text:
og er specialiseret i følgende sagstyper:ProduktefterligningerEfterligning af forretningskendetegnUberettiget brug af billederKopiering af forretningskoncepterUlovlig spredning af musik, film og tekstIlloyal markedsføringIt- og teknologibaserede aftalerLicens- og vedligeholdelsesaftalerHåndtering af data og knowhowForretningshemmelighederDomæneklagesager,
 Karina Søndergaard, Karina Søndergaard er advokat og har siden 2017 stået i spidsen for HjulmandKaptains afdeling for persondata, hvor hun har rådgivet mange virksomheder og offentlige myndigheder med at anvende og overholde de gældende databeskyttelsesregler. Karina er desuden udpeget som databeskyttelsesrådgiver (DPO) for en række kommuner, og hun har derfor stor erfaring med både at vejlede om overholdelse af persondatareglerne samt at føre kontrol hermed. Derudover har Karina siden 2012 haft speciale i arbejds- og ansættelsesret, og hun har derfor flere års erfaring med at håndtere alle ansættelsesretlige problemstillinger lige fra håndtering af ansættelser til opsigelser, ligesom Karina jævnligt møder i retten i forbindelse med håndtering af retssager. Karina har desuden en HD i organisation og ledelse fra Aalborg Universitet i 2018.Karina startede som stud.jur. hos HjulmandKaptain i 2011, og hun er uddannet jurist fra den første årgang af jurister fra Aalborg Universitet i 2012. I august 2012 tiltrådte Karina som advokatfuldmægtig, og hun blev efterfølgende færdig som advokat i september 2015 og fik kort tid derefter møderet for landsretten.Karina underviser endvidere på jurauddannelsen på Aalborg Universitet.,
 Lars Østerstrand Mikkelsen
 +45 72 21 17 63 / +45 26 17 85 14
 lmi@70151000.dk
 Lars Østerstrand Mikkelsen, Lars er advokat og fagchef for HjulmandKaptains inkassoafdeling, hvor Lars rådgiver kunder om inddrivelse af forfaldne tilgodehavender og fører en række retssager ved de danske domstole. Derudover møder Lars ofte på tvangsauktioner som repræsentant for banker og realkreditinstitutter.Lars blev ansat hos HjulmandKaptain i 2012 og er uddannet cand.jur. fra Aalborg Universitet i 2014.,
 Laura Stadum, Bemærk: Laura er på nuværende tidspunkt på orlovLaura er uddannet jurist fra Aarhus Universitet i 2012 og kom til HjulmandKaptain i august 2017 efter 5 års ansættelse som udbudskonsulent i det offentlige. Laura beskæftiger sig primært med rådgivning i udbudsrelaterede emner til offentlige ordregivere og private tilbudsgivere, herunder udbud af vare- og tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejder, samt rådgivning i udbudsloven, tilbudsloven og forsyningsvirksomhedsdirektivet. Laura rådgiver også inden for persondataret, hvor hun er ekstern DPO for flere organisationer og er certificeret i Privacy Management (CIPM).,
 Lise Christina Højstrup
 lgr@70151000.dk
 Lise Christina Højstrup, Bemærk: Lise er på nuværende tidspunkt på orlovLise Christina Højstrup er uddannet jurist fra Aalborg Universitet i 2015. Lise startede som stud.jur. i personskadeerstatningsafdelingen hos HjulmandKaptain i februar 2014 og i august 2015 startede Lise som advokatfuldmægtig. Lise er i august 2018 tiltrådt som advokat.Lise arbejder udelukkende med sager om personskade, og hendes rådgivning omfatter alle aspekter inden for erstatning og forsikring for personskade, herunder blandt andet i forbindelse med trafikulykker, arbejdsskader, patientskader, fritidsulykker m.m.Lise behandler fortrinsvist sager for den direkte skadelidte, men har også kommunale sygedagpengeregressager.,
 Lone Hougaard
 lho@70151000.dk
 Lone Hougaard, Lone Hougaard blev færdig som advokat i 1996 og tiltrådte hos HjulmandKaptain den 1. september 2019. Siden 1998 har Lone udelukkende arbejdet med sager vedrørende erstatning for personskade.Lone har haft møderet for landsretten siden 2000.Lone har siden


text:
januar 2015 været medlem af Ankenævnet for Patienterstatningen efter indstilling fra Advokatrådet.Medlem af- Foreningen for Erstatnings- og forsikringsret,
 Martin Holmgaard Thomsen, Martin Holmgaard Thomsen er advokat og en del af HjulmandKaptains udbudsteam, hvor han rådgiver offentlige ordregivere og private tilbudsgivere, herunder i forbindelse med bygge- og anlægsarbejder og vare- og tjenesteydelser.Foruden at være specialist i udbudsret, rådgiver Martin også inden for fast ejendom, retssag- og voldgiftsbehandling samt IT og digitalisering.Martin kom til HjulmandKaptain den 1. januar 2019 efter tre år som udbuds- og kontraktjurist i det offentlige, hvor han har opbygget særlig ekspertise inden for planlægning og gennemførelse af udbud, rådgivet om alle aspekter af byggeprocesser samt om digitalisering og IT.,
 Martin Munk Kristensen
 Advokat, HD(R)
 +45 72 21 16 96 / +45 31 90 09 98
 mmk@70151000.dk
 Martin Munk Kristensen, Martin Munk Kristensen er specialiseret inden for erhvervsretten, hvor han har stor erfaring med at rådgive i forbindelse med virksomhedsoverdragelser, både nationale og internationale overdragelser. Martin rådgiver derudover virksomheder i forbindelse med kapitaltilførsel, herunder investeringer i start-ups og vækstvirksomheder.Derudover rådgiver Martin nationale og internationale virksomheder med selskabsretlige forhold, herunder warrant- og aktieoptionsprogrammer, samt om bonus- og incitamentsaftaler, og Martin har også stor erfaring med håndtering af tvister mellem ejere af selskaber.Martin kom til HjulmandKaptain 1. november 2015 efter 14 måneder som advokatfuldmægtig i København. Martin er uddannet jurist ved Aalborg Universitet (2014) og underviser i virksomhedsoverdragelse ved Aalborg Universitet.,
 Videnjurist, Ph.D. (-jur)
 +45 20 87 24 25 / +45 72 21 17 39
 mmo@70151000.dk
 Mette Mortensen, Mette Mortensen er videnjurist, Ph.D., (-jur) og beskæftiger sig primært med retssagsbehandling.Hendes rådgivning omfatter alle typer af straffesager, særlovsovertrædelser, økonomisk kriminalitet og civil retssagsbehandling.Mette Mortensen i flere år været ansat ved Danmarks Domstole, senest som konstitueret landsdommer i Vestre Landsret. Hun har derfor et indgående kendskab til retssagsbehandling fra valg af procesform og bevisovervejelser til gennemførelse af hovedforhandling og positionering i forhold til forligsforhandling.Mette er certificeret voldgiftsdommer, har en Ph.D. i bevisførelse og er udover sin ansættelse hos HjulmandKaptain fagansvarlig for procesret på Juridisk Institut ved Aalborg Universitet, hvor hun varetager undervisningen i civilproces, videregående civilproces og bevisførelse.,
 Mette Myrup
 +45 72 21 17 25 / +45 22 57 79 40
 mmm@70151000.dk
 Mette Myrup, Bemærk: Mette er på nuværende tidspunkt på orlovMette Myrup kom til HjulmandKaptain pr. 1. januar 2017 efter 11 måneder som advokatfuldmægtig i Aalborg. Mette yder rådgivning indenfor generel erhvervsret og som advokatfuldmægtig på vores kontor i Hjørring er Mette endvidere en fast del af HjulmandKaptains inkassoafdeling, hvor Mette arbejder med rets- og fogedsager.Mette er uddannet cand. jur. fra Aalborg Universitet i december 2015.,
 Michael Skovgaard
 +45 72 21 16 03 / +45 41 49 88 09
 msk@70151000.dk
 Michael Skovgaard , Michael Skovgaard beskæftiger sig hovedsageligt med emner relateret til fast ejendom, herunder projektudvikling, entrepriseret, overdragelse af erhvervsejendomme, oprettelse og stiftelse af ejerforeninger, grundejerforeninger m.v., samt mangelssager. Michael rådgiver også om skat med hovedfokus på emner relateret til fast ejendom. Michael har i en række år undervist i skat på AAU.Derudover har Michael betydelig erfaring med førelse af erhvervsretlige tvister

type: other


text:
ved de almindelige domstole. Endvidere rådgiver Michael om andre erhvervsretlige emner, herunder bl.a. om fondsret og overdragelse af mindre virksomheder.Michael er uddannet jurist fra Aarhus Universitet i 2014 og har herudover gennemført HD 1. del fra Aarhus Universitet i 2015.,
 Mie Chatrine Jensen
 +45 72 21 16 76 / +45 20 69 46 85
 mcj@70151000.dk
 Mie Chatrine Jensen, Bemærk: Mie Chatrine er på nuværende tidspunkt på orlovMie Chatrine Jensen kom til HjulmandKaptain i 2016. Mie yder rådgivning inden for erhvervsretten, men med særlig fokus på national og international entrepriseret.Mie er uddannet cand.jur. fra Aarhus Universitet i 2016, hvor hun har skrevet speciale i FIDIC’s standardvilkår.,
 Mikkel Buchwald Møller
 +45 72 21 17 79 / +45 41 14 11 49
 mbu@70151000.dk
 Mikkel Buchwald Møller, Mikkel Buchwald Møller blev ansat ved HjulmandKaptain i 2013. Mikkel rådgiver om generel erhvervsret, landbrugets forhold og offentlig ret med særligt fokus på rådgivning af myndigheder, mellemkommunal refusion, forsyningsret og miljøretlige forhold. Mikkel rådgiver desuden om boliglejeret og erhvervslejeret, herunder udarbejdelse af kontrakter, overdragelse, opsigelse, ophævelse, rets- og fogedsager med videre, for både udlejere og lejere.Mikkel er derudover tilknyttet HjulmandKaptains iværksætterteam, hvor han jævnligt underviser iværksættere i generel jura samt rådgiver dem om opstart af deres virksomhed.Som advokat på vores kontor i Hjørring er Mikkel ligeledes tilknyttet HjulmandKaptains inkassoafdeling, hvorfor Mikkel har stor erfaring med rets- og fogedsager.Mikkel er uddannet cand.jur fra Aarhus Universitet i 2015 og har herudover studeret ved University of Leicester, England.Tillidshverv- Bestyrelsesformand for Byggesocietetet Vendsyssel,
 Rasmus C. L. Pedersen
 +45 72 21 16 33 / +45 20 89 56 31
 rpe@70151000.dk
 Rasmus C. L. Pedersen, Rasmus Claus Laugaard Pedersen kom til HjulmandKaptain i 2018. Rasmus arbejder primært med entrepriseret og udviklingsprojekter, kommercielle og internationale kontrakter samt procesret og voldgift. Han har desuden erfaring med insolvens- og finansieringsret samt køb og salg af fast ejendom. Rasmus er jurist fra Københavns Universitet i 2016 med supplerende studier ved Universität Luzern, Schweiz og University of Cambridge, England.,
 Rebekka Bisgaard
 +45 72 21 16 78 / +45 25 17 58 15
 rbi@70151000.dk
 Rebekka Bisgaard, Rebekka Bisgaard kom til HjulmandKaptain i 2019 efter 6 års ansættelse på advokatkontor i Grønland. Rebekka yder rådgivning indenfor erhvervsretten, primært inden for entrepriseretten, samt førelse af rets- og voldgiftssager.Rebekka fik advokatbestalling i 2016 og er uddannet cand.jur. i 2012 fra Aalborg Universitet.,
 Rebekka Højmark-Breiner, Rebekka Højmark-Breiner har været hos HjulmandKaptain siden 2010. Hendes primære beskæftigelsesområder er Familieret, Arveret, Dødsbobehandling, Tvangsfjernelsessager, Ejendomshandler samt Handicapområdet.Rebekkas rådgivning omfatter primært skilsmisse, samlivsophævelse, forældremyndigheds- bopæls- og samværssager, dødsbobehandling, udarbejdelse af testamenter, ægtepagter, samejeoverenskomster og samlivskontrakter, køb og salg af fast ejendom samt privatretlig rådgivning i forbindelse hermed.Herudover beskæftiger Rebekka sig med handicapområdet og rådgiver om handicappedes rettigheder, særligt handicappede børns rettigheder.Deltager i samarbejdet med Det Gode Testamente,
 Videnjurist, Ph.D. og Professor
 +45 22 31 13 92
 sbo@70151000.dk
 Sten Bønsing, Sten Bønsing er ansat på deltid hos HjulmandKaptain som intern videnjurist. Sten har en forskerbaggrund og er professor i forvaltningsret, når han ikke arbejder hos HjulmandKaptain. Han har i mere end 15 år forsket på universitetet inden for


