankenævnet er berettiget til at ophæve tidligere upåklagede afgørelser, når det ved afgørelse af senere påklaget afgørelse vurderes, at erstatningsbetingelserne ikke er opfyldt. Det gjorde Højesteret uden derved at tage stilling til, om der i den situation skal ske tilbagebetaling.
 Højesteret skal i morgen den 29. november behandle to ankesager om tilbagebetaling af patienterstatning. I begge sager er patienten i landsretten dømt til at betale erstatning tilbage. Der er gode argumenter for, at patienter ikke er forpligtet til at betale erstatning tilbage, der er udbetalt i medfør af upåklagede afgørelser. Det er heller ikke givet, at erstatning udbetalt i medfør af den afgørelse, der klages over, skal betales tilbage, når det er patienten, der har klaget. Når Højesteret frem til et andet resultat end i landsretten, er lovforslaget blot udtryk for, hvad der allerede gælder i dag. Lovforslaget vil i så fald ikke skabe jubelscener hos patienterne.
 I lovforslaget foreslås det endvidere, at enhver klage, uanset om det er patienten eller den erstatningspligtige, der klager, har såkaldt opsættende virkning for hele afgørelsen. Det betyder, at den erstatningspligtige ikke skal betale den erstatning, som den afgørelse, der klages over tilkender, før klagesagen er afgjort. Det er et højst besynderligt resultat af den kritik, der har været fremført af udkast til lovforslag, der blev sendt i høring. Efter udkast til lovforslag var det kun patientens klage, der skulle have opsættende virkning, mens den erstatningspligtiges ikke skulle. Det var et bagvendt forslag, som der nu kun rettes halvt op på.
 Den rigtige løsning
 Det må være sådan, at har den erstatningspligtige ikke klaget, så kan patienten beholde den tilkendte erstatning (medmindre der er snydt med oplysninger af betydning for afgørelsen). Patienten skal i den situation kunne klage for at få prøvet, om den tilkendte erstatning er korrekt fastsat uden at risikere at miste


text:
hele den i afgørelsen tilkendte erstatning. Det svarer i det hele, hvad der gælder for arbejdsskader, jf. arbejdsskadesikringsloven § 40a.
 Hvis den erstatningspligtige mener, at den tilkendte erstatning er for høj (eller slet ikke er berettiget), må de klage, og i så fald skal klagen have opsættende virkning. Derfor må den erstatningspligtige, inden de udbetaler en af Patienterstatningen tilkendt erstatning, forholde sig til, om de mener, at den er korrekt tilkendt. Vælger de at klage, skal de ikke være forpligtet til at udbetale den del af erstatningen, som de mener, at patienten ikke er berettiget til. Dette princip skal gælde ”afgørelse for afgørelse”. Tidligere tilkendt erstatning, som der ikke har været klaget over, er endeligt udbetalt til patienten og kan ikke kræves tilbagebetalt, selvom Ankenævnet omgør en senere påklaget afgørelse.
 Hvis den erstatningspligtige kun klager over en del af den tilkendte erstatning, skal de selvfølgelig betale den del, de ikke klager over. Får de ikke medhold i deres klage i Ankenævnet, skal de betale den tilbageholdte erstatning med tillæg af morarenter fra den oprindelige betalingsfrist. Det svarer præcist til, hvad der gælder for arbejdsskader (arbejdsskadesikringsloven § 44, stk. 5, 1. pkt.).
 Forslaget betyder at ingen patienter tør klage over tilkendt erstatning
 Når en patient, der f.eks. klager for at få forhøjet erstatning for erhvervsevnetab, risikerer at miste retten til hele den tilkendte erstatning for erhvervsevnetab, vil patienten selvsagt lade være med at klage. Det samme gælder en patient, der har fået tilkendt forskellige erstatningsbeløb i samme afgørelse og kun ønsker at klage over en af posterne. Hvem tør klage for at få forhøjet erstatning for behandlingsudgifter fra 8.000 kr. til 25.000 kr., hvis man samtidig sætter 1,5 mio. kr. i erstatning for erhvervsevnetab på spil? Ingen!
 Hvorfor er det ikke et godt forslag?
 For det første ”parkeres” praksis for udmåling af patienterstatning hos Patienterstatningen. Dvs. Ankenævnet kommer ikke til at fungere som kontrolinstans for, hvad der bør bære gældende praksis.
 For det andet vil der stort set ikke komme nogen sager om udmåling af erstatning videre til domstolene, da det kun er Ankenævnets afgørelser, der kan indbringes for domstolene til prøvelse. Det er mildest talt uheldigt for retsudviklingen og retssikkerhedsmæssigt meget betænkeligt. Det strider efter min opfattelse med den oprindelige ide med den offentlige patientforsikringsordning.
 Når man ser tilbage på forarbejderne til den oprindelig patientforsikringslov fra 1992, så var der ingen, der dengang forestillede sig, at det skulle blive nødvendigt med en lov om ”fredning af patienterstatning”. Den problemstilling er ikke nævnt med et eneste ord. Men når det nu er blevet sådan, at de erstatningspligtige hyppigt klager, og når Ankenævnet ofte ændrer en afgørelse til ugunst for patienten, så er der behov for en klar og afbalanceret lovregulering.
