text:
denne del af sagen er behandlet efter princippet i retsplejelovens § 386, stk. 2.
 Der foreligger i sagen en af E den 21. marts 1991 til KA udstedt fuldmagt til opkøb af selskaber "efter udlodning, eller i mindre eller mere tømt tilstand".
 Det fremgår af sagen, at overskudsselskabets midler - kontantbeholdningen på 4.412.528 kr. - i overensstemmelse med Ds instruks af 19. marts 1992 til F1-Bank den 20. marts 1992 blev overført til en for selskabet oprettet konto i F1-Bank og derfra samme dag overført til G1 ApS' konto i F1-Bank.
 Vedrørende overdragelsen af overskudsselskabet til G3 Invest A/S i likvidation foreligger følgende "afregning" af 22. marts 1992 vedrørende "køb af 7 aktie- og anpartsselskaber den 22. marts 1992":
 "Samlede aktiver
 18.178.114
 15.026.994
 2.093.233
 Betalt provision til G7 I/S
 Investeringsfonds, som kan trækkes direkte fra F1-Bank
 17.751.177
 Følger i check direkte fra F1-Bank
 Afregningen er med påskriften "ovenstående afregning godkendes" med datering den 22. marts 1992 underskrevet af SR.
 Nærmere om sagsomkostningstvisterne
 HX ApS under konkurs har påstået sig tillagt sagsomkostninger hos A og FX-Bank efter de retningslinjer, som Højesteret følger i selskabstømmersager.
 Heroverfor har såvel A som FX-Bank nedlagt påstand om ophævelse af sagens omkostninger, subsidiært om betaling af delvise sagsomkostninger efter Højesterets skøn.
 E har påstået sig tillagt sagsomkostninger hos hver af appellanterne A, B og FX-Bank.
 Heroverfor har såvel A som B, der efter at have hævet deres anker også over for E alene har et udestående i forhold til denne for så vidt angår sagsomkostninger, påstået sagens omkostninger ophævet, subsidiært at der alene skal betales delvise sagsomkostninger efter Højesterets skøn.
 FX-Bank, hvis anke over for E ikke er hævet, har ikke nedlagt nogen særskilt påstand vedrørende sagsomkostninger over for ham, men overladt det til Højesteret at træffe afgørelse herom efter retsplejelovens almindelige regler.
 Det fremgår af sagen, at det solgte overskudsselskabs midler i form af kontantbeholdningen på 4.412.528 kr. i overensstemmelse med Ds instruks den 20. marts 1992 blev hævet på selskabets nyoprettede konto i F1-Bank og overført til G1 ApS' konto. Der foreligger ikke oplysninger om, at der efter denne tømning af selskabet for midler skulle være tilført det midler, som muliggjorde en fornyet tømning i forbindelse med den senere skete overdragelse af selskabet til E. Der er efter de foreliggende oplysninger heller ikke fuldt tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at E er medansvarlig for den tømning af selskabet for midler, som skete i forbindelse med den første overdragelse.
 Højesteret stadfæster derfor landsrettens frifindelse af E for bankens friholdelsespåstand.
 Efter karakteren af de transaktioner vedrørende det tømte overskudsselskab, som E har været involveret i, finder Højesteret, at sagsomkostningerne for både landsretten og Højesteret bør ophæves såvel i forholdet mellem FX-Bank og E som i forholdet mellem sagens øvrige parter og E.
 Med bemærkning, at der ikke er grundlag for at ændre landsrettens sagsomkostningsopgørelse for så vidt angår det konkursboet tilkendte beløb på 100.000 kr., afgøres de for Højesteret i øvrigt foreliggende tvister, alle vedrørende sagsomkostninger, som nedenfor bestemt.
 Landsrettens frifindelse af E for FX-Bank A/S'


text:
friholdelsespåstand stadfæstes.
 I forholdet mellem FX-Bank A/S og E skal hver part bære egne omkostninger for landsretten og for Højesteret.
 I sagsomkostninger for landsretten og Højesteret skal A og FX-Bank A/S inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsigelse solidarisk betale 150.000 kr. til HX ApS under konkurs. I det indbyrdes forhold skal A heraf bære 120.000 kr. og FX-Bank A/S 30.000 kr.
 I forholdet mellem E og henholdsvis A og B skal hver part bære egne omkostninger også for Højesteret.

type: other


text:
Sommerhilsen fra Ansættelsesret - Nyhed - Horten Advokatpartnerselskab
 Det er sommer, solen skinner hist og her, og det er ved at være tid til sommerferie. Vi vil derfor gerne sende dig en lille sommerhilsen og bruge lejligheden på at se tilbage på den første halvdel af et begivenhedsrigt år.
 Foråret og den første del af sommeren har budt på en række spændende nye domme, der blandt andet giver et indblik i ligebehandlingsreglerne, arbejdsskadeerstatning og ansvar for manglende implementering af EU-retlige regler. Lovgivningsmæssigt er der sket spredte ændringer med blandt andet den nye markedsføringslov, men med den længe ventede nye ferielov og implementeringen af det nye forretningshemmelighedsdirektiv forventer vi, at det bliver spændende at følge udviklingen i efteråret.
 Vi har som altid gjort vores bedste for at holde dig opdateret om nyeste retspraksis, lovgivningsmæssige tiltag og andre relevante nyheder inden for ansættelsesretten. Vores nyhedsbreve kan du modtage ved at tilmelde dig Hortens nyhedsbrev eller vores LinkedIn gruppe 'Hortens Ansættelsesrettens A-Z' her.
 Nedenfor kan du læse et udpluk af de foreløbig mest relevante ansættelsesretlige nyheder i 2017.
 Vi ser frem til det fortsatte samarbejde i tiden, der kommer, og ønsker alle en god sommerferie.
 Afdelingsleder, ansættelsesret
 Nye regler i udlændingeloven
 Med virkning fra 1. juli 2017 ændres reglerne for ansøgning om arbejdstilladelse i henhold til beløbsordningen.
 For udlændinge, der ansøger om arbejdstilladelse efter reglerne i beløbsordningen, er det et krav, at man er tilbudt arbejde med en årlig løn på minimum 408.800 kr.
 Fra og med den 1. juli 2017 er det et krav, at løn op til og med beløbsgrænsen skal udbetales til en dansk bankkonto. Lønnen op til og med beløbsgrænsen kan kun bestå af grundløn, indbetaling til arbejdsmarkedspensioner (både den del, der betales af arbejdsgiver og arbejdstager) samt udbetalte feriepenge. Øvrige løndele kan ikke indgå i beregningen.
 Løndele, der fremover ikke kan indgå i beregningen af lønnen, er eksempelvis:
 Fri telefoni
 Andre ydelser, som tilbydes den ansatte af arbejdsgiveren
 Lønnen op til og med beløbsgrænsen kan ikke udbetales i kontanter og kan ikke udbetales i udlandet. Løn, der overstiger beløbsgrænsen, kan fortsat udbetales på anden vis eller i et andet land og kan udgøres af øvrige løndele.
 Nye regler om G-dage
 Fra og med den 1. juli 2017 er alle medarbejdere uanset anciennitet berettiget til 2 G-dage i forbindelse med fratræden, hvis betingelserne for at modtage ydelsen i øvrigt er opfyldt.
 Tidligere var udgangspunktet, at medarbejdere var berettiget til 3 G-dage i forbindelse med fratræden. G-dagene for medarbejdere i et ansættelsesforhold med en varighed på under tre måneder var under udfasning og skulle efter planen være afskaffet fuldstændigt pr. 1. januar 2018. Dette bliver dog ikke en realitet, og efter de nye regler er ansættelsens varighed altså ikke afgørende for retten til G-dage.
 Læs mere om de nye regler om G-dage her.
 Den 1. juli 2017 træder den nye markedsføringslov i kraft. Den medfører dog ikke store forandringer på det ansættelsesretlige område. Generalklausulen om god markedsføringsskik, som tidligere var indeholdt i markedsføringslovens § 1, videreføres således i § 3,


text:
stk. 1, uden nogen tiltænkt ændring af retstilstanden. Man kunne dog have håbet på en præcisering omkring bestemmelsens anvendelse på lønmodtageres forhold.
 Bestemmelsen om beskyttelse af virksomheders erhvervshemmeligheder, som tidligere var indeholdt i markedsføringslovens § 19, videreføres ligeledes uden tiltænkte ændringer i den materielle retstilstand med den nye bestemmelse i § 23. Det er dog væsentligt at bemærke, at loven ikke implementerer det nye forretningshemmelighedsdirektiv.
 Læs mere om den nye markedsføringslov her.
 Lovændring: kommuner kan tegne ansvars- og ulykkesforsikringer for frivillige
 Regioner og kommuner kan fra den 1. juli 2017 lovligt tegne ansvars- og ulykkesforsikring for de borgere, som yder en frivillig indsats til gavn for regionernes og kommunernes borgere.
 Læs mere om kommuners forsikringer for frivillige her.
 Ændringer i barselsloven
 Lovforslaget om ændring af barselsloven er endeligt vedtaget. Der vil således i perioden fra 1. april 2017 til 1. juli 2018 ske en række ændringer i loven.
 Ændringerne i barselsloven er indført som følge af en digitalisering af lovens beskæftigelseskrav samt ønsket om større fleksibilitet for fædreorlov.
 Læs mere om ændringerne i barselsloven her.
 Den seneste tid har budt på en masse spændende afgørelser, og her kan du se vores udpluk af de afgørelser, vi har fundet mest interessante.
 Mere end 48-timers arbejdsuge medførte ikke erstatningsansvar for psykisk lidelse
 Højesteret fandt det ikke ansvarspådragende, at en medarbejder, der havde udviklet en psykisk lidelse, der muligvis kunne betegnes som en arbejdsskade, i en periode på mindst fire måneder havde haft en arbejdsuge på over 48 timer.
 Højesteret lagde afgørende vægt på, at medarbejderen havde fremstået robust og velvillig til at tage imod de mange arbejdsopgaver. Virksomheden havde således ikke haft grund til at antage, at det høje arbejdspres ville udløse en stressreaktion.
 På denne baggrund blev virksomheden frifundet.
 Læs mere om Højesterets afgørelse her.
 Ligebehandlingsnævnet fandt ikke, at kritiske ytringer om islam var et udtryk for medarbejderens politiske anskuelser. Ytringerne var derfor ikke omfattet af forskelsbehandlingsloven, og som arbejdsgiver blev kommunen frifundet for anklagen om, at afskedigelsen havde været et udtryk for forskelsbehandling på grund af politisk anskuelse.
 Læs mere om Ligebehandlingsnævnets afgørelse her.
 Krav om daglig sygemelding skal være saglig
 Arbejdsretten har for nylig fastslået, at selvom det på baggrund af ledelsesretten tilkommer arbejdsgivere at administrere virksomhedens sygefraværspolitik, skal indholdet af retningslinjerne og praktiseringen af disse være saglig, driftsmæssigt begrundet og proportional.
 Herefter blev virksomheden frifundet.
 Læs mere om arbejdsrettens afgørelse her.
 Mandlige og kvindelige pædagoger skal have lige vilkår
 Ligebehandlingsnævnet slog i en afgørelse fast, at retningslinjer i børnehaver, hvorefter kun de kvindelige ansatte må medvirke ved bleskift og lignende, er i strid med ligebehandlingsloven. Selvom retningslinjerne havde baggrund i et stort problem med anklager om pædofili, og desuagtet at også de mandlige ansatte var tilfredse med ordningen, var det således et udtryk for forskelsbehandling på grund af køn, der i medfør af ligebehandlingsloven ikke er tilladt. Reglerne i ligebehandlingsloven kan nemlig ikke ved aftale fraviges til ugunst for medarbejderen.
 Læs om ligebehandlingsnævnets afgørelse her.
 Skjulte videooptagelser medførte ikke nedsættelse af erhvervsevnetab
 Højesteret fandt i sagen, at skjulte


