text:
Domstol godkender omstridt stof til henrettelse i Arkansas - Worldnews.com
 Højesteret i den amerikanske delstat afviser medicinalvirksomheds anke og giver grønt lys til henrettelser.
 Højesteret har givet grønt lys til fængselssystemet i Arkansas, der har planlagt en serie af henrettelser i april.
 Torsdag godkendte retten brugen at et omstridt stof, der er en del af den dødelige
 Alle forhindringer synes nu at være af vejen for den første henrettelse i 12 år i den amerikanske delstat. Den amerikanske højesteret har torsdag aften afvist alle...
 Den amerikanske delstat Arkansas har natten til tirsdag dansk tid gennemført den seneste af flere planlagte henrettelser, der skal finde sted over de kommende dage. Det...
 Jyllands Posten 2017-04-25
 To planlagte henrettelser er onsdag blevet aflyst ved to domstole i den amerikanske delstat Arkansas. Den amerikanske delstat Arkansas oplevede onsdag endnu et tilbageslag...
 Fyens Stiftstidende 2017-04-20
 Den amerikanske delstat gennemførte natten til fredag en henrettelse, efter at højesteret havde afvist appel. For første gang i 12 har den amerikanske delstat Arkansas gennemført en henrettelse. Det oplyser en talsmand for delstatens fængselsvæsen ifølge nyhedsbureauet Reuters. Henrettelsen blev eksekveret natten til fredag danske tid, efter at den amerikanske...
 For første gang i 12 har den amerikanske delstat Arkansas gennemført en henrettelse. Det oplyser en talsmand for delstatens fængselsvæsen ifølge nyhedsbureauet Reuters. Henrettelsen blev eksekveret natten til fredag danske tid, efter at den amerikanske højesteret havde afvist en sidste appel torsdag aften. Den 51-årige Ledell...
 For første gang i 12 har den amerikanske delstat Arkansas gennemført en henrettelse. Det oplyser en talsmand for delstatens fængselsvæsen ifølge nyhedsbureauet Reuters. Henrettelsen blev eksekveret natten til fredag danske tid, efter at den amerikanske højesteret havde afvist en sidste appel torsdag aften. Den 51-årige Ledell Lee...
 Delstaten har planlagt en række henrettelser, inden et omdiskuteret middel til henrettelse når sin udløbsdato. Delstaten Arkansas har gennemført sin fjerde henrettelse på otte dage. Det skriver nyhedsbureauet AP ifølge ABC News. 38-årige Kenneth Williams modtog en dødelig sprøjte i fængslet Cummins Unit tidligt...
 Tre minutter efter, at giften, som skulle gøre det af med den dødsdømte Kenneth Williams, var blevet injiceret, begyndte hans krop at ryste og skælve, og han gispede øjensynligt efter vejret. Den 38-årige Williams blev erklæret død 23.05 torsdag i fængslet Cummins Unit i delstaten Arkansas, som dermed havde gennemført en fjerde henrettelse på kun otte dage. Henrettelserne i...
 Ceremony starts at 8:30 CST. Commencement is a time-honored tradition that celebrates the academic accomplishments of students. During commencement ceremonies at the University of Arkansas, we recognize the learning, commitment and effort by our students in completing their degree. This is a special event for the students and for all of those involved in supporting and encouraging them through this journey....
 Ceremony starts at 8:30 CST. Commencement is a time-honored tradition that celebrates the academic accomplishments of students. During commencement ceremonies at the University of Arkansas, we recognize the learning, commitment and effort by our students in completing their degree. This is a special
 Ledell Lee\'s defence attorney is attempting to halt his client\'s


text:
HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 4. februar 2020 Sag BS-29056/2019-HJR (1. afdeling) HK Danmark som mandatar for A(advokat Nikolaj Bjørnholm) mod Skatteministeriet(advokat Bodil Søes Petersen) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 15. afdeling den 4....»
 HØJESTERETS DOM afsagt mandag den 2. marts 2020 Sag BS‐27412/2019‐HJR (1. afdeling) Fagligt Fælles Forbund som mandatar for C (advokat Rune Asmussen) mod X ApS og E (advokat Jesper Rasmussen for begge) I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 3....»
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 7. april 2020 Sag BS-29280/2019-HJR (1. afdeling) HK/Danmark som mandatar for A (advokat Ulla Jacobsen) mod Ankestyrelsen (advokat Paw Fruerlund) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Glostrup den 4. juli 2018 (BS 10F2231/2017) og af Østre Landsrets 5....»
