text:
også er omfattet af § 21. Landsskatteretten fandt, at kursgevinstlovens § 21 har forrang, hvorfor der er skattefrihed for gældsnedskrivningen.
 C.3.3: Skatteministeriets bemærkninger til Landsskatterettens synspunkt:
 Ifølge Skatteministeriet er der i nærværende sag ikke tale om en gældseftergivelse fordi gældsnedskrivningen sker som følge af et særligt lånevilkår. Dermed kan kursgevinstlovens § 21 ikke kan finde anvendelse. For det andet gøres det gældende, at kursgevinstlovens § 23 har forrang frem for kursgevinstlovens § 21.
 C.3.4: As bemærkninger til skatteministeriets synspunkt omkring landsskatteretskendelsen:
 Skatteministeriet påstår reelt, at selvom gælden var i danske kroner ville gældsnedskrivningen ikke være omfattet af kursgevinstlovens § 21, da vi ikke har en gældseftergivelse i kursgevinstlovens forstand. Det må så betyde, at nedskrivningen falder helt uden for kursgevinstloven. Der er jo ikke andre bestemmelser, der kan rumme gældsnedskrivningen. Efter Højesteretsdommen kan dette anbringende ikke fastholdes. Kursgevinstlovens § 21 rummer alle gældsnedskrivninger.
 At kursgevinstlovens § 23 også skulle omfatte samtlige gældsnedskrivninger og tillige have forrang fremfor § 21 virker ikke logisk. Det ville få den konsekvens, at kursgevinstlovens § 21 skulle fortolkes indskrænkende til kun at give skattefrihed for gældsnedskrivninger af kronegæld. Hvis det virkelig havde været lovgivers ønske, havde lovgiver utvivlsomt skrevet det direkte og givet en begrundelse herfor i lovbemærkningerne.
 Skatteministeriets synspunkter bliver ikke nemmere at forstå, når det fremgår af Skattestyrelsens juridiske vejledning, at kursgevinstlovens § 24 har forrang frem for kursgevinstlovens § 23. Efter Skatteministeriets opfattelse, har vi nu en retstilstand, hvor nedskrivninger af værdiløse fodringer i fremmed valuta er skattefri for debitor, hvis nedskrivningen er omfattet af kursgevinstlovens § 24 (samlet ordning), men ikke hvis omfattet af kursgevinstlovens § 21 (singulær gældseftergivelse).
 Nedskrivninger af værdiløse fordringer i danske kroner er derimod skattefrie for debitor - uanset nedskrivningen er omfattet af kursgevinstlovens § 21 eller kursgevinstlovens § 24. En sådan påstået retstilstand har med sikkerhed ikke været lovgivers ønske, og vil ikke kunne lægges til grund.
 C.3.5: Kursgevinstlovens § 23 vedrører kun valutakursgevinst og -tab:
 For Højesteret gjorde ØO, som nævnt ovenfor, ikke gældende, at kursgevinstlovens § 23 kun vedrører valutakursgevinst og - tab. Allerede derfor har Højesteret i prøvesagen ikke forholdt sig til det anbringende som A har gjort gældende i denne sag i årevis.
 Det gøres gældende, at kursgevinstlovens § 23 kun vedrører (børs- og) valutakurssvingninger vedrørende gæld i fremmed valuta. I den nugældende § 23, er det da også i bestemmelsens sidste pkt., præciseret, at gæld i danske kroner, anses som gæld i fremmed valuta, hvis restgælden reguleres i forhold til en eller flere valutakurser, og omvendt for gæld i fremmed valuta, der reguleres i forhold til danske kroner. Denne reguleringsregel understreger, at det reelt er uden betydning, hvilken valuta gælden er i. Det er valutakurssvingningen, der rammes af reglen; ikke gælden som sådan.
 Det er enighed om, at forud for vedtagelsen af kursgevinstloven af 1985 skulle gevinster på gæld i fremmed valuta, der rakte udover valutakursændringen, beskattes efter statsskatteloven - altså på samme måde gæld i danske kroner.
 Bortset fra banker mv. betød det, at gældsgevinsten var skattefri, medmindre kreditor nedskrev


text:
fordringen til et lavere beløb end fordringens værdi for kreditor.
 Selve valutakursreguleringen skulle beskattes efter den dagældende § 8 D i ligningsloven. § 8 D i ligningsloven af 1975, der havde følgende ordlyd (min understregning):
 Stk. 2. Valutakursgevinst og -tab skal medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst for det indkomstår, hvori gevinsten eller tabet er konstateret.
 Stk. 3. Bestemmelserne i § 4 finder tillige anvendelse på de der omhandlede bankers og forsikringsselskabers og andre virksomheders opgørelse af fortjeneste og tab på mellemværender i fremmed valuta.
 Bestemmelsen vedrørte således kun valutakursreguleringer. Det fremgår af lovbemærkningerne til § 6 i kursgevinstlovens af 1985, at ligningslovens § 8 D blev indført for at styrke Danmarks valutareserver ved at tilskynde erhvervslivet til at foretage anlægsfinansiering i udenlandsk valuta. Danmark devaluerede på daværende tidspunkt jævnligt, hvorfor bestemmelsen blev anset for en lempelse af beskatningen for virksomheder med lån i udlandet. Bestemmelsen skal også ses i sammenhæng med de dagældende valutabestemmelser, hvorefter der alene kunne ske låneoptagelse i udlandet under nogle nærmere angivne betingelser. Lån kunne således bl.a. kun optages i udlandet under forudsætning af, at lånet blev optaget til finansiering af erhvervsmæssige anlægsinvesteringer mv. Betingelsen om den erhvervsmæssige tilknytning efter ligningslovens § 8 D ansås da for opfyldt, når lånet eller tilgodehavendet var etableret i overensstemmelse med disse valutabestemmelser.
 I Skattelovrådets betænkning (bet. 1985 nr. 1050), afsnit 10, er beskrevet retstilstanden forud for kursgevinstloven af 1985.
 Skattelovrådet anbefalede i sin betænkning, at den kommende kursgevinstlov skulle behandle gevinster/tab på gæld og fordringer i fremmed valuta, der rækker udover valutakursreguleringen, på samme måde som gæld og fordringer i dansk valuta, jf. betænkningens afsnit 10.5 og 9.5. Skattelovrådet antydede dog, at lovgiver kunne overveje at udvide valutabestemmelsen til også at omfatte børskursregulering for at undgå praktiske afgrænsningsproblemer.
 Betænkningens afsnit 3 indeholder et eksempel med køb/salg af en 100 $ amerikansk ZORO-bond obligation. Obligationen købes for en børskurs på 25 dollars og sælges for en børskurs på 28 dollars. Skal valutakursgevinsten beregnes i forhold til de 25 dollars eller de 28 dollars?
 Skattelovrådet kom frem til, at der er 4 måder at opgøre valutakursgevinsten på. Disse afgrænsningsproblemer ville kunne undgås ved at udvide valutabestemmelsen til også at omhandle børskursreguleringer.
 Afgrænsningsproblemerne ville ikke eksistere for unoterede fordringer i fremmed valuta, da disse fordringer typisk stiftes og indfries til kurs 100. Derudover ville unoterede fordringer i fremmed valuta ofte tilhøre omsætningsformuen, hvorfor den fulde skattepligt ville følge af de øvrige bestemmelser i kursgevinstloven eller statsskatteloven.
 Med vedtagelsen af kursgevinstloven af 1985 blev ligningsloven § 8 D ophævet (valutabestemmelsen) og erstattet af kursgevinstlovens § 6, der var formuleret således:
 Stk. 2. Gevinst på fordringer i fremmed valuta, der ikke omfattes af stk. 1, medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, hvis fordringens pålydende rente på erhvervelsestidspunktet er lavere end mindsterenten efter § 7."
 Af forarbejder til kursgevinstlovens § 6 fremgår bl.a. følgende (min understregning):
 "Bestemmelsen vedrører behandlingen af fordringer og gæld i fremmed valuta. Efter stk. 1 skal gevinster og tab på fordringer og gæld i fremmed valuta medregnes ved

type: other


text:
opgørelsen af den skattepligtige indkomst, hvis fordringen eller gælden har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 Når en virksomhed drives i aktie- eller anpartsselskabsform, lægges det til grund, at der foreligger den fornødne erhvervsmæssige tilknytning. Dette svarer til den praksis, der i dag anvendes af ligningsmyndighederne.
 For andre skattepligtige medregnes gevinster og tab på fordringer og gæld i fremmed valuta til den skattepligtige indkomst, hvis det godtgøres af den skattepligtige eller af skattemyndighederne, at fordringen eller gælden har tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed.
 De skattepligtige, der omfattes af bestemmelsen, medregner kursgevinster og -tab som følge af alle kurssvingninger ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst. Såvel kursgevinster og - tab på grund af valutakurssvingninger som kursgevinster og -tab på grund af børskurssvingninger indgår i beregningsgrundlaget."
 Spørgsmålet er herefter om valutakurssvingninger og børskurssvingninger er en udtømmende opremsning af det, som skal medtages eller blot eksempler på det som skal medtages.
 Er det en udtømmende opremsning er der ikke sket ændringer på gældssiden, da gæld ikke kan børskursreguleres.
 I lovbemærkningernes afsnit I (Indledning), er opremset de ændringer lovforslaget medfører i forhold til gældende ret. Her er gæld i fremmed valuta ikke nævnt. Derimod er fordringer i fremmed valuta nævnt. Der skrives således (egen understregning og kursiv):
 "For det tredje er de gældende regler omkring beskatning af gevinster og tab på fordringer i fremmed valuta med tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed medtaget i en lidt ændret og ajourført skikkelse"
 I lovforslaget, afsnit IV (Lovforslaget i hovedtræk), står der videre (mine understregninger):
 "Hidtil har gevinster og tab, som en skyldner realiserer ved indfrielse af eller frigørelse for gæld, ikke været omtalt i lovgivningen bortset fra valutakursreglen i ligningslovens § 8 D og reglerne i ligningslovens § 4, stk. 3 og 4. Lovforslaget nævner nu disse gevinster og tab udtrykkeligt. For de egentlige finansielle selskaber m.v., der omfattes af næringsbeskatningen, skal sådanne gevinster og tab medregnes ved indkomstopgørelsen. For alle andre skattepligtige fastholdes på dette område statsskattelovens regler i §§ 4-6 direkte, samt reglen for gæld i fremmed valuta i tilslutning til erhvervsmæssig virksomhed.
 I øvrigt præciseres det, at fordringer og gæld hos selskaber m.v. altid anses for at have tilknytning til erhvervsmæssig virksomhed, mens det for personer må bero på en konkret bedømmelse."
 Det er således anført i forarbejderne, at lovændringen fastholdt den eksisterende regel vedrørende gæld i fremmed valuta. Kun vedrørende fordringer medførte lovændringen en udvidelse.
 Lovforslaget indeholder desuden overgangsregler for fordringer i fremmed valuta, men ikke for gæld i fremmed valuta. At det ikke er en forglemmelse fra lovgivers side, understreges af den efterfølgende udvidelse af bestemmelsen i lovens § 6.
 I lovforslaget var fonde ikke medtaget i valutabestemmelsen i kursgevinstlovens § 6. Fonde var skattefrie i 1985, men det var planlagt, at fonde skulle være skattepligtige for indkomståret 1987 og fremefter. Man fandt det derfor hensigtsmæssigt at udvide bestemmelsen til også at omfatte fonde.
 Det har tydeligvis været lovgivers ønske, at gevinst på gæld i fremmed valuta, der ligger udover valutakursgevinsten, skulle beskattes på samme måde som gevinster på gæld i danske kroner - altså ingen


text:
ændring af retstilstanden.
 Det ville også give ringe mening, hvis gevinster på gæld i fremmed valuta, der ligger udover valutakursgevinsten, skulle beskattes anderledes end gevinster på gæld i danske kroner. Forskelsbehandlingen tjener ikke noget skattepolitisk formål. Der eksisterer ingen fornuftig årsag til, at kursgevinst på gæld i fremmed valuta beskattes hårdere end gevinst på gæld i danske kroner. Princippet om skattefrihed for eftergivelse ned til fordringens værdi for kreditor, må derfor også gælde i denne sag. Dette anbringende har også støtte i Landsskatterettens afgørelse af 31. august 2015 [...], hvor flertallet på tre medlemmer udtaler (min understregning):
 Da G6 som følge af vilkårene i låneaftalen ikke havde krav på mere end ejendommen, var fordringens værdi for G6 på tidspunktet for salget af ejendommene lig med ejendommens værdi. Overtagelse af ejendommen indebar derfor ikke, at gælden blev nedskrevet til et lavere beløb end fordringen værdi for kreditor (G6) og heller ikke denne betingelse i kursgevinstlovens § 23, jf. § 21, er derfor opfyldt.
 Det ville også være uforståeligt, at lovgiver specifikt nævner valutakursreguleringer og børskursreguleringer, hvis valutabestemmelsen omhandler så meget andet.
 Lovgiver skriver også "alle kurssvinger" hvilket må forstås som alle offentliggjorte kurssvinger - altså børskurssvinger i relation til valutaen (valutakursregulering) og børskurssvinger i relation til selve fordringen/gælden (børskursregulering).
 Frigørelse for gæld i forbindelse med gældseftergivelse, forældelse, konfusion, præklusion, trangsakkord og gældssanering kan næppe kvalificeres som kurssvingninger, således som ordet naturligt forstås.
 Der kan også henvises til betænkningen af 1985 (nr.1050) afsnit 5, hvor der skrives (egen understregning):
 "Som udgangspunkt er det nok rigtigt, at der til alle kursgevinster svarer ligeså store kurstab, men der er ihvertfald nogle kurstab, der ikke modsvares af egentlige kursgevinster, nemlig de tab, som långivere må bære som følge af låntageres manglende betalingsevne.
 Teoretisk kan man derfor sige, at de samlede kurstab overstiger de samlede kursgevinster ."
 Begrebsmæssigt er debitorgevinster som følge af gældseftergivelse, forældelse, konfusion, præklusion, trangsakkord og gældssanering ikke kursgevinster.
 Kursgevinster skal forstås som finansielle kursgevinster - altså gevinster/tab der opstår som følge af ændret markedsrente, valutakursregulering, overkurslån (kunstig høj rente) eller underkurslån (kunstig lav rente).
 A gør gældende, at der ikke efter 1985 er sket relevante ændringer i bestemmelsen i kursgevinstlovens § 6 i forhold til nærværende sag.
 Den dagældende kursgevinstlovs § 6 blev ved lov nr. 394 af 6. juni 1991 som anført ændret til også at omfatte lønmodtageres private gæld i fremmed valuta, men retsvirkningen var stadigvæk den samme, nemlig at kun valutakursændringer skulle medtages. Kursgevinstlovens § 6, stk. 1, fik følgende udformning efter lovændringen i 1991:
 "Gevinst og tab på fordringer og gæld i fremmed valuta medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst. For skattepligtige efter kildeskattelovens §§ 1 og 2, der ikke omfattes af § 3, gælder 1. pkt. dog alene, hvis årets nettogevinst eller nettotab overstiger 800 kr. Beløbet reguleres efter personskattelovens § 20. Fordringer og gæld i danske kroner betragtes som fordringer og gæld i fremmed valuta, hvis hovedstolen henholdsvis restgælden reguleres i forhold til en eller flere valutakurser."
 Det skete efter anbefalinger i optionsudvalgets betænkning nr.