text:
videooptagelser, et forsikringsselskab havde lavet af skadelidte, ikke medførte, at dennes erhvervsevnetab skulle nedsættes.
 Forsikringsselskabet havde i de skjulte optagelser dokumenteret, at skadelidte bl.a. kunne dyrke fitness, spille dart og slå græs. Højesteret fandt ikke, at disse aktiviteter var uforenelige med de oplysninger, der lå til grund for fastsættelsen af vedkommen-des erhvervsevnetab.
 Højesteret fandt således ikke, at der var grundlag for at ændre den oprindelige afgørelse om fastsættelse af skadelidtes erhvervsevnetab.
 Læs om Højesterets dom her.
 Ateas bestikkelsessager
 Østre Landsret har for nylig afsagt dom i de to bestikkelsessager, hvor Atea har foræret it-udstyr til to ledende medarbejdere i Københavns Kommune og hos DSB.
 Landsretten fandt, at der var tale om bestikkelse, og dømte efter straffelovens § 144 de to tiltalte betinget fængsel med vilkår om samfundstjeneste. Ved strafudmålingen lagde landsretten blandt andet vægt på, at de tiltalte selv havde været aktive med hensyn til at erhverve de pågældende it-produkter, samt at de indtog ledende stillinger med overordnet ansvar for it.
 Læs mere om Østre Landsrets domsfældelse her.
 EU-domstolen: Tørklædeforbud kan være lovligt
 EU-domstolen har slået fast, at interne retningslinjer, hvorefter ansatte ikke må bære religiøse symboler, kan være forenelige med EU-retten.
 EU-domstolen udtalte, at et forbud, der vedrørte alle religiøse symboler og berørte alle medarbejdere på samme måde, ikke var udtryk for direkte diskrimination. Til gengæld kunne forbuddet reelt medføre, at personer med en bestemt religion blev ramt særlig hårdt. Forbuddet var derfor udtryk for indirekte diskrimination. Indirekte diskrimination kan være lovlig, såfremt det forfølger et legitimt formål – som for eksempel ønsket om at fremstå religiøst neutral over for kunder – og såfremt reglen er både nødvendig og hensigtsmæssig for forfølgelsen af det legitime formål.
 Læs mere om EU-domstolens afgørelse her.
 DR-medarbejdere havde ret til betalt frokost
 En voldgiftsret afsagde kendelse i en sag om en mangeårig kutyme, hvorefter medarbejderne hos DR har ret til en halv times betalt frokost.
 Voldgiftsretten lagde vægt på, at det i perioden fra 1964 og indtil midten af 1990'erne havde fremgået af DR's arbejdstidsregler, at arbejdstiden skulle forstås som den tid, medarbejderen var på arbejde, samt at der ikke ved overenskomstforhandlinger i perioden fra 1964 til nu havde været stillet spørgsmålstegn ved eksistensen eller retsgrundlaget for den betalte frokostpause.
 Voldgiftsretten fandt således, at arbejdstidsbestemmelsen i overenskomsterne skal forstås således, at DR-medarbejdere har ret til en halv times betalt frokostpause.
 Læs mere om voldgiftsrettens kendelse her.
 Tillæg skulle ikke medregnes i rådighedsløn for tjenestemænd
 Højesteret fandt i sagen, at et rådighedstillæg, to tjenestemænd havde optjent ved deltagelse i vagtordninger inden deres opsigelse, ikke skulle medregnes i den rådighedsløn, tjenestemændene fik udbetalt efter fratrædelsen.
 Begrundelsen herfor var, at tjenestemænd, der får rådighedsløn, ikke skal stilles bedre end tjenestemænd, der bliver omplaceret i en anden passende stilling. Ved en sådan omplacering har tjenestemanden ret til den løn, vedkommende oppeholdt i den tidligere stilling. Efter tjenestemandslovens regler skal rådighedstillæg ikke medregnes i lønnen i den tidligere stilling.
 På den baggrund fandt Højesteret, at rådighedstillæggene ikke skulle medregnes den rådighedsløn, tjenestemændene havde ret til.
 Læs mere om


text:
Højesterets dom her.
 Embedsmands udtalelser om kommunaldirektøren
 Folketingets ombudsmand vurderede, at det var i overensstemmelse med reglerne om offentligt ansattes ytringsfrihed, at en kommunalt ansat fik en advarsel for blandt andet på sin egen Facebook-profil at have beskrevet kommunaldirektøren som "en person, der måske ikke har sandhed som sin største spidskompetence."
 Ombudsmanden fandt, at advarslen havde været i overensstemmelse med reglerne, men var uenig med begrundelsen for denne. Kommunen havde begrundet advarslen med den pågældende ansattes loyalitetspligt. Ombudsmanden mente i stedet, at der var tale om "meget grove beskyldninger", der kræver en eller anden form for sandhedsbevis.
 På baggrund af uenigheden med hensyn til begrundelsen, henstillede ombudsmanden til kommunen, at denne skulle genoverveje sagen ud fra den korrekte begrundelse.
 Læs mere om ombudsmandens udtalelse og lignende sager her.
 Videregivelse af helbredsoplysninger var ikke i strid med persondataloven
 Højesteret afgjorde i sagen, at det ikke var i strid med hverken persondataloven eller forvaltningsloven, at en kommune havde partshørt en arbejdsgiver om en medarbejders helbredsoplysninger i forbindelse med en påtænkt afgørelse om sygedagpenge.
 Kommunen havde i den forbindelse videresendt oplysninger om vedkommendes helbredstilstand – herunder personens psykiske helbredstilstand. Da kommunen var forpligtet til at foretage partshøring, og da kommunen ikke ved denne havde overtrådt sin parthøringspligt, fandt Højesteret, at videregivelsen af oplysningerne var nødvendig og derfor i overensstemmelse med persondataloven.
 Læs mere om Højesterets dom i sagen her.
 Den danske stat erstatningsansvarlig for manglende implementering af EU's arbejds-tidsdirektiv
 Med dommen tog Højesteret stilling til, om det forhold, at Danmark ikke havde bragt den nationale lovgivning i overensstemmelse med EU-retten, kunne medføre et erstatningsansvar for staten i en sag, hvor en medarbejder ikke havde fået erstatningsferie i overensstemmelse med EU-retten.
 Højesteret fastslog, at den danske stat reelt var erstatningsansvarlig for den manglende gennemførelse af reglerne om erstatningsferie, da myndighederne ikke tilstrækkelig hurtigt bragte de danske regler i overensstemmelse med EU-retten.
 Kommunes hjemtagelse af kørselsopgave var omfattet af virksomhedsoverdragelses-loven
 Arbejdsretten slog i afgørelsen fast, at virksomhedsoverdragelsesloven fandt anvendelse, da en kommune hjemtog en kørselsopgave.
 Ved busdrift er det afgørende for, at virksomhedsoverdragelsesloven finder anvendelse, at der overdrages en væsentlig andel af de busser, som har været anvendt af den tidligere leverandør.
 I sagen var den virksomhed, der hidtil havde varetaget den opgave at køre syge og handicappede elever til og fra skole, gået konkurs. Kommunen havde besluttet selv at varetage opgaven fremover og købte derfor 22 minibusser til at varetage opgaven. Det viste sig imidlertid, at 15 af busserne havde været anvendt af den tidligere leverandør til at varetage opgaven. Dette var kommunen ikke bekendt med, da kommunen købte busserne.
 Henset til at en væsentlig del af busserne havde været anvendt af din tidligere leverandør, og da kommunen hverken havde søgt afklaret, hvad busserne tidligere var blevet brugt til, eller havde sørget for at gøre noget ved forholdet, da kommunen blev bekendt hermed, fandt Arbejdsretten, at forholdet var omfattet af virksomhedsoverdragelsesloven.
 Læs mere om afgørelsen her.
 Sygemeldt medarbejders ferieafholdelse udløser ikke ny arbejdsgiverperiode
 Ankestyrelsen slog fast, at en raskmelding til kommunen, der udelukkende sker


text:
som følge af ønsket om at holde ferie, ikke udløser en ny arbejdsgiverperiode.
 Medarbejderen havde i sagen foretaget en såkaldt "teknisk raskmelding" med henblik på at afholde ferien, uden at der skulle påbegyndes en ny arbejdsgiverperiode – men uden at meddele kommunen årsagen til raskmeldingen. Det forhold, at vedkommende ikke havde orienteret kommunen om hensigten med raskmeldingen kunne henset til den faktiske grund til raskmeldingen ikke medføre, at der skulle startes en ny arbejdsgiverperiode.
 Arbejdsgiveren kunne på denne baggrund kræve sygedagpengerefusion dagen efter endt ferie.
 Læs mere om Ankestyrelsens afgørelse her.
 Tilbudt ansættelse ændrer ikke på krænkelse af ligebehandlingsprincippet
 I to nyere afgørelser har Ligebehandlingsnævnet slået fast, at arbejdsgiveren ikke i ansættelsesøjemed må lægge vægt på ansøgeres planer om graviditet.
 I sagerne havde en arbejdsgiver spurgt to kvindelige jobansøgere ind til deres fremtidige planer om graviditet og havde i forbindelse hermed givet udtryk for, at graviditet inden for halvandet år efter ansættelse ville være uhensigtsmæssigt. Selvom de to ansøgere efterfølgende var blevet tilbudt ansættelse, blev det lagt til grund, at spørgsmålet havde haft betydning ved vurderingen af ansøgerne.
 Ligebehandlingsnævnet fandt således, at ligebehandlingsprincippet i forskelsbehandlingsloven var blevet krænket.
 Læs mere om afgørelserne her.
 Vi har i den forgangne tid også skrevet nyheder, som, vi mener, kan være af særlig relevans når der er tale om ansættelses- og arbejdsretlige spørgsmål, selvom de ikke beskriver ny lovgivning eller konkret retspraksis. Dem kan du læse her.
 Ofte fremgår det af overenskomster, at sager om opsigelse skal behandles enten ved faglig voldgift eller i afskedigelsesnævn. Men hvad, hvis der er uenighed om forståelsen af aftalen om voldgiftsbehandling?
 Her kan du se en gennemgang af den nyeste praksis vedrørende Arbejdsrettens og domstolenes kompetencer i sådanne sager.
 "Ja tak" til OK 17
 DA's bestyrelse og LO's medlemmer har vedtaget forligsmandens mæglingsforslag, og OK17, der gælder frem til 29. februar 2020 er derved en realitet.
 Du kan læse mere om mæglingsforslaget her.
 Som vi tidligere har beskrevet, nedsatte regeringen på baggrund af en åbningsskrivelse fra EU-Kommissionen i september 2014 et udvalg, der skal komme med forslag til en enklere og mere moderne ferielov.
 Det var forventet, at udvalget ville komme med forslag til en ny ferielov i foråret 2017. Dette er endnu ikke sket, men vi forventer, at det vil ske i august måned 2017.
 I forbindelse med fremsættelsen af det nye lovforslag vil Horten holde en række morgenmøder m.v., hvor vi gennemgår indholdet i lovforslaget.
 Den nye markedsføringslov trådte i kraft den 1. juli 2017, men indeholder ikke en implementering af forretningshemmelighedsdirektivet. Vi forventer derfor, at der i den nærmeste fremtid vil blive vedtaget en ny lov om forretningshemmeligheder, der på nuværende tidspunkt er reguleret i den nye markedsføringslovs § 23.
 Databeskyttelsesforordningen træder i kraft i 2018, men vi bemærker allerede nu, at mange virksomheder – med god grund – er begyndt at rette fokus mod håndteringen af persondata og arbejder på at blive klædt ordentligt på til, at forordningen træder i kraft.
 Grundlæggende medfører databeskyttelsesforordningen ikke de store ændringer af gældende ret i forhold til


text:
ansatte. Har man som virksomhed styr på retningslinjerne vedrørende databehandling efter reglerne i persondataloven, vil overgangen formentlig forløbe uden de store problemer.
 Udfordringen er, at mange virksomheder ikke har styr på kravene til behandling af personoplysninger om ansatte efter de nugældende regler. Når det kombineres med mere detaljerede krav særligt i forhold til rettigheder for ansatte og virksomhedens sikkerhedsforanstaltninger og meget store bøder, så kan mange virksomheder have et stort arbejde foran sig.
 Justitsministeriet har udarbejdet en betænkning, der bekræfter, at hvis virksomheden overholder de nugældende regler, vil compliancearbejdet ikke være uoverstigeligt.
 Justitsministeriets betænkning kommer ikke til at stå alene.
 Et forslag til en ny persondatalov sendes i høring inden sommerferien, hvor der tages stilling til de spørgsmål, der er overladt til de enkelte medlemsstater, og der vil i løbet af efteråret blive udarbejdet vejledninger om specifikke spørgsmål.
 Vi vil fortsat i 2017 følge udviklingen på arbejdsmarkedet nøje og udsende nyhedsbreve, når der kommer ny lovgivning eller nye interessante domme fra de danske domstole.
 Kristine Friis Nolsø
 Signe Rydahl Werming


text:
Retspraksis vidensbank, domme - Side 2 - K10 - Flexjob & Førtidspension
 Side 2 af 21 < 1 2 3 4 12 > Sidste »
 05-10-2013, 14:56 #11
 http://www.elmer-adv.dk/ankenaevnet-...ar-derfor-ret/
 "Ved kendelse af 23. september 2013 har Ankenævnet for Forsikring pålagt Sampension at anerkende, at det ikke har været berettiget til at afvise at udbetale helbredsbetingede ydelser med henvisning til klagerens forudbestående gener. Begrundelsen er, at Sampension ikke har bevist, at klagerens erhvervsevne allerede på optagelsestidspunktet var nedsat til 1/3 eller derunder af den fulde erhvervsevne."
 Venligst ingen debat på denne tråd! Opret i stedet for selv en tråd om emnet
 05-10-2013, 14:59 #12
 Ret til invalideydelse
 http://www.elmer-adv.dk/ostre-landsr...se-tilsidesat/
 "Østre Landsrets dom – Ret til invalideydelse for en sosu-hjælper, der havde tegnet erhvervsudygtighedsforsikring hos Topdanmark – Forsikringsankenævnets afgørelse tilsidesat"
 Venligst ingen debat i denne tråd! Opret i stedet for selv en tråd om emnet
 05-10-2013, 15:05 #13
 Ankestyrelsen er igen blevet dømt. OBS!
 http://www.elmer-adv.dk/ankestyrelse...en-kan-medfor/
 Ankestyrelsen = øverste klagemyndighed udover civilretslig søgsmål! Derfor er denne dom VIGTIG at kende til, som rygpatient.
 "Ankestyrelsen er IGEN blevet dømt i en sag om ulykkesbegrebet: Akutte rygsmerter var en ulykke. Det afgørende er ikke, om en påvirkning kan medføre en skade i en sund og rask ryg, men derimod om den kan medføre en skade i skadelidtes ryg, som den er"
 30-10-2013, 18:54 #14
 Højesteret tilsidesætter Arbejdsskadestyrelsen
 http://www.elmer-adv.dk/hojesteret-t...fortjeneste-t/
 "Selskabet betalte herefter erhvervsevnetabserstatning med 15 % og ophørte med at betale tabt arbejdsfortjeneste. Efter arbejdsprøvning m.m. og et meget langsommeligt forløb i kommunen blev kvinden bevilget fleksjob.
 Selskabet sendte derefter sagen i Arbejdsskadestyrelsen igen, der i december 2008 vurderede erhvervsevnetabet til endeligt 60 %. Det, var parterne enige om, var korrekt. Under retssagen oplyste Arbejdsskadestyrelsen, at erhvervsevnetabet kunne have været vurderet midlertidigt til 50 % i oktober 2006 og endeligt til 60 % i juli 2007."
 22-11-2013, 08:57 #15
 Ankestyrelsen kunne ikke fradrage i erhvervsevnetabserstatning
 http://www.elmer-adv.dk/dom-ankestyr...abserstatning/
 "Retten på Frederiksberg har ved dom af 13. november 2013 tilsidesat Ankestyrelsens afgørelse, hvorefter der skulle ske fradrag i erhvervsevnetabserstatning for en pædagog med henvisning til, at hun havde konkurrerende gener i nakken."
 Ingen debat, kun vidensbank.
 01-12-2013, 12:43 #16
 Erstatning for tabt arbejdsfortjeneste til funktionær i fleksjob skal beregnes ud fra
 http://www.elmer-adv.dk/erstatning-f...epenge-pa-125/
 Betydningen af, at skadelidte var i fleksjob
 "Som anført af Retten i Hjørring mistede A som følge af skaden muligheden for at oppebære den økonomiske indtægt, hun havde inden skaden. Skaden påførte hende dermed et direkte økonomisk indtægtstab, hun kan kræve dækket som tabt arbejdsfortjeneste efter bestemmelsen i erstatnings ansvarslovens § 2. Bestemmelsen lægger hverken efter sin ordlyd, sit formål eller sine forarbejder op til, at man skal foretage en vurdering af den pågældendes indtjeningsevne. Der ses alene på kroner og ører, hvilket også kommer til udtryk i gældende praksis."
 07-12-2013, 10:17 #17
 Nyttig viden...
 http://www.co-sea.dk/nyt-fra-arbejdsskades.798.aspx
 Fra Danmarks største maritime faglige organisation
 Venligst ingen debat i denne tråd, kun indsamling af nyttig viden!
 21-12-2013, 09:52 #18
 Der ikke skal ske fradrag i tabt arbejdsfortjeneste for forsikringsydelser, der dække
 http://www.elmer-adv.dk/hojesteret-h...esparelse-som/
 Elmer & Partneres kommentarer:
 "Det er meget glædeligt, at


