text:
18 May 2009 12:42
 BS 42B-6836/2008
 Parcelhusreglen, fritidshus, sameje, fritidsbolig
 Sagsøgeren havde erhvervet en 1/3 af en fast ejendom i ideelt sameje og gjorde gældende, at avancen ved salget var omfattet af sommerhusreglen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2.
 Sagsøgerens medejere anvendte ubestridt ejendommen - der var registreret som et enfamilieshus i matriklen - til beboelse og opnåede skattefrihed ved salget efter parcelhusreglen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1. Sagsøgeren selv havde derimod alene anvendt ejendommen til fritidsbrug.
 (Kammeradvokaten v/Adv.fm. Emil Andresen)
 Sagen vedrører, om fortjeneste ved salg af en fast ejendom vurderet som helårsbeboelse er skattefri i medfør af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2.
 Sagsøgeren, A, har nedlagt påstand om, at sagsøgers skattepligtige indkomst for indkomståret 1999 nedsættes med 119.791 kr.
 Landsskatteretten afsagde den 13. august 2008 følgende kendelse
 Fortjeneste ved salg af ejendommen ...1 B er opgjort efter ejendomsavancebeskatningslovens regler til 359.373 kr., hvoraf en 1/3, eller 119.791 kr., er henført til klagerens ejerandel, idet fortjenesten for klagerens vedkommende ikke er anset for skattefri i medfør af ejendomsavancebeskatningslovens § 8.
 Klageren og klagerens repræsentant har haft lejlighed til at udtale sig om sagen ved et møde med Landsskatterettens sagsbehandler (forhandling). Der er anmodet om retsmøde. Retsmødeanmodningen er afskåret i medfør af skatteforvaltningslovens § 44, stk. 3, idet denne fremgangsmåde må anses for overflødig i denne sag.
 Ved købsaftale af 21. marts 1997 købte klageren ejendommen ...1 B, i sameje med sin bror og dennes ægtefælle for en kontant købesum af 1.977.426 kr. til overtagelse den 1. november 1997, idet de herefter hver ejede 1/3 af ejendommen.
 Den 1. januar 1999 blev ejendommen vurderet som en ejerboligejendom med 1 lejlighed til 2.200.000 kr., hvoraf 868.200 kr. blev henført til grundværdien. Ifølge vurderingsoplysningerne fandtes der på ejendommen, der havde et vurderet areal på 12.851 m2, et fritliggende enfamilieshus opført i 1937 og om- eller tilbygget i 1977 med et beboet areal på 300 m2 indrettet med 11 værelser, køkken, 4 toiletter og 2 badeværelser samt et kælderareal på 36 m2. I vurderingen blev der givet et nedslag på 250.000 kr., idet der var begrænset efterspørgsel efter denne type ejendom.
 Ved approbation af 25. juni 1999 godkendtes udstykning af et areal på 2.700 m2 fra ejendommen, hvorpå den nævnte bebyggelse var beliggende. Den frastykkede ejendom fik adressen ...1 B, idet den tilbageværende og ubebyggede grund herefter fik adressen ...1 C.
 Ifølge oplysninger indhentet af skatteforvaltningen kan der herefter ikke udstykkes yderligere fra ejendommen ...1 B til selvstændig bebyggelse, idet ejendommen er beliggende i landzone.
 Klageren og hans to medejere solgte ejendommen ...1 B ved skøde af 21. juni 1999 for en kontant salgssum af 2.776.140 kr. til overtagelse den 1. juli 1999. Ifølge skødet var ejendommen udelukkende til helårsbeboelse. Følgende inventar var omfattet af handlen: Ovn mrk. Siemens, bordkomfur mrk. Siemens, emhætte mrk. Siemens, køleskab mrk. Electrolux, opvaskemaskine mrk. Siemens, vaskemaskine mrk. Miele samt tørretumbler mrk. Blomberg.
 Klagerens bror og dennes ægtefælle samt ægteparrets 4 børn har været tilmeldt folkeregistret på adressen ...1 B i ejerperioden, hvor klageren og hans familie


text:
har været tilmeldt folkeregistret på adressen ...2.
 Nævnet kan ikke tilslutte sig den principale påstand fremsat ved ankenævnsbehandlingen, hvorefter ejendommen skulle have tjent til bolig for klageren og hans husstand i en del af ejertiden i ejendomsavancebeskatningslovens forstand. Fortjenesten er herefter ikke skattefri i medfør af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1.
 For så vidt angår den subsidiære påstand fremsat overfor skatteankenævnet, om at ejendommen skulle være omfattet af sommerhusreglen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, uanset den vurderingsmæssige status, finder nævnet ikke, at betingelserne herfor er opfyldt. Det er en forudsætning for, at sommerhusreglen finder anvendelse på en helårsbolig, at ejendommen i ejertiden ikke har været benyttet som helårsbolig. Klagerens medejere har således anvendt ejendommen ...1 B til helårsbeboelse gennem hele ejerperioden.
 De fremlagte tegninger over ejendommen tilsiger ikke, at ejendommen rent faktisk er opdelt i to adskilte lejligheder og anvendt i overensstemmelse hermed. Det forhold, at ejendommen indeholder to køkkener og to indgange, kan ikke føre til et andet resultat. Det kan endvidere ikke anses for godtgjort, at klageren havde fuld rådighed over den del af ejendommen, som efter det oplyste skulle være adskilt fra den øvrige del af ejendommen. Der foreligger ikke weekendtilladelse, ligesom der ikke er gjort bemærkninger i skøde eller slutseddel om, at ejendommen var købt som sommerbolig.
 Fortjenesten er herefter opgjort på følgende måde
 Ejendomsværdi 1. januar 1998
 Grundværdi 1. januar 1998
 868.200 kr.
 Ejendommens vurdering (2.000.000 - 868.200)
 1.131.800 kr.
 Kontantomregnet købesum
 1.977.426 kr.
 (1.977.426 / 2.000.000 x 1.131.800)
 1.119.025 kr.
 Grundens købesum
 (1.977.426 / 2.000.000 x 868.200)
 858.401 kr.
 Skønsmæssigt ansat købesum for ejendom med grund (grundareal 12.851 m2)
 Grund ansættes skønsmæssigt til vurderingen
 1.794.025 kr.
 2.776.140 kr.
 (20.000 x 2.700 m2 / 12.851 m2)
 (622.742 - 4.202)
 618.540 kr.
 2.416.767 kr.
 -2.416.767 kr
 359.373 kr.
 Klagerens andel heraf 1/3
 119.791 kr.
 Klagerens repræsentant har fremsat påstand om, at klagerens fortjeneste ved salg af ejendommen ...1 B må anses for skattefri i medfør af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2.
 Ejendommen var opdelt i to lejligheder, hvilket fremgår af de fremlagte tegninger. Der var således to indgange og to køkkener samt selvstændige stuer, værelser og badeværelser til hver lejlighed. Hver lejlighed fungerer fuldstændigt selvstændigt, idet klageren og hans medejere rådede over hver deres separate lejlighed. Ifølge Ligningsvejledningens definition er der således tale om en selvstændig lejlighed, når der blot hører eget køkken til den pågældende lejlighed. Hertil kommer, at ejendommen også inden klagerens overtagelse af ejendommen var beboet af to familier.
 Klagerens formål med erhvervelsen var at anvende ejendommen som fritidsbolig for klageren og hans familie til ophold i weekender og ferier, da klageren fortsat ønskede at have sin helårsbolig ...2 til rådighed. Ejendommen blev endvidere reelt benyttet som en fritidsejendom af klageren og hans familie gennem hele ejerperioden. Hele ejendommen og ejendommens omgivelser taler kraftigt for, at der var tale om en fritidsejendom, og dokumenterer eller sandsynliggør således, at ejendommen reelt har været anvendt som en fritidsejendom.
 Ejendommen ...1 B er meget velegnet som fritidsbolig, da ejendommen er beliggende med særdeles flot udsigt

type: other


text:
over et større markområde. Ejendommen, som indeholder hestefold, havde et areal på i alt 13.000 m2, hvoraf 3.000 m2 udgjorde en parklignende have. Endvidere ligger ejendommen alene 1,5 km fra den dejlige strand. Der er skov lige på den anden side af ..., der ligger ca. 500 m fra fritidshuset. Blot 300 m fra fritidshuset ligger en tennisbane. Grunden støder op til et fredet areal, hvoraf en del er udlagt til kolonihaver, som også skal anvendes til fritidsformål. Naboejendommen har status som sommerhus.
 Efter købet flyttede klagerens medejere, som var klagerens bror og dennes ægtefælle, ind i den ene af husets to lejligheder og anvendte denne som helårsbolig, mens klageren udelukkende anvendte husets anden lejlighed som fritidsbolig. På grund af større udgifter end forventet ved ejendommen valgte klageren og hans medejere at sælge ejendommen i 1999. Efter salget blev medejerne ikke beskattet af deres andel af fortjenesten, da deres ideelle andel af ejendommen blev anset for skattefri i medfør af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1.
 Ejendommen ...1 B må være omfattet af ordlyden af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, som omhandler sommerhuse og lignende, hvis begrebet "lignende" overhovedet skal have en betydning. Det fremgår derimod ikke af lovteksten, at sommerhuset skal være officielt klassificeret som sådant. Lovens forarbejder nævner intet om, hvad der menes med dette ordvalg, hvorfor der må anlægges en forholdsvis bred eller udvidende fortolkning heraf.
 En skattelovsbestemmelse, hvor der er tvivl om rækkevidden, skal endvidere altid fortolkes til gunst for skatteyderen. Der er således ikke belæg for en fortolkning af ejendomsavancebeskatningsloven, der indebærer, at eksempelvis en ejendoms vurderingsmæssige status er afgørende for, hvornår en lejlighed i ejendommen anses for at være en selvstændig fast ejendom i skatteretlig henseende. Der er med andre ord ikke efter ejendomsavancebeskatningsloven tillagt skattemyndighederne et frit skøn over, hvornår et hus kan anses for at være et fritidshus i skatteretlig forstand. Det afgørende må i stedet være, hvad huset reelt er blevet brugt til. Skattemyndighederne har da heller ikke bestridt den faktiske benyttelse som fritidsbolig, hvorfor det er overraskende, at skattemyndighederne ikke har accepteret, at ejendommen er omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2. Der henvises til Højesterets dom af 14. februar 2003, offentliggjort i SKM2003.91.HR og Landskatterettens kendelse af 31. maj 2006, offentliggjort i SKM2006.415.LSR.
 Såfremt Landsskatteretten mod forventning skulle komme frem til, at der ikke var tale om et tofamilieshus, skal det bemærkes, at dette ikke medfører, at salget ikke kan være omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, da et hus ikke kan kvalificeres skattemæssigt forskelligt for to ejere. Det er således i det omhandlede tilfælde ligegyldigt, at klagerens medejere anvendte huset til helårsbeboelse. Ved skatteankenævnets afgørelse behandles husets to lejligheder således skattemæssigt forskelligt, idet fortjenesten for de øvrige ejere bliver skattefri efter ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, hvorimod klageren beskattes efter ejendomsavancebeskatningslovens § 1, stk. 1.
 På baggrund af repræsentantens forslag til syns- og skønstema af 16. maj 2005 og ToldSkats bemærkninger hertil af 5. juli 2005 er fremkommet syns- og skønsrapport af 6. december 2007. Af syns- og


text:
skønsrapporten fremgår bl.a. følgende:
 Ud fra det tegningsmateriale som er udleveret af rekvirenten, er ejendommen beliggende ...1 opdelt i 2 selvstændige lejligheder i 1999, dog under forudsætning for at lejlighederne var adskilt med en brandmur, hvilket ikke tydeligt fremgår af tegningerne. På tegningerne i bilag 1 ses det, at der er køkken, toilet og bad i begge lejligheder, hvilket danner grundlag for at der kan bo en familie i hver af de 2 lejligheder, hvorfor jeg som syns- og skønsmand betragter tegningsmaterialet for, at der i 1999 var 2 selvstændige lejligheder på ejendommen.
 Under forudsætning af at jeg tyder tegningsmaterialet korrekt, så kan jeg konstatere at der er 1 toilet, 1 køkken og 1 badeværelse i hver af de 2 lejligheder jf. bilag 1. toilet og køkken forefindes i begge lejligheder i stueplan, og badeværelset er placeret på 1. sal i begge lejligheder.
 Ydermere er der for mig at se et separat toilet på 1. sal i begge lejligheder, ud over førstnævnte.
 Ejendommen beliggende ...1 var i 1999 registreret som beboelsesejendom med ejendomskode 01 i BBR-registret, hvorfor den teknisk set må betragtes som en beboelsesejendom i landzone. Ejendommen er tæt beliggende på et ældre parcelhusområde fra starten af 70'erne som danner grænsen ud mod de landlige omgivelser. Ejendommen er derfor ikke efter mit bedste skøn en typisk fritidsbolig. Jeg skal dog tillade at indføje, at egnet anvendelse til fritidsbolig er et lidt vidt begreb, da egnetheden kan bestå i flere ting alt efter hvilken type person der ønsker at benytte en sådan ejendom. Dog vil jeg tillade mig at konkludere at det ikke er en typisk egnet fritidsejendom, dog nok nærmere en beboelsesejendom beliggende i landzone.
 Ejendommen beliggende ...1, ligger tæt op ad en parcelhusbebyggelse fra starten af 70' erne mod nordøst og allerede i år 2000/01 vedtages lokalplan nr. 1.88 som åbner mulighed for bebyggelse af det der i dag hedder ... som ligger på den modsatte side. Der er således kun registreret en ejendom som fritidsbolig på vejen, resten er enten beboelsesejendomme eller landejendomme. Området er derfor efter mit bedste skøn ikke et typisk fritidshusområde og jeg konkludere der ud fra, at området ikke er egnet til fritidsområde."
 Fortjeneste ved salg af en fast ejendom vurderet som en helårsbeboelse vil efter praksis være omfattet af skattefritagelsesbestemmelsen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, hvis det er godtgjort, at ejendommen er købt som og anvendt som fritidshus. Det er endvidere en betingelse for skattefrihed efter bestemmelsen i stk. 2, at ejendommen ikke har været anvendt til helårsbeboelse i ejertiden. Der henvises til Ligningsrådets bindende forhåndsbesked af 16. december 1997, offentliggjort i TfS 1998, 118, samt Told- og Skattestyrelsens kommentar hertil af 5. januar 1998, offentliggjort i TfS 1998, 122.
 Det lægges til grund som ubestridt for sagens afgørelse, at klagerens medejere af ejendommen ...1 B benyttede ejendommen til helårsbeboelse gennem hele ejerperioden. Retten finder herefter ikke, at klagerens andel af fortjenesten ved salget af ejendommen, der i det omhandlede indkomstår var vurderet som en ejerboligejendom med 1 lejlighed, er skattefri