 Ingen patienter skal betale udbetalt erstatning tilbage (medmindre de har snydt sig til den). Det gøres simpelt ved, at den erstatningspligtiges udbetaling af tilkendt erstatning betragtes som en anerkendelse af retten til den tilkendte erstatning. Det gælder også selvom patienten klager for at opnå en højere erstatning.
 Hvis den erstatningspligtige til


text:
gengæld klager, har det opsættende virkning (i det omfang der klages), og de skal så først betale, når Ankenævnet har truffet afgørelse i klagesagen. Det er en simpel, rimelig og afbalanceret løsning. Den er nem at forstå og let at administrere.
 patienterstatning
 Borgernes ret til at få ret Karsten Høj er partner hos Elmer Advokater og formand for bl.a. Foreningen for Erstatnings- og Forsikringsret. Karsten har i mere end 25 år som advokat beskæftiget sig med personskade og forsikring med vægt på retssager, og har ført mere end 25 sager på disse områder i Højesteret. På bloggen vil Karsten primært behandle emner inden for civilretten så som borgernes mulighed for at få prøvet deres krav - herunder fri proces, retshjælpsforsikring mm.
 2 thoughts to “Nyt lovforslag betyder, at ingen patienter tør klage over erstatning”
 Pingback: Flere hundrede patienter har betalt erstatning tilbage til regionerne, som de efter to domme fra Højesteret ikke var forpligtet til. Mange af dem får ikke pengene retur på grund af forældelse. – Rule of law
 Pia de Neergaard siger:
 29. november 2017 kl. 9:12
 For mig, som ganske alm. borger, der har fulgt med i mange år, i forskellige typer af sager, også social sager, ser det ud til at ankenævnet er til for staten. Og man skal nærmest være heldig hvis man som borger får medhold hos dem.
 De giver jo næsten altid stat, kommune osv. ret.
 Borgernes ret til at få ret
 Karsten Høj er partner hos Elmer Advokater og formand for bl.a. Foreningen for Erstatnings- og Forsikringsret. Karsten har i mere end 25 år som advokat beskæftiget sig med personskade og forsikring med vægt på retssager, og har ført mere end 25 sager på disse områder i Højesteret. På bloggen vil Karsten primært behandle emner inden for civilretten så som borgernes mulighed for at få prøvet deres krav - herunder fri proces, retshjælpsforsikring mm.
 Seneste indlæg af Karsten Høj
 Flere hundrede patienter har betalt erstatning tilbage til regionerne, som de efter to domme fra Højesteret ikke var forpligtet til. Mange af dem får ikke pengene retur på grund af forældelse.
 Er der en rimelig godtgørelse for voldtægt?


text:
Højesteret Løn under ferie
 Dom afsagt den 31. marts 2016
 Sagen angik, om den ansatte, der havde været beskæftiget med annoncesalg hos De Gule Sider A/S, havde fået tilstrækkelig kompensation for den manglende indtjening af provision i sin sommerferie i perioden 11. juli til 7. august 2011.
 Efter det aftalegrundlag, der var gældende for A i den periode, hvor han afholdt sin ferie, bestod hans løn af en fast månedlig grundløn på 30.000 kr. og en provisionsdel. Grundlønnen kom til udbetaling uafhængigt af den faktiske indtjening, mens provision først blev optjent, hvis As indtjening i en måned oversteg grundlønnen. Var indtjeningen i en måned mindre end grundlønnen, blev der beregnet et negativt provisionsbeløb, som blev overført til den følgende måned, og provision kom herefter først til udbetaling, når det negative beløb var indtjent i den eller de følgende måneder. Et negativt beløb kunne ikke føre til afkortning i grundlønnen.
 A havde modtaget den faste grundløn under ferieafholdelsen i sommeren 2011 og han var i tillæg hertil blevet kompenseret med et beløb svarende til 12,5 % af den optjente provision i 2010 i feriegodtgørelse i overensstemmelse med aftalegrundlaget og ferieloven.
 Højesteret bemærkede herved, at der intet grundlag var for at fastslå, at den del af As aflønning, der bestod i et fast månedligt beløb på 30.000 kr., reelt havde karakter af aconto provision med den virkning, at A kunne kræve feriegodtgørelse med 12,5 % også af denne del af aflønningen.
 Højesteret bemærkede endvidere, at der i aftalegrundlaget ved fastsættelsen af mål for provisionsindtjening (targetsætning) var taget højde for, at der bl.a. ville være feriedage. Ordningen var dermed baseret på, at den manglende mulighed for at indtjene provision i ferieperioder skulle udlignes i årets løb. Højesteret fandt på den baggrund, at det ikke var afgørende, om negative provisionsbeløb, der eventuelt var opstået i måneder, hvor der var afholdt ferie, var større end feriegodtgørelsen på 12,5 % af det forudgående års provisionsindtægter.
 Højesteret fandt også, at den kompensation, som den ansatte havde modtaget, var i overensstemmelse med artikel 7 i arbejdstidsdirektivet (Europaparlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden), jf. præmis 24 og 35 i EU-domstolens dom af 22. maj 2014 i sagen Z.J.R. Lock mod British Gas Trading Limited, sag C-539/12.
 Herefter stadfæstede Højesteret landsrettens dom.


text:
Dobbelt bortvisning var uberettiget | Horten
 Dobbelt bortvisning var uberettiget
 Højesteret har taget stilling til, om det er en væsentlig misligholdelse af et ansættelsesforhold, at en medarbejder havde optaget et møde uden de andre mødedeltageres vidende. Sagen var forelagt, så Højesteret kunne tage stilling til, hvorvidt en bortvisning kan ske med tilbagevirkende kraft, men det spørgsmål tog Højesteret dog ikke stilling til.