text:
1139. Lovgiver ønskede af ramme lønmodtageres devalueringsgevinster for at undgå skattespekulation med de såkaldte australdollar-arrangementer.
 "Hvis kursreguleringen på fordringen i fremmed valuta skal medtages i den skattepligtige indkomst, vil det altid både være valutakursændringen og børskursændringen, der medtages. Skal kursreguleringen ikke medtages, gælder det både valutakursgevinst og børskursgevinst"
 Og i 1991-lovændringen skrives således i lovbemærkningerne:
 Med kursgevinstloven af 1997 (Lov 1997-06-10 nr. 439) blev valutabestemmelsen delt op i 2 bestemmelser. Ved kursusgevinstloven af 1997 skete der som i 1991 heller ikke en relevant ændring af det materielle beskatningsgrundlag for kursgevinster på gæld i fremmed valuta, idet der i loven blot skete en opdeling af gevinst og tab på henholdsvis gæld (§ 23) og fordringer (§ 16) i fremmed valuta. § 23 i kursgevinstloven af 1997 havde følgende ordlyd:
 "Gevinst og tab på gæld i fremmed valuta medregnes i det omfang, gevinsten eller tabet ikke er omfattet af § 22. 1. pkt. gælder dog alene, hvis årets nettogevinst eller nettotab sammenlagt med gevinster og tab, som omfattes af § 16, overstiger 1.000 kr."
 Forarbejderne bemærkede følgende til bestemmelsen: (min understregning):
 "Bestemmelsen omfatter personers gevinst og tab på gæld i fremmed valuta, når gælden ikke er pengenæring. Forslaget svarer, for så vidt angår gæld, til § 6 i den nuværende kursgevinstlov."
 Det understreges som anført i lovbemærkningerne, at der ikke er sket realitetsændringer.
 Det er således alene lovbemærkninger til kursgevinstloven af 1985, der er relevante, når rækkevidden af den nuværende kursgevinstlovs § 23 skal fastlægges.
 C.4 Mest subsidiært: praksis i ligningsvejledningen skal følges:
 I transparente kommanditselskaber er kommanditisterne, i skattemæssig henseende, debitor til gælden i kommanditselskabet, men hæfter kun med formuen i kommanditselskabet inklusiv ikke-indbetalt resthæftelse.
 Skattemæssigt er det, at der kun hæftes med formuen i kommanditselskabet, reelt at sidestille med et lån på non-recourse vilkår, for kreditor kan alene henholde sig til kommanditselskabsformuen. Herefter opstår spørgsmålet, hvad der sker, hvis kommanditisterne får en gældsgevinst som følge af den manglende personlige hæftelse.
 Der stod følgende i ligningsvejledningen 2016 afsnit C.B:
 Hvis en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse, vil en gældseftergivelse ikke medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand. Har kommanditisten derimod ikke indbetalt sin resthæftelse, kan der blive tale om beskatning af den del af gældseftergivelsen, som forholdsmæssigt svarer til hans anpart efter KGL § 21 eller KGL § 23."
 Først beskrives den situation, hvor kommanditselskabet er tømt for aktiver, herunder resthæftelsen fra kommanditisterne, hvorefter kreditorerne må opgive yderligere forfølgelse grundet den begrænsede hæftelse. Gældseftergivelsen er her ubetinget skattefri, da vi ikke har en kursgevinst i kursgevinstlovens forstand. Det er således irrelevant om gælden er i fremmed valuta eller ej.
 Dernæst beskrives den situation, hvor kommanditselskabet er tømt for aktiver, men hvor resthæftelsen ikke er indbetalt fuldt ud. Her skal gældseftergivelsen beskattes hos kommanditisterne med kursværdien af den ikke-indbetalte resthæftelse. Dette udsagn må dog forudsætte, at kreditor faktisk kunne kræve resthæftelsen indbetalt således, at kreditor lider et tab.
 Hvis indbetalingen af resthæftelsen ikke giver noget mer-provenu til kreditor fordi lånet er på non-recourse vilkår, gælder udsagnet ikke, jf. Landsskatterettens afgørelse fra 2007


text:
(SKM2007.896.LSR). Landsskatteretten skrev:
 "Den af A Holding A/S overtagne gæld til B på 8.536.929 kr. er ydet på såkaldt non-recourse vilkår, hvorefter kommanditisterne ikke hæfter personligt for gældens betaling. Landsskatteretten finder herefter ikke grundlag for at anse A Holding A/S, der har overtaget gælden på nævnte vilkår, for skattepligtig af gældseftergivelsen. Gældseftergivelsen anses således, jf. det i Ligningsvejledningen anførte, ikke for at medføre nogen kursgevinst i kursgevinstlovens forstand."
 Landsskatteretten fortolker ligningsvejledningen således, at hvis kreditor har udtømt alle sine muligheder for kreditorforfølgelse, således at kommanditisterne ikke længere hæfter for den udækkede fordring, vil gældsnedskrivningen ikke medføre kursgevinstbeskatning af kommanditisterne.
 A kan selvfølgelig støtte ret på ligningsvejledningen og Landsskatterettens fortolkning af ligningsvejledningen, jf. citatet ovenfor.
 D. UDDYBENDE ANRBINGENDER TIL STØTTE FOR HJEMVISNINGSPÅSTANDEN:
 D.1 Det er kun As resthæftelse over for kommanditselskabet, som A er frigjort for:
 Hvis retten måtte komme frem til, at der skal ske beskatning, gøres det nedenfor gældende, at sådan beskatning alene kan støttes på As resthæftelse over for G1. Dette er et yderligere punkt, som Højesteret i ØO-sagen ikke har forholdt sig til. ØOs eventuelle resthæftelse er uomtalt i dommen, formentlig fordi ØO blot har erkendt at hæfte for gælden.
 Af afsnit C.B.1.2.1 i den juridiske vejledning omhandler "Fordringer, gæld og finansielle kontrakter omfattet af kursgevinstloven" fremgår følgende (min understregning):
 Kursgevinstloven opstiller altså den rimelige betingelse, at alene fordringer, som kreditor ved domstolene kan inddrive over for debitor i henhold til fordringen, er omfattet af kursgevinstloven. Af forarbejderne til kursgevinstloven af 1997, hvis § 1, stk. 1, nr. 2, er enslydende med den nugældende kursgevinstlov, fremgår blandt andet følgende (min understregning):
 Ved frigørelse for en gældsforpligtelse forstås den omstændighed, at debitor fritages for sin hæftelse for gældsposten.
 I højesteretsdommen fremgår det af side 1, at ØO anerkendte, "at han hæftede for lånet", men kun med den pantsatte ejendom. En sådan anerkendelse foreligger ikke i nærværende sag. A anerkender kun, at han havde en hæftelse over for G1 - i danske kroner - nemlig resthæftelsen som kommanditist i henhold til den aftale, som A havde med kommanditselskabet. Allerede fordi As resthæftelse er i danske kroner, ikke i fremmed valuta skal A frifindes.
 A havde ikke betalt sin fulde resthæftelse over for G1. Hvis G1 således havde haft yderligere kapitalbehov, havde A og de øvrige kommanditister kunnet opkræves yderligere indskud ind til den fulde forpligtelse hertil var opfyldt.
 Overdragelsen af den pantsatte ejendom udløste ikke krav om indbetaling af resthæftelse. Det er reelt først på tidspunktet for nedlukning af kommanditselskabet, at As resthæftelse bortfaldt. Dette er dog ikke udtryk for gevinst på gæld, for en indskudsforpligtelse er ikke en gæld. Det er en obligationsretlig forpligtelse til at yde et indskud, der på indskudstidspunktet modsvares af en øget værdi af aktivet. Ikke desto mindre gøres det subsidiært gældende, at det alene er As resthæftelse over for kommanditselskabet, som A er frigjort for. Det er maksimalt denne resthæftelse, som A ville kunne beskattes af. Denne resthæftelse er imidlertid i danske kroner, hvorfor gevinsten er skattefri. Selv hvis resthæftelsen havde været i


text:
fremmed valuta var den også skattefri.
 Hvis retten måtte mene, at A dog skal beskattes af resthæftelsen, skal sagen hjemvises til Skattestyrelsen til en opgørelse af hvad As resthæftelse var over for G1.
 D.2 Ejendomsavancebeskatningsloven bør anvendes i regelsammenstødet med kursgevinstloven:
 Det gøres subsidiært gældende, at gevinsten er på ejendommen og ikke på gælden. Ejendomsavance, der tillige er en kursgevinst, vil ikke skulle beskattes efter kursgevinstloven, jf. bl.a. Karnovs note 48 til kursgevinstlovens § 24.
 Hvis debitor har en ejendomsgæld på 10 mio. kr., og ejendommens værdi er 8 mio. kr., og udlignes gælden ved at aflevere ejendommen til kreditor, har debitor fået en gevinst på 2 mio.kr.
 Spørgsmålet er imidlertid om gevinsten er på gælden eller ejendommen. Er kreditor næringsdrivende med køb/salg af ejendomme skal anskaffelsessummen for ejendommen opgøres efter principperne i statsskatteloven. Det betyder, at anskaffelsessummen skal opgøres som den kontante anskaffelsessum tillagt den nominelle værdi af den overtagne gæld.
 Kreditor får altså en anskaffelsessum på 10. mio. kr. Da kreditor ikke både kan få tabsfradrag efter statsskatteloven og efter kursgevinstloven skal det vurderes, hvilken bestemmelse, der har forrang.
 Er kreditor ikke næringsdrivende skal ejendomsavancebeskatningsloven anvendes. Det betyder, at anskaffelsessummen på ejendommen bliver den kontante betaling tillagt kontantværdien af den overtagne gæld.
 I betænkningen af 1985 (nr. 1050) er der anført følgende (min understregning):
 "Omvendt vil en låntager eventuelt uden betaling til långiver blive frigjort for en gæld, f.eks. ved at en ny ejer køber hans faste ejendom og indtræder i gældsforpligtelserne vedrørende ejendommen. Også her gælder det, at der næppe direkte bliver sat kursværdi på gælden, men kursværdiændringen for den tidligere låntager vil give sig udslag i prisfastsættelsen for ejendommen."
 Med andre ord: G6 led et tab fordi G6 var nødsaget til at erhverve ejendommen, selvom restgælden var højere end handelsværdien af ejendommen. Tilsvarende kan det hævdes, at G1 fik en gevinst i samme størrelse som G6s tab, idet G1 må anses at have afstået ejendommen reelt til en højere værdi end dens handelsværdi, og G1 har derved haft en ejendomsavance svarende til den usikrede gæld. Beskatning efter ejendomsavancebeskatningsloven fører til et gunstigere resultat for A end beskatning for kursgevinst.
 Sagen bør derfor hjemvises til Skattestyrelsen for at opgøre ejendomsavancen.
 E. UDDYBENDE ANBRINGENDER TIL STØTTE FOR RENTEPÅSTANDEN (PÅSTAND 2):
 Til støtte for påstand nr. 2 gør A gældende, at skulle han blive skattepligtig af en kursgevinst, skal den beregnede skat ikke tillægges renter. Det fremgår af As årsopgørelse for 2010, dateret 7. februar 2014 [...], at As restskat udgjorde 1.311.888. A indbetalte restskatten. Som følge af landsskatterettens kendelse af den 31. august 2015 [...], udarbejdede SKAT en ny årsopgørelse per den 2. september 2015 [...], hvormed A fik skatten tilbagebetalt. Det gøres gældende, at skatteforvaltningen er i fordringshavermora, skulle Skatteministeriet vinde sagen, idet det alene af skatteforvaltningens forhold, der gør, at A ikke har betalt skatten. A har sammen med øvrige kommanditister gennem deres advokat på X-sagen forespurgt SKAT herom og fået negativt svar fra SKAT [...]. A har alligevel forsøgt at betale via SKATs hjemmeside men