text:
Højesteret har sat en effektiv stopper på forsikringsselskabernes forsøg på at finde steder i erstatningsansvarsloven, hvor de kan begrænse de skadelidtes ret til erstatning. Erstatningsansvarsloven er et kompromis mellem forskellige hensyn, og loven giver meget sjældent fuld erstatning.
 Tværtimod fører loven til, at særligt unge skadelidte får alt for lidt i erstatning. At man har ønsket, at de skadelidte i vidt omfang kan beholde sociale ydelser og forsikringsydelser hjælper ikke de mange unge skadelidte, der ikke har forsikringer ”ved siden af”. Når loven nu en gang er vedtaget på denne måde, skal det selvsagt ikke være muligt at begrænse/nedsætte erstatningen, blot fordi visse skadelidte sammen med forsikringsydelser i en kort periode har en højere samlet indtægt end, hvis skaden ikke var sket. Skal disse helt grundlæggende præmisser for erstatningsansvarsloven ændres, må det ske gennem ny lovgivning."
 Venligst ingen debat.
 21-12-2013, 18:22 #19
 Arbejdsskade - ulykke - høj vægt - Højesteret
 Principafgørelse 195-10
 https://www.retsinformation.dk/Forms...aspx?id=153275
 "Højesteret har ved dom afsagt den 6. oktober 2009 fundet, at hele A’s erhvervsevnetab måtte anses for at være en følge af arbejdsskaden. Højesteret udtalte, at A’s betydelige overvægt (138 kg) ikke før arbejdsskaden havde medført en nedsættelse af hendes funktionsevne i arbejdet som social- og sundhedsassistent, og at der heller ikke var påviselige følgesygdomme til overvægten i tiden forud for arbejdsskaden. Der var endvidere efter bevisførelsen ikke holdepunkter for, at A’s overvægt uden arbejdsskaden under alle omstændigheder ville påvirke hendes erhvervsevne inden for nærmere fremtid. Højesteret fandt heller ikke, at A havde tilsidesat sin pligt til at begrænse skadens følger. Højesteret henviste blandt andet til, at der ikke var opstillet en handlingsplan om vægttab."
 Ingen debat i denne tråd, tak.
 21-12-2013, 19:58 #20
 Smerter - ryglidelser - bil - hjælpemidler
 Principafgørelse 0-2-00
 https://www.retsinformation.dk/Forms...aspx?id=155317
 "Resume:
 Ankestyrelsen har i principielt møde behandlet nogle sager om støtte til køb af bil til ansøgere med kroniske smerter på grund af svære ryglidelser, som f.eks. svære degenerative forandringer, herunder spondylolisthese eller følger efter operation for discusprolaps.
 Fælles for sagerne var, at der var tale om ansøgere, hvis funktionsniveau hovedsageligt var nedsat på grund af smerter. Der var derimod ikke tale om svære lammelser i nogen af sagerne. I sag nr. 1 var ansøgerens kørselsbehov erhvervsmæssigt, i de øvrige sager var kørselsbehovet af ikke-erhvervsmæssig karakter.
 Ved bedømmelsen af om der kunne bevilges bilstøtte lagde Ankestyrelsen vægt på:
 - om funktionsevnen var væsentligt nedsat ud fra en samlet vurdering af ansøgerens helbredsmæssige og sociale forhold, samt kørselsformål.
 - om kørselsbehovet kun kunne løses ved benyttelse af egen bil, og ikke ud fra en vurdering af alder, almentilstand og forholdene i øvrigt mere hensigtsmæssigt kunne tilgodeses ved andre ordninger.
 - om sygdommen var lægeligt veldokumenteret. Der måtte i den enkelte sag foreligge relevant speciallægeerklæring, der belyser ansøgerens helbredsmæssige og funktionsmæssige forhold i relation til ansøgningen om støtte til køb af bil.
 Ved vurderingen af den nedsatte funktionsevne som følge af de konstante svære smerter må indgå en række forhold, der kan underbygge oplysningerne om den nedsatte funktionsevne, idet det objektive lægelige grundlag er spinkelt


text:
i forhold til funktionsnedsættelsen (ingen sværere lammelser i nogen af sagerne).
 I vurderingen må indgå en beskrivelse af hvilke objektive fund, der kan understøtte smertetilstanden. 1/10
 Der skal være radiologiske fund i form af svære forandringer i ryggen.
 Der kan desuden være kliniske fund så som tegn på rodtryk og/eller kraftnedsættelser, svær nedsat bevægelighed i ryggen m.v. En beskrivelse af konkurrerende lidelser. Der skal være beskrevet en meget betydelig nedsættelse af gangdistancen. Der skal foreligge oplysninger om arten og graden af objektive fund, der kan understøtte en påstand om ringe gangfunktion, hvorvidt ansøger anvender ganghjælpemiddel samt hvorvidt gangfunktionen er svingende. Der skal være redegjort for, hvorfor ansøger ikke kan benytte offentlige transportmidler, herunder en lægefaglig vurdering af ansøgers mulighed herfor.
 I forbindelse med vægtning af smerter i den samlede vurdering fandt Ankestyrelsen, at der skal være tale om et kronisk smertesyndrom, observeret og konstateret gennem en årrække uden mulighed for bedring. Der kan herved lægges vægt på, hvorvidt ansøger er udredt og behandlet via smerteklinik, graden af den smertestillende behandling, og hvorvidt der er tale om konstante og vedvarende smerter. Behandlingsmulighederne skal være udtømte, såvel de fysiske som de psykiatriske. Dette indebærer, at i tilfælde af svær somatisering af symptomerne kan psykiatrisk udredning heraf være påkrævet inden lidelserne kan vurderes som varige og ubehandlelige.
 Det er endvidere en betingelse for bilstøtte, at der er konstateret et kørselsbehov, der kun kan løses ved benyttelse af egen bil. Der kan derfor ikke ydes støtte til bil, hvis ansøgerens samlede kørselsbehov ud fra en vurdering af alder, almentilstand og forholdene i øvrigt mere hensigtsmæssigt tilgodeses ved andre ordninger.
 Ved ansøgning om vægtafgiftsfritagelse gælder de samme betingelser som ved støtte til køb af bil.
 I sag nr. 1 var ansøgeren berettiget til støtte til køb af bil på erhvervsmæssigt grundlag. Ankestyrelsen lagde vægt på, at ansøgeren havde haft kroniske svære rygsmerter gennem mindst 10 år med langsom forværring. Ansøgeren havde nedsat bevægelighed i lænden og var i daglig smertebehandling. Behandlingsmulighederne var udtømte. Gangdistancen var nedsat til 200 meter. Der var et betydeligt kørselsbehov til og fra arbejde, og det fandtes godtgjort, at ansøger ikke kunne benytte offentlige transportmidler.
 I sag nr. 2, 3 og 4 var ansøgerne ikke berettiget til støtte til køb af bil på ikke-erhvervsmæssigt grundlag, da deres funktionsevne ikke var tilstrækkeligt nedsat. I sag nr. 2 fandtes der ikke at være tale om konstante svære smerter, idet smerterne var beskrevet som ganske varierende. Gangdistancen var ligeledes meget varierende. I sag nr. 3 fandt Ankestyrelsen ikke, at der var tale om konstante svære smerter. Ansøger anvendte ikke ganghjælpemidler. Der var behandlingsmuligheder for en lidelse i knæet, der vurderedes at være en væsentlig medvirkende årsag til den nedsatte gangfunktion. I sag nr. 4 lagde Ankestyrelsen vægt på, at gangdistancen varierede fra 200 meter til 500 meter, at ansøger ikke konsekvent benyttede ganghjælpemidler, og at ansøger kunne benytte offentlige transportmidler.
 I sag nr. 5 og 6 var ansøgerne berettiget til støtte til køb af bil på ikke-erhvervsmæssigt grundlag. I begge sager skønnede Ankestyrelsen, at


text:
Retspraksis vidensbank, domme - Side 20 - K10 - Flexjob & Førtidspension
 Retspraksis vidensbank, domme
 Side 20 af 21 « Første < 10 18 19 20 21 >
 25-08-2019, 20:39 #191
 Indlæg: 9.809
 Borgere står svagt i retssager mod det offentlige
 https://www.djoefbladet.dk/artikler/...E8tLnmOb9s6TBo
 Domstolene er danske borgeres sidste chance, hvis de ikke kan trænge igennem over for myndighederne, men vi er i dag ikke gode nok til at behandle retssager om myndighedsudøvelse, siger Frederik Waage.
 Flere og flere danskere føler sig så dårligt behandlet af en offentlig myndighed, at de lægger sag an mod staten, deres kommune eller deres region.
 Men så snart sagen er anlagt, træder myndigheden i baggrunden, og et privat advokatfirma med titel af kammeradvokat – som fører langt hovedparten af det offentlige Danmarks søgsmål og vinder 85 pct. af dem – indtager scenen.
 Nu begynder en retssag, som udkæm*pes efter reglerne i privatretlige konflikter, hvor forhandlingsprincippet er centralt. Men denne måde at løse konflikter mellem samfund og borger på adskiller Danmark fra de lande, vi normalt sammenligner os med. Det har den konsekvens, at sager om fx menneskerettigheder og sociale ydelser behandles efter de samme privatretlige procesregler som en sag om salg af en bil.
 Det er et af hovedtemaerne i den første juridiske doktordisputats herhjemme siden 2013, som adjunkt i offentlig ret, Frederik Waage, netop har forsvaret ved Syddansk Universitet.
 ”Som borgere har vi en forventning om, at vores myndigheder optræder sagligt og objektivt, og at de under*søger en sag fra både borgerens og myndighedens synsvinkel,” siger Frederik Waage.
 ”Men når en tvist mellem borger og samfund overgår til retssystemet, kolliderer disse forvaltningsmæssige principper med det privatretlige forhandlingsprincip, hvor advokater for de to parter kan forhandle og tinges om at nå frem til et forlig, og hvor dommeren til sidst afgør sagen, hvis parterne ikke kan blive enige.”
 ”Det giver god mening i privatretlige tvister om fx formueforhold, men ikke i offentligretlige sager om men*neskerettighedskrænkelser eller lignende, men vi gør det alligevel i mangel af bedre. Vi bruger de privat*retlige procesregler, fordi vi aldrig fik oprettet et forvaltningsprocessuelt system i Danmark,” siger Frederik Waage.
 Hans undersøgelse har vist, at Dan**mark står temmelig alene i den ves*tlige retstradition med vores måde at be*handle sager om myndighedsudøvelse på.
 23-09-2019, 16:39 #192
 Kend dine venner, stol på dig selv, og aldrig på hverken kommunen....
 .... eller forsikringsselvskaber.
 https://elmer-adv.dk/nyheder/udkast-...XQ1SgbgTxgi9tg
 UDKAST TIL KLAGESKRIFT SIKREDE DÆKNING PÅ 1 MIO. KR. TIL EFTERLADTE
 I 2018 blev en mand fundet død med hovedet nede i en brønd. Politiet konkluderede, at der var tale om en ulykke.
 I lidt over et år forsøgte afdødes efterladte at få udbetalt dækning fra afdødes ulykkesforsikring, men blev afvist, da selskabet ikke mente det var dokumenteret, at der var tale om en ulykke.
 Men efter at have sendt selskabet et udkast til klageskrift, som skulle indbringes for Ankenævnet for Forsikring, har selskabet valgt at acceptere de efterladtes krav og har nu udbetalt dækning på godt 1 mio. kr. inklusive renter.
 30-09-2019, 13:37 #193
 Forsikringsselskab anerkender i Højesteret ved forlig