 Sagen for byretten handlede om, hvorvidt det var berettiget at bortvise en medarbejder, der på et møde kastede en PC-mus gennem lokalet. Efter mødet fortsatte han sit arbejde, men gik hjem nogle timer tidligere end normalt. Uanset at medarbejderen dagen efter undskyldte hændelsen og oplyste, at han efter aftale med sin afdelingsleder havde afspadseret de sidste par timer, blev han bortvist med henvisning til, at han uden lovlig grund havde forladt arbejdspladsen. Under byretssagen fremlagde medarbejderens advokat en lydoptagelse af mødet, som medarbejderen i hemmelighed havde lavet. Det resulterede i, at arbejdsgiveren på ny bortviste medarbejderen med tilbagevirkende kraft fra datoen for optagelsen.
 Byretten fandt, at episoden på mødet, hvor medarbejderen kastede PC-musen mod chefen, var så grov, at bortvisningen var berettiget, men tog derimod ikke stilling til, om lydoptagelsen i sig selv var bortvisningsgrund.
 Landsretten stadfæstede afgørelsen, men under henvisning til, at lydoptagelsen var foretaget, uden at chefen og de øvrige sælgere var blevet oplyst herom. Det var efter landsrettens opfattelse groft illoyalt.
 Musekast ikke bortvisningsgrund
 Sagen blev herefter indbragt til Højesteret, som lagde til grund, at begge parter på mødet havde været ophidsede. Det udgjorde derfor ikke en tilstrækkelig alvorlig misligholdelse af ansættelsesforholdet, der kunne begrunde en bortvisning. Højesteret har formentlig lagt til grund, at mødet fortsatte efter musekastet, og at den efterfølgende drøftelse på mødet ikke efterlod det indtryk, at chefen opfattede episoden som meget alvorlig.
 Hemmelig lydoptagelse kan være misligholdelse
 Højesteret udtalte, at vurderingen af, om en medarbejders lydoptagelse af en samtale med sin arbejdsgiver uden dennes viden er misligholdelse, må foretages konkret. Efter Højesterets vurdering var konstateringen af en hemmelig lydoptagelse i sig selv ikke tilstrækkelig til at kunne berettige en bortvisning.
 Der skal således foretages en afvejning af hensynet til medarbejderen over for hensynet til arbejdsgiveren og andre berørte. Formålet med og baggrunden for optagelsen, herunder om medarbejderen havde særlig anledning til at sikre sig bevis for en tilsidesættelse af sine rettigheder, er bl.a. noget af det, der må lægges vægt på. I øvrigt må det indgå, hvilke oplysninger medarbejderen forventede eller havde til hensigt at optage, samt om der er tale om rent private oplysninger eller oplysninger, som bør være fortrolige af hensyn til virksomheden eller andre berørte.
 Da mødet vedrørte lønforhandling for sælgergruppen på virksomheden, vurderede Højesteret, at optagelsen og den efterfølgende anvendelse havde et sagligt formål, og hverken hensynet til virksomheden eller de øvrige mødedeltagere oversteg således medarbejderens interesse. Optagelsen var derfor ikke illoyal, og medarbejderen fik tilkendt løn i opsigelsesperioden og godtgørelse for usaglig opsigelse.
 Konkret interesseafvejning
 Med dommen har Højesteret igen fastslået, at episoder, hvor chefen har anledning til at reagere med det samme, vil en manglende


text:
reaktion få betydning for vurderingen af, hvor alvorlig misligholdelsen er. Derudover har Højesteret slået fast, at det afhænger af en konkret interesseafvejning, om medarbejderen hemmeligt kan optage samtaler, som vedkommende selv deltager i uden derved at misligholde sit ansættelsesforhold.
 Det er samtidig slået fast, at en medarbejders lydoptagelse ikke i sig selv er misligholdelse af ansættelsesforholdet, men den efterfølgende opbevaring og anvendelse kan være det.
 HØJESTERETS DOM - afsagt mandag den 19. august 2019 (SagBS‐42617/2018‐HJR)


text:
Højesteret Udvisning og betinget udvisning for narkotikakriminalitet
 Udvisning og betinget udvisning for narkotikakriminalitet
 Sag 167/2011
 Dom afsagt den 12. oktober 2011.
 T1, T2 og T3
 Højesteret har afsagt dom i en sag om udvisning af tre udenlandske statsborgere, T1, T2 og T3, der alle var dømt for grov narkotikakriminalitet efter straffelovens § 191.
 Efter udlændingelovens § 22, nr. 4, skal overtrædelse af § 191 medføre udvisning, medmindre de i § 26, stk. 1, nævnte hensyn taler afgørende herimod, jf. § 26, stk. 2. Der er endvidere mulighed for betinget udvisning, jf. udlændingelovens § 24 b. Afgørende for spørgsmålet om udvisning er en proportionalitetsafvejning, der skal ske med respekt af Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 om retten til respekt for privatliv og familieliv.
 T1, en 20-årig armensk statsborger, var i landsretten idømt fængsel i 4 år og 6 måneder og var udvist betinget med en prøvetid på 2 år. T2, en 21-årig bosnisk statsborger, var idømt fængsel i 3 år og 6 måneder og var frifundet for anklagemyndighedens påstand om udvisning. T3, en 41-årig statsløs palæstinenser født i Libanon, var idømt 6 års fængsel samt betinget udvisning.