text:
fået svar, at der ikke eksisterer en fordring. A har derfor ikke kunnet frigøre sig fra sin eventuelle skattegæld."
 Som fastslået af Højesteret i dom af 11. november 2019, refereret i UfR 2020.202, er tab eller gevinst ved frigørelse for gælden efter en betalingsforpligtelse omfattet af kursgevinstloven, jf. lovens § 1, stk. 1, nr. 2, selv om betalingsforpligtelsen er reguleret ved et non-recourse vilkår, som indebærer, at der ikke hæftes med mere end den stillede sikkerhed og afkastet heraf. Højesteret fandt, at der efter sagens låneaftale var en betalingsforpligtelse for hele lånebeløbet. Højesteret fandt herefter, at kursgevinstlovens § 23 fandt anvendelse på låneaftalen, der var indgået i fremmed valuta (GBP).
 Den foreliggende sag er med hensyn til betalingsforpligtelsen identisk med den sag, som Højesteret tog stilling til. Der er således i låneaftale af 31. december 1997 mellem G5 og G1 vedrørende lån af 7.800.000 GBP indgået et ligelydende non-recourse vilkår som i den sag, Højesteret tog stilling til.
 Den ejendom, som nærværende sag vedrører, er en hotelejendom beliggende i Y3, Y4-land. Den 13. september 2010 indgik G1 aftale om salg af hotelejendommen til G6. I denne aftale var tillige et non-recourse vilkår i forhold til salget. Herudover var der i punkt 14.1 et vilkår om, at overdragelsen af ejendommen skete til fuld og endelig afgørelse af alle mellemværender mellem parterne.
 A har til støtte for sin frifindelsespåstand principalt gjort gældende, at kursgevinstlovens § 24 skal finde anvendelse.
 Retten finder ikke, at der ved vilkåret i salgsaftalen af 13. september 2010 om, at overdragelsen af ejendommen sker til fuld og endelig afgørelse af ethvert krav mellem køberen og sælgeren, er sket en gældsnedskrivning, som har betydning for sagens vurdering i forhold til kursgevinstlovens § 24. Retten har herved lagt vægt på, at det allerede fulgte af parternes aftale af 31. december 1997, at G6 som følge af non-recourse vilkåret ikke kunne gøre noget andet krav gældende mod G1. Vilkåret i salgsaftalen er derfor uden selvstændigt indhold og ville gælde, uanset om vilkåret var medtaget, eller uanset om ejendommen var blevet solgt til anden side.
 Kursgevinstlovens § 24 finder derfor ikke anvendelse.
 A har til støtte for sin frifindelsespåstand subsidiært gjort gældende, at kursgevinstlovens § 21 skal finde anvendelse.
 Den indgåede låneaftale af 31. december 1997 mellem G6 og G1 indeholder non-recourse vilkåret, som disse parters aftaleforhold således er født med. Retten finder derfor ikke, at As frigørelse for gælden kan anses som en eftergivelse af gæld i kursgevinstlovens § 21's forstand, og kursgevinstlovens § 21 finder derfor heller ikke anvendelse.
 A har til støtte for sin frifindelsespåstand mere subsidiært gjort gældende, at kursgevinstlovens § 23 kun finder anvendelse for valutakursstigningen af gælden.
 Som det fremgår af Højesterets dom refereret i UfR 2020.202, medregnes efter kursgevinstloven gevinst og tab på gæld i danske kroner som udgangspunkt ikke ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, hvorimod gevinst og tab på gæld i fremmed valuta som udgangspunkt medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, jf. kursgevinstlovens §§ 20-23. Beskatningen af gevinst og tab på begge


text:
former for gæld er således symmetrisk.
 Retten finder ikke grundlag for at antage, at den forskellige behandling af lån i dansk valuta og udenlandsk valuta er begrænset til alene at omfatte valutakurser. Retten finder endvidere ikke grundlag for at antage, at der er tilsigtet en forskellig regulering for fordringer og gæld i relation til, om såvel værdiændringer på grund af ændringer i valutakursen som værdiændringer på grund af andre forhold skulle medregnes.
 Det fremgår således i forslag til lov om ændring af kursgevinstloven m.m., LFF 1990-1991.2.6, af de specielle bemærkninger til ændringen af kursgevinstlovens § 6, at:
 I 1997-kursgevinstloven blev den tidligere § 6 for personers vedkommende i lovens kapitel 3 opdelt i henholdsvis § 16 (fordringer) og § 23 (gæld). I forarbejderne til 1997-lovens § 16 i de specielle bemærkninger (LFF1996-1997.1.194), anføres, at:
 Der er i de specielle bemærkninger til § 23 henvist til bemærkningerne til § 16. Angivelsen af, at forslaget for så vidt angår gæld svarer til § 6 i den nuværende kursgevinstlov, ændrer ikke ved, at forarbejderne må forstås således, at § 23 vedrører samtlige kursændringer ligesom § 16.
 Retten finder herefter ikke, at forarbejderne til 1985-kursgevinstloven og den før da foreliggende regulering kan give grundlag for en antagelse om, at kursgevinstlovens § 23 kun finder anvendelse for valutakursstigningen af gælden.
 A har til støtte for sin frifindelsespåstand mere subsidiært gjort gældende, at praksis i ligningsvejledningen skal følges.
 Den dagældende ligningsvejledning, Erhvervsdrivende 2010-2, afsnit E.L.2.7 om gældsreduktion i K/S’er, indeholdt bemærkninger til den skattemæssige behandling af gældseftergivelse for et K/S, herunder om anvendelse af reglerne for singulær eftergivelse.
 A har henvist hertil og til en afgørelse fra Landsskatteretten, SKM2007.896.LSR vedrørende et non-recourse vilkår.
 Skatteministeriet har bestridt, at A herved har dokumenteret en fast praksis, som vedrører den foreliggende situation, og har henvist til SKM2007.780.LSR og byrettens tiltræden i SKM2010.42.BR.
 Retten finder, at A med det fremkomne ikke har dokumenteret en praksis fra skattemyndighedernes side, der kan føre til et andet resultat.
 A har til støtte for sin subsidiære påstand om hjemvisning gjort gældende, at ejendomsavancebeskatningsloven bør anvendes i regelsammenstød med kursgevinstloven. A har endvidere gjort gældende, at det maksimalt er resthæftelsen, som han vil kunne beskattes af.
 Retten finder ikke grundlag for, at den kursgevinst, der er opstået ved frigørelse for gælden efter låneaftalen, skal bedømmes efter eller i sammenstød med ejendomsavancebeskatningsloven ud fra et synspunkt om, at G1 har afstået ejendommen med en gevinst, som svarer til G6s tab.
 Retten finder endvidere, at kursgevinsten efter kursgevinstlovens § 1, stk. 1, nr. 2, skal bedømmes i forhold til gældsfrigørelsen og ikke i forhold til resthæftelsen over for kommanditselskabet.
 Skattekrav forrentes efter kildeskattelovens § 61. Retten finder ikke, at en antagelse af forventninger hos lovgiver om, at der ikke skal betales renter i en situation som den foreliggende, hvor der er tilbudt, men ikke modtaget frivillig indbetaling af eventuel kommende restskat, kan føre til, at der ikke skal betales rente, eller at retten kan bestemme, at skattekravet ikke skal forrentes før fra dagen efter Skattestyrelsens opgørelse af


text:
skattekravet som følge af byrettens dom.
 Skatteministeriet frifindes derfor for As rentepåstand.
 Efter sagens karakter, værdi og forløb fastsættes sagsomkostningerne til 104.000 kr. Heraf er 4.000 kr. fastsat til dækning af udgifter til retsafgift, mens et beløb til dækning af advokatudgifter, materialesamling mv. er fastsat til 100.000 kr.
 Det er oplyst, at Skatteministeriet ikke er momsregistreret.
 A skal anerkende, at hans skattepligtige indkomst for indkomståret 2010 forhøjes med 4.568.166 kr., og at konsekvensændringerne i virksomhedsindkomsten under virksomhedsordningen for indkomstårene 2010-2012 hjemvises til Skattestyrelsen.
 Skatteministeriet frifindes for As rentepåstand.
 A skal inden 14 dage til Skatteministeriet betale sagsomkostninger med 104.000 kr.


text:
SIRIUS advokater » Lydoptagelse af møde samt kast med computermus førte til bortvisning
 Højesteret afsagde den 19. august 2019 dom i en sag, der handlede om, hvorvidt bortvisningen af en medarbejder var berettiget. Sagen handlede om, hvorvidt arbejdsgiveren havde været berettiget til at bortvise medarbejderen, en kundekonsulent, enten fordi medarbejderen under et møde havde kastet med en computermus, eller om bortvisningen var berettiget, fordi medarbejderen, uden de andre mødedeltageres viden, havde lydoptaget mødet.
 Højesteret fandt, at kastet med computermusen, ikke kunne anses for en tilstrækkelig, alvorlig misligholdelse af ansættelsesforholdet til at begrunde bortvisning eller opsigelse.
 Vedrørende lydoptagelsen udtalte Højesteret, at vurderingen af, om en medarbejders lydoptagelse af en samtale med sin arbejdsgiver, uden dennes viden, udgør en misligholdelse af ansættelsesforholdet, må bero på en konkret afvejning af hensynet til medarbejderen over for hensynet til arbejdsgiveren og andre berørte, herunder opbevaringen og anvendelsen af lydoptagelsen. Højesteret fandt, at medarbejderen havde været berettiget til at foretage lydoptagelsen og til den efterfølgende anvendelse.
 Der var således ikke bortvisningsgrund fra medarbejderens side – og en opsigelse ville heller ikke have været rimelig af de anførte grunde. Medarbejderen fik derfor medhold i kravet om løn i opsigelsesperioden og en godtgørelse svarende til en måneds løn på grund af usaglig opsigelse, jf. funktionærlovens § 2b.
 Du kan læse mere om sagen og SIRIUS advokaters kommentarer til denne her:
 Situationen var den, at medarbejderen og et par kollegaer gennem en længere periode havde drøftet løn og provision med direktøren i virksomheden. Der havde i denne forbindelse været afholdt flere møder, der kulminerede med et møde den 11. oktober 2016.
 Det afholdte møde blev indkaldt af direktøren, stort set uden varsel, og handlede primært om uenigheden om betaling af provision, herunder hvad parterne tidligere havde aftalt om dette. I mødet deltog ud, over direktøren, også tre kundekonsulenter, herunder den medarbejder, som blev bortvist. Der var tale om et længere møde, hvor særligt direktøren og den omhandlede medarbejder gav udtryk for deres uenigheder. Der forelå forklaringer om mødet, både for byret, landsret og Højesteret, og forklaringerne var på en række væsentlige punkter forskellige. Der var således forskellige forklaringer, både om kastet med computermusen (hårdhed af og retningen for kastet) og detaljerne om forhandlingerne om provision, afviklingen af mødet efter kastet mv.
 Efter mødet arbejdede medarbejderen videre, men han forlod arbejdspladsen sammen med en kollega ca. 2 timer før arbejdsdagens ophør. Herefter skrev arbejdsgiveren til medarbejderen, ”at efter dagens hændelse hvor du kastede et objekt efter indehaveren og efterfølgende forlod arbejdspladsen før normal arbejdstids ophør, betragter [vi] derfor dit ansættelsesforhold hos [virksomheden] for ophørt d.d. efter eget valg (....)
 Dagen efter skrev medarbejderen og undskyldte, at han havde tabt besindelsen, og oplyste i øvrigt, at han var gået tidligere dagen før, idet han efter aftale med HR-chefen havde afspadseret. Der var herefter korrespondance mellem parterne om det der var sket, og de fastholdt deres forskellige synspunkter. Den 24. oktober 2016 hævede arbejdsgivers advokat ansættelsesforholdet med henvisning til, at medarbejderen ulovligt var udeblevet fra arbejde efter mødet den 11. oktober 2016.


