text:
fradrag for dobbelt husførelse som følge af en udstationering i Sverige, og at borgerens tidligere arbejdsgiver havde indberettet forkerte indkomstoplysninger til SKAT. Landsretten nægtede genoptagelse, da borgeren havde været bekendt med de forhold, der begrundede anmodningen, i 2 år og 8 måneder inden fremsendelse af genoptagelsesbegæringen. Der forelå dermed ikke særlige omstændigheder efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Heller ikke 6 måneders-fristen i SFL § 27, stk. 2, var overholdt. Se SKM2014.332.VLR.
 Fra skatteområdet - Det var ubestridt, at indkomsten reelt var 225.000 kr. mindre end den skønsmæssige ansættelse. Landsretten udtalte, at den forkerte skatteansættelse ikke i sig selv udgjorde en særlig omstændighed efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Det var heller ikke godtgjort, at borgeren i hele den relevante periode på grund af psykisk sygdom havde været forhindret i at anmode om genoptagelse af skatteansættelsen. Endelig var fristen i SFL § 27, stk. 2, også overskredet. Se SKM2013.739.ØLR.
 Sagen drejede sig om ekstraordinær genoptagelse af borgerens afgiftstilsvar for 2001 efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Retten lagde vægt på, at der ikke var begået ansvarspådragende fejl af SKAT eller fejl i øvrigt, som har medført en materielt forkert afgørelse, som det må anses for åbenbart urimeligt at opretholde. Virksomheden har ikke i forbindelse med anmodningen fremlagt oplysninger, som dokumenterer eller sandsynliggør, at SKATs antagelser skyldes svig fra X's side, således at X's forklaringer for retten, samt de interne bilag fundet hos X, ikke kan lægges til grund for ansættelsen. Der er ikke forhold vedrørende virksomheden eller sagens karakter i øvrigt, som kan begrunde en fravigelse af den ordinære genoptagelsesfrist. Der findes derfor ikke at foreligge sådanne særlige omstændigheder som omhandlet i SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Landsretten bemærkede, at en påtaleopgivelse ikke er nye faktiske eller retlige oplysninger, der kan begrunde ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8, og SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Reaktionsfristen i SFL § 32, stk. 2, er endvidere ikke opfyldt, idet der er forløbet mere end 6 måneder fra virksomheden er kommet til kundskab om den forkerte ansættelse og indgivelse af genoptagelsesanmodningen. Endvidere findes der ikke, at foreligge sådanne særlige omstændigheder som omhandlet i SFL § 32, stk. 2, 2. pkt., hvorefter der kan dispenseres fra fristen i 1. pkt. Se SKM2012.170.ØLR.
 Fra skatteområdet - For indkomstårene 2005-2008 var der tale om ekstraordinær genoptagelse, jf. SFL § 27, stk. 1, nr. 8, mens der for 2009 var tale om ordinær genoptagelse. Retten fandt det ikke godtgjort, at der var grundlag for at ændre eller revurdere skatteansættelsen, og der kunne derfor ikke ske ordinær genoptagelse af 2009. Der forelå heller ikke "særlige omstændigheder", der kunne begrunde ekstraordinær genoptagelse af 2005-2008. Borgeren havde bl.a. henvist til, at han havde været under et psykisk pres som følge af faderens pludselige død og datterens psykiske sygdom og selvmordsforsøg. Borgerens oplysninger om sine arbejdsmæssige og personlige forhold var ikke understøttet af bilag eller lægelige oplysninger, og der var derfor ikke grundlag for ekstraordinær genoptagelse. Se SKM2015.716.BR.


text:
Fra skatteområdet - Sagen angik, om betingelserne for ekstraordinært at genoptage borgerens skatteansættelser for indkomstårene 2003 - 2005 i medfør af SFL § 27, stk. 1, nr. 8, var opfyldt. Borgeren indleverede ikke regnskab for indkomstårene 2003 - 2005, hvorfor SKAT skønsmæssigt fastsatte overskuddet for borgerens enkeltmandsvirksomhed for de pågældende år. Den 21. november 2005 blev borgeren taget under konkursbehandling, der blev afsluttet den 13. marts 2007. Af kuratorredegørelsen fremgik bl.a., at der næsten ikke havde været drift i enkeltmandsvirksomheden i 2003 - 2005. På den baggrund ville borgeren have genoptaget skatteansættelsen for indkomstårene 2003 - 2005. Borgeren gjorde under sagen bl.a. gældende, at han ved flere møder med SKAT mundtligt havde anmodet om genoptagelse, men at SKAT ikke havde reageret herpå. Retten lagde til grund, at borgeren først havde anmodet om genoptagelse ved brev af 3. december 2012. Retten bemærkede, at det ikke udgjorde en særlig omstændighed, der kunne begrunde genoptagelse, at det fremgik af kuratorredegørelsen, at der ikke var aktivitet i enkeltmandsvirksomheden i 2003 - 2005. Borgeren havde heller ikke påvist fejl i SKATs sagsbehandling, der kunne medføre, at der kunne gives dispensation for reaktionsfristen, jf. SFL § 27, stk. 2, sidste pkt. Se SKM2015.692.BR.
 Fra skatteområdet - Der forelå ikke sådanne særlige omstændigheder, der kunne begrunde genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Det forhold at SKAT ikke havde foretaget en beregning af borgerens privatforbrug, fandtes ikke at være et forhold, som kunne begrunde en ekstraordinær genoptagelse af de skønsmæssige ansættelser. Se SKM2014.610.BR.
 Retten fandt, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 2, ikke var opfyldt, da der ikke var sket en ændring af afgiftstilsvaret. Vedrørende genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, fandt retten, at SKATs skøn over momstilsvaret måtte anses for udøvet på et forkert grundlag. Retten fandt det sandsynliggjort, at skønnet havde ført til et åbenbart urimeligt resultat, og fandt efter en samlet vurdering, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at det var urimeligt at fastholde det skønnede tilsvar, og SKAT burde derfor have givet tilladelse til ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Se SKM2013.846.BR.
 Borgerens indkomst var forhøjet vedrørende deltagelse i et K/S. Han klagede ikke over ansættelsen. De andre deltagere i K/S klagede over de tilsvarende forhøjelser og fik medhold i Landsskatteretten. Derefter bad borgeren om ekstraordinær genoptagelse. Retten fandt ikke, at der var grundlag for genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 7, da der ikke var tale om en praksisændring, at Landsskatteretten havde truffet samme afgørelse vedrørende de øvrige deltagere i K/S, da det reelt var en afgørelse, der konkret tog stilling til kursen på nogle gældsposter. Retten fandt heller ikke, at der var grundlag for genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da borger ikke var bibragt en berettiget forventning om, at hans afgørelse automatisk ville blive påklaget, uden at han skulle foretage sig yderligere. Se SKM2013.804.BR.
 Fra skatteområdet - Retten fandt ikke, at borgerens personlige forhold

type: other


text:
kunne begrunde, at han ikke havde søgt om genoptagelse inden for fristen i SFL § 26, stk. 2. Se SKM2013.487.BR.
 Fra skatteområdet - Glemt fradrag for dobbelt husførelse berettigede ikke til ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Se SKM2013.227.BR.
 Fra skatteområdet - Borger fik afslag på ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Borgeren gjorde gældende, at han var berettiget til ekstraordinær genoptagelse pga. psykiske lidelser som følge af varetægtsfængsling og fordi ansættelserne var åbenbart urimelige. Byretten fandt, at der ikke var kommet nye oplysninger, og at de forhold, der eventuelt kunne begrunde ekstraordinær genoptagelse, hele tiden havde været kendt af borgeren, og at det udelukkende skyldtes hans egne forhold, at han - i et meget langt forløb - ikke havde klaget. Se SKM2012.561.BR.
 Reaktionsfristen var ikke overholdt, da det forhold, der eventuelt kunne begrunde genoptagelse - svig fra daværende ægtefælle - var borger bekendt, da ansættelserne blev lavet. Afslag på genoptagelse. Se SKM2012.99.BR
 Afslag på anmodning om ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 32, stk. 1, nr. 4, da Byretten ikke fandt, at der forelå særlige omstændigheder. Byretten lagde vægt på, at borgeren ikke havde sandsynliggjort, at afgørelsen var materielt forkert eller havde påvist, at SKAT havde begået fejl, eller havde oplyst undskyldende omstændigheder, der kunne begrunde, hvorfor sagen ikke var påklaget. Se SKM2012.80.BR.
 Fra skatteområdet - Spørgsmålet var, om borgeren var berettiget til ekstraordinær genoptagelse af skatteansættelsen for indkomståret 1996, jf. SSL § 35, stk. 1, nr. 8. Højesteret anførte, at B den 27. februar 1998 modtog agterskrivelse om forhøjelse af hendes indkomst for 1996. Forslaget var sendt til den adresse i U.S.A., som hun havde opgivet til folkeregistret. Hendes daværende ægtefælle gjorde i brev af 12. marts 1998 indsigelse mod forslaget. Kort herefter flyttede de til Norge uden at oplyse deres nye adresse til de danske myndigheder. Hun modtog derfor hverken den efterfølgende skatteansættelse eller årsopgørelsen, der begge blev returneret til skattemyndighederne fra U.S.A. Efter at hun flyttede til Danmark igen i juni 2003, blev hun den 5. juli 2004 tilsagt til udlægsforretning vedrørende bl.a. skatterestance for 1996, og hendes revisor anmodede herefter den 14. september 2004 skattemyndighederne om genoptagelse. Genoptagelsesanmodningen var således først fremsat over syv år efter udgangen af det pågældende indkomstår. Borgeren modtog ikke i denne periode underretning om sagens udfald. Højesteret anførte, at hun måtte have været klar over, at manglende underretning kunne skyldes, at skattemyndighederne ikke kendte hendes nye adresse, og at myndighederne meget muligt havde fastholdt den varslede ansættelse. Under disse omstændigheder fandt Højesteret, at der måtte kræves et sikkert bevis for, at skatteansættelsen var forkert, og at et sådan bevis ikke var ført. Der forelå derfor ikke særlige omstændigheder, som gjorde det urimeligt at opretholde ansættelsen. Det var således med rette, at skattemyndighederne afslog at genoptage hendes skatteansættelser for 1996. Se SKM2010.551.HR.
 Sagen drejede sig om, hvorvidt borgeren var berettiget til ekstraordinær genoptagelse af sit afgiftstilsvar efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Retten fandt, at borgeren


text:
havde bevisbyrden for, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse var opfyldt, jf. SFL § 32, og herunder måtte ændringerne fuldt og helt dokumenteres, således at borgeren kunne godtgøre, at betingelserne for at opnå et momsfradrag var opfyldt. Borgerens anmodning om ekstraordinær genoptagelse blev udelukkende støttet på forhold, som han hele tiden havde været bekendt med. Herefter og idet heller ikke det af borgeren i øvrigt anførte i særlig grad talte for en genoptagelse, idet borgeren heller ikke havde dokumenteret, at der var tale om en materielt helt utilfredsstillende ansættelse, fandt retten ikke, at der forelå særlige omstændigheder som nævnt i SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Retten bemærkede i øvrigt, at det kunne lægges til grund, at borgeren senest ved SKATs brev var kommet til kundskab om det forhold, som begrundede anmodningen om genoptagelse. Reaktionsfristen på 6 måneder var således udløbet, da borgeren anmodede om genoptagelse. Allerede af denne grund var der ikke grundlag for genoptagelse, jf. SFL § 32, stk. 2. Se SKM2010.108.BR.
 Fra skatteområdet - Afslag på genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da revisors bogføringsfejl måtte anses som et glemt fradrag, der ikke gav mulighed for ekstraordinær genoptagelse. Se SKM2008.902.BR.
 Sagen drejede sig om, hvorvidt et selskab var berettiget til ekstraordinær genoptagelse af afgiftstilsvaret efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, da selskabet havde glemt en række momsfradrag. Retten fandt ikke, at der forelå særlige omstændigheder, der kunne begrunde genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, da et glemt fradrag ikke kan betragtes som en særlig omstændighed, der kan begrunde genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Se SKM2008.48.BR.
 I forbindelse med ophør af et I/S, der momsmæssigt anses for en selvstændig afgiftspligtig person, modtog borger, der var tidligere interessent, først ved udlægsforretningen meddelelse om den skønsmæssige fastsættelse af I/S momstilsvar, der blev gjort gældende mod borger. Bl.a. henset hertil og til, at SKAT ikke ved udførelsen af skønnet havde anvendt det korrekte ophørstidspunkt, fandt LSR, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse i SFL § 32, stk. 1, nr. 4, var opfyldt. Se SKM2016.178.LSR.
 Fra skatteområdet - Landsskatteretten fandt, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, var tilstede. Se SKM2015.647.LSR.
 Landsskatteretten fandt ikke, at betingelserne for genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4 var opfyldt og udtalte, at SFL § 32, stk. 1, nr. 4 alene finder anvendelse, såfremt der foreligger særlige omstændigheder uden for de tilfælde, hvor genoptagelse kan ske efter § 32, stk. 1, nr. 1-3. Se SKM2015.142.LSR.
 Fra skatteområdet - Da skatteansættelsen var baseret på et klart urigtigt grundlag, og det derfor var åbenbart urimeligt at opretholde ansættelsen, ansås der at foreligge sådanne særlige omstændigheder, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8, var opfyldt. Se SKM2014.637.LSR.
 Fra skatteområdet - Landsskatteretten fandt ikke, at der var grundlag for genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da SKAT ikke ved sin