text:
bl.a. forvaltningsret, hvor han har skrevet bøger og artikler om offentligretlige emner. Ved siden af dette har han løbende rådgivet virksomheder, myndigheder, advokater og borgere.I 2014 blev han tilknyttet HjulmandKaptain som ekspert i forvaltningsret og andre offentligretlige emner. Dette skete som led i HjulmandKaptains fokus på at være opdateret med den nyeste viden inden for området.Sten Bønsing har skrevet Ph.D.-afhandling om erhvervsdrivendes retsstilling, hvis de indbringes for klagenævn. Sten er meget anvendt af medierne som ekspert om offentlige myndigheders retsforhold og citeres ca. 500 gange årligt i danske medier. Sten Bønsing rådgiver særligt inden for forvaltningsret, offentlighedsloven, persondataret, kommunalret, EU-ret og statsret.Primære kompetenceområder- Forvaltningsret- Offentligret- Persondataret- Kommunalret- EU-ret- StatsretTillidshverv- Bestyrelsesmedlem i Forening for Kommunalret og Forvaltningsret i Danmark- Formand for Juridisk Forening i Aalborg,
 Stephanie Maria Steffensen
 +45 72 21 16 99 / +45 22 44 47 04
 sst@70151000.dk
 Stephanie Maria Steffensen, Stephanie Maria Steffensen kom til HjulmandKaptain i august 2015 efter 2år som advokatfuldmægtig i København. Stephanie beskæftiger sig hovedsagligt med emner relateret til insolvensret, bank- og finansieringsret samt internationale kontrakter. Herudover arbejder Stephanie med generel erhvervsrådgivning. Stephanie er uddannet jurist fra Aalborg Universitet i 2012. ,
 Stiven Larsen
 Advokat, Cand.merc.jur., Fagchef for IT-, teknologi- og markedsføringsret
 +45 72 21 17 19 / +45 20 60 58 58
 sla@70151000.dk
 Stiven Larsen, Stiven Larsen kom til HjulmandKaptain i 2014 efter at have arbejdet i en anden større advokatvirksomhed i 3 år. Stiven har specialiseret sig inden for markedsføringsretten samt IT-retten (immaterialretten), hvorfor Stiven samtidig er fagchef for IT & Teknologi samt markedsføringsret. Stiven rådgiver blandt andet små og mellemstore virksomheder om anskaffelse af IT, indgåelse af udviklingsaftaler og mange andre IT-aftaler, ligesom Stiven både rådgiver og fører sager inden for immaterialretten ved domstolene.Ved siden af immaterialretten, arbejder Stiven med generel erhvervsret, herunder blandt andet skatte- og momsret.Stiven har rig undervisningserfaring. Stiven har blandt andet undervist på universitetet, erhvervsakademier og underviser på nuværende tidspunkt på Martec i Frederikshavn. Ved siden af undervisningen afholder Stiven årligt et stort antal foredrag om blandt andet digital markedsføring, IT-ret, generel immaterialret, iværksætteri og generel erhvervsret.Stiven er endvidere tilknyttet HjulmandKaptains iværksætterhold, hvor han jævnligt underviser iværksættere i generel jura samt rådgiver dem omkring opstart af deres virksomhed. På baggrund af ovenstående, har Stiven indgående kendskab til webshops og de regler, der gælder herfor.Stiven Larsen er uddannet cand.merc.jur fra Aalborg Universitet i 2011 og cand.jur fra Aarhus Universitet i 2016 og har arbejdet i advokatbranchen siden 2011.,
 Videnjurist, Ph.D., (-jur.)
 +45 72 21 16 24 / +45 31 31 65 81
 thr@70151000.dk
 Thomas Rønfeldt, Thomas Rønfeldt er ansat som videnjurist med særlig fokus på skatteret og EU-ret.Thomas har mange års erfaring fra universitetsverdenen, hvor Thomas skrev ph.d.-afhandling om skatteret og EU-ret. Som universitetslektor har Thomas undervist i emner som grundlæggende skatteret, selskabsskatteret, skatteproces, international skatteret, EU-skatteret og EU-ret. Thomas er desuden forfatter og medforfatter til mere end 60 videnskabelige artikler og forfatter og medforfatter til flere bøger om skatte- og EU-retslige forhold.Thomas har mange års erfaring fra advokatbranchen, hvor Thomas primært har arbejdet med skatteret og EU-ret,


text:
herunder særligt skattesager for personer, selskaber og koncerner, både nationalt og internationalt.,
 Anna-Louise Bechmann
 +45 72 21 17 82 / +45 22 16 96 76
 abn@70151000.dk
 Anna-Louise Bechmann, Anna-Louise Bechmann kom til HjulmandKaptain i 2017. Hun yder rådgivning inden for såvel erhvervsret som privatret, men med særlig fokus på fast ejendom, familie- og arveret.Anna-Louise er uddannet jurist ved Aarhus Universitet i 2017.,
 +45 72 21 17 07 / +45 20 75 77 71
 cje@70151000.dk
 Camilla Filtenborg, Bemærk: Camilla er på nuværende tidspunkt på orlovCamilla Filtenborg har været ansat hos HjulmandKaptain siden december 2014 først som stud.jur. og senere hen som advokatfuldmægtig. Camilla er uddannet jurist fra Aalborg Universitet i 2018. Camilla beskæftiger sig primært med entrepriseret, forsikringsret, offentlig ret og retspleje,
 Christian Kjær Rugaard
 +45 72 21 17 46 / +45 22 12 48 12
 cru@70151000.dk
 Christian Kjær Rugaard, ,
 +45 72 21 17 60 / +45 20 86 00 71
 esr@70151000.dk
 Erna Sverrisdóttir, Erna Sverrisdóttir har været tilknyttet HjulmandKaptain siden 1. februar 2018, først som stud.jur, og i august 2018 tiltrådte hun som advokatfuldmægtig.Erna beskæftiger sig med generel erhvervsret, og som advokatfuldmægtig på vores kontor i Hjørring er Erna endvidere en fast del af HjulmandKaptains inkassoafdeling, hvor hun arbejder med rets- og fogedsager.Erna er uddannet cand. jur. fra Aalborg Universitet i juni 2018, hvor Erna skrev speciale i udbuds- og konkurrenceret.,
 +45 72 21 17 81
 jfr@70151000.dk
 Jonas Anker Frederiksen, Jonas Anker Frederiksen kom til HjulmandKaptain i september 2019 efter at have arbejdet hos Ankestyrelsen. Jonas beskæftiger sig primært med familieret, arv, testamente, dødsbobehandling og ejendomshandler.Jonas er uddannet jurist fra Aalborg universitet i 2018, hvor han skrev speciale i ophavs- design- og varemærkeret.,
 lfj@70151000.dk
 Louise Fynbo Jensen, ,
 Lærke Faarbæk Jensen
 lje@70151000.dk
 Lærke Faarbæk Jensen, Bemærk: Lærke er på nuværende tidspunkt på orlovLærke Faarbæk Jensen kom til HjulmandKaptain i 2018. Lærke beskæftiger sig hovedsageligt med privatret, herunder familieret, arveret og rådgivning til handicappede og deres familier.Lærkes rådgivning omfatter primært skilsmisse, samlivsophævelse, forældremyndigheds- bopæls- og samværssager, dødsbobehandling, udarbejdelse af testamenter, ægtepagter, samejeoverenskomster og samlivskontrakter.,
 Nicoline Laigaard Skals
 +45 72 21 16 06 / +45 22 26 17 14
 nsk@70151000.dk
 Nicoline Laigaard Skals, Nicoline Laigaard Skals kom til HjulmandKaptain i september 2018. Nicoline beskæftiger sig med generel erhvervsrådgivning, hovedsageligt med emner relateret til kommercielle kontrakter, konkurs, selskabsret og virksomhedsoverdragelse.Nicoline er uddannet jurist fra Aalborg Universitet i juni 2018, hvor Nicoline skrev speciale i udbudsret. Nicoline har desuden deltaget i den internationale procedurekonkurrence The Willem C. Vis International Commercial Arbitration Moot i 2016/2017.,
 Peter Lyhne Nielsen
 +45 72 21 16 41 / +45 50 77 54 11
 pln@70151000.dk
 Peter Lyhne Nielsen, Peter Lyhne Nielsen har været tilknyttet HjulmandKaptain siden januar 2018, først som stud.jur. og i september 2019 tiltrådte han som advokatfuldmægtig.Peter beskæftiger sig hovedsageligt med emner relateret til insolvensret, selskabsret og virksomhedsoverdragelse. Herudover arbejder Peter med generel erhvervsrådgivning.Peter er uddannet jurist fra Aalborg Universitet i 2019, hvor Peter skrev speciale i konkursret.,
 +45 72 21 17 34 / +45 42 36 81 00
 ser@70151000.dk
 Stefanie Lynge Eriksen, Stefanie Lynge Eriksen har


text:
været tilknyttet HjulmandKaptain siden januar 2017, først som stud.jur. og i august 2018 tiltrådte hun som advokatfuldmægtig.Stefanie er uddannet jurist fra Aalborg Universitet i juni 2018, hvor hun skrev speciale i ansættelsesret. Stefanie har derudover studeret i Skotland på Stirling University, hvor hun blandt andet studerede immaterialret, britisk ansættelsesret og international ret. Stefanie sidder primært med rådgivning inden for erhvervsretten, herunder særligt HR-ansættelsesret og persondata.Derudover underviser Stefanie i personalejura på maskinmesteruddannelsen på Martec i Frederikshavn.,
 Annette Becher
 +45 72 21 17 58
 akr@70151000.dk
 Annette Becher, ,
 Astrid Birkenfeldt Vandsted
 +45 72 21 17 61
 abv@70151000.dk
 Astrid Birkenfeldt Vandsted, ,
 Bettina Sæderup
 +45 72 21 16 47
 bsa@70151000.dk
 Bettina Sæderup, ,
 Bianca Daarbak Trudslev
 +45 72 21 17 54
 bda@70151000.dk
 Bianca Daarbak Trudslev, ,
 Birgitte Borup Christensen
 +45 72 21 17 15
 bch@70151000.dk
 Birgitte Borup Christensen, ,
 Birgitte Damm Johansen
 +45 72 21 16 94
 bjo@70151000.dk
 Birgitte Damm Johansen, ,
 Birgitte Hegaard Højer
 +45 72 21 16 25
 bhh@70151000.dk
 Birgitte Hegaard Højer, ,
 Camilla Fynbo Jørgensen
 +45 72 21 17 73
 cjo@70151000.dk
 Camilla Fynbo Jørgensen, Bemærk: Camilla er på nuværende tidspunkt på orlov,
 Charlotte Dam
 +45 72 21 17 53
 cda@70151000.dk
 Charlotte Dam, ,
 Doris Staal
 +45 72 21 17 93
 dst@70151000.dk
 Doris Staal, ,
 +45 72 21 17 14
 dan@70151000.dk
 Dorte Andersen, ,
 +45 72 21 17 23
 djo@70151000.dk
 Dorte Jørgensen, ,
 Gitte Fuglsang
 +45 72 21 17 12
 gfu@70151000.dk
 Gitte Fuglsang, ,
 Grethe Fogt
 +45 72 21 17 90
 gfo@70151000.dk
 Grethe Fogt, ,
 +45 72 21 16 92
 hhn@70151000.dk
 Heidi Hansen, ,
 Heidi Havmøller Jensen
 +45 72 21 1721
 hhj@70151000.dk
 Heidi Havmøller Jensen, ,
 Helle Henriksen
 +45 72 21 17 22
 hhe@70151000.dk
 Helle Henriksen, ,
 Helle Højer
 +45 72 21 17 13
 hho@70151000.dk
 Helle Højer, ,
 +45 72 21 16 70
 hth@70151000.dk
 Helle Thomsen, ,
 Jannie Biermann
 +45 72 21 17 44
 jbi@70151000.dk
 Jannie Biermann, ,
 +45 72 21 16 72
 jmo@70151000.dk
 Jane Mortensen, ,
 +45 72 21 16 49
 jpe@70151000.dk
 Jee Pedersen, ,
 +45 72 21 17 10
 jol@70151000.dk
 Jette Olsen, ,
 Jette Pihlsbech Jensen
 +45 72 21 17 47
 jpj@70151000.dk
 Jette Pihlsbech Jensen, ,
 Jette Seifert Kjeldsen
 +45 72 21 16 27
 jkj@70151000.dk
 Jette Seifert Kjeldsen, ,
 +45 72 21 16 73
 jba@70151000.dk
 Joan Bak, ,
 +45 72 21 17 26
 kjr@70151000.dk
 Kirsten Jørgensen, Kirsten Jørgensen har arbejdet hos HjulmandKaptain siden 2010. Kirsten arbejder med personskadesager i Erstatningsafdelingen. Kirsten er uddannet advokatsekretær i 1983 og har arbejdet i branchen lige siden. ,
 Kitte Lena Ottesen
 +45 72 21 17 92
 kot@70151000.dk
 Kitte Lena Ottesen, ,
 Laila Gorits Grønhøj
 +45 72 21 16 40
 lla@70151000.dk
 Laila Gorits Grønhøj, ,
 Lene Bech Frederiksen
 +45 72 21 17 18
 lfn@70151000.dk
 Lene Bech Frederiksen, ,
 +45 72 21 16 75
 lmn@70151000.dk
 Lene Nielsen, ,
 +45 72 21 17 72
 lbs@70151000.dk
 Lene Sørensen, ,
 Lilian Gajhede
 +45 72 21 17 41
 lga@70151000.dk
 Lilian Gajhede, ,
 +45 72 21 17 52
 loc@70151000.dk
 Lone Christiansen, ,
 Lone Hartvig
 +45 72 21 16 63
 lhr@70151000.dk
 Lone Hartvig, ,
 Lotte Vestergaard Nielsen
 +45 72 21 17