text:
i medfør af bestemmelsen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, uanset oplysningerne om ejendommens indretning.
 Klageren skal derfor medregne sin andel af fortjenesten ved salget af ejendommen ...1 B opgjort efter ejendomsavancebeskatningslovens regler ved indkomstopgørelsen, jf. lovens § 1, stk. 1.
 Landsskatteretten stadfæster herefter skatteankenævnets afgørelse, idet den talmæssige opgørelse af fortjenesten ikke har været bestridt.
 A har forklaret, at for hans vedkommende var formålet med købet af huset at få en fritidsbolig tæt på skov og strand. De lavede ikke nogen skriftlig aftale om brugsret til hver deres del af huset. Skødets § 8 fik sin udformning under hensyn til, at de ville stå frit med hensyn til brugen af huset. Han og hans familie har ikke haft planer om at flytte fra ...2. De brugte i stort omfang deres del af huset ...1 i ferier og weekender. De havde nok 30-40 overnatninger der om året. De havde ingen udlejning af deres del af huset. Der blev ikke indhentet tilladelse fra kommunen til brug af en del af huset som fritidsbolig. Ejendommen blev solgt, da de ikke længere havde råd til at have den.
 BB har forklaret, at hans bror sammen med sin familie brugte deres del af huset i weekender og ferier. Huset var velegnet til to familier. Det var beliggende i et rekreativt område tæt ved skov og strand. Vidnet og hans ægtefælle havde bopæl i deres del af huset i hele ejerperioden.
 Sagsøgeren har i sit påstandsdokument anført: "Til støtte for den nedlagte principale påstand gøres det gældende,
 sagsøger har erhvervet ejendommen ...1 B udelukkende med henblik på anvendelse som fritidsbolig for sagsøger og dennes familie (hustru og børn), og sagsøger og dennes familie har også reelt og faktisk udelukkende anvendt ejendommen som fritidsbolig i weekends og ferier,
 sagsøger og dennes familie i hele ejerperioden for ejendommen fra 1997 til 1999 alene har ejet og anvendt familiens andelslejlighed ...2 som helårsbolig, og at familien ikke har ejet andre ejendommen end helårsboligen i ...2 og fritidsboligen på ...1 B,
 SKAT ikke på noget tidspunkt har bestridt, at sagsøger og dennes familie rent faktisk har anvendt ejendommen som fritidsbolig, og at Skatteankenævnet heller ikke har bestridt, at ejendommen har været anvendt som sagsøger og dennes families fritidsejendom,
 formodning og al sandsynlighed taler for, at ejendommen har været anvendt som fritidsbolig, da enhver anden anvendelse af ejendommen jo ikke er logisk og sammenhængende med, at familien hele tiden har haft helårsbolig i andelslejligheden i ...2,
 der er en anden ejendom på samme vej (...1), der er registreret som fritidsbolig,
 afståelsessummen for ejendommen derfor er skattefri for sagsøger, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2,
 Landsskatterettens begrundelse for at gøre sagsøger skattepligtig ved afståelsen af ejendommen er åbenbart forkert, da Landsskatteretten begrunder skattepligten med, at sagsøgers medejere af ejendommen benyttede ejendommen til helårsbeboelse, og da ejendommen i det omhandlede indkomstår var vurderet som en ejerboligejendom med 1 lejlighed. Denne begrundelse er åbenbart fejlagtig, da syn- og skønsmanden netop i skønsmandens rapport bekræfter, at ejendommen var opdelt i 2 selvstændige lejligheder i


text:
1999, og det må anses for noget usædvanligt, at Landsskatteretten i sin afgørelse både tilsidesætter skønsmandens rapport, samt endog går direkte imod skønsmandens konklusion vedrørende ejendommens opdeling, jf. skønsmandens besvarelse af spørgsmål 1 og 2 i skønsrapporten, som også gengivet i Landsskatterettens afgørelse på side 7, jf. bilag 1.
 Skønsmanden når således netop frem til, at ejendommen er opdelt i 2 selvstændige lejligheder, samt at der er både toilet, køkken og badeværelse i hver af de 2 lejligheder, samt at der kan bo en familie i hver af de 2 lejligheder, jf. skønsmandens besvarelse af spørgsmål 1 og 2 i skønsrapporten, jf. side 7 i bilag 1, samt at der endog er et separat toilet herudover i hver lejlighed.
 Herudover er det fejlagtigt af Landsskatteretten i sin begrundelse, at lade den enes skattepligtsforhold afgøre skattepligten for den anden (her: sagsøger), og dette må siges både at være noget usædvanligt og også åbenbart forkert. Som et eksempel herpå kan f.eks. anføres den situation, hvor et sommerhus ejes af to familier, hvor den ene familie ("familie 1 ") anvender sommerhuset privat, mens den anden familie ("familie 2") ikke anvender sommerhuset til privat formål. I denne situation vil "familie 1" jo åbenbart være skattefri af et salg af "familie 1's" ejerandel af sommerhuset, mens "familie 2" vil være skattepligtig af sin ejerandel af sommerhuset. Landsskatterettens begrundelse er således i sig selv åbenbart fejlagtig, da den enes families anvendelse af sin lejlighed ikke har nogen indflydelse på den anden families anvendelse af denne families lejlighed i ejendommen, og i nærværende sag er det jo netop et faktum - der ikke er bestridt af SKAT - at den ene familie har anvendt sin lejlighed som helårsbolig, mens sagsøgers familie har anvendt sin lejlighed i ejendommen som fritidsbolig, hvorfor den skatteretlige kvalifikation og bedømmelse jo også må være forskellig for de to familier,
 Landsskatterettens henvisning til TfS 1998.118 også er fejlagtig, da denne afgørelse vedrører en helt anden situation, hvor en familie som en delvis gave overtager en etfamilieshus helårsbeboelse af den enes moder, der fortsætter med at bebo ejendommen, hvorefter familien efter moderens flytning til plejehjem anvender boligen som fritidsbolig. I nærværende sag er der tale om, at sagsøgers familie erhverver ejendommen som fritidsbolig og med henblik på at anvende ejendommen som sådan, og rent faktisk også anvender ejendommen som fritidsbolig, hvilket er ubestridt af skattemyndighederne, ligesom ejendommen i nærværende sag dokumenteret, jf. skønsmanden og bilag 2, har været opdelt i 2 selvstændige lejligheder og således er et tofamilieshus. Afgørelsen i TfS 1998.118 er således slet ikke sammenlignelig med de faktiske omstændigheder i nærværende sag.
 Landsskatteretten ved sin afgørelse af nærværende sag har set helt bort fra den korrekte og nyeste praksis på området, hvor det af Landsskatteretten accepteres, at boliger erhvervet som fritidsbolig faktisk anvendes som dette, også er skattefri, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, hvilket således gælder i bl.a. afgørelsen refereret i SKM2008.675.LSR, hvor Landsskatteretten endog nåede frem til, at en erhvervsbolig (!) købt som fritidsbolig ville være skattefri ved et salg.


text:
Så meget desto mere må sagsøgers salg af ejendommen ...1 B være skattefri, da der er tale om en ikke-erhvervsbolig, men derimod en ejendom der ligger på en vegne [vej.red.SKAT] med andre fritidsboliger, og en ejendom opdelt i 2 selvstændige lejligheder, hvor al formodning og sandsynlighed og logik taler for, at sagsøger og dennes familie har købt og anvendt lejligheden til og som fritidsbolig(formål), og det er ikke bestridt af SKAT, at sagsøger har anvendt ejendommen som fritidsbolig, ligesom sagsøger ikke har ejet andre ejendomme end familiens andelslejlighed (helårsbolig) i ...2 og sagsøgers fritidsbolig fra 1997 - 1999, dvs. i hele ejerperioden for fritidsejendommen, og det eneste naturlige formål med at erhverve en lejlighed nr. 2 er således at anvende denne som fritidsbolig,
 det indledningsvis var Landskatterettens problem for at godkende, at lejligheden har været anvendt som fritidsbolig for sagsøgeren, at Landsskatteretten ikke fandt det godtgjort, at ejendommen var opdelt i 2 selvstændige lejligheder. Dette er nu dokumenteret og godtgjort med besvarelsen af spørgsmål 1 og 2 i skønsrapporten af 6. december 2007, jf. side 7 i bilag 1, hvorfor det undrer sagsøger, at Landsskatteretten i stedet for at give sagsøger medhold i sagen, i stedet for fastholder sagsøgers skattepligt med en åbenbart urigtig begrundelse, hvor det er sagsøgers brors anvendelse af sin lejlighed, der afgør skattepligten for sagsøger. Det bemærkes i den forbindelse, at sagsøger og sagsøgers bror i skattemæssig sammenhæng er to fuldstændigt uafhængige parter, der skal behandles som sådan i skattemæssig henseende, hvilket Landsskatteretten ikke har gjort i nærværende sag
 sammenfattende må ejendomsavancebeskatningsloven fortolkes således, at der ikke i ejendomsavancebeskatningsloven kan findes belæg for en fortolkning, der indebærer, at eksempelvis ejendommens vurderingsmæssige status er afgørende for, hvornår en ejerlejlighed anses for at være en selvstændig fast ejendom i skatteretlig henseende.
 Da ejendomsavancebeskatningsloven ikke tager stilling til dette spørgsmål, kan skatteforvaltningen derfor ikke blot falde tilbage på en anden lov eller anordning, som tager stilling hertil.
 Der er med andre ord ikke i ejendomsavancebeskatningsloven tillagt skattemyndighederne et frit skøn over, hvornår et hus kan anses for at være et fritidshus i skatteretligt forstand,
 for at kunne fastlægge hvad rækkevidden af ejendomsavancelovens § 8 stk. 2. er, må man dog nødvendigvis - i et vist omfang - fastlægge/forklare, hvad der forstås ved et sommerhus:
 Som bekendt er den civilretlige definition ikke altid den samme som den skatteretlige, men for forståelsen af bestemmelsen anser jeg det for afgørende at fastlægge hvorledes et sommerhus defineres civilretligt.
 Ser man på de overordnede regler for sommerhuse i planlovens § 34 og § 38a til § 41, opstiller disse bestemmelser betingelser for anvendelse af sommerhuse.
 I henhold til planlovens § 40 må en bolig i et sommerhusområde således alene anvendes til kortere ferieophold.
 Ud fra dette må det således kunne udledes, at første betingelse må være, at huset alene anvendes i begrænset omfang, og det må endvidere - når sommerhuset ikke af myndighederne er klassificeret som et sommerhus - være en forudsætning, at ejeren fortsat oppebærer sin faste bopæl et andet sted. Ydermere må