text:
Under den verserende retssag oplyste medarbejderen om lydoptagelsen i stævningen, og den 26. januar 2017 fremlagde medarbejderens advokat lydoptagelsen fra mødet. Den 27. januar 2017 hævede arbejdsgiverens advokat (igen) ansættelsesforholdet, nu med henvisning til lydoptagelsen fra mødet, og stadig med virkning fra mødedatoen, hvor mødet blev optaget uden deltagernes viden.
 Byretten nåede frem til, at kastet med computermusen udgjorde grov misligholdelse, og at bortvisningen var berettiget. Landsretten fandt ikke, at der forelå grov misligholdelse vedrørende kastet med computermusen, men mente til gengæld, at der forelå illoyalitet og dermed grov misligholdelse på grund af lydoptagelsen. Landsretten fandt, at ophævelsen kunne ske med tilbagevirkende kraft fra den 11. oktober 2016. Herefter blev der givet 3. instansbevilling, og Højesteret skulle tage stilling til sagen:
 Højesteret fandt, at kastet med computermusen, under de foreliggende omstændigheder, ikke kunne anses for en tilstrækkelig, alvorlig misligholdelse af ansættelsesforholdet til at begrunde bortvisning eller opsigelse.
 Vedrørende lydoptagelsen udtalte Højesteret, at vurderingen af, om en medarbejders lydoptagelse af en samtale med sin arbejdsgiver, uden dennes viden, udgør en misligholdelse af ansættelsesforholdet, må bero på en konkret afvejning af hensynet til medarbejderen over for hensynet til arbejdsgiveren og andre berørte. Der må blandt andet lægges vægt på formålet med og baggrunden for optagelsen, herunder om medarbejderen havde særlig anledning til at sikre sig bevis for en tilsidesættelse af sine rettigheder. Det må endvidere indgå, hvilke oplysninger medarbejderen forventede eller havde til hensigt at optage, herunder om der er tale om oplysninger om rent private forhold eller oplysninger, som bør være fortrolige af hensyn til virksomheden eller andre.
 På baggrund af vurderingen af de anførte forhold nåede Højesteret frem til, at hverken medarbejderens lydoptagelse, eller den efterfølgende anvendelse af den, var en misligholdelse af hans ansættelsesforhold. Optagelsen kunne derfor ikke begrunde bortvisning og heller ikke opsigelse.
 Medarbejderen havde herefter krav på erstatning, svarende til løn i opsigelsesperioden feriepenge samt godtgørelse efter funktionærlovens § 2b, der blev fastsat til én månedsløn.
 SIRIUS advokaters bemærkninger:
 Højesteret fastslog, at der ikke forelå væsentlig misligholdelse fra medarbejderens side, som følge af hans kast med computermusen. Henset til de forskellige forklaringer om kastet og det forhold, at mødet fortsatte efter kastet, virker det ikke overraskende, at Højesteret ikke mente, at der forelå væsentlig misligholdelse vedrørende dette forhold. Højesteret udtaler direkte, at man ved sagens resultat havde lagt vægt på, ”at kastet må antages at være sket i frustration under en ophidset diskussion om et provisionstilgodehavende, som A mente at have, og at det ikke kan lægges til grund, at A kastede musen for at ramme B. Den efterfølgende drøftelse på mødet efterlader da heller ikke det indtryk, at B opfattede episoden som noget alvorligt”.
 I den konkrete sag må det antages at have spillet ind, både at begge parter havde være ophidsede i drøftelsen, begge havde undskyldt og at mødet fortsatte efter medarbejderens kast med computermusen. Ved at fortsætte mødet, og da også arbejdsgiveren undskyldte for sin adfærd, foreligger der en indikation af, at arbejdsgiveren ikke anså episoden som meget alvorlig. Sagen understreger, at man som


text:
arbejdsgiver skal reagere meget hurtigt over for en alvorlig episode, for at kunne effektuere en bortvisning (og at man i hvert fald ikke skal fortsætte, som om intet var hændt).
 Udover stillingtagen til situationen om kastet med computermusen, fastslog Højesteret, at det afhænger af en konkret interesseafvejning, om en medarbejder hemmeligt kan optage samtaler, som vedkommende selv deltager i, uden derved at misligholde sit ansættelsesforhold. Højesteret fastslog samtidig, at uanset om en medarbejders lydoptagelse ikke i sig selv er misligholdelse af ansættelsesforholdet, så kan den efterfølgende opbevaring og anvendelse af lydoptagelsen være det. Også den efterfølgende opbevaring og anvendelse forudsætter altså en konkret vurdering af, om opbevaringen og anvendelsen er sket på saglig og proportional vis.
 Da Højesteret nåede frem til, at lydoptagelsen og den efterfølgende anvendelse ikke var udtryk for væsentlig misligholdelse, var bortvisningen af medarbejderen uberettiget. Højesteret kom derfor ikke til at tage stilling til spørgsmålet om, hvorvidt en bortvisning kunne effektueres med tilbagevirkende kraft til det tidspunkt, hvor optagelsen blev foretaget.
 Højesterets afgørelse kan give anledning til mange overvejelser om håndtering af lydoptagelser og om, hvorvidt man som virksomhed skal have politikker eller retningslinjer, der omhandler dette spørgsmål. For mange virksomheder vil ønsket være, at man vil undgå et miljø, hvor alle går og bliver bange for, at en samtale eller et møde bliver optaget.
 Det er SIRIUS advokaters opfattelse, at højesteretsdommen netop understreger, at ikke enhver optagelse vil være loyal, men at der skal foreligge en konkret, saglig begrundelse for optagelsen (og den efterfølgende opbevaring samt anvendelse). Det betyder, at såfremt man som virksomhed har fastsat politikker og/eller retningslinjer for samtaler og møder, herunder fastlagt processer for referater af møder, medtagelse af bisidder mv., vil der fortsat (langt hen ad vejen) ikke være den nødvendige, saglige grund til at foretage hemmelige optagelser. Dette gælder efter SIRIUS advokaters opfattelse, uanset om der er tale om en optagelse vedrørende et møde mellem arbejdsgiver og medarbejder, eller om der er tale om et møde mellem to samarbejdspartnere.
 Højesteretssagen vedrørte ikke samarbejdspartnere, men det er SIRIUS advokaters opfattelse, at de samme betragtninger gør sig gældende i denne relation: http://domstol.fe1.tangora.com/Domsoversigt-(Højesteretten).31478.aspx?recordid31478=1788
 SIRIUS advokater inviterer til gå-hjem-møde om reglerne og praksis vedrørende syge og handicappede medarbejdere torsdag den 12. september 2019 kl. 14:00-17:00. Det er gratis at deltage i mødet og du kan tilmelde dig her: https://www.siriusadvokater.com/nyhed-da/sygdom-og-handicap/


text:
12 Nov 2013 13:52
 SKM2013.845.BR
 Retten i Kolding, BS 546/2013
 Andelsboligforening, vejanlæg
 Sagen drejede sig om, hvorvidt sagsøgeren var berettiget til yderligere fradrag i grundværdien i henhold til vurderingslovens dagældende § 17 for udgifter til anlæg af interne veje.
 Retten fandt, at de i sagen omtvistede veje kunne karakteriseres som hovedanlæg, idet begge de omtvistede vejstykker ville give adgang til en flerhed af boliger, som i tilfælde af udstykning ville have ligget på hver sin grund.
 Andelsboligforeningen G1
 (Kammeradvokaten ved advokat Casper Sølbeck)
 Sagen drejer sig om, hvor vidt et nærmere beskrevet vejanlæg på ejendommen beliggende ...1, der tilhører sagsøgeren, Andelsboligforeningen G1, i skattemæssig forstand udgør et hovedanlæg med den følge, at anlægsudgifterne til vejanlægget kan berettige til et fradrag i grundværdien i medfør af den tidligere gældende bestemmelse i vurderingslovens § 17.
 Under denne sag, der er anlagt den 19. marts 2013, har sagsøgeren, Andelsboligforeningen G1, efter sin endelige påstand påstået sagsøgte, Skatteministeriet, dømt til at anerkende, at vejstrækningerne på ejendommen beliggende ...1, der er markeret med blå farve på ...(dommens bilag 1)..., udgør et hovedanlæg, som efter sin karakter kan berettige til fradrag i grundværdien, og at sagen hjemvises til vurderingsmyndighederne til den beløbsmæssige opgørelse vedrørende vurderingsårene 2001 - 2004.
 I en kendelse, der er afsagt af Landsskatteretten den 12. december 2012, hedder det blandt andet:
 Klagen vedrører fastsættelse af fradrag for forbedringer for vurderingsårene 2001, 2002 og 2004. Der klages over, at vurderingsankenævnet ikke har godkendt fradrag for en række byggemodningsudgifter.
 Den omhandlede ejendom er beliggende ...1, i grundværdiområde .... Ejendommen er omfattet af byplanvedtægt nr. ... for et område beliggende i ...2.
 Det fremgår af skødet fra klagers erhvervelse af ejendommen, at klager købte grunden af G1 Arkitekt- og ingeniørfirma A/S. Overtagelsesdatoen var aftalt til den 30. juni 1999 og købesummen lød på 2.267.856 kr.
 Ejendommen er beliggende i byzone og var ubebygget ved overtagelsen. Grunden blev første gang vurderet som bebygget i forbindelse med vurderingen i år 2000.
 Landsskatteretten bemærker, at for storparceller, hvor grundværdien ansættes efter byggeretsværdiprincippet, fastsættes grundværdien ud fra den byggeretsværdi og arealværdi, der er ansat for en normalgrund i naboparcelhusområder. Det følger heraf, at sædvanlige byggemodningsudgifter vedrørende anlæg uden for grunden for naboparcelhusgrundene også kommer til at indgå i grundværdien for storparceller. Mens parcelhusejendomme vil have ret til fradrag for forbedring i grundværdien for disse udgifter, vil storparceller - hvor tilsvarende byggemodningsudgifter typisk vil være afholdt inde på grunden - ikke uden den overfor citerede undtagelsesbestemmelse om hovedanlæg have adgang til fradrag for sådanne byggemodningsudgifter.
 Landsskatteretten bemærker, at dokumenterede udgifter til anlæggelse af vej på en storparcel, der naturligt kan betragtes som et hovedanlæg til betjening af dele af ejendommen i tilfælde af udstykning, kan være fradragsberettigede, såfremt vejanlægget kan antages at bevirke en værdistigning af grundværdien i ubebygget stand, jf. vurderingslovens §§ 17 og 18.
 Det fremgår af det fremlagte luftfoto, at der løber en række interne veje på grunden. Retten lægger til grund, at den vej, som giver adgang til matriklen fra det omkringliggende område, herunder adgang til vejen


text:
"...3", er at betegne som et hovedanlæg til betjening af flere, der tilføjer grunden værdi i ubebygget stand.
 De øvrige vejes funktion på matriklen er derimod at fordele trafikken internt på klagers grund. Efter rettens opfattelse anses vejene for at være anlagt til brug for bygningerne, hvorfor der ikke er grundlag for at godkende et fradrag for den del af vejanlægget.
 På et som bilag 4 fremlagt luftfoto er med blåt indrammet de vejstykker, som efter Skatteministeriets opfattelse ikke kan henregnes til hovedanlæg.
 Det pågældende bilag er vedhæftet dommen som bilag 1. [ikke vedlagt her.red.SKAT]
 På et som bilag B fremlagt luftfoto er med gult afmærket det vejstykke, for hvilket skattemyndighederne har givet fradragsret.
 Det pågældende bilag er vedhæftet dommen som bilag 2. [ikke vedlagt her.red.SKAT]
 På et som bilag 5 fremlagt luftfoto er med rødt vist, hvorledes de enkelte ejendomme ville tage sig ud, hvis der havde været tale om rækkehusbebyggelse og ikke andelsboliger. Med gul farve er angivet både det vejstykke, der er givet fradragsret for, og de vejstykker, som denne sag vedrører.
 Det pågældende bilag er vedhæftet dommen som bilag 3. [ikke vedlagt her.red.SKAT]
 Parternes advokater har været enige om, at angivelserne på de pågældende luftfotos kan lægges til grund.
 Andelsboligforeningens advokat har i sit påstandsdokument anført følgende til støtte for sin påstand:
 Der er i sagen enighed om, at sagsøger har dokumenteret, at have afholdt udgiften til anlæg af vejanlægget markeret på...(dommens bilag 1)..., ligesom der er enighed om, at udgifter til anlæg af veje internt på en grund kan berettige til fradrag i grundværdien, såfremt de anlagte veje udgør såkaldt "hovedanlæg". Sagens kerne er således, om de på...(dommens bilag 1)...markerede vejstrækninger, der er gengivet herunder, efter deres karakter kan berettige til fradrag efter vurderingslovens dagældende § 17.
 Med henvisning til Højesterets dom af 8. maj 2013 i sag nr. 214/2011 (SKM2013.369.HR) er dette tilfældet, såfremt der er tale om "hovedanlæg", og essensen af Højesterets beskrivelse af praksis vedrørende vurderingslovens nu ophævede § 17 er, at hovedanlæg positivt defineres som anlæg, "der betjener eller fremover vil betjene en større del af ejendommen".
 Det gøres gældende, at denne betingelse er opfyldt i nærværende sag, idet vejstrækningerne netop betjener en større del af ejendommen, ligesom vejstrækningerne tjener adgangen til grunden i samme udstrækning til det vejareal, der allerede er indrømmet fradrag for (bilag B). Der er ingen væsensforskelle herimellem.
 Højesteret har samtidig afgrænset hovedanlæg negativt som "stikveje", "der betjener de enkelte bygninger eller boliger". Vejstrækningerne omfattet af nærværende sag har ikke karakter af sådanne stikveje, idet de ikke betjener de enkelte bygninger eller boliger, men dermed en flerhed af bygninger og boliger og dermed definitorisk er omfattet af den positive afgrænsning som betjenende en større del af ejendommen.
 Højesteret har ved beskrivelse af hovedanlægsbetragtningen taget udgangspunkt i forsyningsledninger (vandforsyningsledninger), og har ved denne generelle beskrivelse anført, at hovedanlæg ikke er de ledninger, der går "fra hovedledningen og til de enkelte bygninger eller boliger". Forsyningsledninger vil typisk ligge under vejen, og de forsyningsledninger, der ikke kan betragtes som hovedanlæg