text:
årsagssammenhæng i whiplash-sag
 https://elmer-adv.dk/nyheder/forsikr...-i-erstatning/
 Forsikringsselskab anerkender i Højesteret ved forlig årsagssammenhæng i whiplash-sag og betaler 5 mio. i erstatning
 Et forsikringsselskab har ved forlig indgået i Højesteret anerkendt, at der var årsagssammenhæng mellem skadelidtes trafikulykke og hans varige gener. Højesteret afviste i dagens dom, at skadelidte derudover havde krav på tabt arbejdsfortjeneste for perioden efter, at han i 2013 anlagde retssag og til hans erhvervsevnetab i 2017 blev vurderet til 60 %. Da han ved retssagens anlæg selv havde krævet erstatning for 60 %, og da der den gang var grundlag for dette, bragte det retten til tabt arbejdsfortjeneste til ophør.
 Højesteretsdom.
 http://www.hoejesteret.dk/hoejestere...rtjeneste.aspx
 07-11-2019, 15:59 #194
 Patientskade skal anerkendes trods stor usikkerhed om, hvorvidt en fejl var årsag til
 Højesteret: Patientskade skal anerkendes trods stor usikkerhed om, hvorvidt en fejl var årsag til udvikling af kræftsygdom
 https://elmer-adv.dk/nyheder/hoejest...qx-8TIzIsWckI4
 Højesteret har i går – i sag ført af advokat Karsten Høj – afgjort, at en nu afdød kvinde allerede i 2008 ville have fået diagnosticeret begyndende lungekræft, hvis der ikke var begået en radiologisk fejl. Fejlen betød, at hun i 2008 ikke blev udredt for kræft, og da hun – 4 år senere – i 2012 fik konstateret lungekræft, var den uhelbredelig.
 Dommen viser, at krav til patientens bevis for årsagssammenhæng mellem fejl og skade kan lempes, hvis fejlen – som her – anses for at være ansvarspådragende efter de almindelige erstatningsregler.
 Dommene i sagen
 Kvinden fik i byretten medhold, men landsretten ændrede det resultat, da de var enige med ankenævnet i, at det ikke med overvejende sandsynlighed var bevist, at yderligere udredning i 2008 ville have påvist lungekræft, og at den begåede fejl derfor ikke var årsag til udviklingen af kræftlidelsen.
 Da sagen af Procesbevillingsnævnet blev anset for at indeholde spørgsmål af principiel karakter, fik kvinden tilladelse til at anke landsrettens dom til Højesteret.
 Ved dom af 27. august 2019 har Højesteret nu afgjort, at det er tilstrækkeligt sandsynliggjort, at kvinden ville være diagnosticeret med begyndende lungekræft i 2008, hvis den radiologiske fejl ikke var begået. Da ankenævnet ikke har taget stilling til, om fejlen er årsag til, at kræften blev uhelbredelig, har Højesteret hjemvist sagen til ny afgørelse om det.
 Du kan læse Højesterets dom her:
 http://www.hoejesteret.dk/hoejestere...nts/204-18.pdf
 13-11-2019, 15:29 #195
 myndighederne ikke kan finde ud af at vurdere årsagssammenhæng i psykiske arbejdsskad
 Ehmer Pramming Advokater
 Ankestyrelsen dømt i Landsretten – Fejlvurderinger i PTSD-sager.
 I går fik vi dom fra Østre Landsret i Lene Clausens sag (der løbende har været omtalt i Berlingske Tidende).
 Med dommen blev det slået fast, at Ankestyrelsen havde været helt gal på den, da de vurderede, at Lene kunne passe et fuldtidsarbejde – uanset, at hun havde PTSD efter krigstraumer og uanset at hun var førtidspensioneret af kommunen. Sagen blev ført af vores dygtige advokatfuldmægtig Helle Maribo Larsen og med støtte fra Soldaterlegatet.
 For knap 2 måneder siden vandt vi en anden og tilsvarende sag i Østre Landsret. I den sag havde Ankestyrelsen (ligesom i Lenes sag) vurderet, at en sikkerhedsvagt, der havde fået PTSD af


text:
en voldsom episode på arbejdet, ikke skulle have erstatning - uanset, at han havde meget voldsomme psykiske problemer bagefter.
 Den sag blev ført af advokat Mads Pramming.
 Med to domme fra Østre Landsret indenfor kort tid – og på baggrund af professor Ehlers skarpe kritik af Ankestyrelsen i Soldaterlegatets rapport fra sidste måned, er vi nu endnu mere bestyrkede i det vi hele tiden har sagt; nemlig, at myndighederne ikke kan finde ud af at vurdere årsagssammenhæng i psykiske arbejdsskadesager – hverken hos AES eller i Ankestyrelsen.
 Soldaterlegatets rapport kan læses her:
 https://soldaterlegatet.dk/retssikke...aWuW9wtRe7EFts
 https://www.facebook.com/ehmerprammi...type=3&theater
 Sidst redigeret af phhmw; 13-11-2019 kl. 15:32.
 18-11-2019, 09:28 #196
 Højesteret slår fast: Ulovligt da kommune trak sygemeldte Karin i løn
 https://www.a4arbejdsliv.dk/artikel/...ewsletter&nb=1
 Det var ulovligt, da Vordingborg Kommune trak den sygemeldte socialpædagog Karin Borup Aagaard i løn, fordi hun ikke havde udfyldt et sygedagpengeskema korrekt. Det fastslår Højesteret i en principiel dom. Formand for socialpædagoger mener, at afgørelsen vil få betydning for alle ansatte på det danske arbejdsmarked.
 En arbejdsgiver må ikke trække en syg medarbejder i løn. Det står klart, efter at Højesteret i oktober afsagde en principiel dom.
 Sagen handler om, at Vordingborg Kommune i efteråret 2015 trak en af sine egne ansatte i løn, fordi hun ikke havde udfyldt et sygedagpengeskema i sin e-boks korrekt og rettidigt.
 27-11-2019, 18:23 #197
 Højesteretsdom Deltid
 Erstatning for tab af erhvervsevne for en deltidsansat skal ske med udgangspunkt i, at skadelidte før skaden har en fuld erhvervsevne.
 https://elmer-adv.dk/nyheder/hoejest...-deltidsansat/
 Efter et færdselsuheld i 2011, der medførte ikke ubetydelige ryggener (anerkendt mén på 12 %), måtte en sygeplejerske, der inden ulykken arbejdede på deltid i fast nattevagt, omplaceres til lettere og mere skånsomt arbejde med en uændret arbejdstid på deltid. Lønnen var efter skaden i det væsentlige den samme som forud for skaden.
 Sygeplejersken gjorde gældende, at hun, der inden skaden ubestridt havde fuld erhvervsevne, pga. skadens følger ikke længere havde mulighed for at arbejde på fuld tid, og at hun dermed havde ret til erstatning for 15 % erhvervsevnetab efter EAL § 5. Inden skaden havde hun i mange år arbejdet på fuld tid, men i 4 år forud for skaden arbejdet svarende til ca. 85 % af en fuldtidsstilling i fast nattevagt. Dermed udgjorde den forringede evne til arbejde efter skaden 15 %. Da sygeplejersken på tidspunktet for skadens indtræden ikke havde dokumenterbare planer om igen at arbejde svarende til fuld tid, var kravet om erstatning for erhvervsevnetab beregnet på baggrund af en årsløn opgjort efter hendes deltidsindtægt; dvs. efter EAL § 7, stk. 1 (og ikke til, hvad den ville have været ved fuldtidsarbejde). Domstolene skulle således alene tage stilling til erhvervsevnetabsprocenten og ikke årslønnen.
 Det ansvarlige forsikringsselskab gjorde omvendt gældende, at der ikke var realiseret et erstatningsberettigende erhvervsevnetab på minimum 15 %, da der efter skaden ikke kunne konstateres nogen væsentlig indtægtsnedgang, og da sygeplejersken arbejdede et uændret antal timer med stort set samme type arbejdsopgaver som før skaden. Selskabet lagde også vægt på, at der ikke havde fundet nogen arbejdsafklaring sted hverken i kommunalt


text:
eller privat regi, og at der heller ikke var forsøgt arbejde på en anden afdeling eller afprøvet, om hun kunne at gå op på fuld tid efter skaden.
 http://www.hoejesteret.dk/hoejestere...dom-anonym.pdf
 05-12-2019, 10:57 #198
 Kommunen nægtede ham nyt seniorjob: Nu får Hans 400.000 kroner i erstatning
 https://fagbladet3f.dk/node/51097?fb...KkOVTzCeIWG640
 I mere end halvandet år har Hans Regner Mogensen kæmpet mod Gladsaxe Kommune om retten til et nyt seniorjob. Den kamp har han nu vundet og får mere end 400.000 kroner udbetalt i erstatning.
 05-12-2019, 12:17 #199
 Region Midtjylland dømt for ydmygende behandling af psykiatrisk patient:
 https://www.tvmidtvest.dk/viborg/reg...Zxv8GMcMEduQTU
 Det er ikke rar læsning
 Højesteret har dømt Region Midtjylland til at betale erstatning til en psykiatrisk patient i Viborg.
 10-01-2020, 14:35 #200
 Må forsikringsselskaber internt udveksle oplysninger i erstatningssager?
 https://elmer-adv.dk/nyheder/maa-for...tatningssager/
 Datatilsynet har i afgørelse offentliggjort den 20. november 2019 fundet et forsikringsselskab berettiget til at udveksle oplysninger mellem selskabets afdeling for arbejdsskadeforsikring og selskabets afdeling for ansvarsforsikring.
 Datatilsynets afgørelse er baseret på både databeskyttelsesforordningen og lov om finansiel virksomhed.
 Vores bemærkninger
 Man skal være opmærksom på, at afgørelsen konkret retter sig mod de situationer,
 hvor samme selskab behandler et krav efter henholdsvis arbejdsskadesikringsloven og erstatningsansvarsloven, og
 hvor der derfor udelukkende er tale om intern udveksling, samt
 hvor kravet efter de to love udspringer af samme skade
 Afgørelsen er desuden konkret baseret på bestemmelsen om fortrolighed i § 117 i lov om finansiel virksomhed, og Finanstilsynet udtalte til Datatilsynet, at der skal meget til for at fravige udgangspunktet om, at udnyttelse/videregivelse af oplysninger forudsætter kundens udtrykkelige samtykke.
 Alt tidssætning er GMT +2. Klokken er nu 10:17.


text:
Forældelse af SKATs krav
 Forældelse af den toldpligtiges krav
 Forældelse af toldkrav reguleres primært i Toldkodeksen (TK). Forældelsesloven supplerer toldkodeksen i de tilfælde, hvor toldkodeksen ikke gør udtømmende op med forældelsesspørgsmålene.
 Udgangspunktet er, at SKAT må efteropkræve told inden for en 3-års frist.
 Fristen kan forlænges, hvis der foreligger svig, og toldmyndigheden derfor ikke har kunnet beregne det skyldige beløb eller ikke har kunnet fastslå, hvem der er debitor. Se TK art. 221. Byretten fastslog, at der med rette var foretaget efteropkrævning af antidumpingtold uden for 3-års fristen, under henvisning til, at den urigtige angivelse kunne give anledning til retsforfølgning i henhold til TK art. 221, stk. 4. Se SKM2014.698.BR.
 Hvis toldgodtgørelse eller toldfritagelse er indrømmet med urette, giver toldkodeksen adgang til at efteropkræve sådanne beløb. Se TK art. 242. Sådanne krav forældes efter hovedreglen om 3-års forældelse. Se FORÆL § 3, stk. 1.
 Se også afsnit A.A.9.6 særligt om forældelse af skattekrav.
 Udgangspunktet er, at den toldpligtige har adgang til toldgodtgørelse-/fritagelse inden for en 3-års frist. Det er en forudsætning herfor, at tolden viser sig ikke at være skyldig efter lovgivningen på det tidspunkt, hvor varen blev bragt i fri omsætning. Se TK art. 236, stk. 2, 1. pkt.
 Højesteret har bekræftet dette i en sag, hvor den toldpligtige ikke havde krav på godtgørelse, idet der var forløbet mere end tre år fra det tidspunkt, hvor angivelserne af told var antaget og frigivet. Se SKM2011.7.HR hvor Højesteret stadfæstede Østre Landsrets tidligere afgørelse om spørgsmålet.
 3-års fristen kan kun forlænges, hvis det har været umuligt at anmode om genoptagelse på grund af hændelige omstændigheder eller force majeure. Se TK art. 236, stk. 2, 2. afsnit
 Der er i ekstraordinære tilfælde adgang til inden for en frist af 12 måneder at opnå toldgodtgørelse eller fritagelse vedrørende told, der har været skyldig efter lovgivningen. Der stilles krav om behørig begrundelse for overskridelse af fristen. Se TK art. 239.
 Højesteret har taget stilling til, hvorvidt et tilbagesøgningskrav kunne gøres gældende efter udløbet af 3-års fristen i TK art. 236, stk. 2, 1. pkt. eller ved anvendelse af TK art. 239. Tilbagesøgningskravet var begrundet i, at afgifterne var blevet opkrævet i henhold til en tariferingsforordning fra EU-kommissionen, der senere var blevet underkendt af EU-domstolen. Højesteret slog fast, at det forhold, at en forordning var blevet erklæret ugyldig, ikke var en hændelig omstændighed eller force majeure. Der var derfor ikke adgang til tilbagesøgning efter udløbet af 3-års fristen i TK art. 236, stk. 2, 2. pkt. Højesteret fastslog videre, at forholdet heller ikke var omfattet af TK art. 239, idet bestemmelsen forudsætter, at ansøgeren sættes i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet. Det var der ikke tale om i den konkrete sag. Tilbagesøgningskravet kunne derfor ikke gøres gældende. Se SKM2006.401.HR.
 Landsskatteretten har tilsvarende afvist anvendelse af TK art. 236, stk. 2, 2. pkt. i et tilfælde, hvor et selskab krævede tilbagebetaling af told for netværksudstyr som følge af to domme fra EU-domstolen. Da toldmyndighederne først ved afsigelsen af disse


text:
domme kunne konstatere, at de af selskabet betalte toldbeløb ikke var skyldige efter lovgivningen på betalingstidspunktet, var der ikke grundlag for at tilbagebetale told længere end tre år tilbage. Landsskatteretten slog fast, at retlige omstændigheder ikke omfattes af kravet om hændelige omstændigheder eller force majeure i TK art. 236, stk. 2, 2. pkt. Se SKM2005.132.LSR.
 Landskatteretten har desuden tilkendegivet, at opfyldelse af TK art. 236, stk. 2, 2. pkt. forudsætter tilstedeværelse af helt usædvanlige og uforudsigelige konsekvenser, som den erhvervsdrivende ikke har nogen indflydelse på, og hvis konsekvenser ikke kunne være afværget, også selv om den erhvervsdrivende havde udvist den størst mulige påpasselighed. Der kunne ikke ske tilbagebetaling af told efter 3-års fristens udløb. Se SKM2004.50.LSR
 Højesteret afviste tilbagesøgningskrav efter 3- års fristen. Ugyldig forordning var ikke en hændelig omstændighed eller force majeure efter TK art. 236, stk. 2, 2. pkt. Ej heller omfattet af TK art. 239.
 Ikke krav på tilbagesøgning. Overskridelse af 3-års fristen i TK art. 236, stk. 2, 1. pkt.
 SKM2014.698.BR Efteropkrævning efter 3-års fristen var retsmæssig, idet den urigtige angivelse kunne give anledning til retsforfølgning. TK art. 221, stk. 4.
 EU-domstolens underkendelse af praksis om toldskyld var ikke en hændelig omstændighed eller force majeure efter TK art 236, stk. 2, 1. pkt.