 Højesteret fandt ikke grundlag for udvisning af T1, der var kommet til Danmark som 8-årig i 1999, som har familie her i landet, og som har gået i skole her, men som har en begrænset tilknytning til Armenien. Højesteret fandt dog under hensyn til kriminalitetens alvor, at T1 burde advares ved en betinget udvisning mod at begå ny kriminalitet, og tiltrådte landsrettens bestemmelse om betinget udvisning med en prøvetid på 2 år, jf. udlændingelovens § 24 b.
 Højesteret fandt heller ikke grundlag for udvisning af T2, der var kommet til Danmark som 3-årig i 1993. Han har – ligesom T1 – familie her i landet, har gået i skole her og har en begrænset tilknytning til Bosnien. Højesteret fandt dog under hensyn til kriminalitetens alvor, at T2 burde advares ved en betinget udvisning mod at begå ny kriminalitet, og bestemte derfor, at T2 skal udvises betinget med en prøvetid på 2 år, jf. udlændingelovens § 24 b.
 T3 var indrejst i Danmark som 23-årig i 1993. Han er gift med en dansk statsborger, der stammer fra Libanon, og som er indrejst i Danmark som barn, og de har otte børn, der ligeledes er danske statsborgere. Flertallet af dommere i Højesteret udtalte, at T3 har haft en central og ledende rolle i udøvelsen af vedvarende, organiseret og grov narkotikakriminalitet. Flertallet fandt derfor, at T3 uanset hensynet til hans ægtefælle og børn her i landet skal udvises af Danmark for bestandig, jf. udlændingelovens § 32, stk. 2, nr. 5. Dissens af en dommer for betinget udvisning af T3.


text:
property tax in Denmark
 2019-11-18 Slendrian fører til reduceret skat.
 Skatteregningen for de 1200 boligejere, der gennem ti år ikke er blevet opkrævet boligskatter på grund af fejl, bliver noget mindre, end den kunne have været.
 Det er kun rimeligt. Folks skal ikke straffes fordi Skat er sløve i betrækket. Skat håndhæver hele tiden 3 års regelen over for skatteyderne - det må også gælde den anden vej.
 Sagen stammer helt tilbage fra 2001 eller 2002. Hovedsageligt er der tale om manuelle fejl, fremgår det af dokumenter, der tidligere er sendt til Folketingets skatteudvalg. I 2010 blev det daværende Skat opmærksom på problemstillingen. I 2003 startede Skat selv med at undergrave retssikkerheden ved at begynde en total ændring uden at have en plan.
 Alligevel er det altså først nu, at boligejerne bliver opkrævet de manglende betalinger. Og tidligere i år fastslog Kammeradvokaten, at de gældende regler tilsiger, at myndighederne skal opkræve skatter ti år tilbage, fordi boligejerne 'burde have vidst', at der var tale om en fejl. Det kunne boligejerne ikke vide, der har været totalt rod siden 2003.
 "Særligt når årsagen til det er, at skatteforvaltningen ikke har haft styr på deres systemer. Der vil være borgere imellem, der har gjort opmærksom på, at de ikke har betalt den rigtige skat".
 Udviklingen af systemet har nu passeret 4,7 mia kr. det er udsat 5 gange og kører fortsat ikke.
 2019-10-30 Prøvevurderinger 80.000 i alt.
 Skatteborgerne vil prøve at hjælpe så mange borgere som muligt med denne vurdering, der kan være bondefangeri.
 Skriv til os hvis du behøver hjælp.
 Det gælder om at bevise (omvendt bevisførelse) at vurderingen evt er helt forkert.
 Søg oplysninger i den omgangskreds og nabolag om seneste salg.
 Vurderingsstyrelsen kan ikke finde en værdi på grundene - siger de. Men det er selvfølgleig muligt at lave en realitetsberegning ved at fradrage ejejdommens værdi med værdien af bygningerne. Bygningerne kan vurderes ud fra areal stand og alder.
 Politikkerne har lovet at tilbagebetale for meget opkrævet skat, men bliver ved med at udskyde tidspunktet.
 Skat er rædselsslagen over tilbudet og går ud med meldingen:
 "Boliejerne får valget mellem at få kompensation nu eller føre en sag og risikere at tabe det hele på gulvet."
 Hvad er det for trusler a tkomme med. 1: Sådan har det jo altid været og dommerne giver for det meste Skat ret.
 2. Men retssikkerheden trædes under fode. Har Skat da noget at skjule, siden det er så vigtigt og fremhæves så meget?
 3. Praksis fra tidligere vil sikkert vise, at der er relativt få der klager og Skat burde være kisteglad for så bliver der udført et gratis arbejde, der analyserer og sammenligner situationen for mange borgere, og så er det let at rette ind.
 4. I forvejen har Skat en kæmpe bunke af negliserede sager, som er afvist ikke p grund af det substantielle indhold men alene på en tåbelig påstand om at det er forældet. jamen så er det vel også foælde ti 2024. Det viser tydeligt, at Skats argumentation


text:
er fup.
 Alternative metoder til de mange fiktive og subjektive vurderinger.
 Skat har adgang til alle realkreditsektorens vurderinger men har valgt ikke at benytte dem i sin nye model til vurderinger.