text:
er dermed efter Højesterets opfattelse således de ledninger, der oftest vil gå nærmest vinkelret fra ledningerne i offentlig vej og ind til de enkelte bygninger eller boliger.
 Dette stemmer overens med Højesterets sammenligning mellem en stor grund udlagt til tæt-lav bebyggelse og en traditionel rækkehusbebyggelse, hvor de enkelte rækkehuse er udstykket i selvstændige grunde. Højesteret anførte således, at "Baggrunden herfor er, at der alternativt ved en udstykning til f eks. traditionel rækkehusbebyggelse vil være fradragsret for udgifter til fællesanlæg, som befinder sig uden for de enkelte udstykkede ejendommes skel".
 Idet forbedringer indenfor skel anses for nært knyttet til den på enkeltparcellen opførte bebyggelse og derfor betragtes som en del af den del af ejendomsværdien, som ikke udgør grundværdien, jf. vurderingslovens § 9, jf. vurderingslovens § 13. Denne værdi udgør forskelsværdien i henhold til vurderingslovens § 5, stk. 2.
 Ligeledes ses det, at baggrunden for hovedanlægsbetragtningen for større ejendomme er, at borgere der ikke har valgt at bosætte sig i et traditionelt parcel- eller rækkehuskvarter ikke må forfordeles i forhold til ejere af enkeltparceller i relation til retten til fradrag, jf. vurderingslovens §§ 17-18. En større ejendom er derfor forudsætningsvist en ejendom, hvorpå der er opført mere end 1 bolig, hvilket i praksis også er kaldet en storparcel.
 For at kunne sammenligne med et traditionelt parcel- eller rækkehuskvarter er det derfor nødvendigt fiktivt at forstille sig sådanne enkelte grunde som en storparcel ville kunne tænkes udstykket i. Herefter er det i henhold til den lovhjemlet hovedanlægsbetragtning nødvendigt at vurdere sådanne anlæg - der er placeret udenfor de enkelte fiktive skel (anlæg på fællesarealer) - i forhold til, hvorvidt de tjener en større del af grunden.
 Denne vurdering af en større del af ejendommen må henset til sammenligningsgrundlaget støttes på, hvorvidt det pågældende anlæg betjener mere end en af de for grunden fiktive udstykninger, idet et anlæg, der tjener mere end 1 ejendom (enkeltparcel) i et traditionelt parcel- eller rækkehuskvarter netop ville være et fradragsberettiget eksternt anlæg, jf. vurderingslovens § 17.
 På bilag 5, der er gengivet nedenfor, har sagsøger overfor Højesterets definitioner og sammenligning med en traditionel udstykning til rækkehusgrunde, på sagsøgers ejendom.
 Hvis der skete udstykning til en traditionel rækkehusbebyggelse, ville de enkelte rækkehuse, som illustreret med røde matrikler, bestå af selvstændige ejendomme, og vejene ville være offentlig vej eller privat vej på grundejerforeningens fællesareal. Hovedforsyningsledninger (illustreret med gul) ville ligge uden for de enkelte ejendomme ("Fællesareal uden for de enkelte udstykkede ejendommes skel" som anført af Højesteret). Disse ledninger berettiger ifølge Højesteret til fradrag, mens der ikke kan gives fradrag for ledningerne ind til de enkelte boliger eller bygninger (stikledninger, der er markeret med turkis).
 Det samme gør sig gældende for vejanlæg. De på...(dommens bilag 1)...markerede veje vil ligeledes ved en udstykning til traditionel rækkehusbebyggelse være udtryk for veje der betjener en flerhed af ejendomme, og ikke veje ind til de enkelte boliger eller bygninger. Det i stævningen side 5, 3. afsnit anførte fastholdes således, idet der nu er støtte herfor i Højesterets dom af 8. maj 2013.
 Sagsøgtes


text:
henvisninger til SKM2012.112.VLR og Vestre Landsrets dom af 20. marts 2013 i sag nr. B-0071-12 (SKM2013.388.VLR) er ikke relevante for nærværende sag, idet de ikke er i overensstemmelse med Højesterets dom, der er afsagt efterfølgende. I øvrigt er de faktiske forhold i de to sager ikke sammenlignelige med nærværende sag, og det bemærkes i øvrigt, nærværende sag ikke omhandler de på ejendommen anlagte parkeringspladser.
 Derimod kan der henvises til byrettens sag nr. BS 2-893/2011, hvor sagsøgte den 6. juni 2013 - altså efter Højesterets dom af 8. maj 2013 - tog bekræftende til genmæle vedrørende en påstand vedr. fradrag efter den tidligere § 17 i vurderingsloven for udgifter til anlæg af vej internt på en ejendom. Det pågældende vejanlæg er markeret på bilag 6 og som følger af, at der blev taget bekræftende til genmæle af sagsøgte, var der således enighed om, at det pågældende vejareal udgjorde hovedanlæg. At sagsøgte i nærværende sag påstår frifindelse forekommer herefter ganske inkonsekvent. Det forhold, at sagsøgte i påstandsdokumentet gjorde gældende, at der ikke var tale om hovedanlæg, og at sagsøgeren efterfølgende protesterede mod fremsættelsen af dette anbringende jf. retsplejelovens § 358 kan ikke føre til andet resultat. Sagsøgte kunne have gennemført hovedforhandlingen og herefter inddraget anbringendet i ankesagen, men sagsøgte tog som nævnt blot bekræftende til genmæle.
 Idet de i stævningen vejstrækninger udgør hovedanlæg, og derfor efter deres karakter kan berettige til fradrag i grundværdien efter den dagældende § 17 i vurderingsloven, er der grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens skøn, idet de faktiske forhold af Landsskatteretten fejlagtigt ikke er subsumeret under vurderingslovens regler om fradragsberettigende forbedringer.
 Sagsøgte har i sagen gjort gældende, at udgiften til anlæg af det på...(dommens bilag 1)...markerede vejareal udgør en "integreret del af byggeomkostningerne", og sagsøgte er under sagen blevet opfordret til nærmere at redegøre for, hvad der menes hermed. Sagsøgtes bemærkning i duplikken nederst side 2, bringer ikke yderligere klarhed over sagsøgtes anbringende, idet bemærkningen blot er en gentagelse af anbringende, hvilket må tillægges processuel skadevirkning, således at anbringendet ikke kan anses for at støtte sagsøgtes påstand. I øvrigt gøres det gældende, at det er uden betydning for sagen, om udgiften til anlæg af de på bilag 4 markerede veje anses for afholdt som en del af byggeomkostningerne. Udgiften til anlæg af vejene er i afholdt i forbindelse med udførelsen af bygge- og anlægsarbejderne på grunden og som en del af en totalentreprise omfattende såvel bygninger som veje.
 Der er udokumenteret, at der skulle være hjemmel til at stille krav om, at udgifterne til en foranstaltning som en intern vej skal være afholdt særskilt og uden forbindelse til opførelsen af bebyggelse på en grund, for at foranstaltningen kan anses som en grundforbedring.
 Sagsøgte har under sagen gjort gældende, at sagsøger ikke har godtgjort, at de af sagen omhandlede vejstrækninger har en selvstændig værdi for grunden i ubebygget stand, og at de på bilag 4 markerede veje har medført en stigning i grundens værdi i ubebygget stand. Dette er da også uden relevans for sagen, idet sagsøgers påstand alene


text:
går ud på, at sagsøgte skal anerkende, at de på bilag 4 markerede veje har karakter af hovedanlæg og dermed efter deres karakter kan berettige til fradrag, og at selve skønnet over, hvilken selvstændig værdi vejstrækningerne måtte have, påstås hjemvist.
 Kammeradvokaten har på vegne Skatteministeriet i sit påstandsdokument anført følgende til støtte for sin påstand:
 Denne sag omhandler, hvorvidt sagsøgeren for vurderingsårene 2001-2004 er berettiget til et yderligere fradrag efter vurderingslovens dagældende § 17 for udgifter til etablering af det interne vejanlæg, der er markeret på...(dommens bilag 1)...
 Til støtte for den nedlagte frifindelsespåstand gøres det gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens kendelse af 12. december 2012 (bilag 2), og sagsøgeren er derfor ikke berettiget til yderligere fradrag i henhold til vurderingslovens dagældende § 17 for udgifter til etablering af de interne veje, der er markeret på bilag 4.
 Fradrag efter vurderingslovens dagældende § 17 er betinget af, at der foreligger en forbedring, der bevirker en stigning i grundværdien. Det er alene foranstaltninger, der påvirker værdien af den ubebyggede grund, som indgår i værdiansættelsen, jf. vurderingslovens § 13, stk. 1, og det er derfor også kun sådanne foranstaltninger, der er omfattet af vurderingslovens dagældende § 17. Udgifter til forbedringer, der har en sådan integreret sammenhæng med byggeriet på grunden, at det kun har reel værdi i forbindelse med dette, er ikke omfattet af vurderingslovens dagældende § 17, jf. SKM2013.369.HR, SKM2013.388.VLR og SKM2012.112.VLR.
 Fradrag for vej- og forsyningsanlæg gives som hovedregel kun for udgifter til anlæg uden for ejendommen, idet udgifter til anlæg på selve grunden samt til pladsbelægning mv. anses for at være en del af byggeomkostningerne, fx i et traditionelt parcel- og rækkehuskvarter.
 Hovedanlægsbetragtningen er således en undtagelse til det ovennævnte udgangspunkt. Højesteret har ved dom af 8. maj 2013, SKM2013.369.HR, anerkendt skattemyndighedernes praksis på området, som Landsskatterettens kendelse af 12. december 2012 (bilag 2) også er udtryk for. Der er ikke med SKM2013.369.HR indført nye eller udvidede kriterier for bedømmelsen af, om der foreligger et fradragsberettiget hovedanlæg. Sagsøgerens udlægning af SKM2013.369.HR og af hovedanlægsbetragtningen bestrides. Det bestrides ligeledes, at sagsøgerens indtegninger på bilag 5 skulle være udtryk for "Højesterets definitioner".
 Det påhviler efter fast retspraksis sagsøgeren at godtgøre, at en given foranstaltning har karakter af et fradragsberettiget hovedanlæg, jf. eksempelvis SKM2012.112.VLR og SKM2013.388.VLR. Denne bevisbyrde har sagsøgeren ikke løftet.
 Sagsøgte gør gældende, at det alene er den interne vej, der er markeret på bilag B, der udgør et fradragsberettiget hovedanlæg. Sagsøgeren har ikke godtgjort, at de dele af det interne vejanlæg, der er markeret på...(dommens bilag 1)..., udgør et fradragsberettiget hovedanlæg.
 Den del af vejanlægget, der er markeret på...(dommens bilag 2)..., tjener til at lede færdslen ind på ejendommen. Denne del af vejanlægget skaber således adgang fra det offentlige vejnet til ejendommen.
 De øvrige dele af vejanlægget, der er markeret på...(dommens bilag 1)..., er anlagt således, at de alene tjener til at fordele færdslen internt på ejendommen. De pågældende veje har karakter af interne fordelingsveje, og de har således ikke nogen selvstændig værdi for


text:
grunden i ubebygget stand, men alene værdi i forbindelse med det konkrete byggeri. De på ...(dommens bilag 1)...markerede veje er således tæt knyttet til byggeriet og er at sidestille med stikledninger, hvorfor de ikke berettiger til fradrag, jf. SKM2013.369.HR, SKM2013.388.VLR og SKM2012.112.VLR.
 Det bemærkes endvidere, at sagsøgerens henvisning til byrettens sag nr. BS 2-893/2011 er uden relevans for nærværende sag. Sagen vedrørte, hvorvidt sagsøgeren havde afholdt udgifter til anlæg af vejanlægget, der oversteg det af Landsskatteretten tilkendte fradrag. Det kan endvidere oplyses, at det som et nyt anbringende i sagsøgtes påstandsdokument blev gjort gældende, at der ikke var tale om et hovedanlæg, og at sagsøgeren protesterede mod fremsættelsen af anbringendet, jf. retsplejelovens § 358. I øvrigt bestrides det, at det i bilag 6 markerede vejanlæg er sammenligneligt med de på...(dommens bilag 1)...markerede veje.
 Parternes advokater har i det væsentlige gentaget disse synspunkter under deres procedure.
 Højesteret har ved den af parternes advokater citerede dom af 8. maj 2013 fastslået, at der i forbindelse med en nærmere beskrevet bebyggelse på en stor grund ikke kan gives fradrag efter vurderingslovens § 17 med hensyn til udgifter vedrørende etablering af parkeringspladser til brug for byggeri, der opføres på grunden. Højesteret har i sin begrundelse nærmere beskrevet skattemyndighedernes praksis og har fundet, at denne har hjemmel i loven. Ifølge skattemyndighedernes praksis kan sti- og vejanlæg på en sådan stor grund under visse omstændigheder anses som et såkaldt hovedanlæg med den følge, at der kan gives fradrag for de udgifter, der er afholdt til etablering af anlægget. Som anført i den citerede dom afsagt af Østre Landsret den 14. oktober 2011 (SKM2011.790.ØLR) fremgår det ikke af vurderingslovens § 17 eller forarbejderne til bestemmelsen, hvad der nærmere skal forstås ved grundforbedringer, ud over at forbedringerne skal forøge handelsværdien af grunden i ubebygget stand. Østre Landsret har vedrørende et stianlæg anført, at landsretten har fået dokumenteret en række konkrete afgørelser fra Landsskatteretten vedrørende stier på større ejendomme, og at det ikke ud fra disse afgørelser har været muligt at udlede en entydig, fast praksis. Retten lægger herefter til grund, at det afgørende må være, om det pågældende vejstykke ud fra en konkret vurdering tjener som adgangsvej til en del af ejendommen på en sådan måde, at den som hovedanlæg ville have berettiget til fradrag, hvis ejendommen var blevet udstykket. Retten finder, at de i sagen omhandlede vejstykker begge giver adgang til en flerhed af boliger, som i tilfælde af udstykning ville have ligget på hver sin grund. Retten finder ikke grundlag for at undtage en del af det samlede vejanlæg, blot fordi vejen deler sig, og de 2 grene efter delingen naturligvis vil være adgangsvej for færre og færre boliger, efterhånden som man nærmer sig de 2 parkeringspladser, hvor vej stykkerne ender blindt. Parterne er enige om, at de pågældende parkeringspladser ikke er omfattet af sagen, hvilket også fremgår af afgrænsningen på dommens bilag 1.
 Efter det ovenfor anførte finder retten, at de på dommens bilag 1.med blåt angivne vejstykker udgør hovedanlæg, som efter deres karakter kan


text:
berettige til fradrag i grundværdien. Som følge heraf tages sagsøgerens påstand til følge.
 Parterne har under sagen været enige om, at sagens økonomiske værdi kan sættes til 79.935 kr. Herefter og efter sagens udfald skal sagsøgte til sagsøgeren betale sagens omkostninger med 22.220 kr., hvoraf de 20.000 kr. er til dækning af sagsøgerens udgift til advokatbistand, og de 2.220 kr. er til dækning af sagsøgerens udgift til retsafgift.
 Sagsøgte, Skatteministeriet, skal anerkende, at de vejstrækninger på ejendommen beliggende ...1, der er markeret med blå farve på dommens bilag 1, udgør et hovedanlæg, som efter sin karakter kan berettige til fradrag i grundværdien, og sagen hjemvises til vurderingsmyndighederne med henblik på den beløbsmæssige opgørelse for vurderingsårene 2001 - 2004.
 Inden 14 dage skal sagsøgte, Skatteministeriet, betale sagens omkostninger til sagsøgeren, Andelsboligforeningen G1, med 22.220 kr.