text:
hidtidige praksis havde handlet ansvarspådragende ved skatteansættelsen af borgeren ved udnyttelse af nogle optioner, selvom den hidtidige praksis om retserhvervelsestidspunktet for tegningsretterne var underkendt af Landsskatteretten. Den af SKAT anlagte fortolkning måtte anses at ligge indenfor rammerne af sædvanlig retsanvendelse og kunne ikke antages at udløse et særligt ansvarsgrundlag. Der var ikke grundlag for at anse skatteansættelsen for åbenbar urimelig, idet der hertil kræves, at ansættelsen ud fra de på taksationstidspunktet foreliggende oplysninger må anses for forkert. Det forhold, at der senere fremlægges dokumentation for en anden opgørelse, er således ikke tilstrækkeligt som grundlag for ekstraordinær genoptagelse. Se SKM2014.62.LSR.
 Fra skatteområdet - Borgeren havde ikke selvangivet et fradrag, da han ville afvente Landsskatterettens afgørelse vedrørende samme fradrag for tidligere år. Efter Landsskatteretten havde truffet afgørelse, bad borgeren om genoptagelse. SKAT afslog genoptagelse med henvisning til, at der var tale om et glemt fradrag. Landsskatteretten pålagde SKAT at genoptage sagen, da betingelserne for genoptagelse var opfyldt i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da fradraget ikke var selvangivet på grund af, at borgeren afventede Landsskatterettens afgørelse. Se SKM2013.587.LSR.
 Sagen drejede sig om et selskab, der havde søgt om ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, vedrørende fejlagtig indbetalt emballageafgift. Landsskatteretten fandt ikke grundlag for ekstraordinær genoptagelse. Landsskatteretten udtalte: Således som sagen foreligger oplyst for retten, findes selskabet ikke at have forsøgt at sikre sig mod eventuelle fejl, idet selskabet ikke har givet meddelelse til underleverandørerne om, at man er registreret efter emballageafgiftsloven, hvorfor risikoen bør ligge hos selskabet. Selskabet burde herefter have reageret på fakturaerne, som ikke angav, at der var tale om ubeskattede leverancer. Retten finder dermed ikke, at der foreligger sådanne særlige omstændigheder som omhandlet i SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Se SKM2008.878.LSR.
 Fra skatteområdet - Afslag på ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da en fejlpostering udelukkende skyldtes selskabets egne forhold. Se SKM2007.885.LSR.
 Fra skatteområdet - Afslag på genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, vedrørende glemt rentefradrag. Se SKM2005.524.LSR.
 Se A.A.8.2.2.2.2.8 vedrørende særlige omstændigheder i SFL § 27.
 Højesteret havde fastslået, at der ikke allerede ved EU-Domstolens domme af 12. december 2002, 12. juni 2003 og 1. juli 2004 reelt var sket en underkendelse af den danske praksis i § 27, stk. 1, nr. 7's forstand, og at genoptagelse efter denne bestemmelse derfor først kunne ske på grundlag af styresignalet fra 2013 med virkning fra og med indkomståret 2010. Højesteret fandt, at det herefter ikke alene med henvisning til disse domme kunne statueres, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at genoptagelse fra tidligere indkomstår i stedet kunne ske efter § 27, stk. 1, nr. 8. Hvis nr. 8 kunne anvendes alene med henvisning hertil, ville det indebærer en ophævelse af den tidsmæssige begrænsning, der er fastsat i nr. 7, 2. pkt.
 SKM2010.551.HR
 Højesteret anførte, at borgeren den 27. februar 1998 modtog forslag om forhøjelse af hendes indkomst for 1996. Forslaget var sendt til den adresse i U.S.A., som hun


text:
havde opgivet til folkeregistret. Hendes daværende ægtefælle gjorde i brev af 12. marts 1998 indsigelse mod forslaget. Kort herefter flyttede de til Norge uden at oplyse deres nye adresse til de danske myndigheder. Hun modtog derfor hverken den efterfølgende skatteansættelse eller årsopgørelsen, der begge blev returneret til skattemyndighederne fra U.S.A. Efter at hun flyttede til Danmark igen i juni 2003, blev hun den 5. juli 2004 tilsagt til udlægsforretning vedrørende bl.a. skatterestance for 1996, og hendes revisor anmodede herefter den 14. september 2004 skattemyndighederne om genoptagelse.
 Genoptagelsesanmodningen var således først fremsat over syv år efter udgangen af det pågældende indkomstår. Borgeren modtog ikke i denne periode underretning om sagens udfald. Højesteret anførte, at hun måtte have været klar over, at manglende underretning kunne skyldes, at skattemyndighederne ikke kendte hendes nye adresse, og at myndighederne meget muligt havde fastholdt den varslede ansættelse.
 Under disse omstændigheder fandt Højesteret, at der måtte kræves et sikkert bevis for, at skatteansættelsen var forkert, og at et sådan bevis ikke var ført. Der forelå derfor ikke særlige omstændigheder, som gjorde det urimeligt at opretholde ansættelsen. Det var således med rette, at skattemyndighederne afslog at genoptage hendes skatteansættelser for 1996.
 I relation til spørgsmålet om ekstraordinær genoptagelse fandt retten ikke, at der kunne ske genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 5, og § 32, stk. 1, nr. 3, da spørgsmålet om genoptagelse skete på borgerens initiativ. Retten fandt det heller ikke godtgjort, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at der kunne ske ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8, og § 32, stk. 1, nr. 4.
 SKM2016.574.ØLR
 Sagen vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt borgeren havde krav på ekstraordinær genoptagelse af skatteansættelsen for 2005, jf. SFL § 27, stk. 1, nr. 8.
 SKAT havde forhøjet borgerens kapitalindkomst med ca. 3 mio. kr. for 2005. Størrelsen af kapitalindkomsten var ubestridt, men det var borgerens opfattelse, at hans fulde skattepligt til Danmark var ophørt i 2005. Det var ubestridt, at ét af SKATs breve var kommet frem til borgeren. Brevet var dateret 13. maj 2008, og det fremgik heraf, at SKAT anså borgeren for fuldt skattepligtig til Danmark. Borgeren reagerede ikke på brevet. Landsretten fandt, at der var en formodning for, at også SKATs øvrige breve var sendt til og modtaget i borgerens postkasse. Denne formodning havde borgeren ikke afkræftet. Risikoen for borgerens manglende kontrol med, hvad der blev modtaget i og fjernet fra hans postkasse under hans 6 måneders lange fravær fra adressen, påhvilede borgeren selv.
 Det forhold, at borgeren havde fået ekstraordinær genoptagelse af den del af skatteansættelsen for 2005, som vedrørte ejendomsværdibeskatning, kunne ikke indebære ekstraordinær genoptagelse vedrørende kapitalindkomsten. Borgeren havde endvidere ikke godtgjort, at hans fulde skattepligt til Danmark var ophørt. Der forelå heller ikke sagsbehandlingsfejl eller andre særlige omstændigheder, som kunne begrunde ekstraordinær genoptagelse, jf. SFL § 27, stk. 1, nr. 8.
 SKM2015.632.VLR
 Sagen drejede sig om, hvorvidt borgeren var berettiget til at få ekstraordinær genoptagelse for indkomstårene 2000-2004 efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8, jf. § 27, stk.


text:
2. Skatteansættelserne for årene 2000 og 2001 var sket på grundlag af de af borgeren selvangivne oplysninger. For årene 2002-2004 havde SKAT ansat borgerens indkomst skønsmæssigt. Borgeren støttede genoptagelsesanmodningen på efterfølgende udarbejdede selvangivelser og regnskaber og på, at SKAT havde tilsidesat deres vejledningsforpligtelse.
 Byretten fandt, at der ikke forelå særlige omstændigheder. Heller ikke den omstændighed, at SKAT havde undladt at foretage privatforbrugsberegninger ved de skønsmæssige forhøjelser, kunne begrunde ekstraordinær genoptagelse.
 Landsretten bemærkede i tillæg til byrettens begrundelse, at anmodningen om ekstraordinær genoptagelse måtte anses for udelukkende at være støttet på forhold, som borgeren hele tiden havde været bekendt med. Hertil kom, at borgeren ikke havde påvist, at de skønsmæssige ansættelser var åbenbart urigtige eller urimelige. Landsretten fandt desuden ikke grundlag for at antage, at SKAT havde ydet mangelfuld vejledning.
 Sagen vedrørte spørgsmålet om, hvorvidt borgeren var berettiget til at opnå ekstraordinær genoptagelse af skatteansættelsen for indkomståret 2006 i medfør af SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Borgeren støttede sin anmodning om ekstraordinær genoptagelse på, at skatteansættelsen ikke medregnede fradrag for dobbelt husførelse som følge af en udstationering i Sverige, og at borgerens tidligere arbejdsgiver havde indberettet forkerte indkomstoplysninger til skattemyndighederne.
 Landsretten nægtede genoptagelse, da borgeren havde været bekendt med de forhold, der begrundede anmodningen, i 2 år og 8 måneder inden fremsendelse af genoptagelsesbegæringen. Der forelå dermed ikke særlige omstændigheder efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Heller ikke 6 måneders-fristen i SFL § 27, stk. 2, var overholdt.
 SKM2013.739.ØLR
 Det var ubestridt, at indkomsten reelt var 225.000 kr. mindre end den skønsmæssige ansættelse. Landsretten udtalte, at den forkerte skatteansættelse ikke i sig selv udgjorde en særlig omstændighed efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Det var heller ikke godtgjort, at borgeren i hele den relevante periode på grund af psykisk sygdom havde været forhindret i at anmode om genoptagelse af skatteansættelsen. Endelig var også fristen i SFL § 27, stk. 2, overskredet.
 Sagen drejede sig om ekstraordinær genoptagelse af borgerens afgiftstilsvar for 2001 iht. SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Retten lagde vægt på, at der ikke var begået ansvarspådragende fejl af SKAT eller fejl i øvrigt, som har medført en materielt forkert afgørelse, som det må anses for åbenbart urimelig at opretholde. Virksomheden har ikke i forbindelse med anmodningen fremlagt oplysninger, som dokumenterer eller sandsynliggør, at SKATs antagelser skyldes svig fra X ́s side, således at X ́s forklaringer for retten, samt de interne bilag fundet hos X ikke kan lægges til grund for ansættelsen. Der er ikke forhold vedrørende virksomheden eller sagens karakter i øvrigt, som kan begrunde en fravigelse af den ordinære genoptagelsesfrist. Der findes derfor ikke at foreligge sådanne særlige omstændigheder som omhandlet i SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Landsretten bemærkede, at en påtaleopgivelse ikke er nye faktiske eller retlige oplysninger, der kan begrunde ekstraordinær genoptagelse iht. SFL § 27, stk. 1, nr. 8, og SFL § 32, stk. 1, nr. 4.
 xSKM2018.454.BRx
 xEn fond, som ejede et fredet slot med tilhørende fredede driftsbygninger, anmodede den 7. november 2014


text:
SKAT om ekstraordinær genoptagelse af fondens moms- og afgiftstilsvar for perioden 1. juli 2004 – 30. juni 2011. Fonden henviste til SFL § 32, stk. 1, nr. 2, om ekstraordinær genoptagelse som følge af praksisunderkendende afgørelser.
 Fonden gjorde videre gældende, at reaktionsfristen på seks måneder i SFL § 32, stk. 2, først skulle regnes fra det tidspunkt, da fonden blev opmærksom på højesteretsdommens eksistens, hvilket ifølge fonden var i september 2014. Højesteretsdommen blev offentliggjort på SKATs hjemmeside den 9. juli 2004 som SKM2004.276.HR og havde været omtalt i Momsvejledningen siden oktober 2004 og senere i Den juridiske vejledning. SKAT udstedte ikke et styresignal efter dommen, da SKAT ikke mente, at dommen indebar en underkendelse af en praksis, men var en konkret afgørelse om den faktiske anvendelse af lokalerne i slottet til momspligtige henholdsvis ikke-momspligtige formål.
 Betingelserne for ekstraordinær genoptagelse var derfor ikke opfyldt, og Skatteministeriet blev frifundet.x
 xTidligere instans SKM2016.632.LSR.x
 For indkomstårene 2005-2008 var der tale om ekstraordinær genoptagelse, jf. SFL § 27, stk. 1, nr. 8, mens der for 2009 var tale om ordinær genoptagelse.
 Der forelå heller ikke "særlige omstændigheder", der kunne begrunde ekstraordinær genoptagelse af 2005-2008. Borgeren havde bl.a. henvist til, at han havde været under et psykisk pres som følge af faderens pludselige død og datterens psykiske sygdom og selvmordsforsøg. Borgerens oplysninger om sine arbejdsmæssige og personlige forhold var ikke understøttet af bilag eller lægelige oplysninger, og der var derfor ikke grundlag for ekstraordinær genoptagelse.
 SKM.2015.692.BR
 Sagen angik, om betingelserne for ekstraordinært at genoptage borgerens skatteansættelser for indkomstårene 2003 - 2005 i medfør af SFL § 27, stk. 1, nr. 8, var opfyldt. Borgeren indleverede ikke regnskab for indkomstårene 2003 - 2005, hvorfor SKAT skønsmæssigt fastsætte overskuddet for borgerens enkeltmandsvirksomhed for de pågældende år. Den 21. november 2005 blev borgeren taget under konkursbehandling, der blev afsluttet den 13. marts 2007. Af kuratorredegørelsen fremgik bl.a., at der næsten ikke havde været drift i enkeltmandsvirksomheden i 2003 - 2005. På den baggrund ville borgeren have genoptaget skatteansættelsen for indkomstårene 2003 - 2005. Borgeren gjorde under sagen bl.a. gældende, at han ved flere møder med SKAT mundtligt havde anmodet om genoptagelse, men at SKAT ikke havde reageret herpå.
 Retten lagde til grund, at borgeren først havde anmodet om genoptagelse ved brev af 3. december 2012. Retten bemærkede, at det ikke udgjorde en særlig omstændighed, der kunne begrunde genoptagelse, at det fremgik af kuratorredegørelsen, at der ikke var aktivitet i enkeltmandsvirksomheden i 2003 - 2005. Borgeren havde heller ikke påvist fejl i SKATs sagsbehandling, der kunne medføre, at der kunne gives dispensation for reaktionsfristen, jf. SFL § 27, stk. 2, sidste pkt.
 Anke afvist se SKM2016.372.ØLR og SKM2016.442.ØLR.
 SKM2013.846.BR
 Retten fandt, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 2, ikke var opfyldt, da der ikke var sket en ændring af afgiftstilsvaret. Vedrørende genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, fandt retten, at SKATs skøn over momstilsvaret måtte anses for udøvet på et forkert grundlag. Retten fandt det sandsynliggjort, at skønnet havde ført til