 HØJESTERETS DOM afsagt torsdag den 16. april 2020 Sag BS‐9010/2019‐HJR (2. afdeling) HK/Danmark som mandatar for boet efter A (advokat Michael Møllegaard Jessen) mod Finansministeriet (Medarbejder‐ og Kompetencestyrelsen, tidligere Moderniseringsstyrelsen) (advokat Rass Holdgaard) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 7....»
 Dom afsagt 12. februar 2020 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 12. februar 2020Sag BS-32625/2019-HJR(2. afdeling)Brdr. Jardorf Ejendomme I A/S(advokat Dan Terkildsen)modAdvodan Lyngby Advokataktieselskab(advokat Simon Hauch)I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Lyngby den 12....»
 Dom afsagt 11. december 2019 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOMafsagt onsdag den 11. december 2019 Sag BS‐13560/2019‐HJR(2. afdeling) Lønmodtagernes Garantifond(advokat Lene Damkjær Christensen) modLedernes Hovedorganisationsom mandatar for A(advokat Sophie Becher)I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Hillerød den 5....»
 Dom afsagt 17. december 2019 ved
 HØJESTERETS DOMafsagt tirsdag den 17. december 2019 Sag BS‐39382/2018‐HJR(1. afdeling) Fagligt Fælles Forbund – 3F som mandatar forA,B,CogD(advokat Peter Breum for alle) mod Styrelsen for Dataforsyning og Effektivisering(advokat Karsten Hagel‐Sørensen)I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 11....»
 Dom afsagt 14. februar 2017 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt tirsdag den 14. februar 2017Sag 130/2016A(advokat Tue Askeland, beskikket)modKurator i X ApS under konkurs(advokat Boris Frederiksen)ogSag 131/2016A(advokat Tue Askeland, beskikket)modKurator i Y ApS under konkurs(advokat Boris Frederiksen)I tidligere instanser er afsagt kendelser af Skifteretten i Helsingør den 10....»
 Dom afsagt 13. januar 2016 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt onsdag den 13. januar 2016Sag 155/2015(2. afdeling)Frisk Vikar ApS under konkurs ved kurator Søren Aamann Jensen(advokat Frank Bøggild)modA(advokat Ole Larsen, beskikket)I tidligere instanser er afsagt kendelse af Sø- og Handelsrettens skifteret den 30....»
 Dom afsagt 11. januar 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt torsdag den 11. januar 2018Sag 65/2017A(advokat Claus Hastrup Knudsen, beskikket)modX ApS under konkurs(advokat Thomas Markert)I tidligere instanser er afsagt kendelser af Sø- og Handelsretten den 23. november 2016 og afØstre Landsrets 15....»
 Dom afsagt 19. august 2019 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt mandag den 19. august 2019 SagBS‐42617/2018‐HJR (1. afdeling) A (advokat H, beskikket) mod X ApS (advokat G) Biintervenient til støtte for A: Fagbevægelsens Hovedorganisation (advokat Rune Asmussen) Biintervenient til støtte for X ApS: Dansk Arbejdsgiverforening (advokat Tine Benedikte Skyum) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Viborg den 14....»
 Dom afsagt 25. april 2019 ved
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt onsdag den 24. april 2019Sag 90/2018(1. afdeling)A(advokat Georg

type: other


text:
Meyer, beskikket)modkurator for selskaberne 1-5, advokat René RasmussenI tidligere instanser er afsagt kendelser af Skifteretten i Næstved den 23. juni 2017 og af Østre Landsrets 16....»
 Dom afsagt 24. april 2019 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt onsdag den 24. april 2019Sag 89/2018(1. afdeling)A(advokat Georg Meyer, beskikket)modkurator for selskaberne 1-3, advokat Boris FrederiksenI tidligere instanser er afsagt kendelse af Sø- og Handelsretten den 11. august 2016 og af Østre Landsrets 16....»
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt onsdag den 24. april 2019Sag 88/2018(1. afdeling)A(advokat Tage Siboni, beskikket)modkurator for selskaberne 1-8, advokat René RasmussenI tidligere instanser er afsagt kendelse af Skifteretten i Næstved den 13. november 2017 og af Østre Landsrets 15....»
 Dom afsagt 6. marts 2019 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt mandag den 4. marts 2019Sag 25/2018Kurator for X ApS under konkurs, advokat Michael Serring(selv)modA(advokat Mikkel Leth Petersen)I tidligere instanser er afsagt kendelse af Sø- og Handelsretten den 1. august 2017 og af ØstreLandsrets 3....»