text:
20
 lve@70151000.dk
 Lotte Vestergaard Nielsen, ,
 Maja-Louise Fog Matthiasen
 +45 72 21 17 45
 mfm@70151000.dk
 Maja-Louise Fog Matthiasen, ,
 Marianne Stender
 +45 72 21 17 77
 mst@70151000.dk
 Marianne Stender, ,
 Marika Urban Bløde
 +45 72 21 17 74
 mbl@70151000.dk
 Marika Urban Bløde, ,
 Mette Elbæk Bukh
 +45 72 21 17 85
 meb@70151000.dk
 Mette Elbæk Bukh, ,
 Mette Marie Dollerup
 +45 72 21 16 32
 mmd@70151000.dk
 Mette Marie Dollerup, ,
 Mette Skallerup Andersen
 +45 72 21 17 17
 msa@70151000.dk
 Mette Skallerup Andersen, ,
 +45 72 21 16 95
 nve@70151000.dk
 Nadja Maria Velásquez, ,
 Pernille Kjølby Madsen
 +45 72 21 16 69
 pma@70151000.dk
 Pernille Kjølby Madsen, ,
 Pernille Vammen
 +45 72 21 16 68
 pva@70151000.dk
 Pernille Vammen, ,
 Pia Kirk Christensen
 +45 7221 1762
 pkc@70151000.dk
 Pia Kirk Christensen, ,
 +45 72 21 16 23
 ppe@70151000.dk
 Pia Petersen, ,
 +45 72 21 16 86
 rke@70151000.dk
 Rikke Kejser, ,
 +45 72 21 16 77
 rej@70151000.dk
 Ruth Jensen, ,
 +45 72 21 17 29
 spe@70151000.dk
 Susanne Lang Pedersen, ,
 Trine Kirch Bach
 +45 72 21 16 66
 tba@70151000.dk
 Trine Kirch Bach, ,
 Trine Olesen
 +45 72 21 16 20
 tol@70151000.dk
 Trine Olesen, ,
 +45 72 21 16 79
 usk@70151000.dk
 Ulla Skjødt, ,
 +45 72 21 16 08
 vmi@70151000.dk
 Vinni Mikkelsen, ,
 Anette Janner Mortensen
 amo@70151000.dk
 Anette Janner Mortensen, ,
 Anne Mette Leman Rasmussen
 +45 72 21 17 94
 amr@70151000.dk
 Anne Mette Leman Rasmussen, ,
 Birthe Øllgaard Raal
 Administration/Økonomi
 brl@70151000.dk
 Birthe Øllgaard Raal, ,
 Christina Filtenborg Jensen
 +45 72 21 16 39
 cfj@70151000.dk
 Christina Filtenborg Jensen, ,
 Ellen Vesti
 HR studentermedhjælper
 +45 72 21 16 61
 elv@70151000.dk
 Ellen Vesti, ,
 Gitte Munk Simonsen
 +45 72 21 17 65
 gsi@70151000.dk
 Gitte Munk Simonsen, ,
 hch@70151000.dk
 Hanne Christensen, ,
 Jeanette Dich Sørensen
 +45 72 21 16 28
 jds@70151000.dk
 Jeanette Dich Sørensen, ,
 Jette Skaarup Frederiksen
 jsf@70151000.dk
 Jette Skaarup Frederiksen, ,
 Økonomi- og administrationskoordinator
 +45 72 21 16 42
 jnd@70151000.dk
 Joan Nord, ,
 Karoline Norup Svendsen
 + 45 72 21 16 29
 kno@70151000.dk
 Karoline Norup Svendsen, Bemærk: Karoline er på nuværende tidspunkt på orlov,
 +45 72 21 17 95 / +45 21 69 46 51
 kbo@70151000.dk
 Kim Borg, ,
 Line Maria Christensen
 +45 72 21 16 21
 lmc@70151000.dk
 Line Maria Christensen, ,
 pam@70151000.dk
 Patrick Møller, ,
 +45 72 21 16 15
 tni@70151000.dk
 Tanja Nielsen, ,
 Thomas T.C. Jensen
 +45 72 21 16 48 / +45 22 62 49 96
 ttj@70151000.dk
 Thomas T.C. Jensen, ,
 Tina Ehlers
 +45 72 21 16 30
 teh@70151000.dk
 Tina Ehlers, ,
 +45 72 21 17 51
 abo@70151000.dk
 Anders Borup, ,
 +45 72 21 16 71
 abi@70151000.dk
 Anne Birch, ,
 +45 72 21 16 74
 cgu@70151000.dk
 Clara Guldbæk, ,
 Frederik Rubæk
 +45 72 21 17 96
 frb@70151000.dk
 Frederik Rubæk, ,
 Hamza Tumbul
 72 21 17 69
 htu@70151000.dk
 Hamza Tumbul, ,
 Janne Rosenskjold
 +45 72 21 17 66
 jro@70151000.dk
 Janne Rosenskjold, ,
 Kamilla Søndergaard
 +45 7221 1703
 ksd@70151000.dk
 Kamilla Søndergaard, ,
 +45 72 21 17 64
 lfe@70151000.dk
 Lisa Feiner, ,
 Lærke Pilgaard
 +45 72 21 16 26
 lpi@70151000.dk
 Lærke Pilgaard, ,
 Matilde Aaskov Larsen
 +45 72 21


text:
Godtgørelse efter funktionærlovens § 2b. | Forum Orientering
 Godtgørelse efter funktionærlovens § 2b.
 Som omtalt i medierne har TDC A/S netop ved Højesteret tabt en sag om bortvisning af en ansat, der angiveligt havde slået en anden ansat i maven
 A blev ansat hos TDC A/S (tidligere P&T og Tele Danmark A/S) i 1980. Som følge af en episode mellem A og en kollega, hvor kollegaen fortalte ledelsen, at han var blevet slået og truet, blev A i januar 2000 bortvist fra arbejdspladsen. A fik ikke mulighed for at udtale sig om grundlaget for opsigelsen og bortvisningen inden ledelsen traf beslutningen herom.
 A anlagde sag mod TDC med påstand om betaling af løn i opsigelsesperioden og om godtgørelse for uberettiget opsigelse. A anførte til støtte for sin påstand bl.a., at TDC hverken havde været berettiget til at bortvise eller opsige ham fra arbejdspladsen, og at han alene havde grebet kollegaen om armene og skubbet ham væk, da kollegaen blandede sig utidigt i hans arbejde. TDC havde endvidere ikke undersøgt den pågældende episode ordentligt før beslutningen om bortvisning. TDC nedlagde påstand om frifindelse. Både byretten og landsretten nåede frem til, at det ikke havde været berettiget at bortvise A fra arbejdspladsen, men at en opsigelse var rimeligt begrundet i As uacceptable opførsel. Da sagen blev indbragt for Højesteret drejede den sig udelukkende om, hvorvidt TDC havde været berettiget til at opsige A, dvs. om A havde krav på godtgørelse for uberettiget opsigelse.
 Højesteret fandt det ikke bevist, at A havde slået sin kollega, men alene at A havde taget hårdt fat i ham og skubbet ham bagud, og at baggrunden for dette var, at kollegaen havde blandet sig i As arbejde, selv om A gentagne gange havde frabedt sig dette. Da det endvidere måtte tillægges vægt, at A havde været ansat på stedet i over 19 år, og at han ikke forud for episoden havde modtaget nogen udtrykkelig advarsel, var en opsigelse ikke rimeligt begrundet, idet en advarsel, eventuelt kombineret med omplacering, ville have været en mere passende og tilstrækkelig reaktion. Højesteret lagde også vægt på, at TDC ikke havde udvist tilstrækkelig omhu i forbindelse med beslutningen om at bortvise A. A havde derfor krav på godtgørelse efter funktionærlovens § 2b svarende til ca. 4 måneders løn.
 (Dom afsagt i Højesteret den 9. november 2004)
 Kommentar: Som det fremgår af ovenstående referat var samtlige retsinstanser enige om, at den konkrete episode i hvert fald ikke kunne begrunde en bortvisning – og Højesteret nåede så ydermere frem til, at end ikke en opsigelse kunne anses for sagligt begrundet.
 Dommen kan forekomme særpræget men er også meget konkret begrundet, dels med den opsagte medarbejders høje anciennitet, dels med den kendsgerning at arbejdsgiveren efter det foreliggende overhovedet ikke foretog nogen form for partshøring inden bortvisningen blev besluttet. Ydermere har det givetvis spillet ind, at TDC A/S, på grund af virksomhedens størrelse, havde mulighed for at foretage omplacering.
 Til trods for disse meget konkrete omstændigheder må det ikke desto mindre konstateres, at dommens resultat forekommer


text:
Sø- og Handelsretten Anke af civilretlige domme
 Sø- og Handelsretten Sø- og Handelsretten Civile sager Anke
 Civil vejledning
 Nye ankeregler
 Anke af civilretlige domme
 Sø- og Handelsrettens civilretlige domme kan af parterne ankes til Højesteret eller landsret, jf. retsplejelovens § 368, stk. 4.
 Anke sker ved indlevering af ankestævning til Sø- og Handelsretten inden ankefristens udløb med angivelse af, til hvilken ret (Højesteret, Vestre Landsret eller Østre Landsret) der ankes.
 Anke til Højesteret kan ske i alle sager.
 Hvis Højesteret ikke er enig i, at sagen er principiel og har generel betydning for retsanvendelsen og retsudviklingen eller væsentlig samfundsmæssig rækkevidde i øvrigt, eller andre særlige grunde i øvrigt taler for, at sagen behandles af Højesteret som 2. instans, afviser Højesteret anken ved kendelse. Appellanten har herefter 14 dage til at anke sagen til landsret, jf. retsplejelovens § 368, stk. 6. Sker dette ikke, står Sø- og Handelsrettens dom ved magt.
 For ankesager, der ikke har økonomisk værdi eller en økonomisk værdi på op til 50.000 kr., skal der betales en retsafgift på 1.500 kr., der er minimumsafgiften for Højesteret.
 For ankesager, der har en økonomisk værdi på over 50.000 kr., beregnes en retsafgift på 750 kr. af de første 50.000 kr. med tillæg af 375 kr. og 1,8% af det beløb, der overstiger 50.000 kr. - dog altid minimum 1.500 kr.
 Retsafgiften kan højest udgøre 112.500 kr.
 Retsafgiften i sager, der angår prøvelse af myndighedsudøvelse, kan maksimalt udgøre 3.000 kr. i Højesteret.
 Anke kan også ske direkte til landsret.
 Kravene til ankestævningens indhold fremgår af retsplejelovens § 373.
 Sager, hvor der efter retsplejelovens kapitel 22 ville være værneting ved en byret i Jylland, skal således ankes til Vestre Landsret, mens sager med værneting efter kapitel 22 i resten af landet skal ankes til Østre Landsret.
 Ønsker modparten, at Højesteret skal behandle ankesagen, afgiver denne part svarskrift direkte til Højesteret, jf. retsplejelovens § 368, stk. 5, og landsrettens videre behandling af sagen afventer herefter, at Højesteret har taget stilling til, om sagen skal behandles af Højesteret.
 For ankesager, der ikke har økonomisk værdi eller en økonomisk værdi på op til 50.000 kr., skal der betales en retsafgift på 750 kr.
 For ankesager, der har en økonomisk værdi på over 50.000 kr., beregnes en retsafgift på 750 kr. af de første 50.000 kr. med tillæg af 250 kr. og 1,2% af det beløb, der overstiger 50.000 kr.
 Retsafgiften kan højest udgøre 75.000 kr.
 Retsafgiften i sager, der angår prøvelse af myndighedsudøvelse, kan maksimalt udgøre 2.000 kr.
 Bestemmelser om sagsomkostninger i domme afsagt af Sø- og Handelsretten
 Bestemmelser om sagsomkostninger i domme afsagt af Sø- og Handelsretten, kan kun ankes særskilt til Højesteret eller landsret med tilladelse fra Procesbevillingsnævnet, jf. retsplejelovens § 368, stk. 8.


text:
Juridiske erhverv - Cypern
 Advokaterhvervet – indledning
 Erhvervet som advokat i Cypern (Κυπριακή Δημοκρατία) er omfattet af de forskellige bestemmelser i advokatloven (Ο περί Δικηγόρων Νόμος), kap. 2, som ændret.
 I henhold til bestemmelserne i denne lov skal en person, som ønsker at udøve erhvervet som advokat, opfylde følgende betingelser:
 have juridisk kandidateksamen eller en uddannelse, der er anerkendt af det juridiske råd (Νομικό Συμβούλιο);
 have gennemført en etårig praktikperiode i et advokatfirma, hvor mindst en advokat har praktiseret i mindst fem år
 have bestået de eksamener, der afholdes af eller under tilsyn af det juridiske råd.
 Andre lignende erhverv
 Der findes ikke lignende erhverv i Cypern såsom f.eks. en notarius publicus. Alt vedrørende retsakter er lovmateriale, og kun medlemmer af Cyperns advokatsamfund (Παγκύπριος Δικηγορικός Σύλλογος) har ret til at praktisere i henhold til de relevante love. Pensionerede advokater kan fortsat arbejde som intern juridisk konsulent, både i eksisterende advokatfirmaer og i andre organisationer.
 Et enkelt erhverv kan dog siges at være et beslægtet erhverv, nemlig erhvervet som juridisk assistent (δικηγορικοί υπάλληλοι), der er omfattet af en særskilt lovgivning. Personer, der ønsker at arbejde som juridisk assistent, skal have gennemført en ungdomsuddannelse, have arbejdet i mindst seks sammenhængende måneder i et advokatfirma, have en pletfri vandel og indsende en ansøgning til distriktsdomstolens justitskontor i det distrikt, hvor det advokatfirma, som kandidaten arbejder for, er beliggende.
 Offentlige anklager (Δημόσιοι Κατήγοροι)
 Ud over at være rådgiver for staten er Cyperns rigsadvokat (Γενικός Εισαγγελέας) også leder af rigsadvokaturen (Νομική Υπηρεσία) og statsadvokat (Υπευθύνου της Υπηρεσίας Διαχείρισης Ποινικών Υποθέσεων).
 Rigsadvokaturen under rigsadvokaten beskæftiger advokater, hvoraf nogle har speciale i strafferet og behandler de sager, der indbringes for kriminaldomstolene. Rigsadvokaten informeres om alle sager og udsteder de relevante retningslinjer.
 Ansatte ved rigsadvokaturen og Cyperns politi (Αστυνομική Δύναμη Κύπρου) med en juridisk kandidateksamen og autorisation til at praktisere som advokat kan også arbejde som offentlig anklager. Selvom disse personer er ansat ved politiet, rapporterer de til og er ansvarlige over for rigsadvokaten i deres virke som offentlige anklagere. Rigsadvokaten har samme beføjelser i relation til disse personers arbejde, som han har i forbindelse med det arbejde, der udføres af rigsadvokaturens egne medarbejdere.
 I undtagelsestilfælde har rigsadvokaten beføjelse til at overdrage særlige sager til fremstående praktiserende advokater.
 Den offentlige anklagers rolle og pligter
 Anklagemyndigheden (Κατηγορούσα Αρχή) ved kriminaldistriktsretten ledes af advokater, der arbejder ved politiets anklagekontorer, om end dette naturligvis ikke udelukker muligheden af, at et medlem af rigsadvokaturen i særlige sager kan få overdraget dette arbejde. Anklagemyndigheden ved kriminaldomstolene ledes af advokater fra rigsadvokaturen. Uanset hvem der er leder af anklagemyndigheden, henhører de alle under rigsadvokaten, som på ethvert tidspunkt kan intervenere og undertiden afbryde straffesager.
 Rigsadvokaturen ledes af rigsadvokaten bistået af vicerigsadvokaten (Βοηθός Γενικός Εισαγγελέας), efterfulgt af kammeradvokater (Εισαγγελείς της Δημοκρατίας), senioradvokater (Ανώτεροι Δικηγόροι της Δημοκρατίας) og advokater (Δικηγόροι της Δημοκρατίας). En af kammeradvokaterne er leder af den strafferetlige afdeling (Τμήμα Ποινικού Δικαίου) og rapporterer også her til rigsadvokaten.
 Retsmøder tager form af en mundtlig diskussion. Anklageren fremlægger sin bevisførelse, og anklagemyndighedens vidner afhøres, krydsforhøres