 2019-10-23 Der kommer ikke noget før i 2024.
 Notat fra det uafhængige Statens It-råd om Skatteministeriets IT-mæssige implementering af blandt andet boligforliget fra 2017:
 - "Rådet (finder) det absolut ikke realistisk at have de første elementer i it-komplekset kørende ultimo 2020".
 - Eksempelvis så grundskylden kan beregnes og overføres til forskudsopgørelsen og selvangivelsen. Så staten kan overtage den kommunale opgave med at opkræve grundskyld.
 - Og så skattevæsenets IT-systemer kan håndtere nye ordninger i det nye boligskattesystem såsom skatterabat til eksisterende boligejere og en indefrysningsordning af grundskyld.
 - »Med det endnu manglende lov- og regelgrundlag og de mange afhængigheder og krævede integrationer, en kompleks IT-løsning, der skal videreudvikles, testes og implementeres samt en helt ny organisation, der skal rekrutteres og uddannes, vurderer Rådet, at tidsplanen er helt urealistisk«,
 - »Der foreligger endnu ikke en masterplan for de forskellige programmer og IT-udviklingen på ejendomsområdet, hvilket ellers er yderst påkrævet i lyset af de store indbyrdes afhængigheder,«
 Der burde rejses en rigsretssag nu.
 Sagen startede i 2003 og nu har mere en en halv million udsigt til aldrig at få lov at få de mange fejl rettet.
 Udskydelsen giver Skat en ekstra gevinst på ca 9 mia kr.
 De hårdest beskattede kommuner som Frederiksberg vil føre til indefrysinger af skatter på op til kr 70.000 per bolig.
 Administrationen har holdt fri i 10 år, fordi der er stop for vurderingerne. Alligevel har man uden blusel snydt borgerne og afvist at behandle de mange berettigede klager - se bogen om denne skandale.
 Tilbagebetaling for perioden 2010 til 2020 der forventes en tilbagebetaling på 14 mia kr - men med udskydelsen er denne piece forkert skal opdateres for at dække frem til færdiggørelsen.
 Der afsættes yderligere 365 mio til systemet se SKM
 2019-08-05 Ingen vurderinger - der skulle være 80.000 nu.
 Der er ikke kommet noget trods løgnen på Skatteministeriets hjemme side citat:
 "I 2019 kommer der vejledende vurderinger, mens de juridisk bindende vurderinger udsendes i etaper fra juli 2020. Boligejere, der har betalt skat af en for høj vurdering siden 2011, vil automatisk få pengene tilbage. Man vil dog ikke få en ekstra skatteopkrævning med tilbagevirkende kraft, hvis man har betalt skat af en for lav vurdering."
 »Hvis algoritmerne er på plads, og vurderingerne dermed er tilgængelige, er det ærgerligt, at man ikke sender dem til borgerne. Også selv om borgerne ikke kan klage over dem, fordi sagsbehandlingssystemet ikke er på plads. Nogle steder i landet er det ret mange penge, der med de nye vurderinger er på spil for boligejere,« siger Lise Nytoft Bergmann, der er boligøkonom i Nordea Kredit. Det er undertrykkelse af retssikkerheden.
 En af dem fra Adolphsvej i Gentofte siger:
 »Bemærkelsesværdigt nok ender vi lige under de 20 procent, så vi har håndjern på,« siger ejeren Henrik Hove-Andersen.
 Skats vurderingsstyrelse satte prisen på de 145 kvadratmeter til 8.253.000


text:
kroner, mens kreditforeningen kun sætter ejedommen til 7.500.000 kroner.
 Forskellen mellem de to vurderinger betyder en forskel i den fremtidige skat på 11.700 kroner om året. Og så man ikke klage - det e rhelt vild ti løbet af 10 år konfiskres der således kr 117.000 uden ete retvisnde grundlag. Det er fiktiv skat (=ekspropriation) så det batter.
 »Af sammenlignelige huse er det hus, der kommer tættest på vores, en genbo, som får en vurdering på 6,5 millioner kroner. Hvorfor er der to millioner kroners forskel på to huse på samme vej, der stort set er lige store? Vi har kigget på huse til salg, og prisen er ikke i nærheden. Skat tager ikke hensyn til, at vi bor på en gennemkørselsvej,« siger Henrik Hove-Andersen.
 En af de første forsinkede siger:
 »Jeg har lige fået lavet en vurdering af huset af banken på 4,2 mio. kroner, og Skat siger 4,5 mio. kroner. Vi synes, Skats vurdering er i overkanten - ti procent for høj. Jeg tror mere på de 4,2 mio. kroner, hvis vi skulle sælge,« siger han og påpeger, at han aldrig ville have solgt til den gamle vurdering.
 En anden borger siger:
 "Jeg undrer sig over fordelingen af værdierne mellem grunden og huset. Den samlede ejendom i Gentofte er vurderet til 8,9 mio. kroner. Men når grundværdien trækkes fra, så er det gamle hus fra 1932 med et grundareal på 132 kvm med kælder vurderet til mere end 4,5 mio. kroner. Jegvurderer, at et nyt hus i samme størrelse kan købes for cirka 2,5 mio. kroner, og jeg overvejer på den baggrund at klage."
 2019-07-19 Reduceret skat ved salg
 Den faste afgift nedsættes fra kr. 1.660 til kr. 1.640.