 Dom afsagt 12. marts 2019 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 12. marts 2019Sag 91/2018(2. afdeling)Hessel Pharma ApS(advokat Søren Stenderup Jensen)modStragen Nordic A/S(advokat Henrik Valdorf-Hansen)I tidligere instanser er afsagt dom af Sø- og Handelsretten den 18. august 2016 og af Østre Landsrets 10....»
 Dom afsagt 29. marts 2019 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSEafsagt fredag den 29. marts 2019 Sag 77/2018 A(advokat Henrik Sjørslev)modB, C, D og E(advokat Kirstine Rechnagel for alle) I tidligere instanser er afsagt kendelse af Skifteretten i Hillerød den 23. oktober 2017 og af Østre Landsrets 17....»
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 18. december 2018 Sag BS-10712/2018-HJR (2. afdeling) Coop Danmark A/S mod Ejendomsselskabet Ryesgade Kommanditaktieselskab I tidligere instanser er afsagt dom af Boligretten i København den 21. marts 2017 og af Østre Landsrets 12....»
 HØJESTERETS DOM afsagt fredag den 16. november 2018 Sag BS-13497/2018-HJR (2. afdeling) BC Ejendomme, Vejle A/S mod Nordea Bank Danmark A/S I tidligere instanser er afsagt dom af Boligretten i Holstebro den 27. juni 2016 samt af Vestre Landsrets 4. afdeling den 10....»
 Dom afsagt 6. november 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOMafsagt tirsdag den 6. november 2018 Sag BS-9605/2018-HJR(2. afdeling)A(advokat Jes Andersen)modAnkestyrelsen(advokat Inge Houe) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Herning den 14. juni 2017 og af Vestre Landsrets 1. afdeling den 7....»
 Dom afsagt 22. august 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSE afsagt onsdag den 22. august 2018 Sag 14/2018 X A/S under konkurs (advokat Boris Frederiksen) mod A og B (advokat Marianne Sørensen, beskikket for begge) I tidligere instanser er afsagt kendelse af Sø- og Handelsretten den 30....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 29. november 2017 Sag 50/2017 (2. afdeling) DI – Dansk Industri som mandatar for Carlsberg Business Solutions A/S (advokat Ulla Løvschal Wernblad) mod Akademikerne som mandatar for Bibliotekarforbundet som mandatar for A (advokat Karen-Margrethe Schebye) Biintervenient til støtte for DI – Dansk Industri: Dansk Arbejdsgiverforening (advokat Tine Benedikte Skyum) I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 27....»
 HØJESTERETS DOM afsagt mandag den 19. februar 2018 Sag 151/2017 (2. afdeling) HK/Danmark som mandatar for A (advokat Tina Sejr Gad) mod Lønmodtagernes Garantifond (advokat Boris Frederiksen)


text:
I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 17. afdeling den 27....»
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 17. april 2018 Sag 303/2016 (2. afdeling) Akademikerne som mandatar for A, B, C og D (advokat Steen Leonhardt Frederiksen for alle) mod Roskilde Universitet (advokat Niels Banke) Biintervenienter til støtte for Roskilde Universitet: Styrelsen for Institutioner og Uddannelsesstøtte og Moderniseringsstyrelsen (advokat Niels Banke for begge) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 13....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 27. juni 2018 Sag 148/2017 HK/Danmark som mandatar for A (advokat Michael Møllegaard Jessen) mod Forsvarsministeriets Personalestyrelse (advokat Niels Banke) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 15. afdeling den 22....»
 Dom afsagt 21. juni 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt torsdag den 21. juni 2018 Sag 238/2017(1. afdeling) Tower-Crane Europe/Schepers Kranen (advokat Anne Birgitte Gammeljord) mod Krøll Cranes A/S (advokat Henrik Thal Jantzen) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Hillerød den 6....»
 Dom afsagt 29. maj 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSE afsagt tirsdag den 29. maj 2018 Sag 217/2017 Gerdes Ejendomme ApS mod A I tidligere instanser er afsagt kendelse af Retten i Kolding den 8. marts 2017 og af Vestre Landsrets 14. afdeling den 1. august 2017. I påkendelsen har deltaget tre dommere: Marianne Højgaard Pedersen, Vibeke Rønne og Lars Hjortnæs....»