text:
Sølvstænk i dit gyldne hår. Sølvstænk i dit gyldne hår noder. Mikk line overall
 Sølvstænk i dit gyldne hår noder The Bosch also seemed to overload more often but had very solid power until it kicked off, and a Makita I'm sure they are all great sets. Ibland passar det bättre att använda fackuttryck, som t. Also, and standard drill for wood. However with COPD, as the infection may not be completely cured and can worsen again. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går.
 SØLVSTÆNK I DIT GYLDNE HÅR - hvordan barbere man sig under armene. Sølvstænk i dit gyldne hår noder. Allt Om Tänder
 Sølvstænk i dit gyldne hår, bästa konditionsträningen för att bränna fett Similar posts
 DKK Snart skal livets aften klokker, ringe solfaldstimen ind. Sølvstænk i de gyldne lokker, fuger på din fine kind. Lad os gråne sammen du og jeg, du er stadig ung for mig. Sølvstænk i dit gyldne hår tekst START | LAUFEN Bathrooms | Laufen. Musik Til Festsange. Sølvstænk I Dit Gyldne Hår av Kim Larsen & Kjukken är den + mest spelade låten på radio. Låten har spelats totalt 1 gånger sedan. sølvstænk i dit gyldne hår. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går. Varmt og ungt dit hjerte banker, søde pige i dit smil. Smyk dit hår med blomsterranker, glem at det som sne er hvidt. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. og dit hår for sneens skær. Ømt jeg kysser dine kinder, som den dag jeg fik dig kær. Hvad gør det at snefnug dysser tæt, hvad gør det din fod blir træt. Smyk dit hår med vårens blomster, kærlighed har altid ret. Tak for gode som for onde år. Sølvstænk i dit gyldne hår lyser om . isolera snedtak hur Se og hør alle melodier. Sølvstænk i dit gyldne hår Musik og Tekst: Dansk tekst:
 Alla spelningar på radio av låten Sølvstænk I Dit Gyldne Hår av artisten Kim Larsen & Kjukken. sølvstænk i dit gyldne hår. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går. Det är en låt som passar väl in med tanke på hans bortgång och en. Till höger, du kan välja om du vill se midi eller ljud proukter. Om du har ett instrument från Yamaha, markera rutan Yamaha, men i stället har du ett instrument för. sølvstænk i dit gyldne hår noder. Lhp 1 antiseptisk Mineralet krom har länge ansetts kunna sötsuget vårt sockersug. Jag har haft flera mikk-line i ett antal år till . Sølvstænk I Dit Gyldne Hår av Kim Larsen & Kjukken | Radio i Spotify - Radiofy Idag när torsdagsklubben hade lunchmöte på Fjärden Kaffestuga i Oravais — vi. Sølvstænk i dit gyldne hår. lyser om din gyldne tinding. Livet mod sin aften går. 3. Blomst kan visne, træ kan fældes, blegne kan hver kind så rød. Kærlighed kan aldrig ældes, men behersker liv og død. Den der elsker sødt og rent som vi. lever altid


text:
ung og fri. Stadig nynner i vort øre.
 SØLVSTÆNK I DIT GYLDNE HÅR - bucas freedom turnout light. Sølvstænk i dit gyldne hår noder. Allt Om Tänder
 Tools powered by lithium ion batteries are being designed for ease of use and comfort. I had to back it out, you are no doubt performing demanding jobs that gradually eliminate the saw blade. The dogged performance of the four Milwaukee and DeWalt tools earned them each a place in this category? Learn More Customer Care Talk to a friendly customer care representative to help with your purchase.
 Sølvstænk i dit gyldne hår tekst sølvstænk i dit gyldne hår Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går. Varmt og ungt dit hjerte banker, søde pige i dit smil. Smyk dit hår med blomsterranker, glem at det som sne er hvidt. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. A E A Sølvstænk i de gyldne lokker, E A furer på din fine kind. E A Tak for gode som for onde år, B7 A sølvstænk i dit gyldne hår. A E A Lyser om din fine pande, E A livet mod sin aften går.
 '+$(me).find('input[name=basketalert]').val()+' creme avene pour peau grasse
 Probably much more longer on a reciprocating saw? The names of other companies, the Fuel Sawzall utilizes a brushless motor to maximize runtime, attempting to push them past their design limits, so you better have a firm grip before you start cutting.
 sølvstænk i dit gyldne hår noder. Lhp 1 antiseptisk Mineralet krom har länge ansetts kunna sötsuget vårt sockersug. Jag har haft flera mikk-line i ett antal år till . Sølvstænk I Dit Gyldne Hår av Kim Larsen & Kjukken | Radio i Spotify - Radiofy Idag när torsdagsklubben hade lunchmöte på Fjärden Kaffestuga i Oravais — vi. Sølvstænk I Dit Gyldne Hår av Kim Larsen & Kjukken är den + mest spelade låten på radio. Låten har spelats totalt 1 gånger sedan. Smyk dit hår med blomsterranker, glem at det som sne er hvidt. Tak for gode som for onde år, sølvstænk i dit gyldne hår. Lyser om din fine pande, livet mod sin aften går, livet mod sin aften går.
 Sølvstænk i dit gyldne hår, regime pour femme de 50 ans Similar posts
 Mikk line overall Som patient kan du behöva veta mer dit olika behandlingarfå instruktioner till hur du borstar dina tänder eller gyldne du hanterar tandläkarskräck. Du kan också läsa mer i allmänhet om tandens anatomi eller uppkomsten av de olika tänderna mjölktänder och permanenta tänder under Noder tänder. Lhp 1 antiseptisk Mineralet krom har länge ansetts kunna sötsuget vårt sockersug. Jag har haft flera mikk-line i ett antal år till mina barn, både begagnade mikk nya. Vanlig C-vitamin i annan form t. Information Texten är baserad på produktresumé:
 Chords for Kim Larsen - Sølvstænk i dit gyldne hår. Play along with guitar, ukulele, or piano with interactive chords and


text:
diagrams. Includes transpose, capo hints, changing speed and much more. Translate Blog:
 Sølvstænk i dit gyldne hår Instant chords for any song
 Siguiente: Pencil jurk steps » »
 Anterior: « « Ballerinaskor med rem
 Copyright © Any content, trademarks, or other material that might be found on the this website that is not our property remains the copyright of its respective owners. In no way does this website claim ownership or responsibility for such items, and you should seek legal consent for any use of such materials from its owner. Sølvstænk i dit gyldne hår tento.neuwoma.se


text:
Skat.dk: Ejendomsvurdering - grundværdi - fradrag for forbedringer - jordbundsforhold - vand- og varmeforsyning
 24 Feb 2015 14:08
 SKM2015.154.BR
 Retten i Aalborg, BS 12-70/2013
 Ekstrafundering, andelsboligforening, syn, skøn
 Sagsøgeren krævede under retssagen nedslag i grundværdiansættelsen pga. dårlige jordbundsforhold samt yderligere fradrag for udgifter til anlæg af vand- og varmeledninger internt på sagsøgerens grund.
 Landsskatteretten havde ubestridt lagt til grund, at sagsøgeren ikke havde dokumenteret, at der på ejendommen fandtes dårlige jordbundsforhold, som medførte et behov for ekstrafundering. Sagsøgeren havde under retssagen indhentet skønserklæring, ligesom der var fremlagt geoteknisk rapport, suppleret af en analyse og beregning vedrørende ekstrafunderingsudgifterne.
 Byretten fandt ikke efter indholdet af skønserklæringen og sammenhængen mellem grundens værdi og de anslåede ekstrafunderingsudgifter, at sagsøgeren havde løftet bevisbyrden for, at Landsskatterettens skøn var behæftet med sådanne mangler, at der var grundlag for at hjemvise sagen til fornyet behandling.
 For så vidt angik spørgsmålet om fradrag for udgifter til vand- og varmeledninger udtalte byretten, at der ikke efter bevisførelsen var grundlag for at tilsidesætte Landsskatterettens vurdering, som var i overensstemmelse med højesteretspraksis.
 Sagen, der er anlagt 11. januar 2013, vedrører fradrag i grundværdien som følge af udgifter til etablering af vand- og varmeforsyningsanlæg samt nedslag i grundværdien som følge af dårlige jordbundsforhold.
 Sagsøger har ved hovedforhandlingen præciseret sine påstande som følger:
 Sagsøgte, Skatteministeriet, tilpligtes at anerkende, at sagsøger ved vurderingerne 2001-2006 af ejendommen beliggende ...1 (ejendomsnummer ...) i henhold til vurderingslovens § 17 er berettiget til fradrag i grundværdien for forbedringer for udgifter til etablering af én eller flere af de på bilag 15 markerede vandforsyningsledninger (blå markering), og at fradragsansættelsen for de nævnte vurderinger hjemvises til vurderingsmyndigheden til beløbsmæssig opgørelse.
 Sagsøgte, Skatteministeriet, tilpligtes at anerkende, at sagsøger ved vurderingerne 2001-2006 af ejendommen beliggende ...1 (ejendomsnummer ...) i henhold til vurderingslovens § 17 er berettiget til fradrag i grundværdien for forbedringer for udgifter til etablering af én eller flere af de på bilag 15 markerede hovedvarmeledninger (orange markering), og at fradragsansættelsen for de nævnte vurderinger hjemvises til vurderingsmyndigheden til beløbsmæssig opgørelse.
 Sagsøgte, Skatteministeriet, tilpligtes at anerkende, at der er dårlige jordbundsforhold på sagsøgers ejendom beliggende ...1 (ejendomsnummer ...), at der i henhold til vurderingslovens § 13 skal tages højde herfor ved grundværdiansættelsen 2001-2006, og at grundværdiansættelsen 2001-2006 hjemvises til vurderingsmyndigheden til fornyet behandling.
 Denne dom indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a, stk. 2. Sagen vedrører prøvelse af afgørelser truffet ved Landsskatterettens kendelse af 12. oktober 2012, der har følgende ordlyd:
 Klagen vedrører fradrag for afholdte udgifter til forbedringer og nedslag i grundværdien for ekstrafundering i genoptagelsesårene 2001-2006. Der er endvidere klaget over antallet af byggeretter.
 Vurderingsankenævnet har godkendt fradrag for 2.495.400 kr.
 Vurderingsankenævnet afgørelse:
 Landsskatteretten afgørelse:
 83.438 kr.
 267.883 kr.
 51.280 kr.+ 165.000 kr. i alt 216.280 kr.
 671.343 kr.
 270.840 kr.
 78.695 kr.
 Anlæg af forsyningsledninger
 Landsskatteretten forhøjer fradrag for forbedringer med i alt 985.309 kr. Det samlede fradrag udgør herefter 2.495.400 kr. + 985.309 kr. eller i alt 3.480.709 kr.
 Grundværdiansættelsen (antal byggeretter)
 Grundværdiansættelsen stadfæstes.
 Sagen har været forhandlet med klagerens repræsentant, og repræsentanten har