text:
et åbenbart urimeligt resultat, og fandt efter en samlet vurdering, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at det var urimeligt at fastholde det skønnede tilsvar, og SKAT burde derfor have givet tilladelse til ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 32, stk. 1, nr. 4.
 Borgerens indkomst var forhøjet vedrørende deltagelse i et K/S. Han klagede ikke over ansættelsen. De andre deltagere i K/S klagede over de tilsvarende forhøjelser og fik medhold i Landsskatteretten. Derefter bad borgeren om ekstraordinær genoptagelse. Retten fandt ikke, der var grundlag for genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 7, da det ikke var tale om en praksisændring, at Landsskatteretten havde truffet samme afgørelse vedrørende de øvrige deltagere i K/S, da det reelt var en afgørelse, der konkret tog stilling til kursen på nogle gældsposter.
 Retten fandt heller ikke, at der var grundlag for genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da borgeren ikke var bibragt en berettiget forventning om, at hans afgørelse automatisk ville blive klaget, uden at han skulle foretage sig yderligere.
 SKM2012.561.BR
 Borgeren fik afslag på ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8. Borgeren gjorde gældende, at han var berettiget til ekstraordinær genoptagelse pga. psykiske lidelser som følge af varetægtsfængsling, og fordi ansættelserne var åbenbart urimelige. Byretten fandt, at der ikke var kommet nye oplysninger, og at de forhold, der eventuelt kunne begrunde ekstraordinær genoptagelse, hele tiden havde været kendt af borgeren, og at det udelukkende skyldtes hans egne forhold, at han - i et meget langt forløb - ikke havde klaget.
 SKM2012.99.BR
 Reaktionsfristen var ikke overholdt, da det forhold der eventuelt kunne begrunde genoptagelse - svig fra daværende ægtefælle - var borgeren bekendt, da ansættelserne blev lavet. Afslag på genoptagelse.
 SKM2012.80.BR
 Afslag på anmodning om ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 32, stk. 1, nr. 4, da Byretten ikke fandt, at der forelå særlige omstændigheder. Byretten lagde vægt på, at borgeren ikke havde sandsynliggjort, at afgørelsen var materielt forkert eller påvist, at SKAT havde begået fejl, eller oplyst undskyldende omstændigheder, der kunne begrunde, hvorfor sagen ikke var påklaget.
 SKM2010.108.BR
 Sagen drejede sig om, hvorvidt borgeren var berettiget til ekstraordinær genoptagelse af sit afgiftstilsvar iht. SFL § 32, stk. 1, nr. 4. Retten fandt, at borgeren har bevisbyrden for, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse er opfyldt, jf. SFL § 32, og herunder må ændringerne fuldt og helt dokumenteres, således at borgeren kan godtgøre, at betingelserne for at opnå et momsfradrag er opfyldt.
 Borgerens anmodning om ekstraordinær genoptagelse blev udelukkende støttet på forhold, som han hele tiden har været bekendt med. Herefter og idet heller ikke det af borgeren i øvrigt anførte, i særlig grad taler for en genoptagelse, idet borgeren heller ikke har dokumenteret, at der er tale om en materielt helt utilfredsstillende ansættelse, finder retten ikke, at der foreligger særlige omstændigheder som nævnt i SFL § 32, stk. 1, nr. 4.
 Retten bemærker i øvrigt, at det lægges til grund, at borgeren senest ved SKATs brev er kommet


text:
til kundskab om det forhold, som begrunder anmodningen om genoptagelse. Reaktionsfristen på 6 måneder var således udløbet, da borgeren anmodede om genoptagelse. Allerede af denne grund er der ikke grundlag for genoptagelse, jf. SFL § 32, stk. 2.
 SKM2008.902.BR
 Afslag på genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da revisors bogføringsfejl måtte anses som et glemt fradrag, der ikke gav mulighed for ekstraordinær genoptagelse.
 Sagen drejede sig om hvorvidt et selskab var berettiget til ekstraordinær genoptagelse af afgiftstilsvaret iht. SFL § 32, stk. 1, nr. 4, da selskabet havde glemt en række momsfradrag. Retten fandt ikke, at der forelå særlige omstændigheder, der kunne begrunde genoptagelse iht. SFL § 32, stk. 1, nr. 4, da et glemt fradrag ikke kan betragtes som en særlig omstændighed, der kan begrunde genoptagelse iht. SFL § 32, stk. 1, nr. 4.
 Landsskatteretten - kendelser og afgørelser
 Virksomheden havde løbende i perioden 1. marts 2011 - 26. marts 2012 anmodet om godtgørelse. Det fremgik dog ikke af de løbende anmodninger om godtgørelse, at de vedrørte tilbagebetaling efter el-patronordningen, eller hvordan kravene var opgjort. Der var heller ikke ved de løbende anmodninger fremlagt oplysninger, der kunne begrunde godtgørelse af gas- og kuldioxidafgift.
 Det forhold, at SKAT ikke havde vejledt om, at anmodningerne ikke indeholdt tilstrækkelige oplysninger for at afbryde fristen i SFL § 31, stk. 2, 2. pkt., udgjorde ikke en myndighedsfejl af en karakter, der kunne begrunde fristgennembrud efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4.
 SKM2016.632.LSR Landsskatteretten fandt ikke, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at der kunne ske ekstraordinær genoptagelse af et afgiftstilsvar for perioden 2004-2011 efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, i et tilfælde hvor borgerens repræsentant ikke havde været opmærksom på en afsagt Højesteretsdom i 2004 eller den ændrede tekst i Momsvejledningen.
 SKM2016.178.LSR I forbindelse med ophør af et I/S, der momsmæssigt anses for en selvstændig afgiftspligtig person, modtog borgeren, der var tidligere interessent, først ved udlægsforretningen meddelelse om den skønsmæssige fastsættelse af I/S momstilsvar, der blev gjort gældende mod borgeren. Bl.a. henset hertil og til, at SKAT ikke ved udførelsen af skønnet havde anvendt det korrekte ophørstidspunkt, fandt LSR, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse i SFL § 32, stk. 1, nr. 4, var opfyldt.
 Landsskatteretten fandt, at der forelå sådanne særlige omstændigheder, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, var tilstede.
 SKM2015.142.LSR
 Landsskatteretten fandt ikke, at betingelserne for genoptagelse efter SFL § 32, stk. 1, nr. 4, var opfyldt
 SKM2014.637.LSR
 Da skatteansættelsen var baseret på et klart forkert grundlag, og det derfor ville være åbenbart urimeligt at opretholde ansættelsen, ansås der at foreligge sådanne særlige omstændigheder, at betingelserne for ekstraordinær genoptagelse efter SFL § 27, stk. 1, nr. 8, var opfyldt.
 SKM2014.62.LSR
 Landsskatteretten fandt ikke, at der var grundlag for genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da SKAT ikke ved sin hidtidige praksis havde handlet ansvarspådragende ved skatteansættelsen af borgeren ved udnyttelse af nogle optioner selvom den hidtidige praksis om retserhvervelsestidspunktet for


text:
tegningsretterne er underkendt af Landsskatteretten. Den af SKAT anlagte fortolkning måtte anses at ligge indenfor rammerne af sædvanlig retsanvendelse og kunne ikke antages at udløse et særligt ansvarsgrundlag. Der var ikke grundlag for at anse skatteansættelsen for åbenbar urimelig, idet der hertil kræves, at ansættelsen ud fra de på taksationstidspunktet foreliggende oplysninger må anses for forkert. Det forhold, at der senere fremlægges dokumentation for en anden opgørelse, er således ikke tilstrækkeligt som grundlag for ekstraordinær genoptagelse
 SKM2013.587.LSR
 Borgeren havde ikke selvangivet et fradrag, da han ville afvente Landsskatterettens afgørelse vedrørende samme fradrag for tidligere år. Efter Landsskatteretten havde truffet afgørelse, bad borgeren om genoptagelse. SKAT afslog genoptagelse med henvisning til, at der var tale om et glemt fradrag. Landsskatteretten pålagde SKAT at genoptage sagen, da betingelserne for genoptagelse var opfyldt i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da fradraget ikke var selvangivet på grund af, at borgeren afventede Landsskatterettens afgørelse.
 Sagen drejede sig om et selskab, der havde søgt om ekstraordinær genoptagelse iht. SFL § 32, stk. 1, nr. 4, vedrørende fejlagtig indbetalt emballageafgift. Landsskatteretten fandt ikke grundlag for ekstraordinær genoptagelse. Landsskatteretten udtalte: Således som sagen foreligger oplyst for retten, findes selskabet ikke at have forsøgt at sikre sig mod eventuelle fejl, idet selskabet ikke har givet meddelelse til underleverandørerne om, at man er registreret efter emballageafgiftsloven, hvorfor risikoen bør ligge hos selskabet. Selskabet burde herefter have reageret på fakturaerne, som ikke angav, at der var tale om ubeskattede leverancer. Retten finder dermed ikke, at der foreligger sådanne særlige omstændigheder som omhandlet i SFL § 32, stk. 1, nr. 4.
 SKM2007.885.LSR
 Afslag på ekstraordinær genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, da en fejlpostering udelukkende skyldtes selskabets egne forhold
 Tilladelse til ekstraordinær genoptagelse for en borger, der pga. alvorlig psykisk sygdom havde indgivet mangelfuld selvangivelse. Udover sygdommen lagde Landsskatteretten vægt på, at der var tale om betydelige beløb, at beløbene var fuldt dokumenterede og at SKAT havde lavet et urimeligt skøn.
 Tilladelse til ekstraordinær genoptagelse for en borger med et alvorligt sygt barn. Landsskatteretten lagde vægt på borgerens personlige forhold samt at taksationen havde medført en åbenbar urimelig skatteansættelse.
 SKM2005.524.LSR
 Afslag på genoptagelse i henhold til SFL § 27, stk. 1, nr. 8, vedrørende glemt rentefradrag.