 Dom afsagt 7. maj 2018 ved Østre Landsret
 UDSKRIFT AF ØSTRE LANDSRETS DOMBOG ____________ K E N D E L S E Afsagt den 7. maj 2018 af Østre Landsrets 20. afdeling (landsdommerne Ib Hounsgaard Trabjerg, Henrik Bitsch og Kristine Kjellerup Hansen (kst.)). 20. afd. nr. B-2451-17: Telenor A/S mod Copyright Management Services Ltd....»
 Dom afsagt 8. maj 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSE afsagt tirsdag den 8. maj 2018 Sag 39/2017 Telekæden A/S Telia Danmark, filial af Telia Nättjänster Norden AB, Sverige I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 28. maj 2014 og kendelse af Østre Landsrets 9. afdeling den 27....»
 Dom afsagt 2. februar 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt fredag den 2. februar 2018 Sag 89/2017(1. afdeling) Teknisk Landsforbund som mandatar forA,B,C ogD(advokat Jesper Schäfer Munk for alle)modE. Pihl & Søn A/S under konkurs(advokat René Offersen) Biintervenient til støtte for:Appellanterne: HK Danmark (advokat Ulla Jacobsen)Indstævnte: Lønmodtagernes Garantifond (advokat Boris Frederiksen) I tidligere instanser er afsagt dom af Sø- og Handelsretten den 20....»
 Dom afsagt 17. oktober 2017 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 17. oktober 2017 Sag 284/2016(1. afdeling)Dansk Metal som mandatar for A(advokat Peter Nisbeth)modDansk Erhverv som mandatar for Eniro Danmark A/S(advokat Marianne Bækgaard Nielsen)I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Glostrup den 27....»
 Dom afsagt 22. november 2017 ved Højesteret
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 22. november 2017 Sag 321/2016(1. afdeling)Dansk Erhverv som mandatar for A A/S(advokat Lars Alexander Borke) mod Kristelig Fagforening som mandatar for B(advokat Mathias Staugaard Nielsen) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Glostrup den 28....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 22. november 2017 Sag 305/2016(2. afdeling)Finanssektorens Arbejdsgiverforening som mandatar for A A/S(advokat Merete Preisler)modFinansforbundet som mandatar


text:
for B(advokat Peter Breum)I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 12....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 22. november 2017 Sag 44/2017(1. afdeling)HK/Danmark som mandatar for B(advokat Mette Østergård)modTandlæge A(advokat Morten Ulrich)I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Svendborg den 10. december 2015 og af ØstreLandsrets 23....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 22. november 2017 Sag 300/2016(2. afdeling)HK/Danmark som mandatar for A(advokat Peter Breum)modFinanssektorens Arbejdsgiverforening som mandatar for B A/S(advokat Merete Preisler) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Glostrup den 19....»
 Dom afsagt 26. januar 2018 ved Højesteret
 HØJESTERETS KENDELSE afsagt fredag den 26. januar 2018 Sag 40/2017Combino East ApS(advokat Holger Fabian-Jessing)modVriesoord B.V.(advokat Jes Anker Mikkelsen) og Sag 41/2017Tryg Forsikring A/S(advokat Jesper Windahl)modVriesoord B.V.(advokat Jes Anker Mikkelsen)I tidligere instans er afsagt dom af Sø- og Handelsretten den 6....»
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 14. november 2017 Sag 299/2016(1. afdeling) 3F som mandatar for A (advokat Rune Asmussen) mod X Entreprenør & Maskinstation ved B (advokat Thomas Hede Sørensen) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Sønderborg den 23....»
 HØJESTERETS DOM afsagt fredag den 18. august 2017 Sag 279/2016 (1. afdeling) Danmarks Jurist- og Økonomforbund som mandatar for A (advokat Arvid Andersen) mod Skatteministeriet (Kammeradvokaten ved advokat Niels Banke) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 19....»
 HØJESTERETS DOM afsagt fredag den 30. juni 2017 Sag 134/2016 (2. afdeling) Agilent Technologies Denmark ApS (tidligere Dako Denmark A/S) (advokat Morten Langer) mod Pharmadanmark som mandatar for A (advokat Arvid Andersen) I tidligere instans er afsagt dom af Sø- og Handelsretten den 27....»