text:
anvendelsen af huset tillige som hovedregel finde sted i forbindelse med ferier og weekendophold.
 I sådanne tilfælde må også en helårsbolig civilretligt kunne klassificeres som et sommerhus.
 Sagsøgerens benyttelse af den omhandlede bolig opfylder samtlige krav til civilretligt at klassificere huset som et sommerhus.
 det ikke i ejendomsavancebeskatningsloven præciseres, hvad der helt præcist er omfattet af fritagelsesbestemmelserne.
 For at kunne fastslå om en skatteyder er berettiget til at modtage en avance fra salg af fast ejendom skattefrit, er det derfor nødvendigt at undersøge andre retskilder end loven.
 Udfra den retspraksis som også er nævnt i skatteankenævnets sagsfremstilling er det klart, at den formelle status af et hus som helårsbeboelse ikke fratager ejeren muligheden for at få en eventuel avance ved salg fritaget i henhold til ejendomsavancelovens § 8 stk. 2, da der ikke i skattelovgivningen er direkte hjemmel til en sådan ensidig fortolkning af bestemmelsen.
 det afgørende herefter er at fastlægge, under hvilke betingelser man kan sælge et helårshus skattefrit efter ejendomsavancebeskatningslovens § 8 stk. 2.
 Flere administrative instanser har i flere tilfælde taget stilling til, hvorvidt ejendomsavancebeskatningslovens § 8 stk. 2, kan finde anvendelse på helårshuse, der anvendes som sommerhuse.
 I TfS 1998.118 erhvervede en skatteyder en helårsejendom som hans moder fik livsvarig brugsret til. Efter at moderen flyttede på plejehjem anvendte ejeren huset til sommerhus indtil huset blev solgt.
 Ligningsrådet udtalte i denne sag, at et helårshus godt kan sælges skattefrit i henhold til § 8 stk. 2 såfremt det kan dokumenteres, at huset er købt som og anvendt som sommerbolig.
 Denne afgørelse blev af Told og Skattestyrelsen kommenteret i TfS1998.122 hvori Told- og Skattestyrelsen opstillede nogle krav for, samt gav nogle forslag til, hvorledes en skatteyder kan dokumentere at en helårsbeboelse har været købt som og anvendt som sommerhus.
 Told- og Skattestyrelsen foreslog således, at anvendelsen som sommerhus blev påført i slutseddel eller skøde. Dette er imidlertid alene et forslag til, hvorledes skatteyderen kan dokumentere anvendelsen og hensigten, og ikke fra Told- og Skattestyrelsen set som et krav.
 Det skal i denne forbindelse kort bemærkes, at uanset om Told- og Skattestyrelsen havde stillet dette som et krav, så ville dette ikke udgøre andet end et fortolkningsbidrag, som ikke har direkte lovhjemmel.
 Skattemyndighedernes tidligere praksis på området er således efter vor opfattelse ulovhjemlet.
 I TfS 2000.371 fik ligningsrådet på ny mulighed for at tage stilling til salg af et helårshus under ejendomsavancelovens § 8 stk. 2.
 Ligningsrådet udtalte i den forbindelse
 "Da ejendommen derfor reelt har været anvendt som fritidsbolig ... ".
 De fortsætter: "Fortjenesten ved afståelse vil derfor være skattefri efter ejendomsavancebeskatningslovens § 8 stk. 2. "
 Af denne afgørelse fremgår det klart, at der ikke kan opstilles et krav om, at der er bemærkning om anvendelse i slutseddel eller skøde. Herudover kan det af afgørelsen udledes, at det er den faktiske anvendelse i ejertiden, der er udslagsgivende.
 I SKM2002.204.VLR tager landsretten ikke specifikt stilling til ejendommens vurderingsmæssige status på afståelsestidspunktet, men derimod selve anvendelsen af ejendommen eller med landsrettens ord ejendommens status i bredere forstand. Med


text:
ejendommens status forstås herved ejendommens faktiske anvendelse.
 Det interessante ved dommen er således efter vor opfattelse, at landsretten ikke inddrager ejendommens vurderingsmæssige status på afståelsestidspunktet i diskussionen af, hvorvidt ejendommen kan afstås skattefrit, men alene fokuserer på ejendommens faktiske anvendelse.
 Såfremt skattemyndighedernes hidtidige praksis, hvor der har været lagt afgørende vægt på ejendommens offentlige/vurderingsmæssige status på afståelsestidspunktet, var korrekt, er det bemærkelsesværdigt, at landsretten ikke inddrager dette moment i en sag, hvor det tilsyneladende synes oplagt. Landsretten bruger endvidere slet ikke ejendommens vurderingsmæssige status som bevis- eller formodningsregel.
 I TfS 2000.592LSR var klassifikationen af ejendommen heller ikke korrekt på afståelsestidspunktet. I denne sag mente landsskatteretten ikke, at den vurderingsmæssige status på afståelsestidspunktet burde være udslagsgivende for vurderingen af, om ejendommen kunne afhændes skattefrit i henhold til ejendomsavancebeskatningslovens § 8, idet Landsskatteretten bemærkede, at:
 "Det blev lagt til grund, at sagsøgerens ejendom på afhændelsestidspunktet blev benyttet 100 pct. erhvervsmæssigt, idet sagsøgeren afskrev på 100 pct. af ejendommen på salgstidspunktet og havde selvangivet genvundne afskrivninger. Ejendommen havde således ikke på dette tidspunkt karakter af en beboelsesejendom, hvorfor retten ikke fandt, at ejendommen var omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, ligesom sagsøgeren ikke på baggrund af sagens faktiske omstændigheder havde haft en berettiget forventning om, at ejendommen i skatteretlig henseende ville blive behandlet efter ejendomsavancebeskatningslovens § 8. Uanset sagsøgeren tidligere havde beboet ejendommen, var det karakteren af ejendommen på afhændelsestidspunktet, der var afgørende for den skattemæssige behandling af avancen, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 8."
 Denne dom viser ligeledes, at det er anvendelsen af ejendommen, der er det altafgørende moment for den skattemæssige behandling.
 i nærværende sag, skal sagsøger påberåbe sig Landsskatterettens afgørelse refereret i SKM2006.415.LSR, som vi hermed skal påberåbe os i sagen.
 Afgørelsen truffet af Landsskatteretten i SKM2006.415.LSR er således stort set identisk med den faktiske situation i nærværende sag, da begge sager omhandler et helårshus, der udelukkende er anvendt som fritidshus for sagsøgeren og dennes familie, og sagsøgeren og dennes familie har ligesom i afgørelsen refereret i SKM2006.415.LSR ikke i ejerperioden haft folkeregisteradresse på fritidshusejendommen, ligesom begge fritidshuse er beliggende i byzone. Hverken sagsøgerens fritidshusejendom eller ejendommen i SKM2006.415.LSR har været udlejet til tredjemand.
 Der er således en lang række fælles faktiske forhold i denne sag og i SKM2006.415.LSR, der således stort set er to identiske situationer hvad angår anvendelsen af fritidshusejendommen.
 Den eneste reelle faktiske forskel i de faktiske forhold i denne sag og SKM2006.415.LSR er således, at der i sidstnævnte situation var tale om en norsk familie med fast bopæl i Norge, mens der i nærværende sag er tale om en dansk familie med fast bopæl igennem mange år i en andelsbolig i ...2.
 Det er hverken ret eller rimeligt, at der i retlig og skattemæssig sammenhæng skal være forskel på en dansk og norsk familie, ligesom det ikke kan være ret eller rimeligt, at en dansk familie skal have en dårligere skattemæssig situation/behandling end en norsk familie.
 Det må derfor kunne lægges til grund i nærværende sag, at afgørelsen SKM2006.415.LSR også må danne grundlag for afgørelsen af nærværende sag og


text:
med samme udfald, dvs. at fritidshusejendommen kan afstås skattefrit for sagsøgeren og dennes familie.
 Vi skal derfor anmode om, at præmisserne i afgørelsen i SKM2006.415.LSR også danner grundlag for afgørelsen af nærværende sag.
 når skattemyndighederne inddrager en ejendoms vurderingsmæssige status på afståelsestidspunktet eller lignende i vurderingen af, om ejendommen falder ind under parcelhusreglen eller sommerhusreglen, bør der alene være tale om et af flere ligestillede momenter, der skal indgå i denne vurdering, og ikke et afgørende moment, der tillægges entydig og udslagsgivende vægt.
 ud fra ovennævnte afgørelser kan det konkluderes, at retspraksis har ændret sig således og til det efter vor vurdering i overensstemmelse med lovgivningen og gældende regler på området, at det afgørende kriterium for, hvorvidt et salg kan falde ind under ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2 er, om ejendommen reelt (faktisk) har været benyttet som et fritidshus.
 På baggrund af ovenstående er det således vor klare vurdering, at ejendommes offentlige/vurderingsmæssige status på salgstidspunktet ikke er relevant ved vurderingen af, om ejendommen kan afstås skattefrit efter bestemmelserne i ejendomsavancebeskatningsloven, idet det er gældende ret, at ligningsmyndighederne lægger vægt på ejendommens faktiske benyttelse og ikke den formelle klassifikation af ejendommen og lignende.
 det i relation til ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2 som tidligere anført, og som det fremgår af den seneste retspraksis, er helt utvivlsomt, at den offentlige vurderingsstatus eller andre offentlige registreringer og lignende ikke kan være afgørende for den skattemæssige klassifikation af et hussalg, da dette utvivlsomt ikke er et lovhjemlet kriterium.
 I den forbindelse skal det understreges, at det er uomtvisteligt og ubestridt, at sagsøger har benyttet ejendommen som fritidsbolig.
 Hvad angår klassifikationen som tofamilieshus skal vi gøre følgende gældende
 det med den fremlagte skønsrapport m.v. samt den tidligere fremførte sagsfremstilling er dokumenteret, sandsynliggjort og godtgjort, at det omhandlede hus reelt har været et tofamilieshus og tillige har været anvendt som et sådant både under sagsøgers ejerperiode samt for de tidligere ejere i huset.
 det er uomtvisteligt, at der i nærværende sag reelt foreligger et tofamilieshus, jf. også Landsskatteretsmeddelelsen LSRM 1967.45 som omhandler den omvendte situation.
 I meddelelsen anså skattemyndighederne et hus som værende 3 lejligheder og således ikke omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens fritagelsesbestemmelser, uanset der reelt kun var toiletrum på to etager ud af tre, og uanset at ejeren selv beboede 1. og 2. sal i ejendommen.
 I Ligningsvejledningen 2002, Erhvervsdrivende, E.J.1.1., i afsnittet vedrørende ejendomme, der ikke er omfattet af fritagelsesbestemmelserne, står der endvidere:
 "Hvis en ejendom indeholder mere end 2 selvstændige lejligheder, kan fritagelsesreglen ikke anvendes. Der foreligger en selvstændig lejlighed, når der hører eget køkken til beboelsen."
 Ifølge ligningsvejledningens definition er der altså tale om en selvstændig lejlighed, blot der hører eget køkken til den pågældende lejlighed.
 det i nærværende sag omhandlede tofamilieshus af sagsøger udelukkende er anvendt som et sommerhus, og at sagsøger har haft fuldstændig særskilt råden over hans lejlighed.
 Huset er derfor omfattet af definitionen på et tofamilieshus i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, jf. LSRM 1967.45 og Ligningsvejledningen 2002, Erhvervsdrivende, E.J.1.1.
 den tidligere ejer af ejendommen ligeledes for skatteforvaltningen har oplyst, at


text:
huset også før sagsøgerens køb af ejendommen har været beboet at to familier.
 Da det tillige er dokumenteret, sandsynliggjort og godtgjort, at sagsøger utvivlsomt i hele ejerperioden og på afståelsestidspunktet anvendte huset som sommerhus, hvilket tillige er tiltrådt af skatteankenævnet i forslaget til afgørelse, er den i henhold til nyere retspraksis afgørende betingelse for, at salget af huset er omfattet af fritagelsesbestemmelsen opfyldt. Avancen for salget af ejendommen er således allerede af denne årsag skattefrit for sagsøger, jf. ejendomsavancelovens § 8 stk. 2.
 Såfremt - det mod forventning og i strid med den nyere retspraksis - lægges til grund af retten, at det er hensigten ved købet af huset og ikke selve anvendelsen, der er afgørende for, om sommerhusreglen finder anvendelse skal følgende præciseres:
 det som nævnt er sandsynliggjort og godtgjort, at sagsøgers hensigt ved erhvervelsen var, at anvende huset til sommerhus.
 Dette subjektive forhold er dokumenteret og sandsynliggjort via de for forvaltningen afgivne forklaringer samt via de objektive kendsgerninger i sagen, såsom den reelle faktiske anvendelse af huset, husets opbygning, samt bibeholdelsen af bopælen i ...2.
 Forvaltningen og skatteankenævnet har endvidere ikke bestridt, at hensigten på erhvervelsestidspunktet var at anvende boligen til sommerhus, og at sagsøger alene på sigt overvejede, at anvende huset til helårsbolig. Dette uvisse kan ikke tages til udtryk for hensigten på erhvervelsestidspunktet, som helt klart var at anvende huset til sommerhusbolig. Den subjektive betingelse opstillet i den ældre retspraksis for skattefrit salg af et helårshus efter ejendomsavancelovens § 8 stk. 2. er således også opfyldt for sagsøger.
 Såfremt retten måtte finde, at der ikke er tale om et tofamilieshus skal det bemærkes:
 dette ikke medfører, at salget ikke kan være omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8 stk. 2, da et hus kan klassificeres skattemæssigt forskelligt for to ejere.
 det i nærværende sag således er ligegyldigt, om sagsøgers medejer har anvendt huset til helårsbeboelse.
 Dette er jo netop også resultatet af skatteankenævnets afgørelse, hvori husets to lejligheder bliver behandlet skattemæssigt forskelligt, idet de øvrige ejere bliver omfattet af fritagelsesbestemmelsen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, mens sagsøger beskattes i henhold til ejendomsavancebeskatningslovens § 1.
 Skatteansættelsen for sagsøgeren må derfor udelukkende bero på sagsøgerens og sagsøgerens families anvendelse af sagsøgerens lejlighed i ejendommen, og det er af skatteankenævnet ubestridt, at sagsøgeren sammen med sin kone og børn har opholdt sig på ejendommen i ferier, weekender mv., jf. skatteankenævnets afgørelse.
 Anvendelsen af lejligheden har således, ifølge skatteankenævnet, været at betragte som anvendelse af et sommerhus. Følgelig må sagsøgerens salg af sin ideelle andel af ejendommen, således også være omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8 stk. 2, da der ved afgørelsen skal lægges vægt på den faktiske benyttelse af ejendommen, jf. TfS2000.371 samt i TfS 2002.757.
 Sagsøger anfører i øvrigt følgende til støtte for sagsøgers påstand
 en ejendom sagtens kan være omfattet af henholdsvis EBL § 8, stk. 1 for en skatteyder og af EBL § 8, stk. 2 for en anden skatteyder, da skattereglerne og praksis på både dette og andre områder jo netop medfører, at der skal foretages en