text:
Katalognr Tekst Beskrivelse Tyrekalve sælges kl. 11.00 200 1 Jer X
 6. ordinære generalforsamling
 Onsdag den 30. oktober 2013 kl. 17.30
 Materiale til generalforsamlingen 2013
 Overenskomstområdet.....................
 Arbejdsmiljøområdet.......................
 Det sociale område.........................
 Samarbejdet med arbejdsgiverne:
 Samarbejdet med TDC.....................
 TDC Drift....................................
 TDC Kapacitet..............................
 TDC Privat / Consumer / Channels......
 NetDesign ...................................
 YouSee.......................................
 Ligebehandling i TDC.....................
 IKUF og elever i TDC.....................
 TDC udlånte medarbejdere...............
 Interne Tele Øst forhold:
 Afdelingskontor ..........................
 Udvalg .....................................
 Andre aktiviteter..........................
 Tele Øst bladet.............................
 Medlems aktiviteter........................
 Dagsordenens punkt 3 - Forelæggelse af regnskab................................. side 78
 Dagsordenens punkt 4 - Indkomne forslag.................................... side 87
 Dagsordenens punkt 5 - Budgetoversigt....................................... side 89
 Dagsordenens punkt 6 - Kontingenter......................................... side 90
 Dagsordenens punkt 7 - Valg til bestyrelsen m.m............................ side 91
 Dagsordenens punkt 8 - Eventuelt............................................. side 92
 Tele Øst’s bestyrelse og faglige sekretærer efter GF 2012................. side 93
 Teleforeningen af 2003 (Generalforsamlingsdagsorden)...................... side 94
 Praktiske oplysninger........................................................... side 96
 Bestyrelsen beskriver i denne skriftlige beretning foreningens arbejde siden sidste generalforsamling i oktober 2012.
 Bestyrelsen har gennem flere år arbejdet med en fusion med Metal Hovedstaden og der har løbende
 været dialog mellem Metal Hovedstaden og Tele Øst. Her i august er der indledt realitetsdrøftelser.
 Fusionen skal sikre, at vores medlemmer i Tele Øst fremadrettet kan få den samme service som den
 de kender i dag.
 TDC fortsætter med at fyre medarbejdere, det betyder, at vi mister medlemmer og derved indtægter.
 På sigt vil det betyde, at vi bliver færre faglige sekretærer i Nyropsgade og derved kan vi ikke fastholde ekspertisen, som vi har i dag, med eksperter indenfor områderne arbejdsmiljø, overenskomst,
 uddannelse, ferielovgivning, socialpolitik m.m. Når vi bliver færre faglige sekretærer, kan vi ikke
 hjælpe vores medlemmer med den samme brede viden, som vi har i dag.
 Ved en fusion går vi ind i et større fællesskab, som kan fastholde denne ekspertviden for vores medlemmer.
 Forbundet Dansk Metal er efter formandsskiftet på kongressen, begyndt at markere sig massivt i
 medierne. Der bliver igen lagt mærke til Dansk Metal som en fagforening, som er toneangivende i
 dansk fagbevægelse og som præger den politiske dagsorden. Der kommer jævnligt indslag om at
 Dansk Metal er unikke til at formidle job til vores ledige medlemmer. Ligeledes er Dansk Metal
 helt fremme i dagspressen og præger vores uddannelser som netop er så afgørende for den velfærd,
 vi kender i dag. F.eks. er der for mange som søger ind på gymnasierne frem for at tage en faglig
 uddannelse, og det kan om ganske få år blive et stort problem, hvis vi mangler faglært arbejdskraft.
 I TDC er der intet nyt under solen. Medarbejderne oplever forsat fyrringsrunder og outsourcing af
 arbejdspladser til andre lande. Afdelingen har igennem året hjulpet rigtig mange kollegaer som er
 blevet berørt af fyringer. Faktisk består en overvejende del af vores arbejde med at hjælpe vores
 medlemmer videre, når de efter et langt arbejdsliv i TDC bliver fyret.
 Et lyspunkt er, at klimamålingerne alligevel bliver bedre og bedre på trods af fyringerne. Selvfølgelig er der mange steder, hvor fyringerne fylder meget i dagligdagen, men alligevel forstår tillidsrepræsentanterne i


text:
dagligdagen at samarbejde med ledelsen og sikre gode arbejdsforhold for vores
 I denne skriftlige beretning kan du læse detaljeret om vores indsats igennem dette generalforsamlings år og i den mundtlige beretning på generalforsamlingen vil vi berette om det kommende år og
 de udfordringer, vi skal arbejde med.
 Overenskomstområdets arbejdsopgaver
 Desuden hjælper Hanne Trebbien Overenskomstområdet, navnlig i afskedigelsessager og konkurssager, i det omfang hendes tid tillader det, da Hanne også har Arbejdsmiljø og TDC Landsklubben
 som sine hovedopgaver.
 Området bistår de medlemmer af afdelingen som ønsker
 Området repræsenterer normalt også afdelingen ved sager i det fagretslige system, f.eks. ved fællesmøder, Arbejdsretten, mæglingsmøder, faglige voldgifter samt ved de almindelige domstole.
 Fra årsskiftet skete der en ændring i den lokale forhandlingsret indenfor
 det såkaldte tilpassede område i TDC. Nu er det i endnu flere tilfælde end tidligere Landsklubben i
 TDC med dertil hørende virksomhedsklubber som udøver forhandlingsretten.
 Siden vores optagelse i CO-industri i 2001 har det været Dansk Metal - og ikke de lokale teleafdelinger - som har været den lokale forhandlingspart indenfor det såkaldte tilpassede overenskomstgrundlag i TDC.
 Gennem længere tid – faktisk siden januar 2005 – har Dansk Metal og teleafdelingerne, forsøgt at
 indgå aftale med TDC om at ændre den lokale forhandlingspart på arbejdstagersiden.
 Det ønske har fra vores side været forstærket siden etableringen af Landsklubben i TDC i starten af
 TDC har imidlertid vægret sig ved at indgå aftale en egentlig aftale om ændring af den lokale forhandlingspart. Det klæder bestemt ikke TDC at forsøge at sætte en ”kæp i hjulet” for teleafdelingernes organisationsudvikling, og der er heller ikke normalt, at en forhandlingspart blander sig i, hvordan modparten vælger at organiserer sig.
 I 2011 opgav vi helt - indtil videre - at indgå aftale med TDC om en ændring af den lokale part.
 Teleafdelingerne og Dansk Metal brugte i stedet tiden på at udarbejde en anden model, som i praksis har ført os til målet, men uden, at det har været er nødvendigt at indgå aftale med TDC.
 Modellen indebærer, at vi internt i Dansk Metal besluttede at delegere den lokale forhandlingsret til
 teleafdelingerne, som igen har besluttet at delegerer den lokale forhandlingsret videre til TDC
 Landsklub.
 Teleafdelingerne har samtidig besluttet at foretage en ændring af den Landsklubaftale, som man
 indgik i 2009 og som muliggør delegeringen af forhandlingsretten.
 Kort fortalt er den lokale forhandlingsret i TDC delegeret således:
 Til daglig vil det enkelte medlem næppe mærke forskel på ændringen. Derimod vil ændringen mere
 berøre tillidsrepræsentanterne, og den måde som tillidsrepræsentanterne indbydes samarbejder.
 Den rolle som Dansk Metal Tele Øst hidtil har haft i forhandlingerne med TDC blevet ændret markant med den ændrede delegering af forhandlingsretten.
 I stedet for at afdelingen er mandatgiver ved de lokale forhandlinger med TDC, er afdelingens rolle
 ændret til at yde support og forhandlingsbistand til TDC Landsklub og virksomhedsklubberne, eftersom det nu er TDC Landsklubben, som er mandatgiver.
 Faglige sager i årets løb
 Vi gengiver eller omtaler nedenfor ikke de mere individuelt prægede sager, hvor f.eks. et medlem er
 ”kommet i klemme” overfor sin


text:
arbejdsgiver, eller sager om medlemmer, der mener, at de er blevet
 afskediget på et usagligt grundlag. Sådanne sager har vi desværre haft temmelig mange af i årets
 løb. Men heldigvis er langt de fleste af disse sager endt med, at der bliver indgået forlig.
 Fortsatte fyringsrunder i 2013
 I december 2012 meddelte TDC, at selskabets danske forretninger også i 2013 skulle reducere personaletallet. TDC kunne ikke i december 2012 redegøre for antallet af de forventede personalereduktioner. Det blev først meddelt i januar 2013, hvor TDC dengang indenfor Dansk Metals forhandlingsområde forventede at reducere antallet af medarbejdere omregnet til fuldtid med netto ca. 344 i
 TDC kunne oplyse, at årsagen til de forventede personalereduktioner i 2013 er faldende antal kald,
 færre fejl, effektiviseringer af arbejdsgange, reorganiseringer med effektiviseringsmuligheder, fokusering for at opnå omkostningsreduktioner på baggrund af markedsudviklingen.
 Der var forhandlinger mellem TDC og Dansk Metal teleafdelingerne i oktober, november og december 2012 om personalereduktionerne. Parterne underskrev den 21. december 2012 en protokol,
 hvor bl.a. vilkårene for fratrædelserne er beskrevet.
 Under forhandlingerne erklærede teleafdelingerne sig uenig i personalereduktionerne på det foreliggende grundlag og i det oplyste omfang. Ligeledes erklærede teleafdelingerne, at afskedigelserne
 ville kunne være usaglige, idet TDC fortsat inden for visse områder anvender vikarer og entreprenører. Teleafdelingerne har i forhold til de enkelte afskedigelser forbeholdt sig ret til at føre sager med
 påstand om, at de ikke er saglige eller ikke efterlever parternes tryghedsaftale.
 Teleafdelingerne mener, at TDC helt kunne undgå at gennemføre uønskede afskedigelser, hvis aktionærerne ville holde lidt igen med at forgylde sig selv.
 Vilkårene for personalereduktionerne i 2013 minder meget om de vilkår, som har været gældende
 for personalereduktionerne i årene før.
 TDC meddelte i sommeren 2013, at selskabet som følge af organisationsændringen pr. 1. juli har
 besluttet at fremrykke nogle af de forventede personalereduktioner for 2014. Dvs. at antallet af forventede personalereduktioner i 2013 indenfor Dansk Metals område i TDC formentlig vil blive en
 del højere end det, som TDC oplyste i januar 2013.
 Lønreguleringen pr. 1. marts 2013
 TDC-ansatte er omfattet af Industriens Funktionæroverenskomst. I Industriens Funktionæroverenskomst er der ikke mindstelønssatser, hvis vi ser bort fra elever. Alligevel fungerer Industriens Funktionæroverenskomst i praksis som en mindstelønsoverenskomst.
 Kendetegnet for en mindstelønsoverenskomst er, at timelønnen, som den enkelte medarbejder er
 ansat på, ikke fastsættes ved selve overenskomstfornyelsen, hvor der er konfliktret. Lønnen for de
 enkelte ansatte fastsættes derimod ude på den enkelte virksomhed typisk hvert år pr. 1. marts via
 lønsamtaler mellem medarbejder og leder, uden at der er adgang til konfliktret.
 Selv om der ikke gælder mindstelønssatser i Industriens Funktionæroverenskomst, gælder der i
 TDC indenfor det tilpassede overenskomstgrundlag en lokalaftale, hvor det er aftalt, at vi følger den
 mindstelønssats som gælder på Industriens Overenskomst (arbejderoverenskomsten).
 Mindstelønssatsen er den absolutte bundgrænse, som en nyansat mindst skal have i løn.
 Lokalaftalen i TDC sikrer også, at forinden lønsamtalerne mellem leder og medarbejder går i gang,
 er TDC forpligtet til at mødes til forhandling med Dansk Metal teleafdelingerne (i praksis TDC
 Landsklubben), med henblik på at aftale eventuelle generelle lønstigninger


text:
samt andre satser. Ved
 mangel på enighed ved disse forhandlinger gælder funktionæroverenskomstens almindelige lønbestemmelse, hvor lønnen fastsættes mellem leder og medarbejder.
 Igen i år var lønforhandlingerne mellem TDC og teleafdelingerne en langstrakt proces. Vores udgangspunkt for forhandlingerne var, at TDC i modsætning til mange andre danske virksomheder,
 klarer sig rigtig godt på trods af krisen i Danmark og det meste af Europa.
 TDC præsenterer fortsat flotte regnskaber, og fastholder både forventningerne til en stigning i indtjeningen, og stort udbytte til aktionærerne igen i 2013. Derfor havde vi en forventning om, at
 TDC ́s flotte resultater smittede af på alle medarbejderne i Dansk Metal forhandlingsområde.
 Sådan gik det ikke. TDC ville ikke være med til at give højere lønregulering end hvad TDC forventer, at deres konkurrenter ville give. Og da TDC samtidig ville have, at der også skulle være en runde med individuel lønregulering, ville TDC som udgangspunkt ikke medvirke til en generel lønregulering.
 Efter flere måneders forhandlinger lykkedes det at indgå forlig mellem TDC og Dansk Metal
 teleafdelingerne, om en generel regulering af lønnen på kr. 1,35 pr. time svarende til 216,45
 kr. pr. måned for fuldtidsansatte pr. 1. marts 2013.
 Kun i ganske særlige tilfælde vil der via lønsamtaler kunne suppleres med en større lønregulering end den generelle.
 Herudover blev det aftalt at lokalaftalerne om hhv. resultatløn og provisionsløn kan anvendes
 som supplement til lønreguleringen.
 En række ulempetillæg blev pr. 1. marts forhøjet med ca. 1,4 % og elevlønningerne forhøjedes med ca. 2,25 %.
 Navnlig set i lyset af, at reallønnen i 2011 og 2012 faldt, er det naturligvis ikke et tilfredsstillende
 resultat. TDC ́s argument om, at det ikke kun er TDC-ansatte som har haft reallønsnedgang, men at
 det er danske lønmodtagere generelt som i disse år har haft en reallønsnedgang, er ikke et anvendeligt argument, fordi TDC jo i samme periode har fortsat med at forgylde sine aktionærer med udbytte i milliardklassen.
 Som et lille plaster på såret ser meget ud til, at inflationen i Danmark i år vil blive historisk lav. Så
 på trods af den beskedne lønstigning kan det tænkes, at vi i år vil ende med en beskeden reallønsfremgang.
 Revision af Lokalaftale nr. 16 om ombud
 Ombudshverv er hverv som en borger kan blive udpeget eller valgt til, og som vedkommende i visse situationer ikke kan afvise at påtage sig. Det kan f.eks. dreje sig om hverv som vidne i retssager,
 tilforordnet vælger (valgtilforordnet), domsmand, nævning, kommunalbestyrelsesmedlem, kommunal udvalgsformand, regionsbestyrelsesmedlem, borgmester, folketingsmedlem, minister, EUparlamentsmedlem, EU-kommissær mv.
 I mange år har vi i TDC haft de samme regler ved ombud, som man har indenfor Statens område,
 fordi TDC har ønsket at tilskynde sine medarbejdere til at være engageret i samfundsanliggender.
 Kort fortalt bygger de regler på, at der gives arbejdsfri med løn ved ulønnede ombud. Og på statens
 område betragtes, det vederlag som domsmænd, nævninge og valgtilforordnede modtager, ikke som
 På trods af Lokalaftale 16 foretog YouSee A/S imidlertid i starten af 2012 lønfradrag hos en af afdelingens medlemmer som var domsmand. Det mente vi