text:
Skat.dk: Afgørelse vedrørende genoptagelse af fradragsansættelse.
 16 Mar 2016 14:25
 SKM2016.128.LSR
 13-5714790
 ekstraordinær genoptagelse, fradragsansættelse
 Landsskatteretten pålagde under henvisning til SKM2014.538.Ø SKAT at genoptage ansættelsen af fradrag for forbedringer for vurderingsåret 2003. Oplysninger, der var fremlagt inden SKAT traf afgørelse i genoptagelsessagen, skulle således have indgået i sagen. Fradrag for forbedringer for vurderingsårene 2004, 2006 og 2008 blev stadfæstet.
 Skatteforvaltningsloven § 33, stk. 2
 Vurderingslovens § 5, § 13, stk. 1 samt dagældende § 17 og § 18
 Klagen vedrører genoptagelse af fradragsansættelsen for vurderingsåret 2003, samt fastsættelse af fradrag for forbedringer for vurderingsårene 2004, 2006 og 2008.
 Landsskatteretten pålægger SKAT at genoptage fradragsansættelsen for 2003.
 Internt stianlæg
 41.992 kr.
 El, tilslutningsafgift
 25.125 kr.
 Fradrag for forbedringer stadfæstes. Det samlede fradrag udgør 121.600 kr.
 Boligforeningen har ved endeligt skøde den 1. september 1961 erhvervet en bebygget ejendom på i alt 1.850 m2, hvoraf 0 m2 udgør vej til overtagelse den 1. december 1960 for en købesum på 23.456,25 kr.
 Ejendommen er beliggende på Matrikelnummer Y1.
 I henhold til oplysninger i Bygnings- og Boligregistret er der på ejendommen opført to bygninger. Bygning 1 består af en bolig der er opført i 1954, og bygning 2 består af 6 boliger, der er opført i 1997.
 Der er i sagen fremlagt endeligt og betinget skøde, V&S prisberegning, ledningskort, byggeregnskab - skema C, luftfoto samt et overslag over grundudgifter/tilslutningsafgifter fra G1 A/S dateret den 22. februar 1996.
 Det fremgår af overslaget vedrørende By Y1, H1, Adresse Y1, By Y1, at:
 "(...) Følgende grundudgifter/tilslutningsafgift skal medregnes i budgettet excl. moms:
 Kto.10.20
 El-tilslutningsafgifter 6 boliger á 6.700,00 kr.
 Kr. 40.200,00
 Kto.10.50
 Anlæg af have, flisearealer, planter
 Kr. 60.000,00
 Af byggeregnskabet, skema C fremgår, at posten "Friarealer" er afholdt med 0 kr. og posten "Tilslutningsafgifter" samlet er afholdt med 102.000 kr.
 Der er den 30. april 2007 fremsendt en genoptagelsesanmodning til SKAT, hvoraf fremgår:
 "Vedrørende regulering af fradrag for forbedringer på ejendommen:
 Bolig DK - Adresse Y2 [...]
 På vegne af adkomsthaver skal der hermed anmodes om genoptagelse af skatteansættelsen fradrag for forbedringer.
 Af indsendte brev af 10. juni 2008 fremgår:
 "Vedrørende regulering af fradrag for forbedringer
 Vejnavn: Adresse Y2, By Y1
 På vegne af grundejeren, skal jeg herved anmode Vurderingsmyndigheden om at ændre det fastsatte fradrag for forbedringer i overensstemmelse med lov om vurdering af landets faste ejendomme af 3. september 2002 § 17 og § 18, samt landsskatterettens kendelse af 24. marts 1986 og 28. februar 2002. Kapitel 4 i Vurderingsprincipperne, vurderingsvejledningen samt forannævnte bidrager til den vedlagte specifikation af fradragsretten.
 Af specifikationen (regnearket) er det muligt, at udlede hvordan beløbene fremkommer.
 Sammen med brevet af 10. juni 2008, indsendte repræsentanten bilagsmateriale til brug for vurderingen af fradragsansættelsen. I bilagsmaterialet indgik bl.a. et byggeregnskab - skema C og en økonomioversigt dateret 22. februar 1996.
 Af byggeregnskabet fremgår, at den samlede entreprisesum under håndværkerudgifter udgør 2.549.000 kr.
 SKAT traf afgørelse den 17. november 2010, hvor SKAT afviste at genoptage spørgsmålet om fradrag for forbedringer for vurderingsåret 2003.
 Vurderingsankenævnet traf afgørelse den 19. august 2013, hvor vurderingsankenævnet


text:
afviste at genoptage ansættelsen af fradrag for forbedringer for vurderingsåret 2003.
 Ejendommens grundværdi for de påklagede år, vurderet efter byggeretsværdiprincippet, er fastsat således:
 441.900 kr.
 864.500 kr.
 Der er ikke godkendt fradrag for udgifter til internt stianlæg, eltilslutning og projektering og tilsyn, jf. dagældende bestemmelser i vurderingslovens §§ 17 og 18.
 Det er afvist at genoptage ansættelsen af fradrag for forbedringer pr. 1. januar og 1. oktober 2003.
 "Fradragsberettigede udgifter til forbedringer
 Nævnet skal bemærke, at fastsættelsen af fradrag for forbedringer i denne sag, hvor der er tale om opførelse af 6 rækkehuse på en allerede bebygget grund, må bero på et skøn, da det ikke ud fra sagens oplysninger fuldt ud er muligt at fastslå, hvilke omkostninger der konkret er afholdt til byggemodning/bebyggelse af den aktuelle "storparcel". Omkostninger er bl.a. opgjort med en procentdel af entreprisetotalbeløb og der er ikke fremsendt tegninger eller andet materiale, der nærmere kan specificere det udførte arbejde og de afholdte udgifter hertil.
 Vejanlæg intern/ekstern, parkering og interne stier
 Udgiften til vejanlæg internt / eksternt og inkl. parkering og stianlæg er opgjort er opgjort som 10 % af udgiften "råhus-entreprise", svarende til 108.874 kr. der er ikke oplyste særskilte udgifter til intern/ekstern vej, sti eller parkeringsanlæg.
 SKAT har ikke godkendt fradrag for udgifter til intern vej. SKAT henviser til, at ejendommen ligger direkte ud til offentlig vej, og at der ifølge et luftfoto over ejendommen ikke er interne veje på grunden, men kun parkeringspladser og gangstier. Parkeringspladser og gangstier får, efter SKATs opfattelse, ikke grundværdien til at stige, og sådanne anlæg giver derfor ikke ret til fradrag for forbedringer.
 Ifølge kortbilag, jf. side 3, er der adgang til grunden fra den eksterne Adresse Y1 og fra nabomatriklen Matrikelnummer Y2 af, idet der fra Adresse Y1 er adgang ind til et fælles lukket intern parkeringsområde, som primært ligger på nabogrunden - og hvorfra der fører en bred sti hen over Matrikelnummer Y2 af og videre ind til de 6 rækkehuse på Matrikelnummer Y1. Der ses også en smallere gangsti fra nabobebyggelsens Matrikelnummer Y3 og ind på grunden ved Matrikelnummer Y2 og videre frem.
 Om fradrag for udgifter til stianlæg har Vestre Landsrets i dom af 6. februar 2012, offentliggjort i SKM2012.112.VLR, udtalt, at der kan der være grundlag for fradrag for udgifter til etablering af hovedstier til betjening af dele af ejendommen i tilfælde af udstykning. Der kan ikke opnås fradrag, hvis stierne efter en konkret vurdering anses for anlagt til brug for bygningerne.
 Det er nævnets vurdering, at der ikke internt på grunden er fradragsberettiget vej eller stianlæg, jf. vurderingslovens §§ 17 og 18. De anlagte adgangsveje/stier, dels fra parkeringsområdet og dels fra Matrikelnummer Y3 til de 6 rækkehuse, tjener alene den konkrete bebyggelse og dens beboere, ligesom gang/stianlæggene heller ikke ses, at have medført en stigning i grundværdien, jf. vurderingslovens §§ 17 og 18, jf. § 13.
 Nævnet godkender således ikke fradrag for udgifter til vejanlæg intern/eksternet, stianlæg eller parkeringsplads.
 Klager er ikke enig i nævnets vurdering og anfører, at "ligegyldigt om man vurderer


text:
det interne affalteret areal som sti eller vej, er der tale om et hovedanlæg til betjening af flere, hvorfor anlæggelsen af dette er fradragsberettigende".
 Der henvises til nyeste LSR praksis vedrørende stianlæg, hvor der også tildeles fradrag for stier, som kun løber internt langs med bebyggelsen med henvisning til begge Landsretsdomme [...], jf. LSR kendelse af 13. juni 2012 vedrørende Adresse Y3.
 Nævnet bemærker, at Højesteret i dom den 8. maj 2013, SKM2013.369.HR, som handler fradrag i grundværdien for udgifter til parkeringspladser, også udtaler sig om skattemyndighedernes praksis, og bl.a. om vej og stianlæg udtaler: "Udgifter vedrørende f.eks. veje eller hovedstier, der tjener adgangen til grunden, kan ligeledes være fradragsberettigede, mens stikveje eller stier, der betjener de enkelte bygninger eller boliger, ikke vil kunne føre til fradrag." Højesteret godkendte i øvrigt ikke fradrag for udgifter til parkeringspladser.
 Nævnet finder fortsat ikke, at der er grundlag for at godkende fradrag for udgifter til vejanlæg internt/ eksternt, stianlæg og parkering, jf. nævnets begrundelse ovenfor.
 6.1.2. Elforsyning og tilslutning
 Udgiften til el-tilslutning på 50.250 kr. er oplyst i et vedlagt bilag fra det rådgivende ingeniørfirma.
 Nævnet bemærker, at det som udgangspunkt er el-forsyningsselskabet, der etablerer og vedligeholder de kollektive forsyningsanlæg, der er nødvendige for at en kunde kan aftage elektricitet gennem nettet frem til tilslutningspunktet, f.eks. kabelskabe, opsat enten på bygninger eller frit opstillede, og hvorfra der kan trækkes stikledninger til boliger/ udebelysning, og for dette betales et tilslutningsbidrag.
 Efter vurderingslovens § 17 kan der, med begrænsningerne i §§ 18 og 21, gives fradrag i grundværdien, hvis de fornødne oplysninger foreligger. Efter vurderingslovens § 18 må fradraget ikke overstige ejerens bekostning.
 Nævnet finder ikke, efter sagens oplysninger, grundlag for at antage, at klager har etableret og afholdt omkostninger til et fradragsberettiget internt hovedanlæg til el-forsyning til betjening af hele eller dele af grunden i tilfælde af udstykning og godkender følgelig ikke fradrag herfor. Det bemærkes tillige, at udgifter til stikledninger anses at være tilknyttet byggeriet på en ejendom, hvorfor udgiften ikke berettiger til fradrag efter vurderingslovens § 17, jf. Vestre Landsrets dom af 6. februar 2012, offentliggjort i SKM2012.112.VLR.
 Henset til at ejendommen er bebygget i 1954 og ligger tæt på bebyggelser opført 1940 til 1968, lægger nævnet til grund, at ejendommens udgift til el-stik /tilslutning til ekstern el-forsyning vedrører grundforbedrende foranstaltninger, der er udført for mere end 30 år siden, og der således, jf. vurderingslovens § 18, stk. 2, ikke er hjemmel for fradrag. Nævnet finder videre ikke grundlag for at antage, at den nye bebyggelse på 6 boliger har betydet en kapacitetsudvidelse af det eksisterende eksterne el-net. Efter vurderingslovens § 18, stk. 2, kan der ikke gives fradrag for forbedringer, som er fuldført længere tilbage end 30 år og ifølge vurderingsvejledningen beregnes fradragsperiodens længde fra tidspunktet for fuldførelsen af vedkommende forbedring, uden hensyn til hvornår der er givet fradrag første gang. Nævnet godkender derfor ikke fradrag for udgifter til el-tilslutning.
 Det fremgår af Landsskatterettens praksis, at der kan godkendes fradrag for udgifter til projektering og tilsyn med anlæg af veje, stier