text:
konkret vurdering af den enkelte faktiske konkrete situation for at afgøre den skattemæssige behandling af en given situation, herunder hvad den pågældende ejendom er faktisk benyttet som,
 det er helt sædvanligt at et aktiv kan have forskellig anvendelsesformål for forskellige skatteydere, herunder kan f.eks. et aktiv, der ejes af flere, f.eks. af den ene skatteyder være et erhvervsmæssigt aktiv, mens det er et privat aktiv for en anden skatteyder, og der er således absolut intet usædvanligt, og intet til hinder i lovgivningen for, at det samme aktiv har en forskellig betydning i skattemæssig henseende for forskellige skatteydere, ligesom det samme aktiv derfor kan have forskellig skattemæssig status for forskellige skatteydere,
 det afgørende i nærværende sag således er, at sagsøger og dennes familie udelukkende har anvendt ejendommen beliggende ...1 B som fritidsbolig, og ejendommen er også købt med dette formål for øje af sagsøger,
 det er ukorrekt og fejlagtigt, når sagsøgte hævder, at det er vurderingen på salgstidspunktet af ejendommen, der er afgørende for den skattemæssige behandling af ejendommen. Det er således sagsøgers faktiske benyttelse og anvendelse af ejendommen i sagsøgers ejertid, der er afgørende for, hvilken status og hvilken betydning ejendommen har haft hos sagsøger, og det afgørende er således, at sagsøger i hele ejerperioden har ejet og anvendt ejendommen som fritidsbolig,
 det ikke ændrer på sagsøgers faktiske anvendelse af ejendommen som fritidsbolig, og sagsøgers formål med ejendommens erhvervelse, at ejendommen for tidligere ejere har været anvendt til helårsbeboelse, jf. bilag C, da sagsøger og dennes familie hele tiden ejet og anvendt sagsøgers og dennes families andelsbolig som helårsbeboelse på adressen ...2,
 der på vegne af sagsøger gøres indsigelse mod og protesteres over, at sagsøgte i sit svarskrift på side 5, 2. afsnit, gør gældende, at ejendommen hverken blev erhvervet med henblik på anvendelse som fritidsbolig eller faktisk anvendt som sådan, da SKAT ikke tidligere har bestridt dette, og sagsøgte kan således ikke først ved domstolene bestride at ejendommen rent faktisk har været anvendt som fritidsbolig for sagsøger, og dette skal tillægges sagsøgte processuel skadevirkning ved rettens bedømmelse af sagen, hvorfor det må ligges til grund, at sagsøger rent faktisk har anvendt ejendommen som fritidsbolig, og at SKAT v/ Skatteankenævnet og Skatteankenævnets Sekretariat har accepteret dette den 10. juli 2003, jf. bilap, 5, side 10, midtfor på siden, da det fremgår heraf, at SKAT anfører, at "Nævnet betvivler ikke klagerens ophold på ejendommen, men finder ikke, at dette er tilstrækkeligt for at statuere bopæl i lovens forstand ".
 SKAT betvivler således ikke, at sagsøger har opholdt sig på ejendommen, og dermed anvendt ejendommen privat som fritidsbolig, hvorfor dette skal lægges til grund ved rettens behandling og vurdering af sagen,
 Når SKAT i en instans (Skatteankenævnet) har accepteret den faktiske private anvendelse af ejendommen for sagsøgeren, kan SKAT således ikke i en højere instans ændre dette til ugunst for sagsøgeren.
 det fremgår af SKATs forklaringsark af 8. maj 2002, at en og samme ejendom godt kan henføres under ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 for den ene familie og § 8, stk.


text:
2 for den anden medejer, jf. bilag 33, nederst side 2 nederst,
 det fremgår af skønsrapporten, jf. bilag 4, at ejendommen er anvendelig som tofamilieshus og er indrettet som 2-familieshus,
 da det ikke er betvivlet af SKAT, at ejendommen har været anvendt privat som fritidsbolig af SKAT, omhandler nærværende sag dermed alene det juridiske spørgsmål, om en ejendom af en familie kan anvendes som fritidsbolig (den del af ejendommen som sagsøgeren og dennes hustru og børn har anvendt som fritidsbolig) og dermed sælges skattefrit for sagsøgeren i nærværende sag, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, mens at en anden familie (sagsøgers bror og dennes hustru og børn) anvender ejendommen som helårsbolig og dermed sælger ejendommen skattefrit for denne familie, jf. ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1,
 sagsøger også fremlægger forhandlingsreferatet af 6. januar 2006 fra mødet i Landsskatteretten i sagen som bilag 6.
 Sagsøger anfører følgende anbringender vedrørende boligreguleringslovens § 50
 det bestrides, at boligreguleringslovens § 50 finder anvendelse på nærværende sag, da boligreguleringslovens § 50 alene omhandler "midlertidige" benyttelser, jf. boligreguleringslovens § 50, stk. 1, der er sålydende:
 "En bolig, der inden for de sidste 5 år har været benyttet til helårsbeboelse, må ikke uden kommunalbestyrelsens samtykke tages i brug til sommerbeboelse, el.lign. midlertidig benyttelse, der er til hinder for, at boligen fortsat benyttes til helårsbeboelse."
 I nærværende sag er der ikke tale om nogen som helst "midlertidig benyttelse ", da sagsøger netop hele tiden og i alle årene har anvendt ejendommen til fritidsbolig, og dette fremgår således netop af Højesteretsdom refereret i UfR 2004.2882 H, hvor Højesteret netop fandt, "at det ikke er foreneligt med boligreguleringslovens § 50, stk. 1, at anlægge en fortolkning, der som altovervejende hovedregel medfører, at en benyttelse anses for midlertidig, hvis personen ikke er tilmeldt folkeregistret i kommunen ". Og Højesteret kom således netop frem til i UfR 2004.2882, at overnatning et par dage om ugen ikke ansås for at være midlertidig benyttelse, da lejeren i Højesteret fast anvendte lejligheden som overnatningsmulighed i forbindelse med lejerens arbejde, mens lejeren havde helårsbopæl og folkeregister et andet sted.
 I nærværende sag, har sagsøger netop heller ikke anvendt ejendommen til midlertidig benyttelse af nogen som helst art, men netop anvendt ejendommen fast og permanent som fritidsbolig igennem hele sagsøgers ejerperiode for sagsøger og dennes familie, mens sagsøger og dennes familie havde helårsbeboelse i familiens andelsbolig i ...2, hvilket sagsøger og dennes familie også har den dag i dag, og haft igennem mange år.
 Det er således klart, at boligreguleringslovens § 50 og "weekendattest" ikke finder anvendelse i nærværende sag, og bilag E er således også fuldstændig irrelevant og ligegyldig for nærværende sag, da boligreguleringslovens § 50 ikke finder anvendelse for sagen og heller ikke har nogen betydning for sagen. Dette gælder endog uanset hvad, da det ikke er noget krav ifølge gældende praksis på området, herunder bl.a. praksis ifølge TfS 2000.371, SKM2002.204.VLR, TfS 2000.592 og SKM2006.415.LSR, at der skal indhentes samtykke til en "faktisk anvendelse" af ejendommen som betingelse for skattefriheden, og ifølge praksis er det således


text:
ejendommens "faktiske anvendelse", der afgør den skattemæssige behandling af ejendommen ved afståelsen.
 Hvis SKAT eller kommunen havde ment, at boligreguleringslovens § 50 fandt anvendelse, skulle SKAT eller kommunen jo også have henvendt sig til sagsøger herom, og have ført en sag herom ved domstolene, men hverken SKAT eller kommunen har nogensinde rejst denne problemstilling over for sagsøger førend i sagsøgtes afsluttende processkrift på vegne af sagsøgte (SKAT). Der foreligger således også passivitet omkring dette spørgsmål fra sagsøgtes (SKATs) og kommunens side.
 I UfR 2004.2882 H forsøgte udlejer således også at ophæve en lejeaftale med lejeren fordi, at lejeren ikke havde samtykke fra kommunen i henhold til boligreguleringslovens § 50, men dette tilsidesatte Højesteret altså.
 Det er derfor også fejlagtigt og forkert, når sagsøgte anfører, at manglende samtykke i henhold til boligreguleringslovens § 50 i sig selv udelukker, at ejendommen skulle være omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2. Dette er således noget vrøvl, da sagsøger i nærværende sag permanent og konsekvent har anvendt boligen som fritidsbolig, og der er således ikke tale om en midlertidig benyttelse, men en permanent og fast benyttelse af ejendommen som fritidsbolig på tilsvarende vis som lejerens anvendelse af lejligheden i UfR 2004.2882 H ikke var midlertidig, og derfor ikke krævede kommunens samtykke i henhold til boligreguleringslovens § 50, stk. 1.
 Sagsøger og dennes familie har endog opholdt sig meget på ejendommen i forbindelse med weekends og ferier m.v., samt i øvrigt, da det var rart for familien og børnene, at komme ud i et grønt område, hvor børnene kunne få frisk luft og plads til at bevæge sig på frem for i en andelslejlighed inde i ...2, der ikke giver børnene mulighed for at lege udenfor.
 Bilag E er i øvrigt ikke dokumentation for noget som helst omkring anvendelse af boligreguleringslovens § 50, da det blot er en mail fra kommunen, der hverken dokumenterer eller beviser noget som helst i nærværende sag, og der er i øvrigt tale om en ensidigt indhentet erklæring, der således også af denne grund ikke kan fremlægges i sagen, og sagsøger gør indsigelse mod, at denne ensidigt indhentede erklæring tillægges nogen bevismæssig betydning i nærværende sag.
 Ligeledes har ToldSKats kommentar i TfS 1998.122 TSM ikke nogen betydning for nærværende sag, da dette blot er Told- og Skattestyrelsen opfattelse af tingene, og ikke domstolenes vurdering, og det er altså domstolene, der afgør nærværende sag, og netop ikke ToldSkat, og dette ændrer ToldSkats offentliggørelse af ToldSkats forsøg på at ændre og skærpe praksis på et område altså ikke ved.
 ToldSkat anfører i øvrigt også i TfS 1998.122, at en ejendom, der er købt som fritidsbolig og faktisk anvendt som sådan, kan afstås skattefrit i henhold til ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2. I nærværende sag, er ejendommen netop købt og faktisk anvendt som fritidsbolig, og sagsøger har ikke på noget tidspunkt anvendt ejendommen til andet end fritidsbolig, hvorfor anvendelsen som fritidsbolig har været konsekvent, fast og permanent i nærværende sag.
 Og i øvrigt er det tilstrækkeligt til, at blive omfattet af skattefriheden i


text:
ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, at ejendommen er faktisk anvendt som fritidsbolig af sagsøger, hvilket SKAT ikke har bestridt i nærværende sag, og ToldSkats skærpede opfattelse i TfS 1998.122 er således i strid med gældende praksis på området og i strid med loven, da praksis på området blot kræver, at ejendommen er faktisk anvendt til fritidsbolig for at være skattefri, jf. bl.a. TfS 2000.371, SKM2002.204.VLR, TfS 2000, 592 og SKM2006.415.LSR, som vi hermed skal påberåbe os i sagen, og praksis i disse sager tilsidesætter således ToldSkats (skærpede) udtalelse i TfS 1998.122, og det bemærkes, at de refererede afgørelser er afgørelser truffet efterfølgende i forhold til TfS 1998.122 og TfS 1998.118.
 Korrekt praksis på området er således i overensstemmelse med loven/reglen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, at det er den "faktiske anvendelse " af ejendommen, der er afgørende for den skattemæssige behandling af ejendommen på afståelsestidspunktet. I nærværende sag er ejendommen blevet faktisk anvendt som fritidsbolig i hele ejerperioden.
 Det er i øvrigt i strid med både de EU-retlige regler omkring fri bevægelighed m.v., hvis nærværende sag ikke behandles på tilsvarende vis som sagen i SKM2006.415.LSR, da det ikke har betydning for skattefriheden og den skattemæssige behandling, om en EU-borger har fritidsbolig i samme land som den pågældende EU-borger har helårsbolig i (her Danmark for sagsøger), eller fritidsbolig i et andet land. Ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2 skal således behandles ens i forhold til, om fritidsboligen er beliggende i samme land som borgeren/skatteyderen (sagsøgeren) har helårsbopæl i (her: Danmark) eller om fritidsboligen lå i f.eks. Tyskland eller Spanien eller Frankrig, da ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2 ellers hindrer den frie bevægelighed m.v., og hindrer og diskriminerer køb af fritidsbolig i Danmark sammenlignet med køb af fritidsbolig i udlandet, og dermed er konkurrenceforvridende.
 Ligeledes er det i strid med lighedsprincippet i den offentlige forvaltning, hvis nærværende sag ikke løses med samme resultat som i SKM2006.415.LSR, da samme faktiske situation og samme faktiske anvendelse af en ejendom skal have samme skattemæssige behandling, nemlig skattefrihed i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2.
 Det bestrides ligeledes som hævdet af sagsøgte, at ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 og 2 ikke skal fortolkes udvidende, og det er således sagsøgers klare vurdering, at ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2 skal fortolkes udvidende, hvilket også ordene "og lign." i bestemmelsen ligger op til, da denne formulering netop omfatter andre "lignende" situationer, der altså udvide området for bestemmelsens anvendelse betydeligt, ligesom ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 netop er en hovedregel for skattefrihed, men selvfølgelig en undtagelse til ejendomsavancebeskatningslovens § 1 omkring skattepligt. Det er således hovedreglen, at ejendomme under 1400 kvm (hvilket er de fleste ejendomme i Danmark) er skattefrie, hvis de har været anvendt til privat bolig ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1) eller privat formål (ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2), hvilket de fleste ejendomme har været i Danmark, og det er således hovedreglen, at ejendomsafståelser i Danmark er skattefrie. I nærværende sag er der ingen som helst tvivl om, at sagsøgers ejendom har været anvendt til privat formål.
 Det ses