text:
var i strid med lokalaftalen, og da vi på
 trods af forhandling ikke kunne overbevise TDC, måtte vi indberette sagen til forbundet.
 Der var mellem LO og DA fællesmøde i sagen den 2. maj 2012. Fællesmødet endte i uenighed. LO
 afleverede i august 2012 klageskrift til Arbejdsretten og sagen blev herefter forberedt skriftlig for
 I slutningen af september 2012 besluttede TDC imidlertid at efterbetale det, som TDC havde fratrukket i medlemmets løn. TDC meddelte samtidig, at selskabets beslutning om at foretage efterbetaling ikke skulle opfattes som om, at TDC erkendte overenskomstbruddet.
 Endvidere fremsendte TDC brev om opsigelse af Lokalaftale nr. 16. i overensstemmelse med Funktionæroverenskomsten, dvs. med to måneders varsel. Forinden opsigelsen kunne effektueres, skulle
 der dog som vanligt være forhandlinger om sagen.
 Det lykkedes under disse forhandlinger den 12. november 2012 at opnå forlig om en ny lokalaftale
 16, som trådte i kraft den 1. januar 2013. Til gengæld hævede vi sagen for Arbejdsretten og medlemmet fik som nævnt efterbetalt det, som TDC havde trukket i lønnen.
 Følgende principper er nu gældende:
 frihed til borgerligt ombud gives i nødvendigt omfang
 udførelse af ombudshverv i arbejdstiden må dog begrænses mest muligt, eventuelt ved
 ændret placering af arbejdstiden.
 TDC dækker evt. medarbejderens løntab i forbindelse med borgerligt ombud i
 arbejdstiden. Honorarer, vederlag, kompensationer mv., som modtages i forbindelse
 med ombuddet, og som ikke dækker en udgift, modregnes i lønnen. Modregning kan
 ikke ske for et større beløb end svarende til lønnen for det faktiske fravær. Løn for
 fraværet beregnes som 1/160,33 af månedslønnen pr. time.
 fraværet medfører ikke afkortning i ancienniteter, herunder tjenestemandspensionsalder
 godtgørelse for tabt arbejdsfortjeneste betragtes som løn
 i stedet for at udføre ombudshvervet i arbejdstiden, vil medarbejderen i stedet kunne
 vælge at afvikle opsparet, mertid, overtid eller flextid i forbindelse med udførelse af
 ombudshvervet. I de tilfælde, hvor medarbejderen ikke bruger arbejdstid til udførelse
 af borgerligt ombud modregnes ikke som nævnt ovenfor
 Vi endte med andre ord med et bedre resultat, end hvis der ikke havde været indgået nogen aftale.
 Alligevel er det forstemmende, at TDC går i så ”små sko”, at de ikke længere vil stimulere deres
 medarbejdere til at påtage sig borgerlige ombud, og dermed påtage sig en væsentlig samfundsmæssig opgave.
 Telebutikkernes shop i shop
 TDC har indgået aftale med forskellige forretningskæder, der indebærer, at TDC Butik kan have en
 butik i udvalgte forretninger i forretningskæden, dvs. såkaldte shop i shop.
 TDC shoppen er bemandet med en TDC-medarbejder. For at sikre, at der er rimelige løn- og ansættelsesvilkår for medarbejderne, har Dansk Metal teleafdelingerne aftalt et tillæg til butiksaftalen.
 Dermed sker arbejdet i shop i shop på vores overenskomstgrundlag.
 Den nye shop i shop-aftale gør det muligt, at en telebutiksmedarbejder kan være tilknyttet en traditionel telebutik og samtidig være med til at bemande en shop i shop.
 Telebutikkernes butiks hjemmerådgiver
 Hvis kunden ikke kan komme til TDC, fordi der f.eks. kan være for langt til en telebutik, kan en
 butiksmedarbejder komme hjem til kunden – f.eks. om aftenen – og medbringe et udvalg af butikkens teleterminaler.


text:
Dansk Metal teleafdelingerne har aftalt et tillæg til butiksaftalen, som gør det
 muligt for telebutiksmedarbejderne at indgå i et team, der skiftevis om aftenen tager på aftalte
 hjemmebesøg hos kunderne om aftenen.
 Ændret grænsedragning for souschefer i butik
 Der har siden 2009 været forhandlinger mellem Lederforeningen, TDC og Dansk Metal teleafdelingerne om hvilket forhandlingsområde, som souscheferne i butiksorganisationen skal henføres til.
 I nogle af de større butikker har souscheferne været henført til lederforeningens forhandlingsområde, medens souscheferne i de aindre butikker har været henført til Metals forhandlingsområde. I
 2010 gik forhandlingerne om grænsedragningen i stå, men forhandlingerne blev i efteråret 2012
 genoptaget, da vi opdagede at TDC havde overført en række souschefer til lederforeningens overenskomstområde uden vores viden.
 Vi har af flere årsager en legitim faglig interesse i, at souscheferne henføres til Metals overenskomstområde, fordi tillidsrepræsentantreglerne indebærer, at der skal være ti medarbejdere omfattet
 af Metals overenskomst for at kunne vælge en tillidsrepræsentant. Hvis souscheferne uden videre
 bliver henført til lederforeningens område, bliver det endnu vanskeligere at få valgt tillidsrepræsentanter.
 I skrivende stund pågår forhandlingerne fortsat mellem LTD, TDC og Dansk Metal Landsklubben.
 Forhandlingerne om en ændret butiksaftale
 De forhandlinger der blev indledt i 2012 om en ændring af butiksaftalen pågår fortsat. Forhandlingerne blev aktualiseret af ændringen af lukkeloven som trådte i kraft i 2012, men herudover har
 såvel TDC som TDC Landsklub forskellige ændringsforslag, som dog stritter i hver sin retning.
 Forhandlingerne om en revideret butiksaftale er blevet forsinket af uenigheden om grænsedragningen af souscheferne i telebutikkerne.
 Offshoring af tasteopgaver i TDC Privat Salgssupport
 I marts 2013 besluttede TDC Privat at foretage offshoring af en række indtastningsopgaver, hvor
 der som udgangspunkt ikke var kundekontakt, hverken telefonisk eller skriftligt. Opgaverne skulle
 flyttes til Manila på Philippinerne.
 TDC kunne ikke umiddelbart træffe beslutning om offshoring, fordi en lokalaftale mellem TDC og
 Virksomhedsklubben i TDC Privat, om timelønsansættelser indebar, at der ikke kunne reduceres i
 den faste bemanding, så længe timelønsaftalen var gældende.
 TDC indledte derfor forhandlinger med TDC Landsklubben omkring årsskiftet og i februar 2013
 opsagde TDC timelønsaftalen. I marts besluttede TDC at indgå aftale med firmaet Accenture om
 offshoring til Manila i et omfang svarede til ca. 22 ud af 100 fuldtidsmedarbejdere i TDC Privat
 Salgssupport. Dermed var der pludselig ca. 22 overtallige medarbejdere.
 Da det dermed stod klart, at vi ikke kunne forhindre offshoring, besluttede vi at indgå en aftale med
 TDC om at mildne konsekvenserne samt håndteringen af de medarbejdere der blev overtallige.
 Det lykkedes at indgå aftale med TDC den 14. marts 2013 som bl.a. sikrede:
 at alle medarbejder i TDC Privat salgssupport kunne søge om frivillig fratrædelse med
 de vilkår som gælder ved de generelle personalereduktioner i 2013. Dog således, at
 medarbejdere som ikke var i den aldersmæssige målgruppe for frivillig fratrædelse,
 alligevel kunne få udslusningsaktiviteter, hvis de søgte og fik bevilget en frivillig
 at medarbejde i salgssupport kunne søge efteruddannelse og omplacering til ledige
 stillinger i de direkte kundevendte funktioner
 at hvis medarbejder som søgte omskoling fortrød det, eller hvis der ikke efter endt
 uddannelse kunne


text:
tilbydes ledige jobs, ville medarbejderne blive behandlet med
 fratrædelsesvilkår som andre overtallige medarbejdere
 at ledelsen og medarbejderrepræsentanterne i TDC Privat intensiverede samarbejdet
 om at tilbyde alle tilbageværende medarbejdere, som ikke har en formel faglig
 uddannelse, merituddannelse (dvs. ”papir” på sine kompetencer)
 at TDC ville indskrive i kontrakten med
 ILO er FN ́s arbejdstagerorgan,
 Accenture, at Accenture vil overholde ILO ́s
 hvor de nationale stater, nationale
 grundlæggende arbejdstagerrettigheder om
 arbejdsgiverorganisationer og natitvangsarbejde, børnearbejde, forbud mod
 onale lønmodtagerorganisationer
 diskrimination, organisations- og
 har sæde og vedtager konventioner,
 forenings frihed og ret til at føre frie
 som parlamenterne i medlemsstaforhandlinger
 terne opfordres til at ratificere (vedat TDC endvidere ville indskrive i kontrakten
 med Accenture, at Accenture vil overholde
 grundlæggende arbejdsmiljømæssige
 ILO har vedtaget otte konventioner
 principper, i form af bl.a. respekt for det
 om grundlæggende arbejdstagerenkelte menneske, anerkendelse af
 rettigheder. Folketinget har ratificemedarbejdernes resultater, muligheder for
 ret dem alle.
 karriereudvikling, balance mellem arbejde og
 fritid mv. i forhold til de beskæftigede lokale medarbejdere
 at der blev indgået en ny lokalaftale om timelønsansættelse for TDC Privat, bortset fra
 de arbejdsopgaver, der blev offshoret
 Som nævnt kunne vi ikke forhindre offshoring, men med protokollen fik vi blandt andet indskrevet
 at løn- og arbejdsvilkårene hos Accenture i Manilla på Phillippinerne sker med respekt af de grundlæggende lønmodtagerrettigheder. Ligeledes fik vi aftalt en proces, som kunne minimere konsekvenserne for de overtallige medarbejdere. Endelig fik vi aftalt en ny timelønsaftale.
 2-vejs-GPS i TDC Drift og TDC Kapacitet
 I februar 2013 opsagde TDC lokalaftale nr. 27 om etiske regler i forbindelse med produktionsplanlægning i TDC Installation.
 Baggrunden for opsigelsen var, at TDC ville indkøbe nye 2-vejs-gps, som kunne opsamle og anvende data fra 2-vejs-gps anderledes, end det, som var beskrevet i lokalaftalen fra 2007.
 Ved at opsige lokalaftalen ville TDC kunne indføre den nye 2-vejs-gps, hvis blot det blev varslet
 overfor medarbejderne med 6 ugers varsel.
 TDC havde endvidere besluttet at indføre 2-vejs-GPS også i TDC Kapacitet, som hidtil ikke havde
 haft 2-vejs-gps. Også den beslutning ville TDC kunne implementere uden aftale, hvis blot det blev
 varslet overfor medarbejderne med 6 ugers varsel.
 Virksomhedsklubberne i TDC Drift og TDC Kapacitet indledte imidlertid forhandlinger med TDC
 om at indgå en ny lokalaftale.
 Det lykkedes den 8. marts 2013 at indgå aftale om en ny Lokalaftale nr. 27 om etiske regler i forbindelse med produktionsplanlægning i TDC A/S, Operations Kapacitet og Drift.
 Lokalaftalen beskriver nærmere blandt andet om formålet med 2-vejs-gps, hvilke data der må anvendes, hvem som må se de pågældende data, hvor længe data må lagres.
 TDC gjorde meget ud af at fortælle både ved forhandlingerne og efterfølgende overfor medarbejderne, at 2-vejs-gps ikke skulle benyttes til kontrol af den enkelte medarbejders effektive arbejde.
 Desværre har vi måtte konstatere, at TDC efter vores mening i strid med såvel Lokalaftale nr. 27,
 som Aftalen mellem LO og DA om kontrolforanstaltninger i hvert fald i TDC Drift har indført kontrol af medarbejdernes effektive arbejdstid. For tiden verserer der således en sag om brud på aftalerne.
 Ikke-overenskomstdækkede selskaber i TDC
 Men det hænder ind