text:
og afhøres igen af anklagemyndigheden. Når alle anklagemyndighedens vidner er afhørt, skal retten afgøre, om anklagemyndigheden har en prima facie-sag. Hvis dette er tilfældet, bedes sagsøgte tilkendegive, om han ønsker at bestride sagsøgers påstand, og retten meddeler ham, at han kan indkalde sine egne vidner og vidne under edsansvar, hvorefter både anklagedes vidner og anklagede krydsforhøres af anklageren. Ellers kan han udtale sig fra vidneskranken uden at være under edsansvar, og i så fald bliver han ikke krydsforhørt.
 Retten afsiger dom efter retsmødet. Frifindes anklagede, sættes han på fri fod. Dømmes anklagede, får forsvaret lejlighed til at plædere for at få nedsat straffen, og når sagen er færdigbehandlet, afsiger retten endelig dom.
 Domstolenes struktur i Cypern er meget enkel.
 Højesteret (Ανώτατο Δικαστήριο)
 Højesteret er oprettet på grundlag af bestemmelserne i retsplejeloven (Miscellaneous Provisions) fra 1964 (O περί Απονομής της Δικαιοσύνης (Ποικίλαι Διατάξεις) Νόμος του 1964) [lov 33/1964], efter at præsidenten for både højesteret og den højeste forfatningsdomstol (Ανώτατο Συνταγματικό Δικαστήριο) var fratrådt, hvilket mere eller mindre medførte en opløsning af de to domstole, da repræsentanter for det tyrkiske samfund i de forskellige statslige organer ikke deltog og godkendte de nødvendige beslutninger.
 Medlemmerne af højesteret udnævnes af Cyperns præsident. Der er 13 medlemmer, hvoraf en udpeges til præsident. Personer med pletfri vandel og mindst 12 års dadelfri tjeneste som jurist kan udnævnes til medlem af højesteret.
 Kriminaldomstole (Κακουργιοδικεία)
 Kriminaldomstolen er den øverste strafferet i første instans i Cypern og omfatter tre dommere (præsidenten, en dommer fra den højeste distriktsdomstol og en dommer fra en distriktsdomstol). Medlemmer af kriminaldomstolen udpeges af højesteret for to år blandt præsidenterne for distriktsdomstolene, dommerne fra den højeste distriktsdomstol og dommerne fra distriktsdomstolene).
 Distriktsdomstole (Επαρχιακά Δικαστήρια)
 Der findes en distriktsdomstol i hver provins i Cypern. De har ubegrænset jurisdiktion bortset naturligvis fra sager, der henhører under højesterets jurisdiktion og nedenstående underretter med kompetence på særlige områder. Dommere ved distriktsdomstolene er opdelt i retspræsidenter for distriktsdomstole, dommere ved den højeste distriktsdomstol og dommere ved distriktsdomstole. Distriktsdomstolenes dommere udnævnes, overflyttes og forfremmes af højesteret.
 Familiedomstole (Οικογενειακά Δικαστήρια)
 Familiedomstolene, hvis retsgrundlag er lov om familiedomstole (Ο περί Οικογενειακών Δικαστηρίων Νόμος) (lov 23/90), er sammensat af tre dommere (en præsident og to lægdommere), som alle har en juridisk baggrund og har arbejdet som advokat før deres udnævnelse.
 Domstole for lejekontrol (Δικαστήριο Ελέγχου Ενοικιάσεων)
 Disse særlige domstole består af tre dommere, en præsident og to lægdommere. Retspræsidenten skal være advokat og have arbejdet som advokat i mindst samme antal år, som det kræves for at blive udnævnt til distriktsdomstolen.
 Arbejdsretter (Δικαστήριο Εργατικών Διαφορών)
 Lige som domstolene for lejekontrol består arbejdsretterne af tre dommere, en præsident og to lægdommere. Præsidenten skal være advokat og have arbejdet som advokat i fem år før udnævnelsen til dommer.
 Militærdomstol (Στρατιωτικό Ποινικό Δικαστήριο)
 Den sidste særlige domstol er militærdomstolen, hvis præsident skal være en velanskreven advokat, som på tidspunktet for sin udnævnelse skal have de kvalifikationer, der er nødvendige for at blive udnævnt som dommer ved distriktsdomstolen. Præsidenten for militærdomstolen skal være militærofficer med mindst rang af


text:
oberst. Lægdommerne ved militærdomstolen skal være professionelle militærpersoner.
 Fortegnelse (Ευρετήριο)
 På højesterets websted findes generelle oplysninger om og en fortegnelse over domstolene i Cypern.
 Højesteret er appelinstans for domme afsagt af alle lavere domstole i Cypern og er domstol i første instans for en række anliggender vedrørende forvaltningsret og søretlige anliggender. Den udsteder retskendelser af typen certiori, mandamus o.l. og fører tilsyn med alle lavere domstole i Cypern for at sikre, at de fungerer korrekt, og udøver disciplinærkontrol med dommerne.
 Kriminaldomstole
 Kriminaldomstolene har, bortset fra i visse meget alvorlige forbrydelser, kompetence til at pådømme alle sager i første instans, der er strafbare i henhold til straffeloven (Ποινικός Κώδικας), eller enhver anden lovovertrædelse begået i Cypern eller de områder, der hører under den britiske base, og involverer cyprioter, enten som lovovertrædere eller ofre, eller i ethvert andet land, mens anklagede var i Cyperns tjeneste eller om bord på et skib eller et luftfartøj i Cypern eller på sådanne steder og under sådanne omstændigheder, der er omfattet af loven.
 Distriktsdomstolene, der består af en præsident, har jurisdiktion til i første instans at prøve og afsige dom i enhver sag, som henhører under deres lokale jurisdiktion.
 En dommer ved højesteret eller en distriktsdomstol har jurisdiktion (med visse undtagelser) til at afgøre enhver sag, hvor det bestridte beløb eller værdien af den omhandlede forskel ikke overstiger 500 000,00 EUR for en højesteretsdommer og 100 000,00 EUR for en distriktsdommer.
 Distriktsdomstolenes strafferetlige jurisdiktion omfatter alle forbrydelser begået inden for domstolens distrikt, og for hvilke strafferammen ikke overstiger fem års fængsling eller en bøde på 50 000,00 EUR og/eller begge, og for hvilken domstolen kan kræve godtgørelse på op til 6 000,00 til ofret.
 Alle domme afsagt af distriktsdomstole i både civil- og strafferetlige sager kan appelleres til højesteret.
 Familiedomstolens jurisdiktion omfatter næsten alle ægteskabssager. Domstolen for lejekontrols jurisdiktion er begrænset til tvister vedrørende bygninger, der er omfattet af lejekontrol. Arbejdsrettens jurisdiktion omfatter alene relationer mellem arbejdsgiver og arbejdstager, og den behandler især sager om påstande om uberettiget afskedigelse. Militærdomstolen har jurisdiktion til at prøve straffesager, der involverer nationalgardens medlemmer (Εθνική Φρουρά), eller hvor nationalgardens forskrifter er blevet overtrådt.
 Alle domme afsagt af ovenstående domstole kan appelleres til højesteret.
 Organisation af juridiske erhverv: Advokater (Δικηγόροι)
 Der findes et standardsystem for juridiske tjenester i Cypern, og alle, der tilbyder disse tjenester, betegnes advokat, uanset hvilket land de har studeret i, og hvilken universitetsuddannelse de har erhvervet i forbindelse med deres jurastudier.
 Der findes en fortegnelse over advokater på internettet, som advokater og dommere har fri adgang til, og som er tilgængelig for offentligheden mod et gebyr.
 Webstedet leginetcy indeholder lovgivning, sædvaneret og forskrifter og er gratis for advokater, dommere og regeringskontorer. Alle andre, som ønsker adgang til dette websted, skal betale et gebyr. Webstedet cylaw indeholder domme, og der er gratis adgang for alle.
 Advokater/juridiske rådgivere (Νομικοί Σύμβουλοι)
 Der findes et standardsystem, som advokater/juridiske rådgivere praktiserer under.
 Notarius publicus (Συμβολαιογράφοι)
 Erhvervet som notarius publicus er ukendt i Cypern. Normalt udføres en notarius publicus' opgaver af en advokat.


text:
Følgende juridiske erhverv i Cypern er relateret til det juridiske erhverv.
 Justitssekretærer (Πρωτοκολλητές)
 Justitssekretærer udnævnes af højesteret og er embedsmænd ved domstolene og normalt advokater med en juridisk baggrund. Justitssekretærer har særlige opgaver, der er fastlagt i den relevante lovgivning. Den ledende justitssekretær udnævnes af højesteret og fører tilsyn med domstolens medarbejdere.
 Der findes to typer fogeder i Cypern: Fogeder for den private sektor, hvis myndighed er begrænset til at forkynde forskellige retsdokumenter, og fogeder ansat af domstolene, hvis væsentligste opgave er at fuldbyrde domstolens afgørelser.
 Juridiske assistenter (Δικηγορικοί Υπάλληλοι)
 En juridisk assistent skal have arbejdet i seks måneder i et advokatfirma og indgive en ansøgning til justitssekretæren ved distriktsdomstolen i det distrikt, hvor det pågældende advokatfirma er etableret.
 Rigsadvokatens kontor
 Sidste opdatering: 25/06/2013


text:
Kold krig i Højesteret. Pligtlæsning. - Allan Ohms
 Gå til...ForsideTidslinjeDerfor skriver jeg bloggenMere om mig Kold krig i Højesteret. Pligtlæsning.
 Skrevet af: Allan Ohms den 18. februar 2017
 i Advokat, jura & retssikkerhed, Bøger & foredrag, Debat, politik & samfund
 0 Denne bog er mere spændende end en kriminalroman. Og så er den taget ud af vores dagligdag. Den handler om at en historieprofessor har overtrådt straffeloven og andre love og hvordan prisen blev betalt af en journalist, der på grund af lovovertrædelserne mistede sit job, om staten, der vendte det blinde øje til lovovertrædelserne og overlod oprydningen til den arbejdsløse journalist. Hans kone var døende og sov ind fire dage før sagen blev hovedforhandlet i Højesteret. På det tidspunkt var faktum, at journalisten, den døende hustru og deres tre børn skulle fraflytte familiens hjem for at betale sagsomkostninger til historieprofessoren, som stædig fastholdt betalingskravet, uagtet Højesteret skulle tage stilling.
 Mine damer og herre: velkommen til en virkelighed, der overgår fantasien.
 I Højesteret dømt til at betale 675.179,86 kroner
 Min dygtige kollega, advokat René Offersen, har skrevet en fantastisk bog om sagen: Kold krig i Højesteret. Offersen førte sagen i Højesteret, hvor journalisten, Jørgen Dragsdahl, fik medhold i at historieprofessoren, Bent Jensen, havde begået grove overtrædelse af straffelovens injuriebestemmelser. Bent Jensen blev dømt til at betale 100.000 kroner i tortgodtgørelse, sagsomkostninger med 502.700 kroner og renter med 72.479,86 kroner eller i alt 675.179,86 kroner samt adskillige for en historieprofessor alvorlige hak i troværdigheden.
 Man skulle tro, at en veluddannet mand som Bent Jensen bistået af en dygtig advokat, advokat Karoly Németh, på denne baggrund ville forstå, at der her er handlet helt utilstedeligt. Men sådan gik det ikke. Bogen beskriver levende hvordan Jørgen Dragsdahl er blevet udsat for en desinformationskampagne fra kredsen omkring Bent Jensen. Det er umuligt at få anden opfattelse end at kredsen bevidst har sat sig udover Højesterets dom i forventning om at samfundet tolererer det. Og foreløbig har de fået ret.
 Om injuriesager
 Retssagen handlede om ære. Det er strafbart et krænke et andet menneskes ære. Bent Jensen blev idømt straf for en sådan krænkelse.
 For mange år siden advarede højesteretssagfører Oscar Bondo Svane om at injuriesager er vanskelige. Det fortælles, at hans indledning til proceduren i en injuriesag engang lød sådan: “Enhver, der overvejer at anlægge en injuriesag, burde gøre det til en regel først at aflægge et besøg i værelse 38 på Nationalmuseet ... der hænger de australske boomeranger.”
 Injuriesager er vanskelige og de er blevet vanskeligere siden Oscar Bondo Svane fremsatte den berømte bemærkning. Herom beretter forfatteren på pædagogisk vis. Sværhedsgraden perspektiveres ved at Offersen fortæller, at en af dommens præmisser først blev forstået af ham et år efter, hvor advokat Asger Thylstrup talte om injuriesager. Den oprigtighed der her afdækkes, er gennemgående i bogen. Offersen betegner den som et partsindlæg, hvad den også er – et sobert partsindlæg, hvor der bliver redegjort også for de dele, der ikke lykkedes og hvor den anden parts vinkler også omtales. Det en befriende ærlighed, som