 Den variable afgift på 1,5 pct. af lånet nedsættes til 1,45 pct. 1. juli 2019, og nedsættes yderligere til 1,25 pct. 1. januar 2026
 Per 1. juli er der nye satser på tinglysning. Første prisnedsættelse træder i kraft per 1. juli 2019 og den næste kommer 1. januar 2026.
 Desuden kan man - uanset pantebrevstype - spare ca. 14.500 kr. ved overførsel af tinglysningsafgift fra et tidligere tinglyst pantebrev på 1 mio. kr. til et nyt pantebrev på 1,5 mio. kr.
 Østre Landsrets dom frifandt Domstolsstyrelsen i en sag om den digitale tinglysning. Nu bliver den anket til Højesteret. 2019-06-25
 2018-12-03 Højesteret tager sig nu sammen - fjerner omvendt bevisbyrde.
 Højesteret har nu bestemt, at Skat skal løfte bevisbyrden for de vidtløftige vurderinger i forbindelse med forkerte fradrag.
 Dette er meget bemærkelsesværdigt, fordi retten tidligere har lagt hindringer i vejen for retfærdigheden ved at forbyde Rafn og Søn for sine mange sager mod skat ang. forkerte vurderinger for virksomheds ejendomme. Skat tabte sagerne på stribe, fordi Rafn og søn efterhånden havde så mange sager og så mange beviser, der afslørede Skat's ringe beviser - der bare var subjektive skøn. Subjektive skøn er blevet nutidens grundlag for skatteudskrivninger. Skat må således genoptage ejendomsvurderingen for 2000 for Civica i Odense - tænk 18 års smøl og forhaling - det ligger hinsides


text:
alle kutyme for god retsskik, når du spørger de internationale domstole. Fradragene har været ansat for lavt, så der nu med rette påløber godtgørelse med 17 års renter. Sagen er en prøvesag så der følger mange mange flere efter. Rigsrevisionen var allerede i 2010 efter Skat. det kostede 1,2 mia i godtgørelser til 100.000 boligejere. Vurderingerne var i årtier foregået i strid med Loven. På grund af sjusk kalder man det? Er det uvilje eller direkte vildledning? På det seneste har Skat tabt 4 sager i dette kompleks. Det er råddent. En professor i Skatteret siger. " at skal Skat være fuldstændig sikker i argumentationen". Sagerne ligger nu hos Vurderingsstyrelsen styret af Morten Jensen.
 2018-11-07 Århundredets skattetyveri - 275.000 diskrimineringer
 Læs her om en skatteyder, der kom i klemme - link
 De over 730.000 situationer fra 2011 og frem er totalt frosset og afvist på løgnagtigt og usagligt grundlag. Ligesom i linket.
 En meget stor del af disse vil aldrig blive realitetsbehandlet, fordi man også har besluttet at diskrimere afdøde borgere. Med 50.000 døde om året akkumuleres der ca . 550.000 siden 2011 og frem til 2020. Heraf skønnes 50% at have en bolig, der kan være berørt altså 275.000 diskrimineringer.
 Det er derfor indlysende, at Skat nu tjener på at udskyde færdiggørelsen dels opkræves for høje skatter allerede indtil vurderingen, dels afskæres en større og større procentdel af hele den potentielle mængde fra en klagebehandling og tilbagebetaling. Ikke siden Scharla sagen om den sociale pension er en så stor gruppe blevet diskrimineret af Folketingets autoriserede ulovligheder. [den lovbestemte vurdering 2013 blev annulleret]
 2. Ministeren opfordres forpligtende til at tilsidesætte denne diskrimination, ved at tillade undertegnede eller mit bo efter mig at kræve vurderinger og deraf følgende tilbagebetalinger gennemført. Det vil ministeren ikek, dog vil boet kunne klage indtil det er endelig opgjort forlyder det.
 3. Ministeren opfordres til at fremlægge forslag i Folketinget og omstøde den tidligere diskriminerende afgørelse til glæde for undertegnede og alle andre, der er eller vil havne i samme situation.
 Nogle efterladte efter boligejere, der er døde efter 2011, må vinke farvel til tusindvis af kroner i for meget opkrævet boligskat.
 Det sker, selv om regeringen har lovet at tilbagebetale op mod ti milliarder kroner for at kompensere de boligejere, der har været ramt af skæve og alt for høje vurderinger.
 Det vil betyde, at det samlet set vil være dyrere at betale pengene tilbage i forhold til, hvad de efterladte får ud af det - hvor har han det fra?.
 2018-10-03 styrelsen er vist fuld af løgn.
 Opkrævningen af ejendomsskatter overgår fra kommunerne til staten, og det bringer fremtiden for et splinternyt kommunalt skattesystem i fare.
 Det nye ejendomsvurderingssystem kommer til at koste 960 mio. kr. prisen er gået fra 81 mio kr til 960 på 4 år. Det viser et aktstykke til Folketingets Finansudvalg (FIU), som indeholder de samlede udgifter til it-udviklingen af det nye ejendomsvurderingssystem, oplyser Skatteministeriet i en pressemeddelelse. Mette Ring Rossing, der er programchef for Implementeringscenter for Ejendomsvurderinger .
 Der


text:
er lavet et forslag til en simpel og billig og effektiv model se på linket nemvurdering.dk.
 Opkrævning af kommunale ejendomsskatter overføres til staten.