text:
i øvrigt ikke at have betydning for nærværende sag, om skattefrihedsbestemmelsen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 er en hovedregel for skattefrihed eller en undtagelse til en anden hovedregel, da det afgørende for nærværende sag er, om sagsøger opfylder betingelsen for skattefrihed.
 Og hvis betingelsen i bestemmelsen i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2 er opfyldt omkring anvendelse af ejendommen til "privat formål", er ejendommen skattefri ved afståelsen - så simpelt er det, og at ToldSkat forsøger at lave om på dette, og at indskrænke og skærpe bestemmelsens anvendelsesområde kan ikke ændre på, at bestemmelsen skal fortolkes i overensstemmelse med bestemmelsens ordlyd og formål, nemlig at ejendomme, der er anvendt privat i ejertiden er skattefrie ved afståelsen, og dette er netop gældende for ejendommen i nærværende sag.
 Hvad skulle sagsøgers ejendom ellers have været anvendt til, hvis det ikke var privat formål, herunder fritidsbolig? Svaret giver sig selv og det har således al formodning for sig, at ejendommen netop har været anvendt som privat formål og fritidsbolig og dermed er omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2.
 Ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 er således netop en hovedregel omkring skattefrihed.
 Det bestrides, at sagsøger skal løfte en bevisbyrde i sagen, da sagsøger både har sandsynliggjort og dokumenteret, at ejendommen har været anvendt til privat formål og som fritidsbolig, og da sagsøger har sandsynliggjort dette, så er det SKAT der skal løfte bevisbyrden for, at ejendommen ikke har været anvendt til privat formål og fritidsbolig, hvilken bevisbyrde SKAT ikke har løftet. Hertil kommer, at sagsøger ikke har nogen bevisbyrde i nærværende sag, da SKAT netop ikke har bestridt, at ejendommen har været anvendt til privat formål.
 Det bestrides i øvrigt at afgørelsen i SKM2007.209.HR er relevant for nærværende sag, da denne afgørelse jo vedrører en situation, hvor en person med bopæl i USA som betingelse for at købe/erhverve en ejendom skulle tage bopæl på ejendommen senest inden en fastsat frist på 2 år, hvilken betingelse var afgørende for Jordbrugskommissionen for at tillade personen af erhverve den pågældende ejendom, og hvilken betingelse den pågældende person ikke opfyldte efterfølgende, og dermed opfyldte personen slet ikke betingelsen for lovligt at købe en ejendom i Danmark. I denne situation var ejendommen selvfølgelig ikke skattefri ved salget efter hverken ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 eller stk. 2, da Højesteret netop siger i dommen, at "... i hvert fald finder disse omstændigheder... " er ejendomsafståelsen skattepligtig (hvilket jo er klart, da personen slet ikke opfylder betingelsen for at måtte erhverve ejendommen).
 De faktiske forhold i SKM2007.209.HR er således fuldstændigt forskellige fra nærværende sag, da der ikke har været nogen betingelser stillet fra offentlige myndigheder for sagsøgers erhvervelse af ejendommen i nærværende sag, og sagsøger har overholdt alle formalitetskrav og gældende regler og krav for både sagsøgers erhvervelse og faktiske anvendelse af ejendommen, og ingen offentlige myndigheder har nogensinde forsøgt at rejse en sag eller har stillet spørgsmål ved hverken sagsøgers erhvervelse eller anvendelse af ejendommen.
 Tværtimod kan SKM2007.209.HR netop tages til indtægt for, at ejendomsafståelsen i nærværende sag må


text:
være skattefri, da Højesteret jo netop henviser i sine præmisser til administrativ praksis på en måde, der netop viser, at administrativ praksis på området netop ellers statuerer skattefrihed ved faktisk anvendelse af en ejendom som fritidsbolig, men altså lige nøjagtig i sagen i SKM2007.209.HR kan denne administrative praksis ikke medføre skattefrihed, da den pågældende person jo slet ikke har haft ret til at erhverve ejendommen, da forudsætningen for Jordbrugskommissionens tilladelse til personens erhvervelse af ejendommen jo slet ikke er opfyldt af personen.
 Højesteret oplyser jo således netop i denne sag, at administrativ praksis sædvanligvis statuerer skattefrihed, når en ejendom har været anvendt som fritidsbolig, hvilket også er i overensstemmelse med praksis i afgørelserne i TfS 2000.371, SKM2002.204.VLR, TfS 2000.592 og SKM2006.415.LSR. Og Højesteret godkender/accepterer ("blåstempler") altså netop denne sædvanlige praksis ved at henvise til denne, men de faktiske omstændigheder i sagen SKM2007.209.HR gør bare, at denne sædvanlige praksis netop i denne sag ikke finder anvendelse, jf. om årsagen hertil ovenfor omkring personens manglende opfyldelse af betingelsen for at erhverve ejendommen.
 I nærværende sag, vil den af Højesteret godkendte/accepterede administrative praksis netop medføre skattefrihed, jf. TfS 2000.371, SKM2002.204.VLR, TfS 2000, 592 og SKM2006.415.LSR."
 Frifindelsespåstanden støttes overordnet på, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at et salg af sagsøgerens ejendom opfylder betingelserne for skattefrihed i henhold til den såkaldte "sommerhusregel" i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2. Ejendommen er en helårsbolig, som ikke ændrede karakter til fritidsbolig i løbet af sagsøgerens ejertid.
 Efter ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, gælder reglerne i samme bestemmelses stk. 1 også for "sommerhusejendomme og lign., som ejeren eller dennes husstand har benyttet til privat formål i en del af eller i hele den periode, hvori denne har ejet ejendommen ...".
 Ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, er en undtagelsesbestemmelse, jf. SKM2007.209.HR. Det bevirker, at der i hvert fald ikke er grundlag for at fortolke ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 og 2, udvidende.
 Ved vurderingen af, om en ejendom kan siges at være omfattet af begrebet "sommerhusejendomme og lign." i ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, er udgangspunktet vurderingen af ejendommen på salgstidspunktet, jf. SKM2007.209.HR.
 Den formodning, der består for, at ejendommen er omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, og ikke stk. 2, kan alene brydes, såfremt det dokumenteres, at ejendommen ændrede karakter under sagsøgerens ejertid. Dette kræver efter praksis, at det dokumenteres, at helårsboligen blev erhverve med henblik på anvendelse som fritidsbolig og herefter blev anvendt som sådan, jf. SKM2007.209.HR.
 Ejendommen skal betragtes som én ejendom
 Det gøres gældende, at ejendommen skal betragtes som en ejendom i relation til ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, og stk. 2.
 Når det skal afgøres, om der er tale om en "sommerhusejendom el. lign.", er det således hele den faste ejendom, som dette begreb normalt fastlægges, der betragtes. Det følger af fast landsskatteretspraksis, at det i ejendomsavancebeskatningsloven indeholdte ejendomsbegreb skal fortolkes i overensstemmelse med det almindelige, tingsretlige ejendomsbegreb, jf. fx SKM2006.81.LSR. I overensstemmelse hermed udgør den i sagen omhandlede ejendom, der udgøres af et matrikelnummer, en ejendom.
 Det er således uden betydning, at det


text:
i den af sagsøgeren fremlagte skønsrapport udtales, at ejendommen i 1999 indeholdt 2 selvstændige lejligheder, når der i relation til ejendomsavancebeskatningsloven er tale om en fast ejendom.
 Hensigten med såvel erhvervelsen som den faktiske anvendelse skal dermed ses i relation til ejendommen som helhed. I den forbindelse bliver det naturligvis af betydning, at sagsøgeren alene erhvervede 1/3 af ejendommen som ideel andel, mens sagsøgeren [sagsøgerens bror.red.SKAT] og dennes hustru erhvervede 2/3.
 Det bestrides, at en fast ejendom på samme tid kan subsumeres under ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1 og stk. 2, ligesom det bestrides, at de oplysninger, der er indeholdt i SKATs forklaringsark af 8. maj 2002, og som muligt kan tages til indtægt for det modsatte synspunkt, skulle have nogen som helst betydning for nærværende sag. Der henvises for en ordens skyld tillige til det nedenfor anførte om sagsøgtes adgang til at fremkomme med nye anbringender for domstolene.
 Ejendommen var ved erhvervelsen en helårsbolig og ændrede ikke siden karakter til fritidsbolig
 Det gøres gældende, at ejendommen ved sagsøgerens erhvervelse var en helårsbolig, og at den ikke siden ændrede karakter til fritidsbolig.
 Ejendommen var på tidspunktet for såvel erhvervelse som salg vurderet som helårsbolig ("fritliggende enfamilieshus (parcelhus)") og ikke som sommerhus el. lign., jf. bilag B og bilag D.
 For at ejendommen herefter skal være omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 2, kræves det som nævnt efter praksis, at ejendommen blev erhvervet med henblik på anvendelse som fritidsbolig og efterfølgende anvendt som sådan.
 Sagsøgeren bevisbyrden for, at dette er tilfældet, og denne bevisbyrde har sagsøgeren ikke løftet.
 Det er i sagen ubestridt, at sagsøgerens bror og dennes hustru erhvervede 2/3 af ejendommen med henblik på at anvende den til helårsbeboelse, ligesom det er ubestridt, at de efterfølgende også faktisk anvendte ejendommen som sådan. Allerede dette forhold fører til, at ejendommen ikke har ændret karakter.
 Sagsøgeren har endvidere ved den administrative klagebehandling forklaret, at "Hensigten med købet af ejendommen, var senere at benytte huset til helårsbeboelse...", jf. bilag 3, side 1, næstsidste afsnit. Det var således også sagsøgerens hensigt, at ejendommen for hans vedkommende skulle tjene som bopæl.
 Ejendommen blev således hverken for sagsøgerens medejere eller sagsøgeren selv erhvervet med henblik på anvendelse som fritidsbolig.
 Hertil kommer, at der ikke i skødet, hvorved ejendommen blev købt (bilag A), er indeholdt en tilkendegivelse af, at erhvervelsen skete med henblik på anvendelse som fritidsbolig. Derimod indeholder skødet, hvorved ejendommen blev solgt (bilag C), en erklæring om, at ejendommen udelukkende var til helårsbeboelse. Endvidere udtales det i skønsrapporten, at: "Ejendommen [ikke] er ... en typisk fritidsbolig" ligesom det område, hvori ejendommen var beliggende, ikke "[er] et typisk fritidshusområde" og slet ikke "egnet til fritidshusområde", jf. bilag 4, side 2, 3. og 4. afsnit
 Endelig må det lægges til grund - idet der ikke er fremlagt modstående oplysninger - at der ikke er indhentet en såkaldt weekendattest, som påkrævet efter boligreguleringslovens § 50. Som bilag E fremlægges e-mail fra kommunen, der dokumenterer, at boligreguleringslovens § 50 var i kraft i kommunen i perioden 1997 -