text:
kun en ordentlig forfatter mestrer.
 En fortælling drevet af indignation
 Hvordan kan der skrives en bog på 200 sider om en retssag? Det korte svar er: indignation hos den ordentlige advokat. René Offersen er politisk set så langt fra Dragsdahl, som tænkes kan. Sagen handler imidlertid ikke om politik, men om at rense et menneske, der uretmæssigt har været udsat for det, der for ordentlige mennesker er meget alvorligt: en krænkelse af æren. Det gør ondt på den ordentlige, mens den uordentlige har vanskeligt ved at forstå problemet. Sådan også i denne sag.
 Dragsdahl blev hængt ud for at svigte sit land som KGB-agent. Og spørgsmålet var: er det strafbart at fremsætte beskyldninger som sket? Højesteret svarede ja, så det kunne høres. Dette og det efterfølgende – uskønne – forløb samt – ikke mindst – en sådan sags menneskelige pris, er temaet for den vigtige bog. Den menneskelige pris er vigtig. Jeg vender tilbage til bogens afsluttende kapitel herom og jeg vil gerne understrege, at det netop er den høje pris, der betales af Dragsdahl, som efter min mening er det afgørende læringspunkt i denne sag. Vi skal ikke lade der gå så meget Pricerunner i tingene, at kun ussel mammon tæller – sagen kostede Dragsdahl mange penge, men den højeste pris var beklikkelse af æren, samfundets åbenbare svigt og det bedre borgerskabs misforståede og uklædelige forsøg på at dække over strafbare handlinger, den manglende respekt for at en aftale er en aftale og uhæmmede efterprocederinger af en sag, der blev tabt med et brag.
 Historieprofessoren blev dømt ved retten i Svenborg, men frifundet af Østre Landsret. En dom, der var ved at koste Dragsadahl alt hvad han ejede. Det var her René Offersen blev bedt om hjælp. Ikke en politisk, men en juridisk hjælp.
 For en advokat er det dejligt at læse hvordan Offersens engagement driver værket. Han tænder på opgaven, der bestemt ikke er let. I bogen fortælles på spændende vis om hvor vanskeligt det er at føre en sådan sag for Højesteret. Alene udgangspunktet, at sagen blev tabt i landsretten er vanskeligt, men dette var kombineret med at staten havde vendt det blinde øje til; the establishment i kongeriget var i vidt omfang på Bent Jensens side og der var mange komplicerede udfordringer, hvilket Offersen gjorde sig klart fra start. Der var modvind på cykelstien. En sejr i Højesteret var kun mulig ved fra første dag at starte på det sammenfattende processkrift – dette processkrift skal afleveres kort før hovedforhandlingen. Dets betydning er svær at beskrive for ikke-advokater. Alt essentielt skal med her og samtidig skal det holdes i den kortest mulige form. Det er vanskeligt og vigtigt. Derfor var udkast til dette processkrift på Offersens arbejdsborg fra dag ét og hele vejen gennem processen.
 Den ordentlige advokat lader sig ikke standse af frygt for kundeflugt eller kollegaernes dom
 Jeg vil godt fremhæve en ikke uvæsentlig detalje: Som anført er Offersen og Dragsdahl politisk meget langt fra hinanden, men sagen handlede ikke om politik. Ikke desto mindre


text:
ville nogle advokater have afvist sagen af frygt for at blive sat i bås på en måde, der ville kunne skade advokatforretningen. Det er overfor et sådant dilemma den ordentlige advokat viser sig: René Offersen var fuldt ud bevidst om at nogle kunder i advokatforretningen måske ville forsvinde, fordi Offersen ville føre denne kontroversielle sag og måske ville det nedkalde gode kollegers vrede over ham. Den problematik kender enhver advokat, der gør sig den ulejlighed at deltage i samfundsdebatten.
 Den herostratisk berømte landsretssagfører Carl Madsen, der politisk var tættere på Dragsdahl end Offersen, sagde engang: ”
 “Den måde, sagførervirksomhed almindeligvis drives på her i Danmark, er uforsvarlig. Jeg lægger ingen skjul på, at min mening om professionen taget i bred almindelighed, er ringe, og standen som sådan bryder sig heller ikke om mig”. Carl Madsen forsvarede sig selv og sine holdning ved denne markante udtryksmåde, for selvfølgelig påvirker kollegers fordømmelse. Og han fortsatte: “At en mangfoldighed af sagførere er så stupide, så uduelige og griske, at de under ingen omstændigheder burde slippes løs på en sagesløs befolkning, er et faktum, jeg bortser fra. Det er nu engang vilkårene, og vi har dem ikke bedre, end de er. Men selv de duelige og hæderlige kan ganske umuligt overskue nutidens enorme voksende og stedse mere komplicerede lovstof. Juridisk rådgivning må – om ikke faget skal gå redningsløst i forsumpning – udspecialiseres.”, har Madsen berettet.
 Meget enig og heldigvis tog Dragsdahl fat i en specialist, en dygtig procedureadvokat, både for byret, lands ret og Højesteret. For mig har Carl Madsen altid stået som indbegrebet af den ordentlige advokat, som dygtigt kæmpede for kunden. Under læsningen af “Kold krig i Højesteret” tænkte jeg flere gange tilbage på vores fags koryfæer. René Offersen kan få plads i rækken, hvis hans linje fortsætter, hvilket der er al mulig grund til at forvente.
 Det er dejligt at Offersen er stålsat og kun lader sig vejlede af om sagen bør føres – ikke af hvad kunder og kolleger måtte synes om det. Offersen var ikke i tvivl: når et menneske har brug for juridisk førstehjælp i en sag, så er advokaten naturligvis parat. Det er advokatens fornemmeste opgave, mens det bestemt ikke er fornemt at spekulere i frygt for kundeflugt og kollegernes misbilligelse. Hvad andre tænker (som oftest på et utilstrækkeligt grundlag), må den ordentlige advokat se bort fra. Det lyder – og er – selvfølgeligt. Bare ikke for alle advokater. Nogle sætter indtjeningen højere. Og for den ordentlige advokat er det ikke let, for kollegernes dom kan virke hårdt, slår hårdt og vil altid være en udfordring.
 Jeg gætter på at en hel del advokater efter Højesteretssagens udfald har revurderet deres oprindelige holdning. Al respekt for det, men for Jørgen Dragsdahl var det afgørende ikke vurderingen efter dommen, men det forhold, at René Offersen valgte at tro på den, gå ind i den og arbejde for den. Jeg er stolt over en kollega, der på bedste vis lever op til de høje krav, der stilles til advokaten,


text:
jf Advokatetiske regler § 1:
 Advokaten indtager i et retssamfund en særlig stilling. Advokatens opgave er at fremme retfærdighed og modvirke uret.
 Godt advokathåndværk
 Caroline, Jørgen og Anna Lia Dragsdahl på vej ind i Højesteret sammen med René Offersen. Fire dage før var Jørgen Dragsdahls hustru død af kræft (Polfoto, fra bogen)
 Fortællingen om gennemførelsen af denne sag er også en beretning om solidt og ordentligt advokathåndværk. Det nævnes ikke med ét ord i bogen, for Offersens ærinde er ikke at markedsføre sin egen dygtighed, men at få afløb for frustrationerne over hvad Dragsdahl måtte igennem.
 Jeg kan godt i en anmeldelse pege på det, som måske ikke er lysende klart for den ikke juridisk-kyndige læser: her er tale om et gedigent stykke juridisk håndværk i en sag af meget kompleks og betydeligt omfang. Det ændrede resultat i Højesteret er i den grad et resultat af dygtigt advokatarbejde fra første færd og hele vejen gennem processen, der sluttede med to hele retsdage i Højesteret (det sker kun meget sjældent at en sag får lov at optage mere end én retsdag ved landets øverste domstol).
 Sagens faktum var komplekst og det samme gælder dens jus, altså de regler, der var afgørende for sagens udfald. Reglerne skal forstås på baggrund af Menneskerettighedsdomstolens nyeste praksis. Den er så ny på området, at den ikke fandtes, da sagen begyndte i Svenborg.
 Advokat Henrik Holm Nielsen
 Dragsdahls advokat for by-og landsret var advokat Henrik Holm Nielsen. En erfaren og meget dygtig og grundig advokat. Han blev så skuffet over landsrettens dom at han derefter deponerede sin advokatbestalling.
 Det handler om ære, for selvom Holm Nielsen for længst har passeret pensionsalderen, så er det ikke nogen let handling at aflevere kørekortet til advokathvervet. Der er tale om at hans ære blev gået for nær og det er et meget godt billede af ærens betydning. Engang imellem kan jeg blive i tvivl om hvor vidt æresbegrebet er ved at gå i glemmebogen. For nylig havde jeg en mediation mellem to forretningsfolk. De var ikke danske. For dem var det eneste afgørende æren. Ikke pengene. Først da der blev fokuseret på æren løste sagen op og der blev indgået en aftale. Også på dette område er bogen anskuelsesundervisning, som vi alle har godt af.
 Holm Nielsen var en vigtig hjælper for Offersen, der fuldt berettiget har dedikeret et helt kapitel i bogen til Henrik Holm Nielsen. Meget af arbejdet under sagen i Højesteret skete med vigtig bistand fra Holm Nielsen og derfor var det naturligt at Offersen tilbød ham at medvirke i Højesteret (hvilket kunne ske ved at den deponerede advokatbestalling midlertidigt blev sat på pause). Holm Nielsen sagde efter betænkningstid nej tak. Jeg læser det sådan at hans tillid til retssystemet havde fået et grundskud, da Østre Landsret frifandt historieprofessoren. Som advokat kan jeg godt følge Holm Nielsen, selvom jeg kunne have undt ham at være med, da retspræsidenten i Højesteret oplæste 5-2-dommen, som genoprettede den skade, der var sket ved landsrettens ændring af byrettens dom.
 Bogen


text:
er bygget op med indledende baggrundsfortælling, der trods stoffets kompleksitet er fortalt på spændende vis. Den er gennemsyret af tankesættet fra en advokat, der har sin empati på plads. Det samme kan desværre langt fra siges om alle advokater. Offersen forstår sagens alvorlige karakter for Dragsdahl, hvilket næppe er eller vil gå op for Bent Jensen og hans netværk.
 Vi får et fint indblik i et samfund, der den er meget passivt, når en borger kommer ind i juraens vridemaskine. Det er næppe nogen overdrivelse at sige, at samfundet er lige så kold som den krig, der var på dagsordenen. Så er det befriende, at borgeren an gå til en advokat, der er helt uafhængig af samfundet og som professionelt enøjet skal rede kastanjerne ud af ilden. Desværre må jeg – med mit kendskab til ”systemet” – sige, at jeg ikke er overrasket over at samfundet også efter Offersen og Højesteret havde fejet op er udvist en helt uforståelig tolerance overfor efterfølgende handlinger. Uklædeligt for et retssamfund og jeg vil forstå det, hvis Dragsdahl er dybt forundret og skuffet på trods af oprejsningen fra det overvælgende flertal på fem højesteretsdommere mod to. Dragsdahl har været udsat for en helt urimelig dårlig behandling fra ikke alene Bent Jensen, men også fra samfundet. Derom beretter bogen levende og grundigt.
 Selv for en advokat, der har æren af at give møde for Højesteret og derfor kender sagsgangen er Offersens beskrivelse af forløbet og strategilægning for en sådan sag meget spændende læsning. Vi får et godt indblik i sagsgangen og det meget givtigt at der er blevet plads til dette.
 Dommen bliver forklaret på pædagogisk vis. Det lyder lettere end det er, for det kræver tungen lige i munden at forstå dybden i Højesterets præmisser. René Offersen fører med sikker hånd læseren gennem juristeriet og endog med et særligt afsnit om det for sagen vigtige begreb ”due diligence”.
 Det fastslås med rette – mange gange i bogen – at sagen ikke drejede sig om, hvorvidt Jørgen Dragsdahl havde været KGB-agent. Den handlede derimod om, hvor groft urigtige udsagn, Bent Jensen i sin egenskab af forsker kunne fremsætte uden derved at overskride sin særdeles vidtgående ytringsfrihed. Der videregives desuden så megen baggrundsviden, at læseren er vaccineret mod at tænke: der var nok noget om snakken alligevel.
 Og så er der retfærdige hug til mange – passive såvel som aktive – i kredsen omkring historieprofessoren. Jeg er enig med Offersen, når han – i kritikken af tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen – køligt konstaterer, at ”statsministeren burde have sendt Dragsdahl en buket blomster”. Ja, det havde været klogt og ordentligt.
 Bogen burde motivere Bent Jensen til at opkøbe hele oplaget af den, for hvis den læses af for mange kunne Bent Jensens liv blive ganske ensomt. Som læser sidder jeg i hvert fald tilbage med en ubehagelig skuffelse over at en professor for statens penge og med en statsministers passérseddel i baglommen har kunnet agere som beskrevet. Et had, der har affødt handlinger, som er skræmmende.