text:
og forsyningsledninger for hvilke der er godkendt fradrag for forbedringer for.
 Nævnet har ikke godkendt fradrag for udgifter til interne anlæg på grunden, som kan begrunde fradrag for udgifter til projektering og tilsyn og i det af SKAT godkendte fradrag for kloak- og vandanlæg er allerede medregnet sådanne udgifter, jf. SKATs afgørelse.
 6.2 Genoptagelse
 Nævnet skal indledningsvis bemærke at der, jf. skatteforvaltningslovens § 33, stk. 2, (dagældende) kan ske genoptagelse, hvis der anmodes herom senest den 1. maj i det 4. år efter vurderingsårets udløb. Genoptagelse kan ske, såfremt der fremlægges oplysninger af faktisk eller retlig karakter, der kan begrunde en ændring.
 Det følger af Højesterets dom, offentliggjort i SKM2011.1.HR, at også en ejendomsvurdering, der er reguleret efter den nu ophævede § 3A i vurderingslovens, må anses for en ejendomsvurdering der kan genoptages efter skatteforvaltningslovens § 33, stk. 2.
 Klagers repræsentant har den 30. april 2007 sendt en forhåndsanmodning om genoptagelse af ansættelsen af fradrag for forbedringer på ejendommen og det oplyses, at der med henblik på sagens behørige oplysning vil blive fremsendt retlige anbringender og dokumentation for sagens faktiske omstændigheder. Med brev af 6. juni 2008 er fremsendt en opgørelse af de beløb, der ønskes fradrag for, samt div. Andet materiale til brug for sagens behandling.
 Nævnet afviser at genoptage ansættelsen af fradrag forbedringer pr. 1. januar/1. oktober 2003, da der, efter nævnets vurdering, ikke i klagers anmodning den 30. april 2007 fremgår oplysninger, der kan begrunde en genoptagelse, jf. skatteforvaltningslovens § 33, stk. 2.
 Klagers forhåndsanmodning indeholder, ud over ejendommens adresse og ejendomsnummeret, ingen relevante konkrete oplysninger i relation til genoptagelse af ansættelsen af fradrag for forbedringer. Der er alene tale om en standardopremsning af mulige udgifter til grundforbedringer og hvor det ikke kan vurderes, om der er et reelt grundlag for genoptagelse. Det er først med klages fradragsopgørelse den 6. juni 2008, at der fremlægges faktiske oplysninger, der opfylder kravene for genoptagelse efter skatteforvaltningslovens § 33, stk. 2, jf. Landsskatteretten afgørelse af 26. oktober 2012, SKM2013.45.LSR. Nævnet ændrer ikke ved SKATs genoptagelse af ansættelsen af fradrag for forbedringer pr. 1. oktober 2004.
 Klagers indsigelse giver ikke nævnet anledning til en ændret opfattelse af tidspunktet for genoptagelse, jf. nævnets begrundelse ovenfor, og nævnet bemærker, at det fornødne sagsmateriale fremsendes mere end et år efter klagers forhåndsanmodning."
 71.316 kr.
 Endvidere er der nedlagt påstand om hjemvisning til SKAT, der pålægges at genoptage den maskinelle fremskrivning pr. 1. januar 2003 og årsregulering pr. 1. oktober 2003.
 Subsidiært er der nedlagt påstand om at fradrag i grundværdien forhøjes mest muligt efter Landsskatterettens skøn.
 "Stianlæg
 For at skabe adgang til den nordvestlige del af grunden, har klager anlagt et stisystem, der leder trafikken henover naboejendommen og frem til den af nærværende klage opfattede ejendom og videre rundt på denne, således at stisystemet tjener en større del af ejendommen.
 Det gøres således gældende, at stierne udgør et hovedanlæg i tilfælde af udstykning, og at anlægsudgifterne hertil derfor er fradragsberettigende.
 Der henvises i denne forbindelse til Østre Landsrets dom af 14. oktober 2011, hvor


text:
Østre Landsret fandt, at den alt overvejende del af det omhandlede stianlæg fremstod som adgangsveje, der naturligt kan betragtes som et hovedanlæg til betjening af dele af ejendommen i tilfælde af udstykning, og som i tilfælde af udstykning vil berettige til fradrag. Østre Landsret fandt ikke, at der var grundlag for at undtage enkelte af stierne og fandt således, at samtlige stier på ejendommen var fradragsberettigende.
 Endvidere henvises der til Højesterets dom af 8. maj 2013 vedrørende hovedanlæg. Højesteret konstaterer, at "Der kan efter myndighedernes praksis gives fradrag for hovedanlæg på linje med den adgang til at give fradrag for foranstaltninger uden for grunden, som øger værdien af grunde i traditionel parcel- eller rækkehuskvarterer." Yderligere konstaterer Højesteret i dommen, at "Udgifter vedrørende f.eks. veje eller hovedstier, der tjener adgangen til grunden, kan ligeledes være fradragsberettigede, mens stikveje eller stier, der betjener de enkelt bygninger eller boliger, ikke vil kunne føre til fradrag."
 Stierne på klagers grund betjener en større del af ejendomme, og er ikke stier ind til de enkelte boliger eller bygninger, hvorfor de ifølge Højesterets anvisninger har karakter af hovedanlæg. Hertil kommer, at en del af stiforløbet løber langs de opførte rækkehuse og dermed i tilfælde af disses udstykning til enkeltparceller ville betjene flere ejendomme, hvilket understøtter, at der er tale om hovedanlæg.
 Vurderingsankenævnet har imidlertid ikke indrømmet fradrag herfor.
 Til nærmere belysning af de afholdte udgifter til etablering af stianlægget, har klager ladet foretage en opmåling via luftfotos og byggeteknisk beregning efter V&S-prisbogen (bilag 5). Anlægsudgiften er heri opgjort til 41.992 kr., hvorfor der anmodes om fradrag for dette beløb.
 I tillæg anmodes der om fradrag for udgifter til projektering og tilsyn i forbindelse hermed på skønsmæssigt 10 % af anlægsudgiften svarende til 4.199 kr., hvorfor der i alt anmodes om fradrag for 46.191 kr.
 Udgiften må anses for indeholdt i økonomioversigten fra bygge- og anlægsarbejderne (bilag 6), under udgiften "Anlæg af have, flisearealer, planer".
 Det er fast antaget, at udgifter til etablering af forsyningsanlæg er grundforbedrende og dermed omfattet af vurderingsloven §17, jf. Landsskatterettens kendelse af 26. marts 1986 og 5. december 2008 vedrørende Adresse Y4 (SKM2009.70.LSR), hvor Landsskatteretten anså udgifter til etablering af kloak og varmeforsyningsanlæg i en parcelhusudstykning for fradragsberettigede. Af nyere praksis kan henvises til Landsskatterettens kendelser vedrørende Adresse Y5 (afsagt 28. marts 2011 - ikke offentliggjort) og Adresse Y6 (afsagt 14. oktober 2011 - ikke offentliggjort), som begge er storparceller ligesom klagers.
 Det er ved Landsrettens afgørelse af 21. april 2009 vedrørende Adresse Y7 (SKM2009.323.VLR) fastslået, at tilslutningsafgifter ikke skal behandles anderledes end byggemodningsafgifter i forbindelse med fradrag for forbedringer. Det fastsloges endvidere i afgørelsen, at hverken betalings- eller opkrævningstidspunkt har betydning for, om afgiften kan berettige til fradrag for forbedringer. Det gøres gældende, at de betalte tilslutningsafgifter finansierer etablering af forsyningsledninger med det formål at skabe forbindelse til det eksisterende forsyningsnet, og at der følgelig er fradrag for forbedringer for de afholdte udgifter.
 Det fremgår af økonomioversigten fra bygge- og anlægsarbejderne (bilag 6), at klager har afholdt en udgift på 40.200


text:
kr. ekskl. Moms eller 50.250 kr. inkl. moms til tilslutningsafgift vedr. el.
 Mod klagers betaling af dette beløb har forsyningsselskabet anlagt en hovedledning ind på grunden afsluttet med et kabelskab som illustreret på ledningskortet (bilag 7). Herfra har klager selv ført stikledninger frem til de enkelte boliger.
 Det gøres gældende, at den af forsyningsselskabet anlagte ledning har karakter af hovedanlæg, og at klager derfor er berettiget til fradrag i grundværdien for den del af tilslutningsafgiften, der er medgået til anlæg heraf.
 Klager har ikke kunne fremskaffe dokumentation for, i hvilket omfang tilslutningsafgiften er gået til grundforbedrende foranstaltninger. Der anmodes derfor foreløbig blot om fradrag for 50 % af tilslutningsafgiften, idet klager er bekendt med Landsskatterettens seneste praksis, hvorefter 100 % fradrag forudsætter dokumentation for, at tilslutningsafgiften rent faktisk er gået til grundforbedrende foranstaltninger.
 Der anmodes på denne baggrund om fradrag for 25.125 kr.
 Genoptagelsens rækkevidde
 Klager anmodede som nævnt allerede den 30. april 2007 SKAT om genoptagelse i medfør af den dagældende § 33, stk. 2 i skatteforvaltningsloven.
 Da anmodning således blev fremsat senest 1. maj 2007 kan der ske genoptagelse fra og med 1. januar 2003, hvilket følger af administrativ praksis i flere tusinde sager hos både SKAT, vurderingsankenævn og Landsskatteretten.
 Der er dermed ikke grundlag for ikke også at genoptage den maskinelle fremskrivning pr. 1. januar 2003 og årsregulering pr. 1. oktober 2003, hvorfor sagen skal hjemvises til SKAT med henblik på genoptagelse heraf."
 Repræsentanten er ved e-mail af 10. januar 2016 fremkommet med følgende bemærkninger:
 "Jeg skal hermed bekræfte modtagelsen af sagsfremstilling i nærværende sag og samtidig komme med mine bemærkninger i sagen.
 Klager har ved Landsskatteretten påklaget fradrag for intern sti og tilslutning for el. Skatteankestyrelsen har stadfæstet vurderingsankenævnets afgørelse i forhold til begge punkter og fastholder således, at klager ikke er berettiget til fradrag for hverken sti eller tilslutningsafgift for el.
 Klager er ikke enig heri og skal således fastholde allerede fremsendte indsigelser, men skal yderligere vedrørende el tilslutningen tilføje, at det alene er el selskabet på naboejendommen, der er mere end 30 år gammel, hvorimod forsyningsledningen herfra og over på klagers ejendom, som det fremgår af LER kortet, ikke er mere end 30 år gammel, men derimod anlagt i forbindelse byggemodningen af klagers ejendom i 1997. El tilslutningen forsyner 7 boliger på klagers ejendom.
 Derudover henvises ligeledes til den fremsendte skrivelse fra G1 A/S til Boligselskabet Danmark vedrørende klagers ejendom.
 Af skrivelsen fremgår følgende:
 Det fremgår således at oversigten over tilslutningsudgifter - der i øvrigt er præcist beregnet efter antal boliger på ejendommen - er et supplement til de allerede fremsendte skitseforslag og overslag på håndværkerudgifter, og at tilslutningsafgifterne skal indregnes i budgettet. Der er med andre ord ikke tale om et overslag vedr. beregningen af tilslutningsafgifterne men derimod en opregning af den faktiske udgift hertil til grundejerens orientering.
 Det skal på denne baggrund fastholdes at klager er berettiget til fradrag i grundværdien som anført i klage til Landsskatteretten fra vurderingen januar 2003."
 Som hovedregel gives fradrag for udgifter til anlæg af vej, sti


text:
og forsyningsanlæg kun for udgifter, som vedrører anlæg uden for ejendommen.
 Denne praksis er bl.a. beskrevet i den juridiske vejledning 2015-1, afsnit H.A.3.3.2.
 Fra denne hovedregel gælder en undtagelse for større ejendomme, hvilket fremgår af samme afsnit i den juridiske vejledning.
 Er ejendommen så stor, at det på ejendommen værende anlæg eller en del heraf betjener eller fremover vil betjene en større del af ejendommen, kan der være grundlag for at give fradrag for udgiften til anlægget.
 Denne undtagelse gælder for hovedanlæg generelt og er ikke begrænset til bestemte anlæg. Dette er tiltrådt af Højesteret i dommene af henholdsvis 8. maj 2013, offentliggjort i SKM2013.369.HR, og 6. december 2013, offentliggjort i SKM2013.879.HR, hvor Højesteret samtidig fastslår, at myndighedernes praksis er i overensstemmelse med vurderingsloven.
 Der er med Højesterets domme således ikke indført nye eller udvidede kriterier for bedømmelsen af, om der foreligger et fradragsberettiget hovedanlæg, og det tillægges ikke betydning for fradragsretten, hvorledes anlægget vil være placeret ved en fiktiv udstykning.
 Det forhold, at anlægget betjener eller forsyner flere ejendomme ved en fiktiv udstykning medfører således ikke i sig selv, at der foreligger et fradragsberettiget hovedanlæg.
 Bedømmelsen af, om et anlæg har selvstændig værdi for grunden eller om anlægget alene har en reel værdi i forbindelse med byggeriet på ejendommen, beror på en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde.
 Det afgørende i forbindelse med vurderingen af anlægget er, hvorvidt grunden uden bygninger er blevet mere værd med henblik på den gode økonomiske anvendelse, der skal tages hensyn til ved grundværdiansættelsen.
 Efter retspraksis lægges der ved vurderingen af, om et anlæg har selvstændig værdi for den ubebyggede grund, vægt på anlæggets placering i forhold til den opførte bebyggelse, jf. eksempelvis Højesterets dom af 14. august 2014, offentliggjort i SKM2014.574.HR, samt SKM2012.112.VLR, som er stadfæstet af Højesteret i SKM2013.879.HR.
 Endvidere bemærkes, at hovedanlægsbetragtningen, der er en undtagelse til hovedreglen om, at der kan gives fradrag for forbedringer for udgifter afholdt til anlæg udenfor grunden, bør fortolkes snævert.
 Højesteret har i dommene af henholdsvis 8. maj 2013, offentliggjort i SKM2013.369.HR, og 6. december 2013, offentliggjort i SKM2013.879.HR, fastslået, at udgifter vedrørende f.eks. hovedstier, der tjener adgangen til grunden, kan give anledning til et fradrag, hvorimod stier der betjener de enkelte bygninger eller boliger, ikke berettiger til et fradrag.
 I relation til fradrag for udgifter til stianlæg må det afgørende herefter være, om der er tale om en adgangsgivende hovedsti, som medfører en værdistigning af grunden i ubebygget stand.
 Det kan derfor ikke tillægges betydning, om en sti tjener mere end én bygning eller bolig.
 Det forhold, at en sti tjener adgangen til grunden, medfører i øvrigt ikke i sig selv, at der er tale om en hovedsti.
 Vurderingsankenævnet har ikke godkendt fradrag for udgifter til internt stianlæg.
 Det er rettens opfattelse, at det påklagede stianlæg, der er anlagt i forbindelse med bebyggelsen, må anses for så tæt knyttet til den aktuelle bebyggelses omfang og beliggenhed på grunden, at anlægget ikke bevirker en værdistigning af grundværdien i ubebygget stand, jf. dagældende bestemmelser i vurderingslovens