text:
imellem at TDC også foretager opkøb af virksomheder. Tænk blot på f.eks.
 Telmore, Fullrate, Onfone osv. osv..
 Sker opkøbet på en måde, således at der etableres et
 selvstændigt selskab i TDC koncernen hvor aktiviteterne og medarbejderne overføres til, vil TDC
 kunne undgå at det tilpassede overenskomstgrundlagt træder i kraft.
 at mindst 50 % af medarbejderne er medlemmer af teleafdelingerne. Det skyldes, at virksomheder i
 TDC-koncernen udenfor det tilpassede overenskomstgrundlag, omfattes af Funktionæroverenskomstens 50 % regel.
 Et eksempel på hele denne problematik kan bedst illustreres med Onfone, som TDC opkøbte i maj
 Forud for opkøbet havde Dansk Metal Tele Øst fremsendt forhandlingsbegæring til
 Onfone ApS med meddelelse om arbejdsstandsning, hvis det ikke ville lykkedes at opnå enighed
 om en overenskomst. Imidlertid nåede handlen mellem TDC og Onfone at gå i orden inden brevet
 om forhandlingsbegæring nåede frem. Onfone var dermed via opkøbet og via TDC ́s medlemskab
 af DI, automatisk blevet medlem af DI.
 Dansk Metal Tele Øst måtte derfor trække vores meddelelse om arbejdsstandsning tilbage. Og da
 Onfone var beskyttet af 50 % reglen, måtte vi i første omgang opgive at få overenskomst på området.
 I efteråret 2012 fik YouSee koncernledelsens tilladelse til at udvide firmaets brand med mobiltelefoni. Og i den forbindelse besluttede koncernledelsen at fusionere dele af Onfone ApS ind i YouSee.
 Der blev herefter indledt tilpasningsforhandlinger og det lykkedes på denne måde i november 2012
 at få en aftale i stand om, at det overførte område pr. 1. januar 2013 blev omfattet af det tilpassede
 overenskomstgrundlag.
 Det var imidlertid ikke alle aktiviteter fra det tidligere Onfone som med denne manøvre blev overenskomstdækket. TDC havde omhyggeligt sørget for, at inbound- og outboundaktiviteterne blev
 samlet i et selvstændigt selskab under YouSee, således at medarbejderne og aktiviteterne fortsat var
 omfattet af 50 % reglen i Industriens Funktionæroverenskomst.
 Tilsvarende blev erhvervsdelen af Onfone opretholdt som et selvstændigt selskab.
 Et andet eksempel på, at TDC helst undgår fagforeninger og overenskomster kan belyses med den
 seneste organisationsændring pr. 1. juli i år. Her proklamerede Carsten Dilling, at TDC ville samle
 alle Call centre i Channels. TDC kom desværre hurtig på andre tanker og justerede beslutningen
 således, at man kun ville samle Call centrene indenfor det tilpassede overenskomstgrundlag i Channels.
 Mht. de ikke overenskomstdækkede selskaber Telmore, Fullrate, Onfone Erhverv og Company Mobile blev medarbejderne derimod overført til juridisk ansættelse i TDC Telco ApS. Dermed undgik
 TDC omhyggeligt, at selskaberne blev overenskomstdækket, fordi Telco ApS, er omfattet af 50 %
 reglen. Det er endnu uklart, hvad der sker med den ikke overenskomstdækkede del af inbound og
 outbound aktiviteterne fra Onfone som pr. 1. januar 2013 blev placeret i YouSee. Men det afventer
 formentlig den generelle afklaring af YouSee’s juridiske selvstændige opretholdelse.
 Det er én af grundene til, at vi aktivt arbejder for at afskaffelse af 50 % reglen, som for vores vedkommende er et meget højt prioriteret krav ved overenskomstfornyelsen i 2014.
 Pr. 1. oktober 2012 ændredes pensionsberegningen i Industriens Funktionæroverenskomst, således
 at der beregnes pension af alle løndele. Det blev aftalt ved overenskomstfornyelsen i


text:
2012.
 På det tilpassede overenskomstgrundlag i TDC er industriens pensionsregler erstattet af Særaftale
 II, så derfor er medarbejdere omfattet af det tilpassede overenskomstgrundlag og ikke omfattet af
 ændringerne der skete pr. 1. oktober 2012.
 Ved overenskomstfornyelsen pr. 1. marts 2012 aftalte DI og CO-industri, at de lokale parter – dvs.
 TDC A/S og Dansk Metal - kunne optage forhandlinger i overenskomstperioden ”om eventuel ændring af Særaftale II for så vidt angår Pensionsforsikringsordningen (PFA), herunder den i særaftalens punkt 6 nævnte supplerende pensionsordning (pensionsoverbygning). Formålet er – i højere
 grad end i dag – at harmonisere reglerne med de i Industriens Funktionæroverenskomsts nævnte
 regler. Hvis der opnås enighed under disse forhandlinger, vil en protokol herom have samme status
 som en særaftale”.
 Ud over at vi også ønsker pension af alle løndele, ønsker vi også at karenstiden på 6 måneders an-
 sættelse nedsættes til 2 måneders anciennitet ligesom på Industriens Overenskomster, samt forhøjet
 pensionsbidrag ved barselsorlov.
 Forhandlingerne blev indledt i september 2012, og er fortsat ikke afsluttet.
 Problemet er, at TDC har fået foretaget nogle økonomiske beregninger af forslagenes effekt, som
 viser, at forslagene er uforholdsmæssigt omkostningstunge. Men det skyldes efter vores opfattelse,
 at de forudsætninger, som TDC har lagt til grund for beregningerne ikke er realistiske.
 Som det ser ud lige nu, er der ikke tegn i sol og måne på, at der kan opnås enighed, hvilket i givet
 fald vil indebære, at Særaftale II fortsætter uændret.
 Implementering af senioraftale fra overenskomstfornyelsen
 TDC og teleafdelingerne har forhandlet om at indgå en lokalaftale med TDC iht. protokollat nr. 8
 om seniorordning, som blev aftalt mellem DI og CO-industri ved overenskomstfornyelsen i 2012.
 Protokollatet indebærer, at der kan laves en lokalaftale, således at den enkelte medarbejder og virksomheden kan aftale nedsat tid finansieret ved udbetaling af pensionsmidler og opsparede feriefridage. En sådan lokalaftale vil efter vores opfattelse kunne supplere vores nugældende lokalaftale nr.
 30 om seniorvilkår.
 TDC har under forhandlingerne meddelt, at de ikke vil acceptere to typer af senioraftaler. På den
 baggrund er forhandlingerne om implementering af protokollatet gået i stå.
 TDC besluttede i slutning af 2011, at virksomhedsoverdrage fiberaktiviteterne til Fiber & Anlæg
 I/S, som er et konsortium bestående af Eltel Networks A/S, Petri & Haugsted A/S og Munck Forsyningsledninger A/S. I praksis virksomhedsoverdrages medarbejderne til Eltel Network A/S og ”kassetjenestemændene” udlånes hertil.
 Oprindelig ville sagen berøre ca. 165 medlemmer af Dansk Metal, heraf 90 udlånte og 59 virksomhedsoverdragede. For Tele Øst berørte sagen oprindelig 85 medlemmer, heraf 47 udlånte og 38
 virksomhedsoverdragede. Der blev dog forud for overførslen etableret frivillige fratrædelsesrunder,
 således at tallet af berørte medarbejdere blev reduceret. Siden er antallet blevet reduceret yderligere
 pga. personalereduktioner i Eltel.
 Eltel er medlem af arbejdsgiverforeningen Tekniq, som har Elektrikeroverenskomsten med Dansk
 El-forbund.
 Dansk Metal har også en overenskomst med arbejdsgiverforeningen Tekniq. Det drejer sig om en
 tiltrædelsesoverenskomst til Industriens Overenskomst (arbejderoverenskomsten).
 Dansk Metal mener derfor, at medarbejderne i stedet skal omfattes af Industriens Overenskomst.
 Det har ikke været muligt at opnå enighed om hvilken overenskomst som gælder. Normalt vil det
 være


text:
Arbejdsretten som afgør den type af spørgsmål. Men i dette tilfælde er det aftalt, at sagen skal
 løses ved faglig voldgift.
 Arbejdsrettens formand har udpeget højesteretsdommer Thomas Rørdam som opmand. Sagen var
 berammet til domsforhandling i starten af 2013, men pga. et kronvidnes sygdom, blev sagen omberammet til den 29. august 2013.
 Vi afventer nu opmandskendelse, som forventes at komme i midten af oktober 2013. Vi håber naturligvis på, at Dansk Metal vinder sagen, eftersom Industriens Overenskomst på en række punkter
 er bedre end Elektrikeroverenskomsten.
 Hviletidsbestemmelserne i det tilpassede overenskomstgrundlag
 Indenfor det tilpassede overenskomstgrundlag i TDC har vi aftalt særlige hviletidsbestemmelser som afviger fra lovgivningens bestemmelser.
 F.eks. er hviletidsbestemmelserne iht. lovgivningen som hovedregel overholdt, hvis man har haft 11
 timers samlet hvile indenfor de sidste 24 timer. Hvis en medarbejder som møder f.eks. en mandag
 fra kl. 7:00 til kl. 15:30 bliver tilkaldt kl. 02:30 til 05:45, vil vedkommende kunne møde på arbejdet
 igen ved sit normale arbejdstids begyndelse tirsdag kl. 7:00, fordi medarbejderen har haft 11 timers
 samlet hvile i perioden kl. 15:30 til 02:30. Medarbejderen må endda arbejde frem til kl. 15:30, fordi
 medarbejderen indenfor de sidste 24 timer har haft 11 times samlet hvile.
 timers efterfølgende samlet hvile. I eksemplet fra før, gælder for en medarbejder på det tilpassede
 overenskomstområde, at medarbejderen hverken kan eller må arbejde om tirsdagen på sin normale
 vagt, fordi vedkommende skal sikres 11 timer sammenhængende efterfølgende hvile. TDC må ikke
 modregne i løn for den manglende tid.
 Indenfor lovgivningen og inden for det tilpassede overenskomstområde er der en række undtagelser
 fra hovedreglen.
 Eksemplet ovenfor er måske let at forstå, men i det daglige opstår der ofte lidt mere komplicerede
 Vores regler stammer helt tilbage fra Landsoverenskomsten i 1997. De blev videreført i Særaftale
 IV samt i et utal af protokollater mv. som henviser til hinanden.
 Det havde naturligvis været hensigtsmæssigt hvis man ved tilpasningsforhandlingerne i 2001 til
 Industriens Funktionæroverenskomst havde benyttet lejligheden til at sammenskrive reglerne, så de
 var lidt nemmere at læse. Men på daværende tidspunkt var der en fagretslig tvist om forståelsen af
 spørgsmålet om hvordan ordet ”efterfølgende” skulle forstås, samt om der kunne foretages modregning. Så ved tilpasningsforhandlingerne i 2001 videreførte man blot de eksisterende regler. Uenig-
 heden blev i øvrigt senere løst ved en faglig voldgift som gav os medhold og TDC blev i 2001 dømt
 for brud på hviletidsreglerne.
 I årene efter blev der gjort nogle nye forsøg på at sammenskrive reglerne. Men de forsøg løb ud i
 I 2012 var der et stigende antal sager, hvor der var uenigheder om forståelsen af hviletidsbestemmelserne. TDC og Landsklubben nedsatte derfor i årets start en fælles arbejdsgruppe som skulle
 forsøge at sammenskrive reglerne. Arbejdsgruppen satte som mål, at senest ved udgangen af august
 2013 at have udarbejdet forslag til nye tekster, som efterfølgende skulle fremsendes til DI og COindustris godkendelse.
 Det lykkedes den 23. august 2013 at indgå en ny lokalaftale om hviletid, men aftalen forudsætter DI
 og CO-industris endelige godkendelse. Til generalforsamlingen i oktober 2013 ved vi om