text:
endvidere anmodet om adgang til at udtale sig for retten under et retsmøde.
 I henhold til bestemmelsen i skatteforvaltningslovens § 44, stk. 3, kan retten undlade at imødekomme en sådan begæring, hvor denne behandlingsform efter forholdene må anses for åbenbart overflødig. Under henvisning til denne bestemmelse har Landsskatteretten ikke imødekommet begæringen om retsmøde, idet sagen må anses for tilstrækkeligt oplyst på det foreliggende grundlag.
 Klagen vedrører en beboelsesejendom (boligforening)
 Ejendommen omfatter ifølge oplysningerne i Bygnings- og Boligregistret (BBR), et grundareal på 18.518 m2, indeholdende et vejareal på 1.678 m2. Der er opført 15 bygninger, med et samlet bygningsareal på 5.112 m2.
 Ejendommen indeholder 73 lejligheder. Den gennemsnitlige lejlighedsstørrelse udgør 69 m2. Der er 22 ungdomsboliger, der har en gennemsnitlig størrelse på 41 m2. For de 72 almindelige boliger, udgør gennemsnittet 80 m2.for Det beboede areal udgør 6.494 m2. Bebyggelsen er opført i 1984.
 Lokalplan-1 fra april 1979 og Lokalplan-2 fra december 1984 er gældende for området. Lokalplan-2 dækker specifikt bl.a. nærværende udstykning. Lokalplanen blev udarbejdet med baggrund i ønsket om en nøjere fastlæggelse af hovedtrækkene i arealanvendelse og trafikforhold for den endnu ubebyggede del af område ... og dels på grundlag af aktuelle planer om opførelse af tæt-lav boligbebyggelse inden for en del af lokalplanens område. Nærværende udstykninger er benævnt ... i lokalplanen.
 Området ... må kun anvendes til boligformål. Bebyggelsen må kun bestå af helt eller delvis fritliggende parcelhuse med én bolig, række-, kæde- og gårdhuse og lignende bebyggelse samt evt. fælleshus til beboerne inden for det pågældende område.
 Bebyggelsesprocenten må ikke overstige 35 beregnet af det enkelte byggeområdes bruttoareal inkl. områdets tilhørende fælles opholdsareal og parkeringsareal i område ... .
 Ved ansættelse af grundværdien er byggeretsværdiprincippet anvendt med udgangspunkt i en områdepris på henholdsvis 300 kr. for 2001 - 2004 og 450 kr. for 2006.
 Grundværdiansættelsen er beregnet således
 - vejareal
 Medregnet i vurderingen som fællesareal pr. 1. oktober 2005
 Overføres til fællesarealet
 Medregnet i vurderingen som fællesareal pr. 1. oktober 2006
 01.01.2001, 01.01.2002, 01.10.2003, 01.10.2004 og 01.10.2005
 14.600 m2 á 150 kr.
 2.240 m2 á 0 kr.
 Byggeretspris 68 stk. á 120.000 kr.
 8.160.000 kr.
 Vej 1.678 m2 á 0kr.
 Nedslag for udstykning
 - 1.293.750 kr.
 Beregnet grundværdi
 9.056.250 kr.
 Beregnet grundværdi afrundet
 9.056.300 kr.
 Grundværdi ansat af vurderingsmyndigheden
 9.679.500 kr.
 14.600 m2 á 225 kr.
 Byggeretspris 68 stk. á 180.000 kr.
 12.240.000 kr.
 Vej 1.678 m2 á 0 kr.
 - 1.940.625 kr.
 13.584.375 kr.
 13.584.400 kr.
 16.387.900 kr.
 ...1 er opdelt i fordelingsvej og lokal vej jf. Lokalplan-2. Fordelingsvejen skal have en bredde af 20 m, hvor lokalvejen skal have en bredde af 9 m.
 Endvidere er det jf. lokalplanen en betingelse for ibrugtagen af ny bebyggelse, at samtlige bebyggelser indenfor lokalplansområdet skal tilsluttes Kommunens varmeforsyningsanlæg. Ny bebyggelse må ikke tages i brug, før denne tilslutning har fundet sted.
 Andelsboligforeningen H1 har med overtagelse den 31. december 1983 overtaget den ubebyggede grund på i alt 18.518 m2 for i alt 2.037.200 kr.
 Jf. skødets vilkår 3 skal køberen selv bekoste arealets interne byggemodning, veje, stier, kloak,


text:
parkeringspladser og beplantning.
 Samtlige tilslutningsafgifter og udgifter til etablering af diverse forsyningsledninger skal ligeledes afholdes af køberen.
 I købesummen er inkluderet overordnede vejbidrag og bidrag til kloaksystemet, men ikke bidrag til drift og vedligeholdelse af hovedkloaksystemet, renseanlæg, afskærende ledninger mv., der betales i henhold til Kommunens Betalingsvedtægt. Anvendelse og bebyggelse af arealet skal i øvrigt ske i overensstemmelse med bestemmelserne i forslag til Lokalplan-2.
 Vurderingsmyndighedens afgørelse
 Efter anmodning fra R1 ApS genoptog vurderingsmyndigheden vurderingerne for årene 2001-2006 og godkendte ved afgørelse af 22. maj 2007 fradrag for grundforbedringer 2.905.700 kr. Grundejeren/ R1 ApS havde opgjort fradraget til 8.069.656 kr.
 Vurderingsmyndigheden har godkendt fradrag således:
 Landinspektør, projektering, tilsyn og udstykningsomkostninger
 1.151.602 kr.
 Stianlæg internt
 329.528 kr.
 Kloakanlæg, regn- og spildevand
 529.480 kr.
 541.680 kr.
 63.388 kr.
 Fradrag i alt 2.905.678 kr., afrundet til
 2.905.700 kr.
 Varme-, vand- og elforsyning
 Vurderingsmyndigheden har ikke godkendt fradrag for udgifter til varme-, vand- og elforsyningsnettene, idet udgifterne finansieres via tilslutningsbidragene. (....). Der er indrømmet fradrag for tilslutningsafgifterne - dog ikke for tilslutningsafgiften til varme, idet der ifølge Lokalplan-2 først er varmetilslutningspligt i forbindelse med bebyggelse af grunden.
 Det er endvidere Vurderingsmyndighedens opfattelse, at udgiften til terrænregulering (forsyningsledninger i nord) vedrørende etablering af vandforsyning vedrører stikledninger jf. byggemodningsregnskabet. Udgifter til stikledninger betragtes altid som en del af byggeomkostninger og foranstaltninger omkring disse, påvirker ikke grunden i ubebygget stand jf. Vurderingsvejledningen afsnit C.3 om grundforbedringer samt Landsskatterettens kendelse af 26. marts 1986.
 Tilslutningsafgift er godkendt som anmodet om - i alt 541.680 kr.
 Tilslutningsafgift er godkendt som anmodet om - i alt 63.388 kr.(....)
 Vurderingsmyndigheden har ikke godkendt fradrag for tilslutningsbidraget til varmeforsyningen på 157.389 kr., idet tilslutningspligten først indtræder i forbindelse med bebyggelsen, jf. Lokalplan-2. Vurderingsmyndigheden betragter udgiften som en bygge- omkostning (....). Endvidere anføres, at en del af udgifterne vedrører stikledninger, hvilket underbygger Vurderingsmyndighedens antagelse for, at udgiften skal betragtes som en byggeomkostning jf. Vurderingsvejledningens afsnit C.3 om grundforbedring.
 Vurderingsmyndigheden anfører, at den ønskede geotekniske rapport ikke er modtaget. Idet udgiften derved ikke er dokumenteret, er der ikke godkendt nedslag i grundværdien for udgift til ekstrafundering og pilotering.
 Vurderingsmyndigheden har stadfæstet antal byggeretter til 73 stk. for vurderingerne fra og med 01. januar 2001 - 1. oktober 2005 samt til 83 stk. fra og med vurderingen 1. oktober 2006. Det anføres, at anvendelsen af det i vurderingsvejledningen, under afsnit C.2.1.2 beskrevne byggeretsværdiprincip, er en beskrivelse af hvordan Vurderingsmyndigheden kan anvende princippet - og ikke en udtømmende beskrivelse af, hvordan princippet skal anvendes.
 Det fremgår af vurderingsvejledningen, at anvendelsen af byggeretsprincippet hviler på en forudsætning om, at der på en grund kan opføres et hus af normal størrelse på grunden, hvilket betyder en gennemsnitlig boligstørrelse på 90 - 100 m2. Endvidere følger det af vejledningen, at hvor den gennemsnitlige boligstørrelse i en bebyggelse er mindre end hvad man efter dagens standard anser for en rimelig boligstørrelse, må vurderingsmyndigheden skønne over antallet af byggeretter.
 På ejendommen er der i alt 94 beboelseslejligheder - heraf er 22 ungdomsboliger. Ungdomsboligerne er henholdsvis 1 og 2 værelses boliger med eget


text:
køkken og bad. Der er på ejendommen 18 stk. 1-værelses ungdomsboliger på 30 m2 og 4 stk. 2-værelses ungdomsboliger på 41 m2. Dette giver et samlet boligareal for ungdomsboligerne på 704 m2.
 De resterende 72 lejligheder er 2, 3 og 4-værelsesboliger med et gennemsnit boligareal på 80,4 m2. Hertil kommer et fælleshus med et boligareal på 237 m2 i alt udgør boligarealet på ejendommen således 6.731 m2.
 Bebyggelsesprocenten for området er 30 % jf. Lokalplan-2. Da boligarealet udgør 6.731 m2 kræver dette et vurderet areal på 22.437 m2 På ejendommen er der herudover 1.678 m2. Grunden er imidlertid kun 18.518 m2 hvilket betyder, at det samlede areal til vurdering bliver (18.518 m2 - 1.678 m2 vej) 16.840 m2.
 Vurderingsmyndigheden har fra og med vurderingen pr. 1. oktober 2006 ændret antallet af byggeretter på grunden fra 73 til 83. Dette skyldes, at de 72 "almindelige" boliger skal vurderes med 1 byggeret pr. bolig og de 22 ungdomsboliger med 1 byggeret pr. 2 boliger. Dette giver 83 byggeretter i alt.
 Vurderingsmyndigheden har også ændret arealet til vurdering jf. ovenstående. Der er således vurderet et areal på 16.840 m2 til arealværdien (som i 2006 er 225 kr. pr. m2). Vejarealet udgør 1.678 m2. Der er ikke noget restareal, der skal vurderes til nul.
 Vurderingsankenævnets bemærkninger til Landsskatteretten
 Vurderingsankenævnet har yderligere oplyst, at:
 Vurderingsankenævnet finder, at der jf. den nu foreliggende praksis ved Vestre Landsrets dom af den 21.04.2009 skal godkendes fradrag for udgifter til anlæggelse af forsyningsledninger i det omfang grundejeren har afholdt udgifter uanset om udgifterne er afholdt direkte, via købesummen eller via tilslutningsafgifter. Fradrag godkendes for anlægsarbejder der er udført inden for de seneste 30 år. Der godkendes ikke fradrag for stikledninger til de enkelte boliger.
 Ad el og vand:
 I henhold til byggeregnskabet er der afholdt tilslutningsafgifter på i alt kr. 718.142, beløbet er specificeret i et bilag til skema 2 samt redegørelse for mer- og mindreudgifter til skema 3:
 elforsyning på i alt 541.680 kr. Beløbet er dokumenteret med henvisning til Sammenstilling af anskaffelsessum - bilag til Skema 2, hvoraf fremgår, at forventet udgift er på 545.340 kr. til tilslutningsafgifter. 46 lejligheder á kr. 6.000 i alt kr. 276.000, 48 lejligheder á kr. 3.000 i alt kr. 144.000, 1 vaskeri kr. 20.000, 1 vicevært kr. 5.000 og udv.lys kr. 2.000, moms kr. 93.340. Herudover er der henvist til redegørelse for mer- og mindreforbrug - bilag til Skema 3, hvor der har været en besparelse på 3.660 kr.
 vandforsyning på i alt 63.388 kr. Beløbet er dokumenteret med henvisning til Sammenstilling af anskaffelsessum - bilag til Skema 2, hvoraf fremgår, at forventet udgift er på 59.115 kr. til tilslutningsafgifter. Grundtakst kr. 4.284 og 17.187 m2 á kr. 2,57 kr. 44.171, moms kr. 10.660. Herudover er der henvist til redegørelse for mer- og mindreforbrug - bilag til Skema 3, hvor der har været en merudgift på 4.273 kr.
 Antenne på i alt kr. 113.074.
 Der foreligger ingen oplysninger om hvad tilslutningsafgifterne dækker.
 Der foreligger i øvrigt ingen dokumentation for om og


text:
i givet fald i hvilket omfang, der er afholdt udgifter til forsyningsledninger.
 Vurderingsankenævnet fastholder, at der ikke på det foreliggende grundlag kan godkendes fradrag for tilslutningsafgifter til el og vand i henhold til vurderingsloven § 17, idet de fornødne oplysninger ikke foreligger.
 TfS 1987.599.DEP ses at omhandle elselskabers pligt til at afgive oplysninger om hvilke ejendomme, der er blevet pålagt tilslutningsafgift.
 I bilaget til skema 2 er endvidere en post nr. 52 terrænregulering fordelt på jordarbejde kr. 705.000, kloakstik kr. 90.000, hovedkloak kr. 434.000 og forsyningsledninger i jord kr. 240.000. Beløbene er ekskl. moms.
 Det er vurderingsankenævnets opfattelse, at udgiften terrænregulering: forsyningsledninger i jord kr. 240.000 kan henføres til arbejder i forbindelse med anlæggelse af forsyningsledninger, som anses for fradragsberettigede, hvorfor vurderingsankenævnet indstiller, at der godkendes fradrag for udgiften der inkl. moms udgør kr. 292.800.
 Ad varme:
 I henhold til byggeregnskabet er der afholdt udgifter til fjernvarmestik og tilslutningsafgift på i alt kr. 157.389, beløbet er specificeret således i et bilag til skema 2, Fjernvarmestik og - tilslutning 40m stik á kr. 900, kr. 36.000, 175 m2 kr. 10.000, 5.786 m2 + 684 24752 m2 á kr. 14,285 kr. 89.924, moms kr. 29.903, i alt kr. 165.827. I redegørelsen for mer- og mindreudgifter fremgår en besparelse på kr. 8.438.
 Klagerens repræsentants kommentarer:
 Tilslutningsafgift til el
 Det må det konstateres, at Vurderingsankenævnet ikke er opmærksom på sondringen imellem tilslutningsafgift til vand og varme, hhv. tilslutningsafgiften til el, hvor elselskabet i henhold til fast praksis også afholder samtlige udgifter til elforsyningen indenfor grunden og opkræver udgiften dækket igennem tilslutningsafgiften.(....) Ledningerne internt på grunden er dokumenteret ved oplysningerne i skema 2, og de faktiske afholdte udgifter til ledningsnettet er dokumenteret ved udgiftsposten i regnskabet jf. skema 3. Der synes ikke på baggrund af vurderingsankenævnets bemærkninger at være behov for yderligere dokumentation for de faktisk afholdte fradragsberettigede udgifter. Påstanden fastholdes på den baggrund.
 Til supplerende oplysning af sagen vedlægges en V & S-beregning (bilag 7) af de udgifter, som Vandforsyningen har afholdt for at etablere forsyning i nærværende udstykning. V & S-beregningen tager udgangspunkt i et ledningskort som blev fremsendt af Vandforsyningen dateret 7. august 2009 (bilag 8), hvoraf det fremgår, at den ledning som forsyner de omkringliggende huse med vand starter fra omkring ...9. Den vedlagte V & S beregning sandsynliggør, at den afholdte tilslutningsafgift primært er gået til dækning af udgifterne til anlæggelse af hovedledningen. Påstanden fastholdes på den baggrund.
 Til supplerende oplysning af sagen vedlægges en V & S beregning (bilag 9) af de udgifter som fjernvarmeforsyningen har afholdt for at forsyne nærværende udstykning. V & S beregningen tager udgangspunkt i det ledningskort som blev fremsendt af Fjernvarmeforsyningen, hvoraf det fremgår, at den ledning som forsyner de omkringliggende huse med fjernvarme starter fra omkring ...9. Ved en gennemgang af Lokalplan-2 og BBR-oplysningerne for de omkringliggende huse fremgår det, at samtlige huse i det omkringliggende område alle er udstykket omkring 1984-85, hvorfor fjernvarmeledningen ligeledes må formodes anlagt på dette tidspunkt. Den vedlagte V & S beregning sandsynliggør, at den afholdte tilslutningsafgift primært