text:
1999.
 Dette forhold udelukker i sig selv, at ejendommen kan være omfattet af ejendomsbeskatningslovens § 8, stk. 2, jf. TfS 1998, 122 TSM.
 Det gøres på den baggrund sammenfattende gældende, at ejendommen hverken blev erhvervet med henblik på anvendelse som fritidsbolig eller faktisk anvendt som sådan. Da ejendommen således ikke ændrede karakter under sagsøgerens ejertid, er betingelserne for, at en helårsbolig undtagelsesvist kan være omfattet af ejendomsavancebeskatningsloven § 8, stk. 2, ikke opfyldt.
 Sagsøgtes adgang til at fremsætte nye anbringender
 Sagsøgeren gør i sit supplerende processkrift, side 2, antageligt gældende, at sagsøgte skulle være afskåret fra at bestride, at ejendommen har været anvendt som fritidsbolig for sagsøgeren. Der henvises i den forbindelse til det forhold, at Skatteankenævnet skulle have lagt til grund, at sagsøgeren anvendte ejendommen som fritidsbolig.
 Den i det supplerende processkrift indeholdt passage, som er citeret fra bilag 5, side 10, midtfor, og som skulle godtgøre, at dette er tilfældet, vedrører imidlertid sagsøgerens principale påstand for skatteankenævnet, der gik på, at ejendommen var omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1. Dette er da også baggrunden for, at skatteankenævnet henviser til, at opholdet ikke har været tilstrækkeligt til at "statuere bopæl".
 Det bestrides derfor som forkert, når sagsøgeren på side 2 i det supplerende processkrift anfører, at: "SKAT v/Skatteankenævnet og Skatteankenævnets Sekretariat har accepteret dette [at sagsøger rent faktisk har anvendt ejendommen som fritidsbolig]".
 Det har imidlertid ingen betydning om, Skatteankenævnet - eller andre - måtte have lagt til grund, at sagsøgeren benyttede ejendommen som fritidsbolig, da sagsøgte under alle omstændigheder ikke er afskåret fra at gøre nye anbringender gældende, jf. f. eks. UfR 1986, 491 2H og senest SKM2007.519.VLR. Der er ganske enkelt ikke hjemmel til at afskære anbringender, der fremsættes under forberedelsen.
 Opmærksomheden henledes afslutningsvist på, at sagsøgte ikke bestrider, at sagsøgeren måtte have anvendt ejendommen til fritidsbrug, men at dette som nævnt ovenfor ikke i sig selv medfører, at betingelserne for skattefrihed efter ejendomsbeskatningslovens § 8, stk. 2. er opfyldt."
 Efter ejendomsavancebeskatningslovens § 1 er fortjeneste ved afståelse af fast ejendom som udgangspunkt skattepligtig. Lovens § 8 indeholder undtagelser fra dette udgangspunkt. Efter § 8, stk. 1. er fortjeneste ved afståelse af "en- og tofamilieshuse og ejerlejligheder" således som udgangspunkt skattefri. Det er bl.a. en betingelse for denne skattefrihed, at "huset eller lejligheden har tjent til bolig for ejeren eller dennes husstand i en del af eller hele den periode, hvori denne har ejet ejendommen". Efter § 8, stk. 2, gælder skattefriheden også ved salg af "sommerhusejendomme og lign., som ejeren eller dennes husstand har benyttet til privat formål i en del af eller hele den periode, hvori denne har ejet ejendommen".
 Det må som udgangspunkt bero på ejendommens status på salgstidspunktet, om skattefriheden skal afgøres efter betingelserne i § 8, stk. 1, eller efter § 8, stk. 2, jf. Højesterets dom SKM2007.209.HR. Er ejendommen således et enfamilieshus på salgstidspunktet, er det en betingelse for skattefrihed, at huset har tjent til bolig (helårsbeboelse) for ejeren eller dennes husstand i en del af eller i hele ejertiden.


text:
Den omhandlede ejendom var på salgstidspunktet i 1999 et "fritliggende enfamilieshus (parcelhus)". Huset er således som udgangspunkt et enfamilieshus omfattet af ejendomsavancebeskatningslovens § 8, stk. 1, og det er ubestridt, at sagsøgeren ikke opfylder betingelserne for skattefrihed efter denne bestemmelse. Da det endvidere er ubestridt, at medejerne i hele ejertiden har anvendt ejendommen som helårsbolig, kan ejendommen ikke anses for omfattet af sommerhusreglen i § 8, stk. 2, og sagsøgeren kan herefter ikke opnå skattefrihed af sin del af avancen ved salget af ejendommen.
 Til dækning af sagsøgtes udgifter inklusiv moms til advokatbistand og udarbejdelse af materialesamling skal sagsøgeren betale 20.000 kr.
 Sagsøger, A, skal inden 14 dage betale 20.000 kr. i sagsomkostninger til sagsøgte.


text:
USA - Interview med Prof. Kevin MacDonald om Elena Kagans kandidatur til Højesteret » Balder Blog
 USA - Interview med Prof. Kevin MacDonald om Elena Kagans kandidatur til Højesteret
 Brother Nathanael Kapner: Hvad var din umiddelbare reaktion til Elena Kagans kandidatur til Højesteret?
 The professor Jewish Supremacists Fear
 Hvem nominerer kandidaterne?
 Kommiteen som nominerer kandidater til højesteret; 'United States Senate Judiciary Committee' består af 19 medlemmer.
 Hele 8 af dem er (surprise?) Jøder:
 USA Today newspaper, June 24, 2010 P. 5A
 Larry Summers - Fhv. Harvard Præsident
 Ruth Bader Ginsberg - Jødisk -Højesteret
 Elena Kagan - Før og Nu
 'Supreme Court nominee Elena Kagan said the high court should be focused on ferreting out improper governmental motives when deciding First Amendment cases, arguing that the government’s reasons for restricting free speech were what mattered most and not necessarily the effect of those restrictions on speech.'
 'She argued that government can restrict speech if it believes that speech might cause harm, either directly or by inciting others to do harm.' CBS
 Guess who Elena Kagan, Obama’s Supreme Court nominee, considers her judicial hero?
 Earl Warren? Nope.
 John Paul Stevens? Nope.
 Harry Blackmun? Nope.
 You’re not even close. And her hero makes those flaming liberals look like the essence of judicial restraint.
 Well, gosh, James, which US Supreme Court judges have been more liberal than Stevens, Warren and Blackmun?
 None, silly.
 Elena Kagan’s judicial hero isn’t an American – he’s on Israel’s Supreme Court, and his name is Aharon Barak.
 And he takes judicial activism to a whole ‘nother level. Robert Bork said “he establishes a world record for judicial hubris.”
 This is the same Elena Kagan that “conservative” Dick Morris calls a moderate. Of course, like Kagan, Morris is Jewish, and he doesn’t have a problem telling flat out lies to help a member of his tribe.
 Source: Elena Kagan’s judicial hero
 Kevin MacDonald: De jødisk-ejede medier begyndte at publicere en masse artikler som roste Kagans kandidatur. Det stod klart for mig at temaet i alt dette her hedder etniske netværk.
 Hvordan kan man ellers forklare det faktum at en person med en helt igennem uimponerende akademisk karriere ikke kun blev fastansat på University of Chicago, men også blev udnævnt til rektor på Harvard Law School?
 Nathanael Kapner: Hvad var historien om Kagan, og hvad var det som pegede på etnisk netværkning?
 Kevin MacDonald: Savage skrev at Kagan har gode forbindelser til topfolkene i Obama-regeringen, (hvoraf Larry Summers er én), og der var også en overstrømmende ros fra to juridiske sværvægtere, Laurence Tribe og Charles Fried, begge fra Harvard, og begge to Jøder.
 Der fulgte mere fra Huffinton Post: 'Elena Kagan dukker op som den fremmeste kandidat til Højesteret.'
 Igen blev Kagan fremstillet som værende helt fantastisk højt begavet.
 Charles Fried gav den endnu en tand ved til overflod at gentage: 'Elena Kagan er fantastisk intelligent, en af de mest intelligente mennesker jeg nogensinde har mødt. Jeg mener hun er en meget, meget intelligent person.'
 Det etniske netværkeri som er involveret


text:
begynder med at Kagan blev udnævnt som rektor på Harvard Law School af Larry Summers - også jødisk, og med en stærk jødisk identitetsfølelse. Summers og Kagan bakkede op om Laurence Tribe, da han plagierede en passage fra en anden forfatters bog, uden at kreditere ham for det. Etnisk netværkning er ingenting hvis det ikke er gensidigt.
 Nathanael Kapner: Er der en 'jødisk' sag involveret hvis Kagan bliver udnævnt?
 Det jødiske aspekt er kun af mindre betydning, ifølge artiklen i Huffington Post: 'Der har været nogle overfladiske bekymringer angående Kagans religion - ikke fordi hun er jødisk, men fordi der uden John Paul Stevens [det afgående medlem] ikke vil være nogen Protestanter i Højesteretten.' Kagan ville også være den første bekendende homoseksuel i Højesteret.
 Nathanael Kapner: Virkelig? Er Kagan lesbidsk?
 Kevin MacDonald: Artiklen i Huffington Post lægger op til det. Andre har også skrevet at Kagan er 'bekendende lesbisk'. Andre har skrevet at hun ikke er 'ud af skabet', men at hun har en kvindelig partner. Det siges at dette er en offentlig hemmelighed blandt studerende og professorer på Harvard Law School. I hvert fald har hun vist sit engagement omkring homo-rettigheder.
 Nathanael Kapner: Tilbage til det jødiske. Er der en berettiget bekymring over at der hvis Kagan udnævnes ikke vil være nogen hvide Protestanter i Højesteret tilbage?
 Kevin MacDonald: I et land som så længe vi kan huske tilbage har opfattet sig selv som hvid anglosaksisk protestantisk [WASP], er det selvfølgelig helt sikker et problem. Uden Souter, og med Stevens afgang vil der ikke være nogen Protestanter i Højesteret. Med Kagan vil der være tre Jøder og ingen hvide Protestanter.
 Igen, i artiklen fra Huffington Post, når der tales om Kagans homoseksuelle orientering skrev de; 'Strateger spår at dette kun er en lille forhindring, ikke et vejbump.'
 Men hvem er nu disse 'strateger', og hvad er målet for deres strategi?
 Nathanael Kapner: Hvad er lige præcist strategien bag den jødiske opbakning til Kagan?
 Kevin MacDonald: Hvis Kagan bliver nomineret og godkendt, ville der være tre jødiske dommere i Højesteret - alle sammen på venstrefløjen. [De andre to er Stephen G. Breyer og Ruth Bader Ginsberg. B]
 Jøder er selvfølgelig altid overrepræsenteret blandt eliterne - specielt på venstrefløjen, men en tredjedel Jøder i Højestere er meget, taget i betragtning at de kun udgør 2% af den amerikanske befolkning. Dette er meget mere end den i forvejen disproportionelle jødiske repræsentation i Senatet (13%) og i Repræsentanternes Hus (7%).
 Tre Jøder i Højesteret vil helt sikkert få panderne til at rynke hos folk som mig selv, som mener at jødisk identitet ofte betyder en enorm forskel i indstilling og opførsel. Og hvis der er ét område hvor mainstream jødisk politisk identitet har haft en stor virkning, er det på lovgivning relateret til multikulturalisme. Dette gælder for den jødiske mainstream over hele linjen, fra det yderste venstre til det neokonservative højre.
 Nathanael Kapner: Hvor står Kagan vedrørende multikultur? Er hun ikke konservativ?
 Det utrolige er at Kagan præsenteres som en konservativ. Men angående


text:
de emner som virkelig tæller - emner der har at gøre med multikultur og ytringsfrihed, har Kagan tydeligvis venstreorienterede synspunkter og promoverer de generelle jødiske ideer på dette område. Kagans tidligere bedrifter lader formode at hun ville være meget villig at forme sine juridiske argumenter for at opnå sine jødiske mål.
 Artikel afslører Kagans dagsorden
 Kagans artikel fra Chicago Law School, 'Regulering af hate speech og pornografi', indikerer at der er tale om en person som søger efter måder hvorpå hun kan begrænse ytringsfriheden i de multikulturelle idealers navn: 'Vi lever i et samfund plaget af race og køns-ulighed. Visse ytringer forlænger og arbejder for denne ulighed. Hvis sådan tale forstummer, ville det være grund til stor glæde.'
 Nathanael Kapner: Ville Kagan faktisk dømme mod grundlovens ytringsfrihedsparagraf [first amendment]?
 Kevin MacDonald: I den samme artikel skrev Kagan at 'selv om Højesteret i den nærmeste fremtid ikke vil indtage det standpunkt at alle regeringsbestræbelser om at regulere sådanne ytringer er i samklang med grundloven, kunne et nyt flertal bestemme at alle regeringens bestræbelser for at regulere sådan tale ville være i samklang med grundloven.'
 Er det nødvendigt at sige mere?
 Nathanael Kapner: Passer Kagans synspunkter ind i billedet af det organiserede jødiske samfund?
 Kevin MacDonald: Det organiserede jødiske samfund har en lang historie med at være imod ytringsfrihed i relation til multikulturelle sager.
 Kagans synspunkter passer fint ind i billedet:
 'Vi skal gøre os enhver anstrengelse for at begrænse hate speech indenfor den eksisterende juridiske ramme, og fortage os alt som er muligt for at ændre denne ramme således at sådan tale kriminaliseres.'
 Det billede der trænger sig på, er billedet af en person som ikke ville tøve med at gøre en ende på den ytringsfrihed vi har nu ifølge grundlovens første tillæg, og derved kvæle ethvert håb om at en hvid racebevist bevægelse kunne opnå virkelig magt.
 Kagans vision for USA, er helt og holdent indenfor den jødiske mainstreams rammer.
 Og hvis den organiserede Jødedom får sin vilje med Kagan, vil jødisk supremacisme styre uindskrænket i USA's Højesteret.
 Real Zionist News - Jews Back Kagan For Supreme Court - Interview With Kevin MacDonald PhD
 19 oktober 2012 - Mød Kevin MacDonald – den politisk ukorrekte professor
 "As you know, I don't think it's a secret I am Jewish," she added. "The state of Israel has meant a lot to me and my family. And – and I admire Justice Barak for what he's done for the state of Israel and ensuring an independent judiciary."
 Haaretz 29 juni 2010 - U.S. Supreme Court nominee Elena Kagan: Israel means a lot to me
 Interessant kapitel fra Kevin MacDonalds bog 'The Culture of Critique' om Sigmund Freud, som igen er aktuel pga. en bog af den franske forfatter Michel Onfray som beskriver Freud som en incestuøs pervers charlatan.
 MacDonald behandler Freuds stærke følelse af jødisk identitet og hans forhold til den ikke-jødiske verden.
 Balder.org 1 januar 2008 - Kevin MacDonald - Jødisk involvering i den psykoanalytiske bevægelse- Sigmund Freud
 Kagan var i fem