text:
Det kan siges pænere, som f.eks. her af en af Bent Jensens historiefagfæller – en førende norsk professor i koldkrigshistorie – citeres for i en vurdering af Bent Jensens procederende bog ”Ulve, får og vogtere” på 672 sider: ”Som veileder for en master- eller doktorgradstudent ville jeg ha sagt, slik bør du ikke skrive om du vil bli historiker”.
 Det afsluttende afsnit er det, der har berørt mig mest: ”Større skader end injurierne”. Heri sætter Offersen projektøren på den betydelige skade Bent Jensen har voldt ved sine handlinger gennem ”krænkelse af retssikkerheden” , ”krænkelse af Jørgen Dragsdahl” og ”krænkelse af videnskaben”. Det er råt for usødet en beskrivelse af hvordan man med ord og iscenesættelse kan skade lige så meget som ved hjælp af våben og fysisk vold. Et fornemt indtryk i det, der efterlades, når grænser for menneskelig adfærd groft overskrides og når forbryderen så får aktiv støtte af misforståede hjælpere og et passivt samfund, der inter ser, intet hører og intet gør.
 Jeg håber alle de mange politikere, der vedvarende hævder, at de interesserer sig for retspolitik (selvom der ikke er stemmer i det) vil studere i hvert fald afsnit 11. Læs det. Mange gange. Og forstå hvad det er vi taler om, når vi fra advokatsiden igen og igen efterlyser forståelse for betydningen af retssikkerhed.
 En fantastisk beretning, som – med et ord jeg har lært af Bent Jensens advokat, advokat Karoly Németh – hedder ”pligtlæsning”.
 Jeg kender René Offersen fra advokatbranchen. Vi har sammen deltaget i Retssikkerhedskonferencen på Christiansborg for et par år siden og vi udveksler ind imellem retspolitiske synspunkter. Jeg deltog i receptionen ved bogens udgivelse og René var så venlig at forære mig et eksemplar med dedikationen “Kære Allan. Om vores fælles passion. Retssikkerhed. René”.
 Det skal ikke skjules, at jeg også før læsningen betragtede René som en dygtig og ordentlig advokat og nogle vil måske mene, at min positive anmeldelse er uheldigt påvirket af mit forudgående positive indtryk af forfatteren. Dermed må du leve, for sådan er det, men jeg kan naturligvis stå på mål for min anmeldelse.
 Jeg er ikke blevet bedt om at anmelde bogen. Havde jeg fundet bogen dårlig, så havde jeg ikke skrevet en anmeldelse. Nu ønsker jeg at søge at medvirke til, at den kommer så bredt ud som muligt. Jeg har – som led i dette – tilladt mig at sende følgende til Folketingets Retsudvalg:
 “Den bog bør I læse.
 Jeg tillader mig at opfordre Retsudvalget til at købe og læse bogen “Kold krig i Højesteret” af advokat René Offersen.
 Der er i denne fortælling om en retssag, et menneske og et samfund meget relevant stof, som ikke mindst retspolitikere må have interesse i at forholde sig til og medvirke til at tage læring af.
 Den er et must for retspolitisk interesserede. Bogen er anmeldt flere steder, blandt andet her
 (med link til anmeldelser)”.
 Bogen kan købes hos forlaget Vandkunsten
 Da Højesteret klædte det yderste højre af, genopstod Dragen. Udgivet 13/02/2017 af David Trads
 Anmeldelse af


text:
Højesterets dom - annullering af warrants
 HØJESTERETSDOM – ANNULLERING AF WARRANTS
 Ikke krav på erstatning som følge af annullering af warrants
 HØJESTERETS DOM afsagt d. 18. juni 2015 i sag Sag 280/2013
 1) Telenor A/S (indtrådt i stedet for Esplanaden Holding A/S),
 2) Advent International Corporation,
 3) Lehman Brothers Communication Funds,
 4) John Helmsøe-Zinck,
 5) John Bernstein,
 6) Murat Erkurt,
 7) John McEvoy,
 8) Massimo Giovanni Preltz Oltramonti og
 9) Gunnar Rydning
 (advokat Morten Ulrich for alle)
 10) advokat Kurt Skovlund
 11) statsautoriseret revisor Klaus Honoré
 I tidligere instans har Sø- og Handelsretten afsagt kendelse om afvisningspåstanden den 5. oktober 2011 og dom om erstatningskravet den 1. oktober 2013.
 I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Niels Grubbe, Jon Stokholm, Poul Dahl Jensen, Hanne Schmidt og Lars Apostoli.
 Parterne har gentaget deres påstande, idet appellanten, Klaus Riskær Pedersen, dog har nedsat sin principale påstand fra 40.790.714 kr. til 37.973.638 kr. De indstævnte har således også gentaget deres påstand om afvisning, som Sø- og Handelsretten afgjorde ved kendelsen af 5. oktober 2011.
 Parterne er enige om, at Advent International Corporation er den rette partsbetegnelse for indstævntenr. 2.
 Endvidere er parterne enige om, at navnet Lehman Brothers Communication Funds er anvendt som samlebetegnelse for indstævnte nr. 3, der består af følgende 11 investorer:
 - Lehman Brothers Communicaions Fund L.P.,
 - Lehman Brothers Offshore Communications Fund L.P.,
 - Lehman Brothers Communications Partners L.P.
 - Lehman Brothers Offshore Communications Partners L.P.,
 - Lehman Brothers Communications Directors L.P.,
 - Lehman Brothers Communications Investors L.P.,
 - Lehman Brothers Communications Capital Partners I, L.P.,
 - Lehman Brothers Partnership Account 2000/2001, L.P.,
 - Lehman Brothers Offshore Partnership Account 2000/2001, L.P.,
 - Lehman Brothers P.A., LLC og
 - Lehman Brothers Communications Partnership.
 Til brug for Højesteret er der afgivet supplerende forklaring af Klaus Riskær Pedersen, John Helmsøe-Zinck og Roland M. Andersen.
 Klaus Riskær Pedersen har forklaret bl.a., at han vedstår sin forklaring gengivet i Sø- og Handelsrettens dom af 1. oktober 2013. Det er dog ikke korrekt gengivet i Sø- og Handelsrettens dom, at driften var finansieret af Cisco Systems, idet TDC (daværende Tele Danmark) var selskabets hovedfinansieringskilde. Cisco Systems ydede nogle udstyrskreditter i det sene forløb. Vedrørende cashflowet i CyberCity er det korrekt, at der var et investeringsbehov, men ikke i størrelsesordenen 3-400 mio. kr. Hvis der havde været et investeringsbehov på 3- 400 mio. kr., ville det i givet fald have været indeholdt i købsprisen. I den efterfølgende periode, 2002-2003, indskød Advent nogle millioner kroner i selskabet og optog bl.a. lån hos Lehman Brothers. Der var et tungt investeringsbehov i de første år, men ikke i størrelsesordenen 400 mio. kr.
 Det er korrekt gengivet i Sø- og Handelsrettens dom, at Advent selv udarbejdede et 5-års budget. En virksomhed som Advent anvender rullende 5-års budgetter, hvilket er en forudsætning for deres værdifastsættelsesmodeller. Han er ikke bekendt med, at det budget, der blev udarbejdet i forbindelse med Advents opkøb af virksomheden, viste sig at blive misvisende. Da Advent købte selskabet, var der et forudset investeringsbehov, og de vidste, at investeringsbehovet


text:
ville ligge relativt tidligt i forløbet. Parterne skønnede, at der ville være et investeringsbehov på nogle hundrede millioner kr. over de kommende år. Advent trådte til for at opfylde dette behov. Det fremgår af pengestrømsanalysen, at investeringsbehovet var opfyldt inden udgangen af 2003. Fra 2004 faldt investeringsbehovet. Det var ikke afgørende for Advent, om de kunne opnå et bestemt resultat inden for en bestemt tidsfrist. Advent er en rig fond, som ikke var økonomisk presset. De havde tid til at vente. Under forhandlingerne talte de om, at tredje rate af købesummen forfaldt til betaling til Fonden senest ved udgangen af 2003. Hvis Advent ikke havde gennemført en exit på det tidspunkt, ville det få betydelige rentemæssige virkninger. Det følger af artikel 5.2 i overdragelsesaftalen (Share Sale and Purchase/Share Subscription and Redemption Agreement), at der ville blive lagt et betydeligt beløb på diskontoen. Under forhandlingerne havde de fleste en forventning om, at der skulle investeres de følgende 3 år. Det var det eneste, de havde inde i perspektivet under forhandlingerne. De havde ikke indlagt en tidshorisont.
 Når Advent køber en virksomhed, handles der ikke udelukkende på grundlag af driftsresultatet. Det undrer ham, hvis han har forklaret dette under hovedforhandlingen i Sø- og Handelsretten, idet driftsresultatet i en vækstvirksomhed som regel er presset eller negativt. En vækstvirksomhed handles derfor som regel ikke på grundlag af driftsresultatet, men på grundlag af virksomhedens vækstpotentiale. En vækstvirksomhed handles typisk på grundlag af EBITDA, som er udtryk for resultatet før afskrivninger, renter og skat. Dette stemmer overens med overdragelsesaftalens punkt 1.2. Budgettet er afgørende for værdifastsættelsen, og derfor lagde Advent sit eget budget.
 Som en equity fond arbejder Advent med DCF-modellen, som forudsætter, at man har oplysninger om 5 års forventet driftsforløb samt en terminalværdi, der fastsættes ved udgangen af det femte år. Det er en standard procedure. Så vidt han er bekendt, fortsatte Advent med at udarbejde 5-års budgetter. Andet ville være usandsynligt, når der er tale om en international virksomhed sammensat med investeringsfolk fra udlandet, og der var også andre professionelle investorer i bestyrelsen ud over Advent og Lehman Brothers.
 Når Roland Andersen i Sø- og Handelsretten forklarede, at de arbejdede med 1-årige budgetter, er det sandsynligvis udtryk for det mindre i det mere. Det 1-årige budget er virksomhedens operationelle budget. Han antager, at det er dette budget, som Roland Andersen har henvist til, og at det er 5-års budgettet, som Roland Andersen i sin forklaring benævnte som en 5-års plan.
 I forhold til Roland Andersens forklaring om, at de var elendige på deres 5-års-plan, viste beregninger foretaget i forbindelse med sagens behandling ved Sø- og Handelsretten, at det var gået bedre end forventet. Det fremgår af Bear Stearns budgetterne, at de ramte relativt præcist.
 I foråret 2003 hørte han, at holdingselskabet var taget under likvidation. Han blev ikke spurgt, om han var interesseret i at tilføre kapital til selskabet. I juni 2003 ville warrantholderne kunne have tilført et beløb, der oversteg den likviditet, der faktisk blev indskudt. Hvis warrants var blevet tegnet til


text:
den angivne kurs, ville det således have tilført likviditet til Newco i et sådant omfang, at det havde oversteget den kontante likviditet, der efterfølgende blev indskudt efter likvidationen. Han havde selv mulighed for at stille den nødvendige kapital, idet han havde solgt nogle ejendomme. Desuden samarbejdede han med Fonden, og det var hans forventning, at Fonden – hvis han ikke selv havde haft midlerne – ville bistå med de relativt få midler, der var tale om. Dette havde der været en forståelse for, da de forhandlede i 2000.
 Det er hans vurdering, at likvidator ikke ønskede en dialog med warrantholderne, fordi disse kunne forudse, at deres warrents ville blive annulleret, hvis de tilkendegav, at de ikke ville tegne aktier. Han ville med sikkerhed have tegnet aktier, hvilket ville have været problematisk, fordi han derved ville eje mere end 10 % af Newco og ikke ville kunne tvangsindløses. Likvidators opdrag var af en sådan karakter, at likvidator ikke loyalt varetog hans interesser.
 Han forsøgte at få afsagt et konkursdekret over selskabet. Han ville gerne have haft en kurator, der kunne have vurderet værdien af gældsbrevet, og om der skulle have været en forhandling med Lehman Brothers, eller om der f.eks. var en begivenhed, der berettigede til en betalingsstandsning.
 Han ved ikke, om der reelt var forhandlinger med en tredjemand. Uroen vedrørende CyberCity blev dækket massivt i pressen. Telenors daværende direktør udtalte i Børsen, at Telenor kunne være interesseret i at købe CyberCity. Der var således en erklæret interesse udefra, men den blev ikke efterforsket. Der var ikke interesse herfor. Normalt vil likvidator i et likvidationsbo henvende sig til eventuelt interesserede og vurdere, om der var tale om seriøse tilbud. Det skete ikke i dette tilfælde. Techno Tree fremsatte et købstilbud med henblik på at provokere likvidator til enten at udbyde virksomheden bredt og indhente købstilbud eller forhandle med dem. Der var en dialog mellem likvidator og Techno Trees advokat. Boet oplyste, at de ikke ønskede at fortsætte forhandlingerne, fordi boet ikke kunne få dokumentation for Techno Trees likviditet og betalingsevne. Telenor købte 13-14 måneder senere aktierne i CyberCity for 1,4 mia. kr.
 I perioden fra Advent købte CyberCity til foråret 2003, ændredes markedskompleksiteten som følge af konkurrencesituationen og prisudviklingen, men CyberCity havde i 2003, 2004 og 2005 ifølge regnskaberne en omsætning på 5-800 mio. kr. Det primære driftsresultat var stigende i alle årene. Der er ikke belæg for at fastslå, at CyberCity tabte penge på den stigende vækst. Dette kan ses af pengestrømsanalysen. Der var udfordringer, men den fundamentale case var god nok.
 Det er intet i pressemeddelelsen af 14. marts 2003, der var at finde på Advents hjemmeside, der tydede på, at Advent var på vej ud af CyberCity. De var tilfredse med resultaterne, og EBITDA var blevet positiv, hvilket typisk er tegn på, at selskabets likviditet er positiv. Advent så på et fremadrettet udviklingsforløb.
 I juli 2003 udsendte CyberCitys daværende administrerende direktør, Henrik Clausen, en pressemeddelelse, hvoraf det bl.a. fremgik, at CyberCity havde en forventning om at fordoble sin