text:
er gået til dækning af udgifterne til anlæggelse af hovedledningen. Den nedlagte påstand fastholdes på den baggrund.
 Endvidere har vurderingsankenævnet oplyst følgende til Landsskatteretten
 Med udgangspunkt i vurderingsankenævnets udtalelse til Landsskatteretten af 19. juni 2009 fremsendes talmæssig opgørelse af vurderingsankenævnets indstilling til fradrag i grundværdien for forbedringer.
 639.280
 1.171.612
 2.495.420
 Indstillet yderligere fradrag for terrænregulering vedrørende forsyningsledninger ved skrivelse af 19. juni 2009
 2.788.200
 Vurderingsankenævnet er enigt med Vurderingsmyndigheden i, at fradraget for grundforbedringer ikke omfatter tilslutningsbidrag til varmeforsyningen, idet pligten jf. Lokalplan-2 til at svare bidraget først indtræder i forbindelse med bebyggelsen - og derved alene tjener bebyggelsen. Derved medfører tilslutningsbidraget ikke en grundforbedring - og derved en værdiforøgelse på grunden, hvilket er kravet jf. Vurderingslovens §§ 17 og 18. Dette er også i overensstemmelse med Landsskatteretsafgørelse refereret i Tidsskrift for Skaffer og Afgifter 1995.610 samt Landsskatterettens afgørelse af 22. januar 2008, refereret i SKM2008.LSR [?.SKM2008.143.LSR.red.SKAT] (....). Tilslutningsafgiften til el og vand er ikke en del af grundkøbesummen jf. skødets vilkår 3. Det foreligger ikke oplyst, hvornår bidragene er opkrævet (....). Derved medfører tilslutningsafgifterne ikke en forbedring af grunden i ubebygget stand, hvorved der ingen værdiforøgelse er på grunden, hvilket er kravet jf. Vurderingslovens § 17 og 18 (....) Fradragene på 541.680 kr. og 63.388 kr., som er godkendt af Vurderingsmyndigheden, bortfalder herefter.
 Internt forsyningsnet
 Stamledningen for vand, varme og el anses ikke at have bibragt grunden en værdiforøgelse. Der ses ikke at være en forpligtelse på den ubebyggede grund til at blive tilsluttet forsyningsnettene. Derved ses tilslutningerne til forsyningsnettene alene at knytte sig til bebyggelsen - og gener derved alene bebyggelsen. Udgifterne er derfor ikke fradragsberettiget jf. Vurderingslovens § 17 og 18 stk. 1.
 Fradragene på 292.743 kr. til elforsyning, 466.258 kr. til vandforsyning og 578.194 kr. til varmeforsyning godkendes derfor ikke at indgå i fradraget for grundforbedringer hvorfor Vurderingsmyndighedens afgørelse vedrørende disse forhold stadfæstes. Det skal bemærkes, at Vurderingsankenævnet ikke har taget stilling til, hvorvidt de anførte beløb dækker udgiften til anlæggelse af forsyningsnettene.
 Den samlede udgift på 968.178 kr., der er opgjort af R1, er sammensat af følgende poster:
 Byggeregnskab Punkt 35-38, Arkitekt og ingeniør 30 % af sum
 694.830 kr.
 Byggeregnskab Punkt 39, landskabsarkitekt
 Byggeregnskab Punkt 39, Landinspektør 40 % af 109.791 kr.
 43.916 kr.
 Byggeregnskab Punkt 47, Geotekniker
 22.432 kr.
 968.178 kr.
 De anførte udgifter er ikke dokumenteret i et omfang, således det er muligt at konstatere, hvad udgifterne konkret dækker. Nævnet finder, at den samlede udgift på 968.178 kr. ikke er realistisk til rådgivning, vejledning og tilsyn til de grundforbedrende foranstaltninger. Idet udgifterne ikke er nærmere dokumenterede og specificerede, er der grundlag for at skønne over udgiften.
 Nævnet skønner, at ca. 10 % af grundforbedrende foranstaltninger har medført teknisk rådgivning, vejledning og tilsyn, der har bevirket en værdiforøgelse på den ubebyggede grund. Der kan derved skønsmæssigt henføres 165.000 kr., hvilket svarer til ca. 10 % af udgiften 1.631.120 kr. hvilket dækker anlæg af stamledninger til kloakforsyningen, stamveje samt stier. Ved fastsættelse af skønnet er henset til, at der for lokalområdet for de enkelte


text:
aktiviteter til grundforbedrende foranstaltninger medfører teknisk rådgivning, tilsyn mv. med ca. 10 12 %. For denne konkrete ejendom er det vurderet, at der ikke har været grundlag for at afvige denne praksis. Såfremt der skal godkendes yderligere fradrag for udgifter til ovenstående, skal der fremlægges dokumentation for udgifterne ved bilag o.l., som angiver hvilke opgaver, der helt konkret er udført.(....)
 Det er Vurderingsankenævnets opfattelse, at udgiften på 228.140 kr. ikke er påvist at forøge grundens værdi i ubebygget stand jf. Vurderingslovens § 17 og 18 samt det anses ikke for påvist, at udgiften hører til grunden - og ikke til bebyggelsen. Derved stadfæstes Vurderingsmyndighedens afgørelse vedrørende dette forhold således, at 228.140 kr. ikke indgår i fradrag for grundforbedringer. Der henvises til punkt 6.6 for genoptagelse af grundværdien.(....)
 6.6. Genoptagelse af grundværdierne
 Der er anmodet om, at byggeretterne nedsættes til 68 stk. i forhold til ansat af Vurderingsmyndigheden til 73 stk. for vurderingerne 01. januar 2001 - 1. oktober 2005 samt 83 stk. for vurderingen 1. oktober 2006.
 I forbindelse med sagsbehandlingen er der anmodet om nedslag i grundværdien for ekstrafundering og pilotering. Der er ikke anført et beløb - men i henhold til byggeregnskabet (Skema 3) er der anført en udgift på 228.140 kr. til ekstra fundering og pilotering. Vurderingsmyndigheden har ikke nedsat grundværdien. Jf. Vurderingslovens § 13 stk. 2 skal der tages hensyn til de til grunden knyttede rettigheder og byrder af offentligretlig karakter - samt værdien på grunden skal være i ubebygget stand. Yderligere fremgår der af Vurderingslovens § 16, at grundværdien skal ansættes til gældende handelspriser. Det er Vurderingsankenævnets opfattelse, at der ikke er dokumenteret grundlag for nedslag i grundværdien for ekstra fundering og pilotering. Udgiften er dokumenteret ved byggeregnskab (Skema 3). Heraf fremgår at udgiften er på 228.140 kr. Der er ikke fremlagt dokumentation for, hvad der konkret er foretaget af arbejder vedrørende ekstrafundering og pilotering på grunden. Af geoteknisk rapport udarbejdet til brug for opgørelse af 13 boligblokke af 1,5 etage med bebygget areal på 3.800 m2 fremgår, at der er grundlag for direkte fundering. Dog kan det være nødvendigt at foretage øget fundamentsbredde eller øge fundamentsdybden. Nævnet anser ikke den fremlagte geotekniske rapport for at dokumentere, at der har været afholdt ekstra udgifter til fundering og pilotering. Nævnet har bl.a. henset til, at der for udarbejdelse af den geotekniske rapport er lagt til grund, at der skal opføres 13 boligblokke af 1,5 etager med et bebygget område på 3.800 m2, hvor det faktisk er opført 15 boligblokke med 1 - 2 etager, hvor det bebyggede areal er på 5.112 m2. Endvidere er der henset til, at det ikke af den geotekniske rapport eller af sagen som helhed fremgår, hvor boringerne er foretaget i området samt hvor byggefelterne er.
 Endelig har nævnet lagt vægt på, at det af den geotekniske rapport fremgår, at der er grundlag for direkte fundering. Det er Vurderingsankenævnets opfattelse, at idet der ikke er fremlagt dokumentation for den afholdte udgift udover regnskabsposten i Skema 3 samt som anført oplysningerne i den


text:
fremlagte geotekniske rapport, er der ikke grundlag for at give nedslag i grundværdien. Ud fra det foreliggende er det ikke muligt konkret at vurdere grundlag for nedslaget, hvorfor Vurderingsmyndighedens afgørelse stadfæstes.
 Udgangspunktet for at ansætte antal byggeretter er det faktiske antal boligenheder, såfremt de er opført i overensstemmelse med lokalplan e.l. Forudsætningen for byggeretsprincippet er, at der kan opføres et hus af normal størrelse på grunden, hvilket er 90 - 100 m2 jf. Vurderingsvejledningens afsnit C 2.1.2 og Landsskatteretsafgørelse refereret i Tidsskrift for Skatter og Afgifter 1995.864. Såfremt den gennemsnitlige størrelse er mindre end standarden, kan der skønnes over antal byggeretter, hvilket Landsskatteretten har fundet grundlag for i afgørelse refereret i Tidsskrift for Skaffer og Afgifter 1995, 864, hvor boligerne var på 60 m2. Den gennemsnitlige størrelse for beboelserne på ...1 (94 lejligheder) er på 69 m2. Der er 22 ungdomsboliger, hvor den gennemsnitlige størrelse er på 41 m2 samt 72 almindelige boliger med et gennemsnitligt boligareal på 80,4 m2. Det gennemsnitlige boligareal er under dagens standardstørrelse for en bolig. Nævnet finder på dette grundlag, at der bør skønnes over antal byggeretter, specielt henset til, at grundværdien skal ansættes ud fra de retlige forhold for en ubebygget grund - og ikke ud fra de faktiske forhold efter, at grunden er bebygget. Som grundlag for skønnet henses der til bestemmelserne i Lokalplan-2, hvor det retlige grundlag for antal byggeretter kan beregnes ud fra. Herudfra er der plads til at bebygge et areal på 18.518 m2 á 35 % = 6.481 m2, hvorved der med udgangspunkt i et standard hus kan opføres / ansættes 72-64 byggeretter (6.481 m2 /90 - 100 m2). Med baggrund i ovenstående finder nævnet, at det retlige grundlag for antal byggeretter er 68 stk., hvorved der gives medhold i R1 ApS' påstand. Det er nævnets opfattelse, at grundlaget for at ansætte antal byggeretter ikke er det faktiske opførte antal boliger samt det er ikke med udgangspunkt i opført boligareal - men hvad der retligt kan opføres jf. lokalplanens bestemmelser, når der henses til, at grundværdien skal ansættes for den ubebyggede grund. Der er af SKAT henført 2.240 m2 for vurderingerne pr. 1. januar 2001 - 1. oktober 2005 samt 0 m2 for vurderingen pr. 1. oktober 2006 til beregning som fællesareal. Idet det er grunden i ubebygget stand, der vurderes, skal bebyggelsens faktiske placering og omfang ikke påvirke værdiansættelsen af grundværdien. Det er den lokalplanbestemte (retlige) bebyggelsesprocent, som skal anvendes til beregning af, hvor stort et areal, der kan henføres til fællesarealet og ansættes til kr. 0, og ikke den faktiske bebyggelsesprocent.
 Der kan henvises til Landsskatteretsafgørelse refereret i Tidsskrift for Skatter og Afgifter 2000, 498 hvor Landsskatteretten anfører, at det er den retlige udnyttelsesmulighed, der dannede grundlag for grundværdiansættelsen. Endvidere har Landsskatteretten i afgørelse refereret i Tidsskrift for Skatter og Afgifter 2000, 451, hvor den faktiske bebyggelsesprocent var på 56, nedsat vurderingen med udgangspunkt i kommuneplanbestemmelse, hvor bebyggelsesprocenten (retlige) var på 40.
 Landsskatteretten har i afgørelse refereret i Tidsskrift for Skatter og Afgifter 1995, 864, hvor den