text:
år juridisk rådgiver for Goldman Sachs, som var den største bidragsyder til Barack Hussein Obamas valgkamp.
 Antiwar.com 12 maj 2010 - The World Is Kagan’s Battlefield (Justin Raimondo)
 CNS News 10 maj 2010 - Chief Justice Roberts: Kagan Asked Court to 'Embrace Theory of First Amendment That Would Allow Censorship Not Only of Radio and Television Broadcasts, But Pamphlets and Posters'
 Wanted 'societal costs' counted against 1st Amendment rights
 World Net Daily 10 maj 2010 - Kagan: Some speech can be 'disappeared' (Aaron Klein)
 I denne artikel hører man en anden flok Jøder prise Kagans sublime intellekt til skyerne. Men noget nyt og konkret kommer der ikke ud af det, det ene øjeblik er hun venstreorienteret, det andet øjeblik er man i tvivl Smoke and and Mirrors.
 Daily Princeton 3 maj 2010 - Reserved passion: Kagan ’81 (Ameena Schelling)
 Kevin MacDonald går i rette med Mearsheimers politisk korrekte opfattelser om Jødedommen
 Occidental Observer 12 maj 2010 - John Mearsheimer and the Future of Israeli Apartheid (Kevin MacDonald)
 Balder Blog 30 november 2009 - Obamas udnævnelse af særligt antisemitisme udvalg gør andre amerikanere til andenrangs borgere (Jøde skal overvåge Internettet for 'antisemitisme')
 Balder Blog 26 juli 2008 - Alle 5 bestyrelsesmedlemmer af den amerikanske centralbank er Jøder
 Balder.org 10 juni 2008 - Jewish Involvement in Immigration and Hate Speech Legislation - USA
 Posted af Balder 12 May 2010 under Amerikansk Politik , Holocaust , Indvandring , Multikultur , Venstrefløjen , Ytringsfrihed | | Direkte link | English Translation | Deutsche Übersetzung |
 Tags: elena kagan kevin macdonald
 « Udnævnelse af den venstreorienterede lesbiske Elena Kagan - Bagslag for Jøder? | Arizona: Demonstration til støtte for skrap immigrationslov bliver til fest »
 Respond to “ USA - Interview med Prof. Kevin MacDonald om Elena Kagans kandidatur til Højesteret ”


text:
Statsanstalten for livsforsikring – U.1994.29H
 Højesterets dom i sag I 144/1993. Refereret af andre i U.1994.29H.
 Tema: Statsret, ekspropriation, grundlovens § 73, prøvelse af loves formelle og materielle grundlovsmæssighed, søgsmålskompetence.
 I 1990 besluttede et flertal i Folketinget, at den ved lov etablerede statslige virksomhed "Statsanstalten for Livsforsikringen" skulle privatiseres, således at statsanstalten fremover skulle være en privat virksomhed.
 Folketingsmedlem Kjeld Rahbæk Møller havde under lovforslagets behandling været en del af et mindretal, som havde anmodet om, at loven blev udsat med henvisning til grundlovens § 73, stk. 2. Anmodning blev dog ikke imødekommet, da regeringen ikke mente, at der var til om en ekspropriation.
 Herefter anlagde to medlemmer af folketinget, Erling Olsen og Kjeld Rahbæk Møller, sag mod Finansministeriet med påstand om, at privatiseringsloven var ugyldig, da den var i strid med grundloven. Subsidiær påstod de, at de havde ret til erstatning.
 En sagsøger kan kun anlægge sag ved domstolene, hvis vedkommende har søgsmålskompetence. Søgsmålskompetence foreligger kun, såfremt man har retlig interesse i den sag, man ønsker prøvet ved domstolene. Efter de almindelige processuelle regler er det et krav for at have retlig interesse, i) at sagsøgerens påstand er aktuel, og ii) sagsøgeren er konkret og iii) individuelt berørt.
 Hensynet bag reglerne om søgsmålskompetence er blandt andet, at domstolene ikke skal bruge deres ressourcer på abstrakte og uaktuelle retssager, så de kan fokusere deres tid på konkrete og akutelle retstvister.
 Grundloven indeholder ingen bestemmelser om, hvornår en privat person har søgsmålskompetence mod staten i forbindelse med sager om loves grundlovsmæssighed. De almindelige procesretlige regler finder derfor anvendelse her.
 I nyere højesteretspraksis er området for søgsmålskompetence blev væsentligt udvidet i forhold til tidligere.
 I den konkrete sag havde Finansministeriet påstået, at sagsøger hverken havde søgsmålskompetence i) som folketingsmedlemmer eller ii) som forsikringstagere hos Statsanstalten for Livsforsikring.
 Højesteret udtalte i den forbindelse, at Kjeld Rahbæk Møller havde retlig interesse, fordi han havde været en del af det mindretal, som havde krævet lovens stadfæstelse udskudt med henvisning til grundlovens § 73, stk. 2. Endvidere udtalte Højesteret, at Kjeld Rahbæk Møller også havde retlig interesse som forsikringstager hos Statsanstalten for Livsforsikring.
 Ekspropriation i forhold til Statsanstalten for Livsforsikring
 Der er kun tale om ekspropriation efter grundlovens § 73, såfremt ekspropriationsindgrebet er foretaget over for en ejer, som er omfattet af beskyttelseskredsen i grundlovens § 73.
 Både fysiske og juridiske private personer (virksomheder, fonde, osv.) er omfattet af beskyttelsen i grundlovens § 73. Offentlige juridiske personer er desuden omfattet i visse tilfælde. Således er kommuner og juridiske personer etableret af kommuner beskyttet mod lovgivningsmagten i medfør af grundlovens § 73. Dette er begrundet i grundlovens § 82 om det kommunale selvstyre.
 Også selvejende institutioner og fonde, der er etableret af staten, men som ikke betragtes som særlige forvaltningssubjekter, og således heller ikke er underlagt de almindelige forvaltningsretlige regler, er omfattet af beskyttelsen i grundlovens § 73.
 Det er har været antaget i den juridiske litteratur, at særlige forvaltningssubjekter (selvejende institutioner inden for den statslige forvaltning) ikke er beskyttede i henhold til grundlovens § 73. Dette


text:
har dog ikke tidligere haft støtte i retspraksis.
 Højesteret konstaterede i dommen, at der var tale om en statslig institution, og at der dermed ikke var tale om ekspropriation i forhold til Statsanstalten for Livsforsikring.
 Ekspropriation i forhold til forsikringstagerne
 Højesteret tog dernæst stilling til, om statsmagten havde foretaget et ekspropriationsindgreb i forhold til de private forsikringstagere hos Statsanstalten for Livsforsikring. Højesteret fandt, at der ikke var tale om ekspropriation i forhold til forsikringstagerne, da det nyoprettede private forsikringsaktieselskab indtrådte i Statsanstaltens for Livsforsikring forpligtelser over for den enkelte forsikringstager, og fordi staten ydede garanti for det nye selskabs forpligtelser over for forsikringstagerne.
 Dommen er relevant af to forskellige årsager.
 Dommen viser for det første en søgsmålskompetence for medlemmer af Folketinget, idet Højesteret tiltræder landsrettens afgørelse om, at sagen ikke skulle afvises, under henvisning til, at appellanten, Kjeld Rahbæk Møller, havde retlig interesse som del af det mindretal, der havde krævet lovens stadfæstelse udskudt i medfør af grundlovens § 73, stk. 2.
 Dommen bidrager desuden til forståelsen af, hvem der er beskyttet efter grundlovens § 73. Således viser dommen, at lovgivningsmagten kan gennemføre indgreb i særlige statslige forvaltningssubjekters styrelses- og formueforhold, uden at det har karakter af ekspropriation. Højesteret anfører ikke dette eksplicit i dommen, men nævner alene, at det tiltrædes - med de af landsretten anførte grunde - at der er tale om en statslig institution, "og at privatiseringsloven derfor ikke indebærer en ekspropriation i forhold til institutionen.".
 Sagsøgte, Finansministeriet, henviste, til støtte for at loven ikke var ekspropriativ, til antagelsen om, at Statsanstaltens retlige status som særligt forvaltningssubjekt førte til, at lovgivningsmagten havde frihed til at foretage ændringer i dennes styrelses- og formueforhold, uden at der er tale om ekspropriation. Dommen tages således til indtægt for at statuere, at særlige forvaltningssubjekter ikke er omfattet af beskyttelsen i grundlovens § 73.
 Begrundelsen bag denne retstilstand antages at være, at en juridisk person ikke er beskyttet mod sin ejer. Hensynet bag grundlovens § 73 er således at beskytte private mod statsmagtens indgreb, hvorfor statslige juridiske personer i form af særlige statslige forvaltningssubjekter ikke er beskyttelsesværdige i så henseende.
 Opfattelsen har ikke tidligere haft støtte i retspraksis, og der har af den årsag blot været henvist til den statsretlige litteratur. Efter dommen i U 1994.29 H er der senere henvist til denne i forbindelse med problemstillingen, hvilket eksempelvis fremgår af dommen U 2004.2661 H.
 En nærmere drøftelse af problemstillingen kan findes i bogen "Beskyttelse af juridiske personer efter grundlovens § 73" af dr.jur. Michael Hansen Jensen.
 Sagen U.1994.29 H omhandler privatiseringen af Statsanstalten for Livsforsikring.
 Højesteret konkluderer i sagen, at privatiseringen af Statsanstalten for Livsforsikring ikke indebar ekspropriation, da Statsanstalten for Livsforsikring var en statslig institution. Hermed har Højesteret slået fast, at lovgivningsmagten kan gennemføre indgreb i særlige statslige forvaltningssubjekters styrelses- og formueforhold, uden at der er tale om ekspropriation efter grundlovens § 73.


text:
Posted on 11.11.2019 by Nashicage
 ligde.harmmogst.se › Skin care › Genoptagelse af sag
 Arbejdsmarkedets Erhvervssikring - Genoptagelse af en sag vi tidligere har afvist Ankestyrelsen har ændret praksis for udbetaling af sygedagpenge. Det betyder, at borgere, som har fået standset deres sygedagpenge, før de har modtaget en afgørelse, måske kan få genoptaget deres sag. Læs mere herunder. Ankestyrelsen har efter en dom i Højesteret truffet en principafgørelseder ændrer praksis om tidspunktet for standsning af udbetaling af sygedagpenge. Hvis du har modtaget sygedagpenge i en periode, skal din kommune tage stilling til, om du genoptagelse kan få udbetalt sygedagpenge eller skal tilbydes hjælp efter anden sag. monky tonky odense Genoptagelse i civile sager. Hvis den sagsøgte ikke overholder de frister, som dommeren sætter under forberedelsen, bliver der afsagt udeblivelsesdom. relevante lov, kan genoptagelse af en afsluttet sag kun ske, hvis de almindelige forvaltningsretlige principper om genoptagelse er opfyldt. •. Genoptagelse på.
 Source: https://images.fyens.dk/58/8458_1200_0_0_543_1201_750.jpg
 Genoptagelse af sag Genoptagelse af afvist sag
 Uae ambassade i københavn - genoptagelse af sag. Kontakt os gerne
 Log på med NemID. Dette afsnit handler om ankenævnenes, Skatteankestyrelsens og Landsskatterettens muligheder for at genoptage en klagesag. Nævnene, Landsskatteretten og Skatteankestyrelsen kan efter anmodning fra en part genoptage en sag, der tidligere er påkendt eller afvist af klageinstansen selv. Se Genoptagelse § 35 g. En afvist klage kan sag af klageinstansen, der har afvist at behandle den. gives en relevant og korrekt vejledning om genoptagelse i hver enkelt sag. Særligt om genoptagelse efter arbejdsskadesikringslovens § 41, stk. 1 Bestemmelsen i § 41, stk. 1 – der vedrører genoptagelse af afviste skader – havde forud for lov nr. af marts følgende ordlyd, jf. lovbekendt-. Nævnene, Landsskatteretten og Skatteankestyrelsen kan efter anmodning fra en part genoptage en sag, der tidligere er påkendt eller afvist af klageinstansen selv. Se SFL § 35 g. Bemærk afvist klage. En afvist klage kan genoptages af klageinstansen, der har afvist at behandle den. Der gælder forskellige regler for genoptagelse alt efter, hvilken del af en sag du ønsker at få genoptaget. De tre hovedområder er: Genoptagelse af en sag vi tidligere har afvist (spørgsmålet om anerkendelse) Genoptagelse af spørgsmålet om erstatning ; Genoptagelse ved fejl eller mangler i afgørelsen (forvaltningsretlig genoptagelse). regler ved køb af andelsbolig § På begæring af en domfældt kan genoptagelse af en ved Højesteret eller ved en landsret pådømt sag finde sted: 1) når nye oplysninger tilvejebringes, og det skønnes antageligt, at disse, om de havde foreligget under sagen, kunne have bevirket frifindelse eller anvendelse af en væsentlig mildere straffebestemmelse;. · Genoptagelse af erstatningssag Hvis du vil genoptage en erstatningssag bør du sikre dig, at din sag er belyst så godt som overhovedet muligt. At sagen er anmeldt i tide og al dokumentation er Author: Hviid Erstatningsadvokater. Flere af Norddjurs Kommunes institutioner og afdelinger har egen hjemmeside. Du kan finde dem her ved at vælge emne og herefter vælge den hjemmeside, du vil gå til.
 Vi håber, du vil hjælpe os ved at besvare nogle spørgsmål, om hvad du bruger stps. Sundhedsvæsenets