text:
omsætning frem mod 2005. CyberCity indfriede denne målsætning. Da man iværksatte likvidationen, havde selskabets administrerende direktør således kendskab til, at selskabet havde en øget omsætning, en forbedret indtjening og en effektiviseret drift. Det var unødvendigt at tage CyberCity under likvidation. CyberCity havde et 100-årigt lån uden renter, som i nutidsværdi repræsenterede en mindre kontantværdi, end lånet var opgjort til i balancen. I øvrigt blev likviditetsbehovet og garantiønsker løst inden likvidationen ved etableringen af Esplanaden Holding.
 Det lykkedes at øge resultatet fra 2002 til 2005 til lidt mere end det dobbelte. Dækningsbidraget blev tilsvarende øget, og indtjeningsevnen blev ikke forværret. Bear Stearns’ budgettal for 2003, 2004 og 2005 samt ledelsens udmeldinger understøttede en forventning om vækst. Bear Stearns fik budgettallene fra CyberCity i oktober 2002. Alt understøtter entydigt, at der var et stabilt vækstforløb.
 Et selskab vil altid fremstille sig selv positivt, og man vil gøre meget for at få positiv presseomtale, men når CyberCitys administrerende direktør udsender en pressemeddelelse, så gør han det på vegne af et selskab, der er ejet af internationale investorer. Alle udmeldinger bliver fulgt af de internationale fonde og påvirker selskabet. De skal derfor være korrekte. I 2003 blev der tilført 24,7 mio. kr. Likviditeten i slutningen af året var på 33 mio. kr. Det er svært at se, at selskabet var likviditetstruet.
 Der holdes normalt et møde med warrantholderne, hvis et selskab har reelle problemer. På et sådant møde ville man kunne have drøftet, om warrantholderne eventuelt ville udnytte deres tegningsret, om renteterminen vedrørende den tredje rate kunne ændres, eller warrantholderne kunne være blevet bedt om at tilføre kapital. Hvis warrantholderne var blevet inviteret til et møde, ville de have fundet en løsning.
 Da han blev bekendt med annulleringen af warrants, blev der indgået en aftale om samarbejde mellem Fonden og Techno Tree, som var et konsortium, han etablerede. Fonden indskød sit tilgodehavende i finansieringen af en købspris. Restkøbesummen på 43 mio. USD kom fra konsortiet. Han havde dermed etableret et samarbejde mellem nogle troværdige, kapitalstærke, internationale partnere og Fonden. Samarbejdet gjorde det muligt at fremsætte et købstilbud på 58 mio. USD til likvidator. Beløbet var præcis så stort, at warrants ville få en værdi. Investorerne i CyberCity Holding ønskede at vide, hvem der stod bag Techno Tree. Investorerne vidste ikke, hvordan Techno Tree var finansieret, eller at Fonden deltog og ville finansiere 25 mio. USD af de 58 mio. USD. Den 10. juli 2003 tilsendte Techno Trees advokat likvidator en fortegnelse over ejerne af Techno Tree og deres betalingsevne. Bruce McLaren tilkendegav i mail af 5. juni 2003 til direktør og bestyrelsesmedlem i Fonden, Teddy Jakobsen, hvilke forpligtelser Techno Tree ville påtage sig, og at de havde betalingsevne. Det var et standardforløb, der blev beskrevet. Den 4. juli 2003 blev der indgået en aftale mellem Techno Tree og Fonden. Partnerne i Techno Tree var identificeret over for Fonden, og deres biografier er gengivet i aftalen af 4. juli 2003. Det var tilstrækkeligt til, at Fonden, der er professionel, ville indgå en aftale med Techno


text:
Tree. Advent og Lehman Brothers vidste ligeledes, hvem personerne bag Techno Tree var. Det var ikke en ”sort boks”. Frank Caufield er et kendt navn i investeringskredse i USA. Han er stifter af og partner i Kliner Perkins Caufield & Beyers, der er en af de største investeringsbanker på Wall Street. Han har været involveret i en lang række IPOs. Frank Caufield ville utvivlsomt kunne betale 40 mio. USD. Han ved, at Advent og Lehman Brothers kontaktede Frank Caufield for at få bekræftet, at der ikke var tale om et falsum, hvilket også er bekræftet af Bruce McLaren. Likvidators krav om f.eks. en bankgaranti var udtryk for, at de ikke reelt var interesserede i at indlede forhandling med tredjemand med henblik på at undersøge, om salg til tredjemand var bedre end intern overdragelse.
 Alle warrants i den samme klasse skulle behandles ens. Dette medførte, at Roland Andersen den 7. maj 2003 sendte en mail, hvorefter de øvrige warrants i samme klasse blev annulleret. Beslutningen om at annullere warrants kunne udelukkende være truffet, hvis det allerede var besluttet, hvad der skulle ske. Der var ikke et reelt ønske om at undersøge, hvad aktivet var værd. Roland Andersen har kendt en plan, som de andre ikke kendte til.
 Det er ikke korrekt, som forklaret af Roland Andersen i Sø- og Handelsretten, at Cisco Systems ville have sikkerhed. Handlen med Esplanaden Holding havde dækket kapitalbehovet og løst Cisco Systems’ problem. Cisco Systems havde krav mod driftsselskabet. Når CyberCity Holding var i drift ved Esplanaden Holding, var der ingen grund til at lukke CyberCity Holding.
 Han har mulighed for at betale sagsomkostningsbeløbet på 4 mio. kr., som han er dømt til at betale ved Sø- og Handelsrettens dom. Han har gode indtægter og adgang til penge, hvis han ifalder forpligtelser. Han ønsker ikke derudover at besvare spørgsmål om, hvorvidt han råder over beløbet, eller hvordan han eventuelt vil kunne skaffe det. Han ønsker ikke at udtale sig om, hvem der finansierer sagsanlægget. Han vil ikke oplyse, om han har transporteret sine krav i henhold til aftalen med konkursboet Klaus Riskjær Pedersen. Det vedrører hans privatøkonomiske forhold.
 Han husker ikke, hvorfor han ikke forfulgte sit krav ved skifteretten. Det er hans opfattelse, at CyberCity i 2003 havde en værdi, der svarede til den salgspris, det senere blev solgt til.
 Advokat Arvid Andersen, der repræsenter Klaus Riskjær Pedersen, har i forbindelse med Klaus Riskjær Pedersens supplerende forklaring oplyst, at konkursboet ikke finansierer Klaus Riskjær Pedersens sagsførelse.
 John Helmsøe-Zinck har forklaret bl.a., at han vedstår med nogle præciseringer sin forklaring gengivet i Sø- og Handelsrettens dom af 1. oktober 2013. Han præciserede bl.a., at Lehman Brothers tegnede sig for ca. 202 mio. kr. af de 292 mio. kr. og dermed for ca. halvdelen af de i alt 441 mio. kr., der var optaget konvertible lån for.
 Han har fået fortalt, at det var Advents hensigt at beholde CyberCity i et par år og herefter sælge det. I 2000 var der meget høje vurderinger. Værdierne steg voldsomt i


text:
den periode. Dette er underbygget af, at de udstedte warrants udløb allerede efter 3 år og ikke som normalt efter 8 eller 10 år. Der blev skudt 60 mio. ind, så der var tilstrækkelig kapital i den periode, hvor de skulle eje selskabet.
 I maj 2000 reducerede TDC sine priser voldsomt med 30-40 % eller mere. Prisniveauet var langt under TDCs egen grossistpris. Det var et meget kraftigt slag for CyberCity og hele tanken og strukturen bag selskabet. Det medførte en hel del panik, fordi det kom meget uventet. Det blev besluttet, at de måtte vise, at de havde tillid til selskabet. I oktober 2000 blev der rejst ca. 150 mio. kr. med henblik på at finde investorer, som kunne skyde penge ind i selskabet, så det kunne klare sig på sigt. Beløbet blev rejst ved, at der blev udstedt konvertible obligationer i CyberCity Holding, som blev indskudt i CyberCity som egenkapital. I marts 2001 blev der optaget yderligere et konvertibelt lån. Det var svært at finde investorer. De eneste, der viste interesse, var Lehman Brothers, som gerne ville investere i selskabet på betingelse af, at det skete ved et konvertibelt lån. Lehmann Brothers krævede, at de eksisterende ejere skulle indskyde kapital på samme vilkår, hvilket der efter forhandling blev opnået enighed om. De ændrede tillige det eksisterende konvertible lån til at have samme betingelser som lånet oprettet i marts 2001.
 CyberCitys resultat var negativt i 2000 og 2001, fordi det på daværende tidspunkt var ekstremt kapitalkrævende og dyrt at holde sig i markedet. Priserne var reduceret voldsomt i forhold til de priser, de havde forudset i marts 2000.
 Cisco Systems er en infrastrukturleverandør, som var meget kritisk for CyberCity. CyberCity skulle investere i computerskabe, der skulle stilles op i TDCs centraler, avancerede computerkort og det net, der skulle til for at gribe trafikken. Cisco Systems var hovedleverandør af dette udstyr. CyberCity havde optaget et lån hos Cisco Systems for at finansiere udstyret, ligesom der var givet en kredit.
 It-boblen brast i begyndelsen af 2001 og situationen blev forværret af terrorangrebet den 11. september 2001 i USA. Cisco Systems finansierede mange CyberCity-lignende virksomheder i Europa. Et stort antal af disse lukkede. Cisco Systems ville derfor have garanti for CyberCitys fortsatte drift og funding. Drøftelserne herom blev mere og mere alvorlige i midten af 2002. Aftalen med Cisco Systems skulle genforhandles og fornys i januar 2003. Cisco Systems ville have en garanti på 90 mio. kr. Ellers ville de kræve lånet tilbagebetalt med det samme og stoppe for yderligere kredit. Dette ville have været katastrofalt, for der skulle både på kort og lang sigt skydes voldsomt mange penge ind i selskabet. Der var hård konkurrence, markedet var presset, og TDC havde fastsat nogle meget aggressive priser. CyberCity var formentlig blevet lukket, hvis de ikke have imødekommet Cisco Systems’ krav.
 I 2002 var egenkapitalen i CyberCity Holding negativ. Der havde ikke været meget fokus på det, fordi Lehman Brothers og Advent var blevet uvenner, efter at Lehman Brothers var kommet med lånet


text:
i marts 2001. Lehmann Brothers mente, at Advent burde have indset, at markedet ville gå ned. Lehman Brothers’ forventninger var blevet skuffede. Der var voldsom kommunikation – også på advokatniveau – mellem Advent og Lehman i 2001 og i starten af 2002. Terrorangrebet den 11. september 2001 i USA og nedsmeltningen i de europæiske økonomier gjorde det ikke bedre. Konflikten fandt sin balance i midten af 2002. Herefter begyndte de at interessere sig for holdingsiden.
 De talte om, hvordan der kunne tilføres midler til selskabet. I første omgang rettede bestyrelsen henvendelse til Bear Stearns og Carnegie med anmodning om en gratis rådgivervurdering med henblik på at undersøge eventuelle fusionsmuligheder eller lignende. Det var på den foranledning, at Bear Stearns’ rapport fremkom. Desværre ønskede Carnegie ikke at afgive en vurdering med henvisning til, at de ikke mente, at der var et marked på dette tidspunkt. Han ringede personligt til Kim Bøttkjær, der var partner i Carnegie. Han spurgte Kim Bøttkjær, hvad hans uofficielle vurdering af CyberCity var. Det var Kim Bøttkjærs vurdering, at CyberCity var 25-50 mio. værd. Bear Stearns’ vurdering var højere, men den forudsatte en garanti på 91⁄2 mio. Euro. Hvis der ikke var en garanti, ville selskabet være mindre værd end det, der er opsat i Bear Stearns’ rapport. Det var hans vurdering, at Bear Stearns havde udført et seriøst arbejde.
 Ved vurderingen af værdien af et selskab kan en DCF-analyse altid anvendes til et eller andet, men man lægger som regel vægt på, hvad sammenlignelige selskaber er handlet til eller forventes at blive handlet til. Mange gange er det ikke muligt at få en DCF-analyse fra en virksomhed. En internetbaseret infrastrukturvirksomhed i 2002 var præget af en vis stabilitet, fordi de havde abonnenter. De vidste, hvor mange nye abonnenter der ville komme, og hvor mange der ville skifte udbyder, men det var stadig ”ubetrådt land”. De vidste ikke, hvor de ville ende. Makroøkonomiske forhold, prisdannelsen hos konkurrenterne, omlægning af teknologien og den teknologiske udvikling var af stor betydning. Det var svært at forudse, hvad der ville ske.
 De indhentede en vurdering fra KPMG, fordi de nærmede sig den konklusion, at løsningen kunne blive en solvent likvidation. Selv om det var åbenbart for enhver, hvad CyberCity var værd i runde tal, vurderede de, at det var mest korrekt at indhente en betalt vurdering. Deres interesse var at få en korrekt vurdering, men hans håb var, at vurderingen ville blive så høj som mulig, fordi det ville gøre det nemmere for Advent og Lehman Brothers og de øvrige aktionærer at blive enige. De ville gerne have haft, at Lehman Brothers var indtrådt som aktionær. Lehman Brothers oplyste – lidt forsimplet sagt – at der var en årsag til, at de i 2001 kun ville være långivere, og at den årsag stadig og i større grad var gældende i 2002. Lehman Brothers henviste til, at deres konvertible lån blev forrentet med 15 % om året. Det ønskede Lehman ikke at ændre ved at konvertere til egenkapital. Lehman og Advent havde