 • Skattevæsenet overtager med virkning fra 2021 opkrævning af alle kommunale ejendomsskatter (grundskyld og dækningsafgift) fra kommunerne. Skattevæsenet overtager ikke opkrævningen af brugerbetaling som renovations-, vej- og kloakudgifter og lignende.
 Kommunernes it-fællesskab Kombit har i sommer modtaget systemet Ejendomsskatter og Ejendomsbidrag (E&E) fra leverandøren DXC, men midt i udviklingen kom det frem, at kommunerne slet ikke får brug for systemet alligevel.
 Med boligaftalen fra maj 2017 blev det nemlig besluttet, at ejendomsskat bliver et statsligt foretagende fra 2021, og derfor skal kommunerne ikke længere løse den opgave, systemet er indkøbt til.
 Det er nemlig stadigvæk ikke fastlagt, præcis hvordan inddrivelsen skal foregå hos staten, og det ville derfor ikke have været muligt, at ændre systemet, så det passede til statens kommende inddrivelsesopgave, da man fik det at vide, siger hun.
 »Der er ikke noget lovgrundlag på plads, så selv hvis vi havde kunnet nå at justere på det, så havde vi ikke noget konkret at gøre det ud fra. Så vi holdt os til planen i stedet for, og nu er det så ved at blive undersøgt, om systemet alligevel kan bruges.«
 2018 Vurderingsstyrelsen udtaler 1-10-2018.
 1 måned efter at der ifølge politiske aftaler skulle være etableret nye vurderinger af alle ejendomme udtaler Vurderingsstyrelsen:
 "Et nyt vurderingssystem skal træde i kraft 1 januar 2019. Hvad dette indebærer er Vurderingsstyrelsen ikke vidende om!" Så det var nok en løgn. I midten af 2019 er der i hvert fald ikke noget konkret nyt.
 2019-03-23 - nu kommer vurderingen tidligst i slutningen af 2020.
 Tidsplanen for den lov, der skal indføre nye skatteregler for boliger og erhvervsejendomme, er skredet. Det betyder, at loven først bliver fremsat efter et folketingsvalg. 2019-03-25.
 Ved et køb inden 1. januar 2021 overtager køber skatterabatten, som er en fast årlig rabat i form af forskellen på den gamle og nye ejendomsskat til dem, der står til at stige i boligskat fra 2021. Efter 1. januar er rabatten tabt for nye købere, og det ventes at presse prisen, så den enten falder eller stiger langsommere. »Bor man i et parcelhus, hvor vurderingen stiger kraftigt, står der idiot på ryggen af en, hvis man sælger huset i 2021 eller 2022. For så får man ingen betaling for sin skatterabat.
 Efter at mere end en milliard kroner er brændt af på dette projekt, har den ansvarlige styrelse ikke andet at sige!
 I stedet har styrelsen smølet tiden væk med at ulovligt ændre på vurderinger siden 2013- seneste år alene 100.000 ejendomme. Dvs. der er ændret på op til 500.000 efter at Folketinget sætter stop for vurderinger. Administrativ ulydighed er blevet det almindelige i Danmark. Ikke underligt at befolkningen har mistet al tillid til de folkevalgte.
 1,7 mio ejendomme skulle allerede have været vurderet 1 september. Skatteministeren har meddelt at vurderingerne nu er udskudt til en gang i løbet af 2019 - senest i 4.kvartal. "Vurderingsstyrelsen arbejder på at


text:
få organisationen på plads og venter stadig på systemleverancer?"
 citat mere:"I øjeblikket er det f.eks. ikke muligt at sende breve til boligejerne med den nødvendige, lovpligtige information."
 Statens IT-råd har endnu ikke modtaget det krævede budget med en tidsplan sådan som Finansministeriet ar krævet det.. Skatteministeriet har flere gange lovet at sende det. En gang blev det kasseret.
 2018-11-01 nye jendomsvurderinger vil først komme juli 2020. Ny skat begynder i 2021.
 Dermed vil det for meget opkrævne først komme tilbage i 2021. Staten og kommunerne får flere penge i kassen indtil fejlene bliver rettet. Boligejerne har siden 2012 været afskåret fra at klage og får først denne mulighed i i 2020 og det vil tidligst blive behandlet i 2021, pengen vil først komme tilbage når skatteborgeren har vundet klagesagen (der efter sædvane trækkes i langdrag 2-3 år især med det store efterslæb, der er opstået)
 Det er ikke muligt at se det samlede lån til grundskylden på den ejendomsskattebillet, som netop er sendt ud.
 Regningen for at indefryse grundskylden kan blive overraskende stor. På blot tre år vokser gælden til det offentlige sig 10 gange så stor.
 Boligejere tvinges nu til at indefryse stigningen i grundskylden frem til 2021, hvor en ny boligskattereform træder i kraft. Men dermed skubber man en stor regning foran sig. Eksempelvis vil et sådant lån kunne stige fra 3.456 kr. til 33.217 kr., viser beregninger fra Nykredit.
 De årlige opkrævede skatter er for en del boliger stadig baseret på de helt fejlagtige vurderinger fra 2011 (der helt ubegrundet var hævet med 49%). Dvs. der er et helt enormt efterslæb af fejl fra 2009 (fejl som styrelsen har nægtet at rette trods protester fra borgerne), der betyder kaos og sår tvivl om det nogensinde vil blive korrigeret eller puttet under stolen som man plejer med undskyldningen 'forældet'. Regeringen regner selv med, at der er opkrævet 13 milliarder forkert.