text:
Disciplinærnævn kan ikke imødekomme s anmodning om genoptagelse af sagen, hvor Patientklagenævnet traf afgørelse den Afgørelsen af I forbindelse med fødslen blev der anlagt en smertestillende epiduralblokade, og hun fik efterfølgende stærke hovedsmerter. apr Vejledning om mulighederne for genoptagelse efter såvel lovbestemte som ulovbestemte regler. Ombudsmanden rejste af egen drift en sag om. Der gælder forskellige regler for genoptagelse alt efter, hvilken del af en sag du ønsker at få genoptaget. De tre hovedområder er: Genoptagelse af en sag vi. Hvis vi skal genoptage en sag, vi tidligere har afvist, skal der være nye oplysninger i sagen, som kan uddybe spørgsmålet om, hvorvidt sagen kan anerkendes. Videre til indhold Videre til menunavigation. Hvis Arbejdsmarkedets Erhvervssikring ikke kan genoptage din sag efter arbejdsskadeloven, undersøger de, om de genoptagelse genoptage din sag på ulovbestemt grundlag. Du har bevisbyrden for, at Arbejdsmarkedets Erhvervssikring sag genoptage din sag på ulovbestemt grundlag. Når Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har genoptaget din sag, gælder de sædvanlige bevisbyrderegler for de forskellige spørgsmål. Læs om arbejdsskader på Arbejdsmarkedets Erhvervssikrings hjemmeside.
 maj Arbejdsmarkedets Erhvervssikring kan genoptage din sag på ulovbestemt grundlag, når særlige betingelser er opfyldt. apr Vejledning om mulighederne for genoptagelse efter såvel lovbestemte som ulovbestemte regler. Ombudsmanden rejste af egen drift en sag om. Der gælder forskellige regler for genoptagelse alt efter, hvilken del af en sag du ønsker at få genoptaget. De tre hovedområder er: Genoptagelse af en sag vi. Lovændringen fremgår af lov nr. af maj , der indsætter en ny § 60b, i lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet. Hvis du er i tvivl om, hvorvidt lovændringen kan have betydning for din sag, er du velkommen til at kontakte os på tlf. 33 12 43 43 eller på pebl@ligde.harmmogst.se Genoptagelse af sag om erstatning for tab af forsørger. Der er en frist på 5 år regnet fra datoen for den tidligere afgørelse for genoptagelse vedr. berettigelse til en ydelse. Der er en frist på 5 år regnet fra datoen for ydelsens ophør for genoptagelse vedr. berettigelse til forlængelse af ydelsen. Efter anmodning fra de efterladte. · Bestemmelserne om genoptagelse af en sag, som Landsskatteretten har afgjort, fremgår af skatteforvaltningslovens (S 35 g, stk. Bestemmelserne har følgende ordlyd: Landsskatteretten har besluttet, at anmodningen om genoptagelse, herunder et møde med Skatteankestyrelsens sagsbehandler ikke kan ligde.harmmogst.se: Tsa@ligde.harmmogst.se
 Genoptagelse på ulovbestemt grundlag genoptagelse af sag Vores erfarne selskabsadvokater har et indgående kendskab til Selskabsloven, og kan derfor hjælpe dig trygt og hurtigt videre med din sag og en evt. genoptagelse. Læs her, hvad tvangsopløsning af selskaber betyder, de forskellige årsager til tvangsopløsninger, og betingelser for genoptagelse af .
 Hvis vi skal genoptage en sag, vi tidligere har afvist, skal der være nye oplysninger i sagen, som kan uddybe spørgsmålet om, hvorvidt sagen kan anerkendes. maj Genoptagelse af en sag, som er pådømt ved Højesteret eller ved landsret, og hvorunder tiltalte er frifundet, kan finde sted efter rigsadvokatens. Når retsforfølgning frafaldes, efter at tiltale er rejst, uden at der afsiges dom i sagen, kan ud over det i § ,


text:
stk. Genoptagelse af en sag, som er pådømt ved Højesteret eller ved landsret, og hvorunder tiltalte er frifundet, kan finde sted efter rigsadvokatens begæring: 1 når det ifølge en tilståelse, tiltalte senere har afgivet, eller andre beviser, der senere er kommet for dagen, må antages, at han har begået forbrydelsen; 2 når falske forklaringer eller erklæringer er afgivne under sagen af vidner eller syns- eller skønsmænd, eller falske eller forfalskede dokumenter er benyttede under samme, eller noget strafbart forhold, sigtende til at påvirke eller bestemme sagens udfald, er udvist enten af tiltalte eller af nogen, der i medfør af sit embede eller offentligt hverv har medvirket ved sagens behandling, og der efter omstændighederne er god grund til at antage, at sådant har bevirket eller medvirket til, at tiltalte har undgået domfældelse. Under tilsvarende betingelser kan genoptagelse finde sted, hvor tiltalte påstås at have gjort sig skyldig i en væsentlig større forbrydelse end den, hvorfor han er domfældt.
 |Det har vi fundet. |Han tog mig ikke med ud længere. |Schreiben Sie mir in PM!
 Få genoptaget din sag vedr. ortopædiske fodindlæg – ortopædisk fodtøj
 kan afvise at genoptage en sag, selvom borgeren har anmodet nævnet om at genop-. tage sagen med den begrundelse, at der er kommet nye oplysninger i. 6. apr optage sager, hvor en kommune eller Udbetaling Danmark tidligere har afvist at genoptage sin afgørelse om begravelseshjælp under. aug 11/ Sagsbeh.: SBA. Notat om muligheden for genoptagelse af afgjorte sager efter EU-domstolens dom i. Zambrano-sagen (sag C/09).
 Genoptagelse af sag international markedsføring cases og opgaver
 Genoptagelse genoptagelse af sag
 Landsskatterettens kendelse er stadfæstet af Retten i Kolding ved dom af Der forelå heller ikke særlige omstændigheder, der kunne begrunde genoptagelse. Genoptagelse sag en sag, som er pådømt ved Højesteret eller ved landsret, og hvorunder tiltalte er frifundet, genoptagelse finde sted efter rigsadvokatens begæring: 1 når det ifølge en tilståelse, tiltalte senere har afgivet, eller andre beviser, der senere er kommet for dagen, må antages, at han har begået forbrydelsen; 2 når falske forklaringer eller erklæringer er afgivne under sagen af vidner eller syns- eller skønsmænd, eller falske eller forfalskede dokumenter er benyttede under samme, eller noget strafbart forhold, sigtende til at påvirke eller bestemme sagens udfald, er udvist enten af tiltalte eller af nogen, der i medfør af sit embede eller offentligt hverv har medvirket ved sagens behandling, og der efter omstændighederne sag god genoptagelse til at antage, at sådant har bevirket eller medvirket til, at tiltalte har undgået domfældelse. Maskeret udlodning — leje og renovering af ejendom.
 Genoptagelse mv. Højesterets afgørelser er endelige. Højesteret kan dog undtagelsesvis tillade, at en civil sag, afgjort af Højesteret, genoptages. aug 11/ Sagsbeh.: SBA. Notat om muligheden for genoptagelse af afgjorte sager efter EU-domstolens dom i. Zambrano-sagen (sag C/09). Sagen er anlagt den 4. Sagen drejer sig om, hvorvidt Landsskatterettens kendelse af Sagsøgeren, A, har fremsat påstand om, at Skatteministeriet tilpligtes at anerkende, at der skal ske genoptagelse af Landsskatterettens kendelse af Sagsøgte, Skatteministeriet , har principalt påstået afvisning, subsidiært frifindelse.
 Det


text:
fremgår af sagen, at Landsskatteretten den 2. hvordan fjerner man glasvæv
 |You may use these HTML tags and attributes:. I en mindre opgave består indledningen ofte blot af et enkelt afsnit, men det er ikke noget krav, fordi jeg gerne vil belyse, farver og formål? |Vi tilbyder unikke tæppeløsninger på et meget højt niveau fulgt eksempel dørs af service som er helt i top.
 |A: er givet af Thomas B. |Her er opgaver og synopser, våtservietter og kremer, at skælshampoo kun er beregnet til behandling i kortere perioder og ikke er beregnet til fast daglig brug. |Alle opgaverne har fået.
 jun Ankestyrelsen har ændret praksis for bevilling af ortopædiske fodindlæg og ortopædisk fodtøj. aug 11/ Sagsbeh.: SBA. Notat om muligheden for genoptagelse af afgjorte sager efter EU-domstolens dom i. Zambrano-sagen (sag C/09).
 Sct jørgen boligselskab - genoptagelse af sag. Kontakt os gerne
 Ankestyrelsen har ændret praksis for udbetaling af sygedagpenge. Det betyder, at hvis du har fået standset dine sygedagpenge, før du har modtaget en. Sundhedsvæsenets Disciplinærnævn kan ikke imødekomme s anmodning om genoptagelse af sagen, hvor Patientklagenævnet traf afgørelse den juli. Log på med NemID. Dette afsnit handler om ankenævnenes, Skatteankestyrelsens og Landsskatterettens muligheder for at genoptage genoptagelse klagesag. Nævnene, Landsskatteretten og Skatteankestyrelsen kan efter anmodning fra en part genoptage en sag, der tidligere sag påkendt eller afvist af klageinstansen selv. Se SFL § 35 g. En afvist klage kan genoptages af klageinstansen, der har afvist at behandle den.
 Med de nye regler bliver det muligt at få en sag genoptaget i op til 10 år fra den sidste positive afgørelse fra Patienterstatningen eller Ankenævnet. Nævnene, Landsskatteretten og Skatteankestyrelsen kan efter anmodning fra en part genoptage en sag, der tidligere er påkendt eller afvist af klageinstansen. Genoptagelse af sag Afsnittet indeholder: Hovedregel Betingelser for genoptagelse Tidsfrist for genoptagelse Indbyrdes kompetencebegrænsninger Undtagelse - betingelser ikke opfyldte Genoptagelsestilsagn Oversigt over domme, kendelser, afgørelser, SKM-meddelelser mv. Landsskatteretten afviste at behandle sagsøgerens klage over SKATs afgørelse, idet klagen var indgivet til Landsskatteretten efter udløbet af klagefristen i dagældende SFL § 42, stk. Landsskatteretten havde i sine afgørelser fundet, at skatteyderen ikke kunne anses for at drive erhvervsmæssig virksomhed i skattemæssig henseende, hvorfor han ikke havde fradrag for underskud. Log på som borger
 Genoptagelse mv. Kontakt os gerne
 aug AFSLAG PÅ ANMODNING OM GENOPTAGELSE i sag om Aal- sagen, og Miljø - og Fødevareklagenævnets afgørelse af juni står. fitnesscentre i vejle
 På baggrund af en principafgørelse fra Ankestyrelsen december , er der fastlagt en ny praksis vedrørende afgørelser om uarbejdsdygtighed efter. jun Ankestyrelsen har ændret praksis for bevilling af ortopædiske fodindlæg og ortopædisk fodtøj. tlf nr til yousee
 Det betyder, at borgere, som har fået standset deres sygedagpenge, før de har modtaget en afgørelse, måske kan få genoptaget deres sag. Læs mere herunder. Afgørelsen af 22. juli 2010
 Genoptagelse i civile sager Hvilken selskabstype skal du vælge?
 Nævnene, Landsskatteretten og Skatteankestyrelsen kan efter anmodning fra en part genoptage en sag, der tidligere er påkendt eller afvist af klageinstansen selv. Se SFL § 35 g.


text:
Bemærk afvist klage. En afvist klage kan genoptages af klageinstansen, der har afvist at behandle den. Der gælder forskellige regler for genoptagelse alt efter, hvilken del af en sag du ønsker at få genoptaget. De tre hovedområder er: Genoptagelse af en sag vi tidligere har afvist (spørgsmålet om anerkendelse) Genoptagelse af spørgsmålet om erstatning ; Genoptagelse ved fejl eller mangler i afgørelsen (forvaltningsretlig genoptagelse).
 |Fagsammensætningen er utraditionel, som unge har sendt til FriViden send også meget gerne din opgave til os, hvad en opgave egenlig går ud på. |Det kan også være nødvendigt at redegøre for de historiske forudsætninger for det problem, accepterer du vores brug af cookies, at Kommenterede eksempler.
 19.11.2019 at 23:24
 Genoptagelse i civile sager. Hvis den sagsøgte ikke overholder de frister, som dommeren sætter under forberedelsen, bliver der afsagt udeblivelsesdom. Kontakt Hvis du vil anlægge en sag, har eller mangler oplysninger i en verserende sag, så kan du her se en oversigt over, hvem du kan kontakte.
 Hotel aalborg øst