text:
§§ 17 og 18.
 Ved bedømmelsen heraf har retten lagt vægt på stianlæggets udformning og placering. Retten finder, at stianlægget alene består af fordelingsstier, der betjener bebyggelsen på grunden.
 For så vidt angår bekostningen fremgår det af overslaget over grundudgifter/tilslutningsafgifter, at posten "Anlæg af have, flisearealer, planer" er budgetteret med 60.000 kr. excl. moms, og af byggeregnskabet - fremgår det, at posten "friarealer" i skema A er budgetteret med 50.000 kr. Det fremgår imidlertid af byggeregnskabet - skema C, at posten "friarealer" er afholdt med 0 kr.
 På baggrund heraf er det rettens opfattelse, at boligforeningen ikke har dokumenteret eller sandsynliggjort, at der er afholdt en udgift til etablering af internt stianlæg.
 Boligforeningens repræsentant har endvidere henvist til en V&S prisberegning som dokumentation for, at foreningen har afholdt udgifter til internt stianlæg. Retten bemærker, at en estimeret prisberegning er et redskab, som benyttes til at beregne et skønnet prisoverslag, hvorfor denne ikke dokumenterer eller sandsynliggør, at en udgift faktisk er afholdt.
 Det er herefter rettens opfattelse, at foreningen ikke har fremlagt fornøden og tilstrækkelig dokumentation for, at der er afholdt udgifter til etablering af internt stianlæg.
 Landskatteretten stadfæster vurderingsankenævnets afgørelse.
 Der må derfor foretages en vurdering af, hvilke arbejder, den konkrete tilslutningsafgift dækker over.
 Vurderingsankenævnet har ikke godkendt fradrag for udgifter til tilslutningsafgift til el.
 Af det fremlagte overslag fra G1 A/S fremgår det, at posten "El-tilslutningsafgifter 6 boliger á 6.700,00", er budgetteret med samlet 40.200,00 kr. Det er rettens opfattelse, at overslaget udgør et budget over forventede grundudgifter/tilslutningsafgifter.
 Der er ikke fremlagt supplerende materiale til overslaget, hvorfor retten ikke kan udlede om den anførte udgift til eltilslutning er endeligt afholdt af foreningen.
 Endvidere er der samlet budgetteret en udgift på 215.082 kr. for tilslutningsafgifter. Dog fremgår det af byggeregnskabet - skema c, at posten "Tilslutningsafgifter" faktisk er afholdt med i alt 102.000 kr. og altså lavere end det budgetteret.
 Der ses således ikke at være overensstemmelse mellem de faktiske afholdte udgifter ifølge byggeregnskabet og det budgetteret i overslaget.
 Retten finder derfor ikke, at der er fremlagt fornøden og tilstrækkelig dokumentation for, at der er afholdt udgifter til eltilslutning.
 På baggrund af ovenstående stadfæster Landsskatteretten vurderingsankenævnets afgørelse.
 Vurderingsankenævnet har ikke godkendt fradrag for udgifter til projektering og tilsyn.
 Retten godkender ikke fradrag for anlægsudgifter, som følge heraf stadfæster Landsskatteretten vurderingsankenævnets afgørelse.
 Reglerne om genoptagelse af en ejendomsvurdering fremgår af den dagældende skatteforvaltningslovens § 33.
 Af dagældende skatteforvaltningslovens § 33, stk. 2 fremgår:
 Det fremgår af vurderingslovens § 5, at der ved vurderingen ansættes ejendomsværdien og grundværdien samt et eventuelt fradrag i grundværdien for forbedringer. En ejendomsvurdering består således af flere selvstændige ansættelser.
 Ejendomsvurderingen kan derfor genoptages, såfremt der senest den 1. maj i det fjerde år efter indkomstårets udløb, fremlægges oplysninger af faktisk eller retlig karakter, der kan begrunde en ændring af en af disse ansættelser.
 Vedrørende spørgsmålet om genoptagelsestidspunktet og rettidig anmodning om genoptagelse, har Østre Landsret i dom af 26. juni 2014, offentliggjort i SKM2014.538.Ø, truffet afgørelse om, at klageren skulle have genoptaget vurderingen, for så vidt angår


text:
grundværdien, fra og med den vurdering, hvor der var indrømmet genoptagelse for fradrag for forbedringer. Det fremgår af dommen, at oplysningerne, som medførte et nedslag i grundværdien, var fremkommet inden SKAT traf afgørelse i den verserende genoptagelsessag. Retten lagde ved afgørelsen bl.a. vægt på den nære sammenhæng mellem de enkelte elementer i ejendomsvurderingen.
 Vurderingsankenævnet har afvist at genoptage fradragsansættelsen for vurderingsåret 2003 (vurderingen pr. 1. januar 2003 og vurderingen pr. 1. oktober 2003).
 Boligforeningens repræsentant har i genoptagelsesanmodningen af 30. april 2007 anmodet om fradrag for forbedringer. I forbindelse med genoptagelsesanmodningen er der ikke fremlagt faktiske eller retlige oplysninger, der opfylder kravene til genoptagelse af fradragsansættelsen.
 Foreningen fremsendte den 10. juni 2008 oplysninger til brug for genoptagelsen, herunder dokumentation for fradrag for forbedringer bl.a. i form af et byggeregnskab. Dokumentationen gav grundlag for en senere ændring af fradragsansættelsen i form af fradrag for udgifter til internt kloak- og vandanlæg i vurderingsårene 2004 og frem.
 Retten lægger herefter til grund, at der er fremsat oplysninger af faktisk karakter inden SKAT traf afgørelse i sagen, og at oplysningerne gav grundlag for en senere ændring af fradragsansættelsen.
 Uanset at fristen for genoptagelse af vurderingen for vurderingsåret 2003 var udløbet, da foreningen fremsendte materiale til brug for sagen, finder retten, at oplysningerne, som blev fremlagt den 10. juni 2008, skal indgå i behandlingen af den på daværende tidspunkt verserende genoptagelsessag. Retten har lagt vægt på, at SKAT endnu ikke havde truffet afgørelse i genoptagelsessagen, da foreningen sendte de oplysninger, der senere gav grundlag for en ændring af fradragsansættelsen.
 Som følge heraf pålægger Landsskatteretten SKAT at genoptage ansættelsen af fradrag for forbedringer for vurderingsåret 2003, jf. § 12, stk. 6, i bekendtgørelse nr. 1428 af 13. december 2013 om forretningsorden for Landsskatteretten.


text:
Skat.dk: Ejendomsavance
 19 May 2015 13:20
 24 Mar 2015 12:58
 14-4870982
 Skattemæssig kvalifikation - erstatning - erhvervelse af fast ejendom - afskrivning efter statsskatteloven, varig middelbar rettigheder.
 Skatterådet kunne ikke bekræfte, at selskabet kunne fratrække udgifter til erstatninger, der betaltes til lodsejere i forbindelse med nedlæggelse af usikrede jernbaneoverkørsler, som driftsomkostninger, jf. statsskattelovens § 6, litra a. Selskabet kunne heller ikke afskrive de nævnte udgifter efter afskrivningsloven § 5 C, stk. 2 eller statsskattelovens § 6, litra a.
 Skatterådet bekræftede, at udgifterne til kommissarius og landinspektør skattemæssigt skulle behandles på samme måde som de erstatninger, der udbetaltes til lodsejerne.
 Endvidere bekræftede Skatterådet, at udgifterne til anlæg af nye grusveje kunne afskrives efter statsskattelovens 6, stk. 1, litra a, med en årlige afskrivningssats på 4 pct., svarende til den maksimale sats for afskrivning på veje, der kan afskrives efter afskrivningslovens § 14, stk. 3.
 Ejendomsavancebeskatningsloven § 1 og 11
 Statsskatteloven §§ 6, stk. 1, litra a.
 Afskrivningslovens § 1, § 2, stk. 1, § 5 og § 5C
 Den juridiske vejledning 2015-1, afsnit C.C.2.2.1.2.
 Den juridiske vejledning 2015-1, afsnit C.C.2.2.
 Den juridiske vejledning 2015-1, afsnit C.C.2.4.2.4.1.5.
 Den juridiske vejledning 2014-2, C.H.2.1.5.2.2 afståelse af en middelbar varig rettighed over fast ejendom
 Den juridiske vejledning 2014-2, C.H.2.1.6.5. Erstatning og forsikringssummer
 Kan selskabet fratrække udgift til erstatninger, der betales til lodsejerne i forbindelse med nedlæggelse af usikrede jernbaneoverkørsler, som driftsomkostninger, jf. statsskattelovens § 6, litra a?
 Hvis der svares "nej" til spørgsmål 1, kan selskabet så afskrive de i spørgsmål 1 nævnte udgifter til erstatninger jf. afskrivningslovens § 5 C, stk. 2?
 Hvis der svares nej til spørgsmål 1 og 2, kan selskabet så afskrive de i spørgsmål 1 nævnte udgifter til erstatninger jf. statsskattelovens § 6, litra a?
 Skal udgifterne til kommissarius og landinspektør skattemæssigt behandles på samme måde som de erstatninger, der udbetales?
 Kan udgiften til nye grusveje afskrives efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a?
 Hvis der svares "ja" til spørgsmål 5, kan selskabet så afskrive udgifterne med en sats på 4 % årligt?
 Spørger er et jernbaneselskab, der ejes af A og B Kommune. A har kontrakt med spørger og C A/S om driften af en jernbane.
 Spørger ejer infrastrukturen på jernbanen. Spørger ejer ligeledes de arealer, hvorpå banen er beliggende. Selskabet har også ansvaret for vedligeholdelse, opgradering og nedlæggelse af overkørsler på banen.
 Der er i dag mange overkørsler over jernbanen, heraf er nogle udformet som sikrede overkørsler med blink, klokke og flere steder også med bomme. De resterende overkørsler er usikrede, og disse overkørsler er primært placeret ved private fællesveje og markveje.
 Der blev i forbindelse med anlæggelsen af banen ikke tinglyst andre lodsejers vejret til at krydse banen. Fremadrettet vil der blive tinglyst vejret hen over banen for de relevante lodsejere for de overkørsler, der bevares.
 Trafikstyrelsen har en målsætning om, at alle usikrede overkørsler i Danmark enten skal nedlægges eller sikres. Spørger er i gang med at planlægge en sanering af usikrede, private overkørsler. Saneringen sker i forbindelse med en overordnet målsætning om at forbedre


text:
sikkerheden på jernbanen og samtidig skabe bedre arbejdsmiljø for lokoførerne ved at reducere antallet af "nærvedhændelser".
 Nedlæggelse af private overkørsler vil påvirke lokaltrafikken og vil særligt medføre ændringer i adgangsforhold til marker og afviklingen af trafikken med landbrugsmaskiner. Der vil således skulle anlægges nye, private veje for at sikre den krydsende lokaltrafik, herunder landbrugstrafikken. Ud over de landbrugsmæssige forhold påvirker nedlæggelsen af overkørslerne også de lokale borgere, der benytter overkørslerne som adgangsveje til det offentlige vejnet.
 Erhvervelse af arealer og rettigheder i forbindelse med anlæg af ændrede adgangsveje og ændringer i de nuværende rettigheder skal ske enten ved frivillige aftaler med de enkelte lodsejere eller gennem ekspropriation efter bestemmelserne i statsekspropriationsloven.
 Man forventer at indgrebene vil medføre, at spørger skal betale erstatning til nogle lodsejere.
 Spørger forventer, at selskabets samlede udgifter i 2014 vedrørende erstatning til lodsejerne vil udgøre ca. 3,7 mio.kr. De samlede udgifter til forberedelse og gennemførelse af projektet, herunder projektering og høring, kommissarius, udbud og entreprenørarbejde, forventes i alt i 2013-2016 at udgøre ca. 20 mio.kr.
 Udgifter til forberedelse og gennemførelse af projektet er konsulentydelser, udgifter til kommissarius, udgifter til arealerhvervelser og udgifter til entrepriser.
 Konsulentydelserne omfatter udgifter til konsulenter, som afholdes i forbindelse med, at der ved nedlæggelsen af overskæringer skal skaffes andre adgangsveje til de enkelte lodsejeres arealer. Dette sker ved at anlægge nye grusveje, der forud for høringer af lodsejere og myndigheder (kommune m.v.) skal planlægges og projekteres. Efterfølgende skal der ske en høring af de berørte lodsejere. Dette gennemføres af Kommissarius i forbindelse med en besigtigelsesforretning.
 De nye erstatningsveje (grusveje), anlægges som private fællesveje, hvor drift og vedligeholdelse pålægges de lodsejere, der skal anvende vejene.
 Udgifterne til Kommissarius vedrører alene fastsættelsen af størrelsen af de erstatninger, der skal udbetales til lodsejerne.
 For så vidt udgifterne til konsulentydelserne, er der tale om følgende typer udgifter:
 Udgifter til et landinspektørfirma, som foretager de relevante opmålinger og afsætninger i marken. Endvidere udarbejdelse af besigtigelses- og ekspropriationsmateriale, som anvendes i forbindelse med gennemførelse af ekspropriationsprocessen
 Udgifter til et ingeniørfirma, der udarbejder projektmateriale for de nye erstatningsveje, herunder tegninger, beregninger og udbudsmateriale
 Udgifter til Kommissarius omfatter udgifter til Kommissariatet og den ledende landinspektør. Alle aktiviteter i forbindelse med besigtigelsesforretninger og ekspropriationsforretninger gennemføres af Det Jyske Kommissariat.
 Udgifter til arealerhvervelser omfatter udgifter til erstatninger til de berørte lodsejere.
 Udgifterne til entrepriser omfatter udgifter til entreprenører i forbindelse med anlæggelse af erstatningsveje m.v.
 Ifølge statsskattelovens § 6, litra a er der fradrag for udgifter, som i årets løb er anvendt til at erhverve, sikre og vedligeholde indkomsten, derunder ordinære afskrivninger. Driftsomkostninger skal afgrænses over for blandt andet anlægs- og etableringsudgifter, som ikke direkte relaterer sig til indkomsten, men derimod til indkomstgrundlaget.
 Selskabet får ikke noget egentligt aktiv som modydelse for den erstatning, der ydes til lodsejerne i forbindelse med sletning af overkørsler, ændring af adgangsveje og ændring/aflysning af tinglyste vejrettigheder mv., ligesom selskabets indkomstgrundlag heller ikke forøges derved. På denne baggrund, og da saneringen af de usikrede overkørsler sker for at forbedre sikkerheden og skabe et bedre arbejdsmiljø i forbindelse