 Boligkøbere handler idag uden kendskab til de boligomkostninger, der fremover vil blive pålagt boligen. Ejendomsmæglerne er pligtige at oplyse dette forhold. Men mæglerne får kun forkerte oplysninger fra vurderingsstyrelsen.
 Seneste eksempel er fra nogle rækkehuse i Nordhavn. Her er 30 ejere udsat for løgn og overgreb, der er helt surealistisk. Køberne fik at vide at grundskylden ville blive på kr 21.000 (udmeldt i 2016) Nu opkræves i stedet en årlig skat på kr 7.000 om måneden eller 84.000 årligt.
 Til sammenligning opkræves allerede kr. 30.000 for små rækkehusgrunde på 86 kvm i Københavns yderkant, medens de dyre rækkehuse i Østrebros kvarter med bl.a. Thorning Smidt som ejer betaler væsentligt mindre for huse, der handles for mere end det dobbelte af de tilsvarende i yderkanten af København.
 Mange boligejere har betalt for meget i boligskat i perioden 2011-2018. De har nu udsigt til at få penge tilbage. Det vurderes, at der er tale om 730.000 boliger, hvis ejere får ca. 9 mia. kr. tilbage.
 Langt de fleste boligejere vil opleve, at deres bolig eller grund stiger i værdi, når de nye vurderinger offentliggøres. Det skyldes, at vurderingen i højere


text:
grad skal afspejle den reelle værdi.
 Til gengæld sænkes skattesatserne markant.
 Ejendomsværdiskatten sænkes fra 1 pct. til 0,55 pct. Og den skat, som betales for dyre huse, sænkes fra 3 pct. til 1,4 pct.
 2018-12-20 Et gammelt it-system har fejlet hos Skat, og det betyder, at 1.200 boligejere ikke er blevet opkrævet boligskat i årevis.
 Afløseren til det fejlbehæftede system er forsinket indtil 2020.
 Fejlene består blandt andet i, at grunde er registreret som havende en værdi på nul kroner, eller at en ejendom står opført som en ubebygget grund, selvom der faktisk står et færdigt hus.
 »Det vurderes foreløbigt, at ejere af ca. 1.200 ejendomme ikke har betalt korrekt ejendomsværdiskat på baggrund af denne fejl. Vurderingsstyrelsen er tilsvarende ved at foretage udsøgning af ejendomme, i hvilke der ligeledes formodes at være lignende fejl i grundværdierne og dermed fejl i grundskyldsbetalingen,« skriver Vurderingsstyrelsen.
 »Den manglende betalte boligskat kan efter en konkret vurdering vise sig at have skattemæssige konsekvenser for nuværende og tidligere ejendomsejere i op til 10 år tilbage i tid.«
 [Redaktøren]:Hov hov hvad med forældelse. 3 års grænse! Og Hvorfor har man brugt så meget tid på at opvurdere 500.000 ejendomme i stedet for at rydde op i fejlene?
 2019-05-22 valget giver ikke udsættelse så nu kører roulettten. De kan derfor se frem til en ny vurdering og derefter et krav om betaling af 10 års skat. Der vil oveni det blive føjet tre års renter.
 Det er for meget at kræve, at boligejere fra omkring 1200 ejendomme skal betale ejendomsværdiskat tilbage for de seneste 10 år. 2019-03-15
 Der er flere fejl og mere oprydningsarbejde i vente med det gamle ejendomsvurderingssystem, som ifølge Skatteministeriets plan skal udskiftes med et nyt og mere retvisende system i 2020.
 To af disse fejltyper har betydet, at 29.000 ejendomme til sammen er blevet opkrævet 150 millioner kroner for meget i grundskyld siden 2003, lød det fra skatteministeriet.
 De fem fejl fra serviceeftersynet
 1) Ukorrekt beregnet grundskatteloft for visse ejendomme ifm. fejlrettelser i 2010 og 2012. Der er ejendomme, hvor der fejlagtigt ikke er beregnet et korrekt grundskatteloft i forbindelse med fejlrettelserne i 2010 og 2012. Konsekvensen er, at de fleste af de berørte ejendomsejere opkræves for meget i grundskyld, mens nogle opkræves for lidt.
 2) Manglende genberegning af grundskatteloft for fuldt fritagne ejendomme ifm. fejlrettelser i 2010 og 2012. Der er ejendomme, hvor der fejlagtigt ikke er sket en genberegning af grundskatteloftet i forbindelse med, at der er blevet rettet op på en fejlberegning af fuldt fritagne ejendomme. Konsekvensen er, at de fleste af de berørte ejendomsejere opkræves for meget i grundskyld, mens nogle opkræves for lidt.
 3) Ukorrekt beregnet grundskatteloft for ejendomme omfattet af en overgangsregel i 2012.Ejendomsskattesystemet har ikke genberegnet grundskatteloftet korrekt for ejendomme omfattet af en overgangsregel i 2012. Fejlen medfører, at ejendomsejere kan
 være beskattet forkert fra 2013 og frem. Konsekvensen er, at nogle af de berørte ejendomsejere opkræves for meget i grundskyld, men andre opkræves for lidt.
 4) Ukorrekt beregnet grundskatteloft ved bortfald af fradrag for forbedringer.Ejendomsskattesystemet beregner