text:
overenskomstparterne har godkendt lokalaftalen.
 Sager i relation til lovgivningen
 Beskæftigelsesdirektivet, aldersdiskrimination i
 relation til pligtig afgangsalder
 I august 2013 gav Højesteret TDC medhold i, at det er lovligt at aldersdiskriminere medarbejdere,
 således at TDC kan kræve, at man fratræder uden varsel blot fordi man fylder 67 år.
 Sagen var anlagt af Lederforeningen ved TDC, som i deres overenskomst har en bestemmelse som
 svarer nogenlunde til bestemmelsen i vores Lokalaftale 9.A. og som lyder:
 "Medarbejderen fratræder, medmindre andet aftales, uden opsigelse med udgangen af den måned,
 hvori medarbejderen fylder 67 år".
 Vores bestemmelse kom ind i overenskomsten i 1996 i forbindelse med forhandlingerne om Landsoverenskomstens ikrafttrædelse pr. 1. juli 1997. Før den tid fandtes der forskellige pligtige afgangsaldre inden for TDC-koncernen. Nogle overenskomster havde f.eks. 65 år som pligtig afgangsalder,
 andre havde 70 år og andre igen havde ikke nogen pligtig afgangsalder. Men i 1996 skulle de mange forskellige overenskomster sammenskrives til én overenskomst, og man enedes dengang om 67
 Teksten fra Landsoverenskomsten blev ordret videreført i det tilpassede overenskomstgrundlag i
 2001, da Telekommunikationsforbundet blev indmeldt i CO-industri. I 2003 fusionerede Telekommunikationsforbundet med Dansk Metal.
 Siden aftalen blev indgået er EU-beskæftigelsesdirektivet med forbud mod aldersdiskrimination
 blevet implementeret ved lov i Danmark i 2004 og siden er direktivet skærpet og igen implemente-
 ret med dansk følgelovgivning senest fra 2007. Direktivet er også implementeret i bl.a. Industriens
 Funktionæroverenskomst.
 Det fremgår af direktivet, at det ikke er til hinder at opretholde ”...ulige behandling på grund af
 alder, hvis forskelsbehandlingen er objektivt begrundet i et legitimt formål inden for rammerne af
 national ret bl.a. legitime beskæftigelses-, arbejdsmarkeds- og erhvervspolitiske mål, og hvis midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige”.
 Tele Øst har fulgt Lederforeningens sag med stor interesse, fordi vi har nogle tilsvarende sager som
 har ventet på Højesterets afgørelse i Lederforeningens sag.
 Derfor omtaler vi kort Lederforeningens sag, som oprindelig blev anlagt for Østre Landsret.
 Østre Landsret lagde vægt på, at bestemmelsen om den pligtige afgangsalder på 67 år var aftalt midt
 i 1990'erne. TDC's medarbejdere havde på dette tidspunkt en højere gennemsnitsalder end i tilsvarende virksomheder. Landsretten fandt, at formålet med den pligtige afgangsalder var blandt andet
 at opnå en aldersmæssig fordeling, der stemte bedre overens med det øvrige arbejdsmarked. Hertil
 kom, at TDC stod foran teknologiske og forretningsstrategiske forandringer, der ville medføre en
 reduktion af medarbejderstaben samt et behov for at tilføre nye medarbejdere med de kompetencer,
 man fremadrettet ville få brug for.
 Landsretten henviste til EU-domstolens dom i sag C-45/09, Gisela Rosenbladt
 mod Oellerking Gebäudereingungsges, hvor domstolen fortolker Beskæftigelsesdirektivets § 6, stk. 1, der er implementeret i Forskelsbehandlingslovens § 5a, stk. 3.
 Det fremgår af denne dom, at arbejdsmarkedets parter har en vid skønsmargin i forhold til, hvilke
 formål de ønsker at forfølge inden for socialpolitik og beskæftigelse samt valget af midler for at nå
 dette mål. Dommen siger i forlængelse heraf, at generelle bestemmelser om automatisk ophør af
 ansættelseskontrakter, som er fastsat på grundlag af en politisk og social konsensus om arbejdsdeling mellem generationerne, må anses


text:
for objektive og rimelige og derfor går ikke ud over, hvad der
 er nødvendigt for at opnå det ønskede mål.
 På baggrund af EU-domstolens fortolkning og den vide skønsmargin, der tilkommer arbejdsmarkedets parter, fandt landsretten, at både den pligtige afgangsalder på 67 år var begrundet i legitime
 formål, og at bestemmelsen ikke gik ud over, hvad der var hensigtsmæssigt og nødvendigt for at
 opnå disse formål. TDC blev derfor frikendt.
 Højesteret lægger blandt andet vægt på, at en bestemmelse om pligtig afgangsalder kan lette unge
 arbejdstageres adgang til arbejdsmarkedet, og samtidig tage passende hensyn til de ældre i kraft af
 sammenkædningen med pension.
 For tiden gransker Tele Øst dommen fra Højesteret ganske nøje, fordi vi har en tilsvarende sag som
 er berammet til domsforhandling den 22. oktober 2013, og som har afventet Lederforeningens sag i
 Den sag vi fører, drejer sig om et medlem som i april 2011 blev afskediget på oplysningen (dvs.
 118) alene med den begrundelse at vedkommende fyldte 67 år. Tele Øst stævnede i begyndelsen af
 juni 2011 TDC på vegne af medlemmet, men sagen blev i april 2012 henvist til Østre Landsret og
 udsat til efter, at Højesteret havde behandlet LTD ́s sag.
 Beskæftigelsesdirektivet, aldersdiskrimination set i relation til
 Funktionærlovens § 2 A godtgørelse
 Efter funktionærlovens § 2a har en funktionær der opsiges, med en anciennitet på hhv. 12, 15 eller
 18 år, ret til en fratrædelsesgodtgørelse på hhv. 1, 2 eller 3 måneders løn.
 Det følger af funktionærlovens § 2a, stk. 3 og 4, at denne ret til fratrædelsesgodtgørelse mistes, hvis
 funktionæren "vil oppebære" folkepension eller "vil oppebære" ret til pension efter en med arbejdsgiveren aftalt pensionsordning, hvis funktionæren er indtrådt i den pågældende pensionsordning før
 det fyldte 50 år.
 Funktionærlovens § 2a, stk. 3, har indtil 2010 været fortolket således, at en funktionær, uanset om
 vedkommende konkret anvender muligheden for at få udbetalt alderspension, ikke har krav på fratrædelsesgodtgørelse.
 EU-domstolen underkendte imidlertid i oktober måned 2010 denne fortolkning.
 Det skete i en sag som udsprang fra Vestre Landsret. Sagen var anlagt af Ingeniørforeningen i
 Danmark på vegne af et medlem mod Region Syddanmark, hvorfra vedkommende blev afskediget.
 Vedkommende havde på fratrædelsestidspunktet en levealder der gjorde, at han kunne få alderspension og havde mindst 12 års anciennitet. Men han fik ikke udbetalt fratrædelsesgodtgørelse efter
 Funktionærlovens § 2a, selv om vedkommende valgte at fortsætte sin erhvervsmæssige karriere og
 dermed ikke gik på alderspension.
 EU-domstolen fastslog, at dette var i strid med beskæftigelsesdirektivets bestemmelser om forbud mod aldersdiskrimination.
 Efter EU-dommen har Region Syddanmark taget ”bekræftende til genmæle”, hvilket i denne sammenhæng betyder, at Region Syddanmark har efterbetalt fratrædelsesgodtgørelse til det pågældende
 medlem, således som Ingeniørforeningen oprindelig havde krævet.
 Kort tid efter EU-domstolens dom nedsatte beskæftigelsesministeren en arbejdsgruppe med repræsentanter fra arbejdsmarkedets parter, bl.a. LO og DA, med den opgave at forsøge at opnå enighed
 om at ændre Funktionærlovens retspraksis, så den bliver bragt i overensstemmelse med EUdomstolens afgørelse.
 Problemet var imidlertid, at arbejdsmarkedets hovedorganisationer ikke kunne blive enige om,
 hvordan funktionærloven skulle ændres, således at der kunne


text:
gives en samlet indstilling til ministeren.
 Problemstillingen har vist sig, at det på trods af EU-domstolens afgørelse er langt mere kompliceret
 at beskrive gældende ret end umiddelbart antaget.
 For at forstå problemstillingen er det nødvendigt at holde sig for øje, at hensigten med funktionærlovens fratrædelsesgodtgørelse er, at lindre overgangen til ny beskæftigelse for funktionærer, som
 har været ansat i samme virksomhed i mange år.
 Det fremgår klart af forarbejderne til funktionærloven og i dansk ret er lovens forarbejder et vigtigt
 bidrag til fortolkning af loven.
 EU-domstolen har i dommen fra 2010 også lagt vægt på hensigten med Funktionærlovens § 2a.
 EU-domstolen har som præmis for dommen fra 2010 endvidere anført, at den pågældende ældre
 funktionær, da vedkommende blev fyret, kunne dokumentere at vedkommende reelt efter opsigelsen forfulgte sin erhvervsmæssige karriere og ikke gik på alderspension.
 Med andre ord: Ældre funktionærer med mindst 12 års anciennitet kan ikke med støtte i den afsagte
 EU-dom kræve godtgørelse efter Funktionærlovens § 2a, hvis vedkommende ikke efter opsigelsen
 har forfulgt sin erhvervsmæssige karriere – dvs. bevaret sin tilknytning til arbejdsmarkedet.
 Det store spørgsmål er, hvad der skal til, for at det kan fastslås, at den afskedigede funktionær har
 forfulgt sin erhvervsmæssige karriere.
 Ministeren måtte på grund af uenighed i udvalget i efteråret 2012 indstille udvalgsarbejdet og ministeriet afventer nu, at de danske domstole afdækker spørgsmålet.
 Der er endnu ikke kommet nogen endelig domstolsafgørelse på spørgsmålet. Men arbejdsmarkedets
 parter og domstolene har udtaget nogle prøvesager, som skal belyse rækkevidden af EU-domstolens
 Der er på nuværende tidspunkt afsagt en række domme såvel af Østre Landset i foråret 2013 som af
 Vestre Landsret efteråret 2013.
 Alle domme er anket til Højesteret, og det et derfor for tidligt at udtale sig præcist
 om, hvad der kan blive kommende retspraksis på området.
 Dog må det konkluderes, at en ældre funktionær med høj anciennitet kun har ret til godtgørelse efter
 Funktionærlovens § 2 a, hvis vedkommende kan sandsynliggøre eller dokumentere, at vedkommende reelt har forfulgt sin erhvervsmæssige karriere.
 Det skyldes, at domstolene lægger vægt på at den ældre funktionær ikke skal kunne omgå reglerne
 og dermed få en bedre retsstilling. Det kunne f.eks. ske ved at funktionæren blot udtaler at ved-
 kommende vil forblive på arbejdsmarkedet, men reelt ikke gør noget aktivt for at forfølge sin erhvervsmæssige karriere.
 Ud fra de domme som er afsagt – og som alle er anket til Højesteret – kan der endvidere gives nogle
 fingerpeg om hvad domstolene lægger vægt på, for at afgøre om funktionæren reelt har forfulgt sin
 erhvervsmæssige karriere og dermed er berettiget til godtgørelse.
 Nedenfor gengiver vi en liste over de kriterier, som kan udledes af de ankede domme. Listen er ikke
 udtømmende og kriterierne er heller ikke vægtet. Der vil i hvert enkelt tilfælde skulle foretages en
 anmodede lønmodtagere om efterløn, og i givet fald skete dette i tilslutningen til fratrædelsen eller skete det først noget tid efter
 har lønmodtageren vægret sig til at tage imod arbejdsgiverens jobtilbud i opsigelsesperioden
 har lønmodtageren reelt været aktivt jobsøgende fra opsigelsestidspunktet til nogle


text:
måneder
 efter fratrædelsestidspunkt
 har lønmodtageren tilmeldt sig jobcenter
 egen forsørgelse, dvs. ikke har aktiveret sin efterløn eller alderspension
 domstolene lægger tilsyneladende også vægt på mere subjektive grunde, f.eks. hvad lønmodtageren har udtalt sig om mht. egne pensionsplaner
 At funktionæren skal kunne dokumentere, at vedkommende har forfulgt sin erhvervsmæssige karriere og er forblevet på arbejdsmarkedet, for at opnå ret til fratrædelsesgodtgørelse, medfører en anden problemstilling. Godtgørelsen skal betales ved fratrædelsen, sidste arbejdsdag. Men i visse situationer kan det først på et tidspunkt efter fratrædelsestidspunktet - måske måneder – konstateres om
 kravet er berettiget.
 Højesteret forventer at afsige domme i de mange prøvesager i foråret 2014.
 Blandt prøvesagerne er der ikke nogen medlemmer af Dansk Metal Tele Øst.
 Tele Øst har på vegne af medlemmerne, der har henvendt sig til os, indgået en lang række individuelle aftaler med TDC om, at forældelseslovens tidsfrister er suspenderet resten af året 2013. Vi er i
 gang med at forlænge disse individuelle aftaler om suspension af tidsfrister til og med kalenderåret
 2014, således at Højesterets afgørelse i prøvesagerne kan indgå ved vurderingen af vores sager.
 Folketinget vedtog ved 3. behandling den 30. maj 2013 Lov om vikarers retsstilling ved udsendelse
 af et vikarbureau mv. Loven trådte i kraft den 1. juli 2013 og var en implementering af EU ́s vikardirektiv.
 Vikardirektivet blev vedtaget af Europaparlamentet og EU-Ministerrådet den 19. november 2008 og
 skulle have været implementeret i EU ́s medlemsstater inden 5. december 2011. Af forskellige årsager blev vikardirektivet imidlertid først implementeret i Danmark i år.
 Vi forventer desværre ikke, at loven får den store betydning for f.eks. TDC. Det skyldes lovens undtagelsesbestemmelse i § 3 stk. 5, der indebærer, at lovens bestemmelser ikke finder anvendelse,
 ”hvis vikarbureauet omfattes af eller har tiltrådt en kollektiv overenskomst, som er indgået af de
 mest repræsentative arbejdsmarkedsparter i Danmark, og som gælder på hele det danske område,
 hvorved den generelle beskyttelse af vikarer respekteres”
 De vikarbureauer eller andre firmaer som loven sidestiller med et vikarbureau, og som TDC har
 kontrakter med, har typisk kollektiv overenskomst med hhv. HK/Privat og Dansk El-Forbund. Og
 dermed gælder lovens undtagelsesbestemmelse.
 EU-Domstolen har i september 2013 underkendt reglen i den danske tjenestemandslov, der automatisk medfører, at rådighedsløn til statstjenestemænd ophører ved folkepensionsalderen. Rådighedsløn blev indført ved tjenestemandsreformen i 1969 og afløste dengang reglerne om ventepenge.
 Reglen indebærer, at hvis en statstjenestemand afskediges på grund af stillingsnedlæggelse, bevarer
 tjenestemanden sin løn i 3 år mod at stå til rådighed for en anden passende stilling.
 Det fremgår af tjenestemandsloven i dag, at hvis tjenestemanden har rundet 65 år, er der ingen ret til
 rådighedsløn. Dette uanset om tjenestemanden har planlagt at blive på arbejdsmarkedet og faktisk
 står til rådighed for en anden passende stilling. Og det er denne bestemmelse, at EU-domstolen mener, er i strid med EU-beskæftigelsesdirektivets forbud mod aldersdiskrimination.
 Det var Højesteret, som havde anmodet EU-domstolen om en såkaldt præjudiciel afgørelse. Djøf
 tabte tidligere en sag i Østre Landsret og ankede til Højesteret. Og med dommen fra EU-Domstolen
 skal sagen nu tilbage i Højesteret, der