text:
med togdriften, taler det efter spørgers opfattelse for, at betaling af erstatning til lodsejerne kan anses for en driftsudgift, der er afholdt for at erhverve, sikre og vedligeholde indkomsten.
 Udgifterne til infrastrukturanlæg kan afskrives efter reglerne i afskrivningslovens § 5 C, stk. 2. Fast jernbanemateriel er ifølge den juridiske vejledning, afsnit C.C.2.4.2.4.1.5., især skærver, sveller, skinner, signalanlæg, fjernstyringsanlæg, master og luftledninger.
 Der kan efter spørgers opfattelse på den ene side argumenteres for, at udgifterne til erstatninger kan tillægges afskrivningsgrundlaget vedrørende infrastruktur, da udgifterne blandt andet har til formål at forbedre sikkerheden ved at køre tog på sporene. Havde man i stedet for at fjerne overkørslerne f.eks. valgt at forbedre sikkerheden ved at opsætte signalanlæg ved de usikrede overkørsler, ville udgiften efter spørgers opfattelse være afskrivningsberettiget efter denne bestemmelse.
 På den anden side kan der argumenteres imod at betragte udgifterne til erstatninger som et tillæg til anskaffelsessummen for infrastrukturanlæg, da selskabet som nævnt under spørgsmål 1 ikke får noget egentligt aktiv som modydelse for erstatningen, bortset fra en mere sikker infrastruktur.
 Hjemmelen til at afskrive på et aktiv, der benyttes erhvervsmæssigt, findes i afskrivningsloven. Der er dog ifølge praksis eksempler på, at der er godkendt afskrivning med hjemmel i statsskattelovens § 6 på aktiver/udgifter, som ikke opfylder betingelsen i afskrivningslovens § 1 om ejerskabet til aktivet.
 Højesteret fandt eksempelvis i TfS 1985, 6 HR, at et skibsværfts udgifter til udbygning af en kommunalt ejet sluse var afskrivningsberettigede efter statsskattelovens § 6, litra a. Afskrivningsperioden blev fastsat til 10 år. Højesteret fandt, at udgiften udelukkende var en erhvervsmæssig udgift, der tjente til sikring af værftets fremtidige indkomst, og at udgiften derfor ikke havde en sådan karakter, at den fuldt ud kunne trækkes fra som en driftsomkostning i det år, hvor den var afholdt. Efter det oplyste om værftets forpligtelser i forbindelse med drift og eventuel nedrivning af slusen fandtes udgiften derimod at have en sådan forbindelse med værftets fremtidige indtægtserhvervelse, at udgiften kunne afskrives efter statsskattelovens § 6, litra a.
 I SKM2010.229.SR godkendte Skatterådet ikke, at et erstatningsbeløb, som blev betalt af en vindmølleejer for værdiforringelse på naboejendommen, kunne anses som et tillæg til vindmøllens anskaffelsessum, en løbende lejeudgift eller som knyttet til køb af fast ejendom. Efter Skatterådets opfattelse kunne udgiften dog i stedet afskrives efter statsskattelovens § 6, litra a. Længden af afskrivningsperioden blev fastsat til 10 år.
 Efter spørgers opfattelse kan der med udgangspunkt i den ovenfor beskrevne praksis argumenteres for, at selskabets udgifter til ekspropriationserstatninger kan afskrives med hjemmel i statsskattelovens § 6, litra a,
 da udgifterne er et udslag af den risiko, der normalt er ved togdrift, dvs. udgifterne er erhvervsmæssige,
 spørger afholder udgifterne til ekspropriationserstatningerne for at forbedre sikkerheden og arbejdsmiljøet og for at opfylde Trafikstyrelsens målsætning om nedlægning af alle usikrede overkørsler i Danmark. Udgifterne afholdes for at erhverve, sikre og vedligeholde selskabets indkomstgrundlag,
 udgifterne er ikke medgået til anskaffelse af aktiver, der er afskrivningsberettigede efter afskrivningsloven,
 de fremtidige udgifter til vedligeholdelse af overkørsler vil blive reduceret på grund af begrænsningen i antallet af overkørsler.


text:
Spørger mener, at afskrivningsperioden passende kan fastsættes til 10 år, ligesom i TfS 1985, 6 HR og SKM2010.229.SR.
 Spørgsmål 4-6
 Efter spørgers opfattelse hænger selskabets udgifter i forbindelse med forberedelse og gennemførelse af projektet vedrørende nedlæggelse af de usikrede jernbaneoverkørsler, herunder udgifter til projektering, høring, kommissarius, udbud og entreprenørarbejde, sammen med udgifterne til erstatning. Spørger mener derfor, at udgifterne skal kvalificeres skattemæssigt på samme måde som erstatningerne. Vi henviser til argumentationen under spørgsmål 1-3.
 Det ønskes bekræftet, at selskabet kan fratrække udgift til erstatninger, der betales til lodsejerne i forbindelse med nedlæggelse af usikrede jernbaneoverkørsler, som driftsomkostninger, jf. statsskattelovens § 6, litra a
 Statsskatteloven § 6 (Uddrag)
 § 1. Fortjeneste ved afståelse af fast ejendom medregnes til den skattepligtige indkomst efter reglerne i denne lov.
 Landsskatteretten fandt, at aflysning af en servitut på en naboejendom blev anset for delafståelse af fast ejendom, selv om der ikke var tale om afståelse af en middelbar rettighed. Ejeren af en ejendom blev anset for skattepligtig af en erstatning på 25.000 kr., som han modtog for aflysning af en servitut på naboejendommen. Det tidligere Statsskattedirektoratet udtalte under sagens behandling for Landsskatteretten, at den type servitut, som sagen handlede om, skulle tages i betragtning ved vurderingen af såvel den tjenende som den herskende ejendom. Formuegoder, der blev medtaget ved ejendommens ejendomsværdi, skulle også betragtes som fast ejendom i relation til reglerne om fortjeneste ved afståelse. Det gjaldt, uanset om det kunne konstateres, om der konkret havde været taget hensyn til servitutten ved vurderingerne forud for aflysningen af den. Landsskatteretten var enig og beskattede den fortjeneste, der var opnået ved aflysningen af servitutten.
 TfS1994, 339
 En klager havde ved et tidligere salg af en grund forbeholdt sig en dispositionsret over 7 huse. Denne dispositionsret blev senere afhændet. Dispositionsretten skulle efter Landsskatterettens opfattelse betragtes som en servitut over ejendommen, dvs. en varig middelbar ejendomsret over det solgte. Erhvervelse og afståelse af sådanne rettigheder skulle reguleres skattemæssigt af den dagældende § 2, nr. 13, i lovbekendtgørelsen om særlig indkomstskat (som omhandlede afståelse af fast ejendom) samt ejendomsavancebeskatningsloven
 SKM2001.211.LSR
 Der kunne ikke afskrives på en "ulempeerstatning" afholdt i forbindelse med køb af et areal til etablering af en vindmølle. Forholdet var ikke omfattet af Ligningslovens regler om afskrivning på vederlag for udbytteforpagtnings- og lejekontrakter, idet der var tale om overdragelse af fast ejendom. Forholdet var heller ikke omfattet af reglerne om afskrivning som følge af hjemfaldsforpligtelsen.
 SKM2001.551.LSR
 Vederlag for ret til at opstille vindmølle skulle medregnes i vederlag for grunden, der havde højere værdi end almindelig landbrugsjord, da der var grundlag for en indtægtsgivende vindmøllevirksomhed. Der kunne afskrives på udgift til vejetablering, jf. statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, samt vejret, jf. dagældende ligningslovs § 16F.
 Højesteret fandt, at det måtte lægges til grund, at opstillingen og driften af en vindmølle reelt ikke havde påført ejeren af den omliggende ejendom gener - bortset fra færdselsretten - og at der ikke var påført sælgeren andre rådighedsindskrænkninger end dem, der fulgte af, at jordarealet var overdraget. Hele beløbet, hvoraf 5.000


text:
kr. vedrørte jorden og 120.000 kr. var betaling for indskrænkninger og ulemper ved brugsretten, måtte derfor for køberen anses som vederlag for det erhvervede jordareal. Der var derfor ikke grundlag for, at køberen kunne afskrive de 120.000 kr. efter § 16 F, stk. 2, i den dagældende ligningslov (afskrivning på visse rettigheder). Højesteret fandt videre, da det ikke kunne fastslås, om og i givet fald med hvilket beløb, køberen ville lide tab i forbindelse med en senere tilbageskødning af jordarealet, at der ikke var grundlag for afskrivning af beløbet efter SL § 6, litra a, jf. nu AL § 25, stk.3, sammenholdt med stk. 7, sidste pkt.
 Skatterådet fandt, at beløb benævnt "erstatning for rettighederne i henhold til nærværende aftale", lydende på 475.000 kr., som et vindmølleselskab udbetalte til lodsejerne i forbindelse med erhvervelse af jordlodder, var omfattet af ejendomsavancebeskatningsloven. Der var tale om et standardiseret beløb, som var blevet til ved forhandling med lodsejerne, og beløbet var i øvrigt på niveau med, hvad der betales i forbindelse med sædvanlige brugsrets-aftaler. Beløbet skulle bl.a. dække den ulempe for lodsejerne, der bestod i, at møllerne stod midt på en mark, idet landmanden skulle pløje uden om og ikke kunne dyrke jorden. Når henses til det oplyste, fandt Skatterådet ikke, at der var grundlag for at henføre erstatningsbeløbet til andre forhold end afståelsen af selve parcellen.
 SKM2014.722.SR
 Skatterådet kunne bekræfte at den fortjeneste, der var opnået ved modtagelsen af nogle nærmere beskrevne erstatningssummer i forbindelse med nedlæggelsen af en jernbaneoverskæring, kunne anses for omfattet af skattefritagelsen i ejendomsavancebeskatningslovens § 11.
 SKM2015.27.SR
 Skatterådet besvarede en række spørgsmål omkring den skattemæssige behandling af erstatninger som et forsyningsselskab udbetalte til hhv. lodsejere og naboer i forbindelse med udskiftning af et forsyningsnet.
 Skatterådet fandt bl.a., at de udbetalte erstatninger til lodsejerne skulle behandles efter reglerne i ejendomsavancebeskatningsloven, idet de var knyttet til en tinglyst deklaration på ejendommene. Udgifterne til bl.a. nærføringserstatning samt erstatning for tab af herlighedsværdi, som blev udbetalt til naboer, kunne afskrives over nettets levetid efter praksis. Skatterådet kunne dermed ikke bekræfte, at spørger kunne afdrage udgifterne til ovenstående efter statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. Skatterådet kunne heller ikke bekræfte, at udgifterne kunne tillægges anskaffelsessummen for infrastrukturaktivet efter afskrivningslovens § 5C.
 Den Juridiske Vejledning, afsnit C.H.2.1.5.2.2 Afståelse af en varig middelbar rettighed over fast ejendom
 Den Juridiske Vejledning, afsnit C.H.2.1.6.5 Erstatnings- og forsikringssummer
 En erstatning beskattes, ifølge praksis, som det, den træder i stedet for.
 I SKM2014.722.SR kom Skatterådet frem til, at den fortjeneste der var opnået ved modtagelsen af en erstatning, som følge af nedlæggelse af jernbaneoverskæringer i overensstemmelse med "det grønne transportforlig" fra 2009, ville være en ekspropriationserstatning og hermed en afståelse af fast ejendom.
 Det følger af, at der er tale om en opgivelse af en rettighed over en fast ejendom, som vil forringe ejendommens værdi. Erstatningen knytter sig således til en rettighed, som ejeren af ejendommen havde, men som opgives.
 Ifølge praksis er en sådan rettighed over fast ejendom, som har servitutlignende karakter en delafståelse af fast ejendom,