text:
således forskellige holdninger, og han prøvede at finde en model, som alle kunne tilslutte sig. Lehman Brothers ville have det over i et nyt selskab, hvis de på nogen måde skulle konvertere deres lån til aktiekapital, og Advent måtte nulskrive sin egenkapital i CyberCity Holding, som reelt var nulskrevet. John McEvoy fra Lehman Brothers sagde på hvert eneste bestyrelsesmøde i hver anden sætning: ”by the way the share capital is wiped out”. Det var efter Advents opfattelse ikke en konstruktiv måde at kommunikere på, men alle vidste, at det var rigtigt.
 Klaus Riskjær Pedersen blev ikke involveret i 2002. Egenkapitalen var væk, og dermed var warrants også ude af billedet. De havde en del drøftelser med Familiefonden, fordi fonden var stakeholder. Han tog sammen med advokat Kurt Skovlund kontakt til Axel Kierkegaard og Teddy Jakobsen fra Familiefonden omkring jul og nytår. De mødtes hos advokatfirmaet Gorrissen Federspiel, hvor de forklarede, hvad der var sket, og hvad planen ville indebære. Han selv og John Bernstein informerede Klaus Riskjær Pedersen på et møde i januar 2003. Der var ikke på dette tidspunkt udsigt til, at warrants ville blive noget værd. Management havde samme warrants og var helt klar over, at deres warrents ikke havde nogen værdi. Han mener, at CyberCity skulle have haft en værdi på omkring 1 mia. kr., før warrants ville blive bare en øre værd. De var lysår fra at have en værdi.
 Forholdet til Familiefonden kom på plads i november 2003, hvor Contingent Payment Agreement blev indgået. Ved denne aftale blev der opnået enighed om, at den struktur, som de havde fremlagt for Familiefonden i december 2002, skulle gælde. Familiefonden fik et eventualkrav mod Esplanaden Holding ved salg til tredjemand. Familiefonden forstod, at det var en alvorlig situation, og dette var den rigtige måde at gøre det på. Familiefonden havde løbende fået de informationer, som fonden havde ønsket. Aftalen skulle godkendes af Cisco Systems. Dette fulgte af låneaftalerne. Cisco Systems godkendte aftalen.
 I 2003 var det umuligt at forudse den værdi, som selskabet senere, i 2005, blev solgt til. De kunne ikke have forudset stigningen i selskabets værdi. Fra 2003 til 2005 havde man bevæget sig fra lavkonjunktur og en bristet it-boble, til at der kom gang i den teknologiske udvikling og økonomierne, hvilket skete hurtigere, end man havde regnet med eller kunnet forudse. Deres plan havde været at gå mod en børsnotering i 2007. Det kom bag på dem, at TDC købte en konkurrent til en sindssyg pris i 2005. Senere blev Tiscali, som også var nødlidende, solgt til en høj pris til en konkurrent. Dette gjorde, at bestyrelsen anbefalede ejerne at gå på banen i en salgsproces, fordi antallet af mulige ejere hurtigt skrumpede ind i og med, at de andre selskaber blev købt. Dette var årsagen til, at planen blev ændret.
 Han antager, at baggrunden for, at CyberCitys administrerende direktør, Henrik Clausen, den 1. juli 2003 udsendte en pressemeddelelse, var, at de befandt sig i en usikker periode. Der var meget ”støj” i pressen, som


text:
påvirkede selskabet internt og eksternt. Selskabet ønskede at rette sig mod erhvervsmarkedet, så de kunne vokse.
 Det var naturligt, at Advent i marts 2003 havde en positiv beskrivelse af CyberCity på sin hjemmeside. Det er ikke en pressemeddelelse. De fremhævede de positive ting, som de overhovedet kunne inden for rimelighedens grænser. De undlod at nævne restruktureringen og de voldsomme finansielle øvelser, som de gennemgik for at skaffe finansiering.
 CyberCity var værdisat ud fra de vurderinger af handelsværdien, de havde fået, og som alle pegede i samme retning. Der var udført et ekstraordinært grundigt arbejde. Det fremgår af ledelsesberetningen, at man havde afskrevet værdien af aktivet. Han formoder, at der var foretaget normal nedskrivning på de tekniske anlæg. Det fremgår af CyberCitys årsrapporter, hvilke principper der er afskrevet efter. Der blev ikke foretaget ekstraordinære nedskrivninger. De tog vurderinger ind i 2002, og Kurt Skovlund tog en ekstra vurdering ind fra Deloitte.
 Planen om at lade Esplanaden Holding overtage opstod i de sidste måneder af 2002, som en løsning der kunne fungere for begge parter. Han tror ikke, at likvidator forsøgte at sælge til tredjemand. Det, der blev gennemført, var i overensstemmelse med den plan, de havde lagt.
 Roland Andersen har forklaret bl.a., at han vedstår sin forklaring gengivet i Sø- og Handelsrettens dom af 1. oktober 2013.
 I juni 2000 befandt markedet sig på toppen af it-bølgen, og priserne var pæne på ADSL-området, som kun lige var begyndt. Det så lovende ud, men de gode udsigter holdt ikke hele 2000, fordi TDC sænkede sine priser markant. Henover foråret 2001 blev priserne på gennemsnitlige, almindelige ADSL-opkoblinger halveret. Det var et voldsomt dyk i forhold til den oprindelige businessplan.
 Det var ikke oprindeligt planlagt, at der skulle ydes konvertible obligationslån i oktober 2000 til CyberCity Holding, og at der skulle kanaliseres penge fra CyberCity Holding til CyberCity. Ideen var, at de indskød egenkapital i driftsselskabet, og hvis der herefter skulle bruges yderligere kapital, skulle det finansieres via markedet, eventuelt ved bankfinansiering. Dette blev umuligt, da it-boblen brast. Det var næsten umuligt at få nye investorer ind. Derfor kom de frem til en konstruktion, hvor det i princippet var en ny equity spiller, der kom ind.
 Han og selskabets administrerende direktør Henrik Clausen brugte meget tid på at holde møder med potentielle investorer. De havde opgivet at få gæld ind. De mødtes derfor med fonde, som var equity baserede. På denne måde var han involveret i forhold til Lehman Brothers. Det foregik på ejerniveau, hvordan ejerstrukturen skulle være, til hvilken pris de skulle ind, om der skulle være konvertible lån, og hvordan de kunne konvertere. Dette var han ikke involveret i
 I 2000 tilførte man 208.469.000 kr. i egenkapital til selskabet. De oprindelige 63.102.000 kr. kom ind i forbindelse med aftalen i foråret 2000. Herefter blev der tilført yderligere midler i november 2000.
 Han husker ikke, hvor stor en del af underskuddet i 2000 på 49.804.000 kr., der var budgetteret med. Problemet var, at de havde investeret for langt mere, end de tjente, hvilket


text:
kunne ses af pengestrømsanalysen. Selskabet løb tør for likvider. På grund af prisfaldet på markedet fik de ikke tilstrækkeligt med likvider.
 2001 var det værste år for selskabet. De tjente ikke tilstrækkeligt. Priserne fortsatte med at falde på ADSL, og de blev tvunget til at sætte priserne ned på modembaserede løsninger. De skuffede voldsomt på businessplanen i 2001, hvilket medførte, at der opstod uoverensstemmelse mellem Advent og Lehman Brothers.
 Gennem hele perioden havde de en fast relation til Cisco Systems. CyberCitys investeringer bestod primært i udstyr, der blev leveret til centralerne eller til kunderne, og i leje af kapacitet på TDCs net. CyberCity havde en aftale med Cisco Systems om, at udstyret skulle leasingfinansieres. Det var en typisk 3-årig aftale, hvor CyberCity købte udstyr, som skulle tilbagebetales over 3 år. Til at begynde med indebar dette ikke et låneengagementet hos Cisco Systems, fordi de havde en leasingaftale, hvorefter Cisco Systems havde pant i udstyret, men det ændrede sig på grund af CyberCitys manglende cashflow. Cisco Systems krævede på et tidspunkt sikkerhed for sin finansiering, idet de ellers ville trække kreditten. Baggrunden for låneoptagelsen hos Cisco Systems var, at CyberCity gerne ville have en længere betalingsprofil, og at Cisco Systems ønskede en anden form for sikkerhed end den oprindelige leasingaftale. De konverterede derfor den oprindelige leasingaftale til noget, der mindede om en låneaftale. Cisco Systems stillede krav om selskabets fortsatte drift. Dette udmøntede sig i, at de var nødt til at sikre, at der blev tilført kapital til CyberCity.
 Han var i meget begrænset omfang involveret i, at de fik en vurdering fra Bear Stearns, men han mener, at de drøftede, at de var nødt til at få en ekstern vurdering af selskabets værdi. Selskabet havde sit eget billede, og han tror, at ejerkredsen havde et billede af, hvordan det kunne gøres, men man ville gerne have en vurdering fra en udenforstående. Bear Stearns skulle komme med en fair value. Han husker ikke, hvilket materiale Bear Stearns fik stillet til rådighed for sin vurdering, men han mener, at Bear Stearns modtog nogle fremskrivninger.
 Situationen blev alvorlig for CyberCity i løbet af 2002. Han blev alvorligt bekymret, da de kom på den anden side af sommeren 2002, fordi der var en afgørende dato i januar i relation til Cisco Systems. Datoen nærmede sig, og de brugte likvider dag for dag. De kom ud med et positivt EBITDA, men selskabets investeringer oversteg indtægterne. Det fremgår af pengestrømsanalysen, at der blev betalt af på selskabets gæld. Der havde været et provenu ved gældsoptagelsen på 201.538.000 kr. Hvis de ikke havde fået dette beløb, havde pengestrømmen fra investeringer været negativ med 125.000.000 kr. De ville være løbet tør for likvider.
 Fordi CyberCity benyttede TDCs net, var der store umiddelbare omkostninger, hver gang de koblede en kunde til nettet. Dette gjorde, at investeringsniveauet helt frem til 2004 var højere end EBITDA. På grund af det høje investeringsniveau kunne CyberCity ikke værdifastsættes på grundlag af EBITDA.
 Det er hans vurdering, at likvidator blev nødt til at foretage


text:
nedskrivningen på 169.109.000 kr. i koncern goodwill i årsrapporten for 2002 for Finansieringsselskabet af 1. januar 2000 A/S, fordi holdingselskabet ejede aktier i driftsselskabet CyberCity, hvis værdi var faldet dramatisk i forhold til anskaffelsessummen. Det ville have været uforsvarligt, hvis nedskrivningen ikke var foretaget.
 Det er hans vurdering, at pressemeddelelsen, som CyberCitys administrerende direktør udsendte den 1. juli 2003, var retvisende. De lagde vægt på, at det gik godt på det danske marked, men de havde været nødt til at lukke forretningen i Norge og Sverige, fordi den var tabsgivende, og de havde solgt et par aktiviteter fra. Deres forretning i Danmark gik godt i forhold til TDC og i relation til erhvervsmarkedet, men selskabets situation nødvendiggjorde fortsat, at de fik finansieringen af et ganske betydeligt beløb på plads. Finansieringen var endnu ikke på plads på dette tidspunkt.
 Der var et krav om betydelige investeringer. Omsætningen alene kunne ikke drive virksomheden videre. De skulle også være sikre på, at Cisco Systems ikke ”trak stikket”. Han sendte en mail ud internt i virksomheden for at berolige medarbejderne om, at situationen ville blive løst, hvilket de var overbeviste om, at den ville.
 I 2003 var der ikke køberinteresse i relation til CyberCity fra Sonofon (senere Telenor). Det er muligt, at der har været udtalelser herom i pressen, men selskabet fik ingen konkrete henvendelser.
 De drøftede tilbuddet fra Techno Tree, som de modtog i sommeren 2003. De anså det ikke for at være et seriøst tilbud. Der var ikke dokumentation for Techno Trees betalingsevne.
 Han hørte aldrig, at likvidationen af CyberCity Holding var begrundet i et ønske om at undgå at skulle betale Klaus Riskjær Pedersen for hans warrants. Der var andre, herunder Morten Felding og Serge Lupas, der tillige mistede deres warrants. Da de udarbejdede et nyt warrantprogram, kiggede de på, hvem der fremover skulle være med til at udvikle virksomheden.
 I relation til virksomhedens anvendelse af budgetter var det vigtigt for dem, at de kunne styre virksomhedens cashflow. Derfor udarbejdede de detaljerede 12-måneders budgetter. Da de i 2001 var ude hos potentielle investorer, medbragte de planer, der dækkede en periode på 3-4 år, for at vise hvordan de forventede, at virksomheden ville udvikle sig. En sådan plan er en eventpræget ”top-down” plan. Fremskrivningerne i de 3-4-årige planer var ikke så sikre som i de operationelle planer. De 3-4-årige planer måtte gerne vise en form for ambition, fordi de var rettet mod potentielle investorer. De ville vise, at det krævede store investeringer, hvis CyberCity skulle tage en stor del af TDC’s markedsandele. Det 1-årige budget og de 3-4-årige planer havde to forskellige formål.
 Efter terrorangrebet den 11. september 2001 i USA faldt markedet sammen. De var blevet ramt, da it-boblen brast, men terrorangrebet medførte, at hele samfundet trak sig tilbage. De begyndte at sælge lavere hastigheder. Deres kunder ønskede ikke at ændre til hurtigere hastigheder i det tempo, som de havde forudsat, og som ville have øget selskabets indtægt. Det gik også mere trægt i forhold til erhvervslivet, der var mere tilbageholdende