text:
skal tage stilling til den konkrete sag. Højesteret forventes at
 behandle sagen i februar 2014.
 Eftersom EU-medlemsstaterne er forpligtet til at handle i overensstemmelse med EU-domstolens
 afgørelse, forventer Tele Øst, at folketinget snarest muligt ændrer tjenestemandsloven.
 EU-domstolens afgørelse står i skærende kontrast til den afgørelse som Højesteret traf i august måned 2013 om den pligtige afgangsalder i TDC.
 Efter Tele Øst ́s vurdering har sagen alligevel betydning for tidligere statstjenestemænd, som har
 været ansat i Tele Danmark A/S og som i dag er beskæftiget enten i TDC-gruppen eller i virksomheder udenfor TDC-gruppen, hvorfra de er blevet virksomhedsoverdraget til.
 De Gule Siders konkurs, den 24. november 2011, er endnu ikke afsluttet.
 Fredag den 25. november 2011 fik medarbejderne på De Gule Sider A/S den kedelige meddelelse at
 deres firma var gået konkurs, og at advokat Teis Gullitz-Wormslev var indsat som kurator fra og
 med den 24. november 2011. Samtidig meddelte kuratoren, at man arbejde på at sælge det hele /
 dele af firmaet, men at der på det tidspunkt endnu ikke var indgået nogen aftale om at videreføre
 firmaet eller dele deraf.
 I starten af januar 2012 fik 28 personer under Dansk Metals overenskomst (heraf 6 Tele Øst medlemmer), ansættelse i Eniro Danmark A/S, som opkøbte De gule sider, så ”De gule
 sider” fortsat findes på internettet. Efterfølgende har Eniro dog afskediget nogle af
 disse medarbejdere og i den forbindelse har vi en sag kørende med Eniro.
 Der har været mange problemer med at få Lønmodtagernes Garantifond (LG) til at anerkende de
 fremsendte opgørelser. LG har afviste flere lønkrav som derefter er blevet videresendt til kurator.
 Kurator har også afvist nogle af kravene og afdeling har været nødt til at få hjælp af Forbundets
 advokat til at køre en sag mod kurator, da vi ikke var enige i afvisningen af alle krav.
 Den 12. september 2013 var vi i Sø- og handelsretten med en sag mod kurator, omhandlende Feriefridage som både LG og kurator har fratrukket i opsigelsesperioden.
 Sagen er meget principiel og kan få indflydelse på de mange medarbejdere i konkursramte firmaer som får modregnet deres feriefridage i opsigelsesperioden.
 Ud over medarbejderne fra De Gule Sider, får afgørelsen også indflydelse på medarbejderne i det
 konkursramte Cimber Air og andre konkursramte firmaer som havde overenskomster med feriefridage. Dommerens afgørelse i sagen foreligger den 12. oktober 2013 og så skal parterne vurdere om
 sagen skal ankes til Landsretten.
 Før medlemmer fra det tidligere De Gule Sider A/S kan få en andel af deres løntilgodehavende, som
 ligger ud over det som LG allerede har udbetalt, kan der godt gå endnu et stykke tid, for ud over
 vores sag, har Dansk Metal Tele Vest en sag kørende som også kan påvirke kurators opgørelse.
 Først når disse to sager er endelig afgjort, kan kurator opgøre boet og vore medlemmer få en andel
 af deres løntilgodehavende. Ankes en af de to sager, skal man desværre forvente at der kan gå endnu et år før boet kan gøres endeligt op.
 Overenskomstfornyelsen 2014
 Pr. 1. marts 2014 skal


text:
ca. 600.000 lønmodtagere på det private arbejdsmarked have fornyet deres
 Ca. 550.000 er omfattet af en overenskomst tegnet af hhv. LO og DA ́s medlemsorganisationer.
 De resterende omfatter f.eks. overenskomster tegnet af FTF-medlemsorganisationer, f.eks. Prosa og
 Hovedparten af medlemmerne i Dansk Metal Tele Øst er ansat i TDC og dermed omfattet af Industriens Funktionæroverenskomst. Dansk Metal er tilsluttet forhandlingskartellet CO-industri og
 TDC er medlem af arbejdsgiverorganisationen DI.
 Industriens Funktionæroverenskomst som omfatter ca. 95.000 lønmodtagere forhandles af DI og
 DI og CO-industri forhandler udover Industriens Funktionæroverenskomst også Industriens Overenskomst som dækker ca. 145.000 arbejde.
 Dermed forhandler DI og CO-industri for ca. 245.000 lønmodtagere dækkende ca. 6.000 virksomheder, og dermed er området det største område på det private arbejdsmarked.
 Overenskomsterne på det private arbejdsmarked kan opdeles i to hovedtyper, som definerer løndannelsen
 Minimallønsoverenskomster, (og mindstebetalingsoverenskomster) med bevægeligt lønsystem, hvor overenskomstparterne ved overenskomstfornyelsen kun aftaler mindstelønnen
 (den absolutte bundgrænse for nyansat personale). Derimod forhandles lønnen for i forvejen
 ansat personale i de enkelte virksomheder typisk en gang om året i overenskomstperioden.
 Minimallønsområdet dækker ca. 85 pct. af det samlede private arbejdsmarked – herunder
 også overenskomster uden lønsatser.
 Normallønsområdet med det mere stive lønsystem, hvor lønnen som udgangspunkt aftales
 direkte ved overenskomstfornyelsen og gældende for hele overenskomstperioden.
 Normallønsområdet dækker ca.15 % af det samlede private arbejdsmarked.
 DI og CO-industri er retningsgivende for hele det private område
 Eksempler på overenskomstområder
 på minimallønsområdet:
 DI og CO-industri: Industriens Overenskomst ca.
 145.000 og Industriens Funktionæroverenskomst ca.
 95.000 lønmodtagere
 Dansk Byggeri og 3F ca. 65.000 lønmodtagere (inkl.
 akkord)
 En række mindre overenskomster på bygeriet for
 malere, elektrikere, blikkenslagere mv. ca. 36.000
 lønmodtagere (inkl. akkord)
 Butiksoverenskomsten mellem Dansk Erhverv og
 HK/Handel) ca. 30.000 lønmodtagere
 Kontor og lager (Dansk Erhverv og HK/Privat) ca.
 15.000 lønmodtagere
 Finanssektorens Arbejdsgiverforening og Finansforbundet – ca. 50.000 lønmodtagere
 på normallønsområdet:
 Fællesoverenskomsten mellem DI og 3F (lager og
 transport) ca. 10.000 lønmodtagere
 En række andre overenskomster på transportområdet, for vognmænd, rutebilsområdet og kollektiv
 trafik mv.ca. 85.000 lønmodtagere
 Slagteri og fødevareområdet aftalte mellem DI og
 NNF ca. 17.000 lønmodtagere
 Tekstilindustrien aftalt mellem Dansk Mode og
 Tekstil 3F ca. 19.000 lønmodtagere
 Rengøring og materiel, DI og 3F ca. 22.000 lønmodtagere
 Hotel og Restauration, Dansk Erhverv og 3F
 ca. 10.000 lønmodtagere
 Frisørbranchen, Frisørmestrene og Dansk Frisør- og
 Kosmetikerforbund, ca. 5.000 lønmodtagere
 Der er tradition for, at de to overenskomster som forhandles af DI og LO-industri, dvs. Industriens
 Overenskomst og Industriens Funktionæroverenskomst, forhandles allerførst og dermed lægger
 linjen for alle andre overenskomster på det private arbejdsmarked.
 Det er der to grunde til: Den ene ér, at de to industrioverenskomster dækker de virksomheder, som
 er mest udsatte for konkurrence i forholdet til udlandet. Den anden er, at DI er den absolut største
 arbejdsgiverorganisation tilsluttet hovedorganisationen DA, Dansk Arbejdsgiverforening. DI har i
 kraft af sin størrelse stemmeflerhed i DA, og eftersom at overenskomstresultater skal godkendes i
 DA ́s hovedbestyrelse, vil DI kunne nedstemme et overenskomstresultat indgået mellem en hel anden arbejdsgiverforeningen og et LO-forbund eller kartel.
 Derfor er der ingen andre arbejdsgiverforeninger tilsluttet DA som formaster sig til at opnå enighed,
 før end


text:
DI har lagt linjen ved at indgå forlig med CO-industri.
 Formentlig i oktober måned vil DI og CO-industri indgå en aftale om forberedelsen af overenskomstforhandlingerne 2014 på industriens område. I aftalen vil man formentlig sætte en deadline
 for pr. hvilken dato man senest stræber efter at indgå forlig.
 På tilsvarende vis vil formentlig LO og DA i november måned indgå en lignende aftale. Formålet
 med at indgå den slags aftaler om selve tilrettelæggelsen af overenskomstforhandlingerne er at forsøge at afdramatisere forhandlingsforløbet. Såvel overenskomstparterne som hovedorganisationerne
 ønsker, at der indgås forlig så betids, at det ikke er nødvendigt at afsende konfliktvarsler.
 Formentlig umiddelbart efter årsskiftet starter de egentlige forhandlinger mellem DI og CO-industri.
 Forhandlingerne foregår i det i daglig tale kaldte ”Det snævre udvalg” som består af fire personer:
 på den ene side adm. direktør Karsten Dybvad, DI, og viceadm. direktør Kim Graugaard, DI og på
 den anden side CO-industris formand, forbundsformand i Dansk Metal Claus Jensen, samt COindustris næstformand, industrigruppeformand i 3F Mads Andersen.
 Det er første gang at Claus Jensen sidder ved forhandlingsbordet i ”Det snævre udvalg”. Han afløste
 i 2012 den tidligere forbundsformand Thorkild E. Jensen.
 TDC og overenskomstfornyelsen
 De fleste af Metals medlemmer ansat i TDC er omfattet af Industriens Funktionæroverenskomst
 med tilhørende særaftaler og lokalaftaler, som supplerer eller erstatter de enkelte bestemmelser i
 Funktionæroverenskomsten - det såkaldte tilpassede overenskomstgrundlag for TDC.
 Derfor forhandles TDC-ansattes overenskomstresultat også af DI og CO-industri, men der er tradition for, at DI og CO-industri i løbet af efteråret nedsætter et lokalt forhandlingsudvalg, som består
 af repræsentanter fra TDC og Dansk Metals teleafdelinger. Typisk vil de lokale parter få til opgave
 at forhandle forslag til ændringer af særaftalerne i TDC med dead-line for forhandlingerne medio
 januar, således at et eventuelt resultat kan ligge klar og indgå i industriforliget. Lykkes det ikke ved
 de lokale forhandler i TDC at opnå enighed, vil overenskomstparterne normalt indenfor 8 dage efter
 forlig på industriens område etablere forhandlinger direkte mellem DI og CO-industri om særaftalerne i TDC.
 Overenskomstkravene fra Dansk Metal Tele Øst
 Dansk Metal Tele Øst har i medlemsbladet samt ved en række medlemsmøder i april og maj måned
 efterlyst forslag til ændringer af overenskomsten fra medlemmerne. Nedenfor gengiver vi de krav
 til ændring af Industriens Funktionæroverenskomst, som Tele Øst har fremsendt til Dansk Metal
 med henblik på koordinering af forslagene. Vores forslag er henover sommeren blevet koordineret
 internt i Dansk Metal og i efteråret internt i CO-industri. Men hensyn til forslagene til ændring af
 Særaftalerne, koordineres disse løbende mellem de andre teleafdelinger i Dansk Metal, helt frem til
 forhandlingernes start.
 Overenskomstkrav 2014
 Vedligeholdelse og udbygning af Den danske Model
 1. Fond til arbejdsgiverbetalt finansiering af vedligeholdelse af overenskomsterne.
 2. Kompetencefonde er fremover kun for medlemmer af et forbund tilsluttet CO-industri.
 3. Arbejdsløshedsfond til supplering af dagpengene for medlemmer af et forbund tilsluttet
 4. Arbejdsgiveren betaler A-kasse kontingent for medlemmer af et forbund tilsluttet COindustri.
 5. Arbejdsgiveren betaler fagforeningskontingent for medlemmer af et forbund tilsluttet COindustri.
 6. Kædeansvar (hovedentreprenør).
 7. 50 % reglen, herunder Bilag 1,