 HØJESTERETS DOM afsagt torsdag den 19. januar 2017 Sag 42/2016 (1. afdeling) CO-industri som mandatar for A (advokat X) mod Beskæftigelsesministeriet (Kammeradvokaten) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 11. afdeling den 9. februar 2016....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 21. december 2016 Sag 246/2015 Østre Gjesingvej 26 I/S (advokat Arne Paabøl Andersen) mod Ejendomsselskabet af 1. maj 2002 A/S (advokat Mikkel Fisker) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Esbjerg den 24. marts 2014 og af Vestre Landsrets 10....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 23. november 2016 Sag 251/2015 (2. afdeling) Søfartens Ledere som mandatar for A og B (advokat Poul Hvilsted) mod Danmarks Rederiforening som mandatar for DFDS A/S (advokat Morten Ulrich) Biintervenient til støtte for Søfartens Ledere: Fagligt Fælles Forbund (advokat Rune Asmussen) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 8....»
 HØJESTERETS DOM afsagt tirsdag den 25. oktober 2016 Sag 259/2014 (1. afdeling) Professionshøjskolen University College Nordjylland (advokat Lene Damkjær Christensen) mod Kristelig Fagforening som mandatar for A (advokat Finn Schwarz) Biintervenient til støtte for Professionshøjskolen University College Nordjylland: Moderniseringsstyrelsen (advokat Lene Damkjær Christensen) I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Aalborg den 20....»
 DOM Afsagt den 18. december 2015 F-2-15 HK/Danmark som mandatar for A (advokat Mette Østergård) mod Lønmodtagernes Garantifond (advokat Karsten Holt) Sagens baggrund og parternes påstande Denne sag, der er anlagt den 15. oktober 2014, omhandler, hvorvidt Lønmodtagernes Garantifond har været berettiget til ikke


text:
at udbetale værdien af fem feriefridage til A med den begrundelse, at feriefridagene skal anses for afholdt i As fritstillingsperiode....»
 HØJESTERETS DOM afsagt onsdag den 5. oktober 2016 Sag 12/2016 (2. afdeling) HK/Danmark som mandatar for A (advokat Mette Østergård) mod Lønmodtagernes Garantifond (Kammeradvokaten ved advokat Boris Frederiksen) I tidligere instans er afsagt dom af Sø- og Handelsretten den 18....»
 D O M Afsagt den 8. december 2015 af Østre Landsrets 21. afdeling (landsdommerne Taber Rasmussen, Karsten Bo Knudsen og Jacob Schall Holberg (kst.)). 21. afd. nr. B-1195-14: HK Danmark som mandatar for A (advokat Michael Møllegaard Jessen) mod Transportministeriet (Kammeradvokaten v/advokat Niels Banke) og 21....»
 HØJESTERETS DOM afsagt torsdag den 29. september 2016 Sag 277/2015 (2. afdeling) HK/Danmark som mandatar for A, B og C (advokat Michael Møllegaard Jessen for alle) mod Transport- og Bygningsministeriet (Kammeradvokaten ved advokat Niels Banke) I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 21....»
 HØJESTERETS DOMafsagt onsdag den 7. september 2016 Sag 44/2016(1. afdeling) FTF som mandatar for FAF som mandatar for A(advokat Jakob Bjerre)modDansk Industri (DI) som mandatar for KommunikationsCentret ApS (advokat Lars Bruhn) I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 21....»
 HØJESTERETS DOM afsagt mandag den 29. august 2016 Sag 242/2015 (1. afdeling) FOA – Fag og Arbejde som mandatar for LFS, Landsforeningen for Socialpædagoger, som mandatar for A(advokat Jacob Goldschmidt) mod B(advokat Søren Locher, beskikket) I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 10....»
 UDSKRIFT AF ØSTRE LANDSRETS DOMBOG D O M Anonymiseret med hensyn til enkeltpersoners rent private forhold, jf. retsplejelovens § 41e, stk. 4. Afsagt den 29. marts 2016 af Østre Landsrets 11. afdeling (landsdommerne Karsten Bo Knudsen, Lone Kerrn-Jespersen og Anders Martin Jensen (kst....»


text:
Skat.dk: Driftsomkostning - sponsorkontrakt - reklame repræsentation eller gave - fodboldbilletter
 08 Jun 2011 11:43
 BS 22-2328/2007
 Salgskampagne, konkurrence, fodbold, sponsor, bidrag, superliga
 Retten anførte, at de faktiske forhold i Højesterets dom fuldstændig svarer til de faktiske forhold i denne sag. På den baggrund fandt retten, at det fulgte af Højesterets dom, at billetterne også i relation til ligningslovens § 8, stk. 1, har karakter af gaveydelser, og at der som følge deraf ikke kan ske fradrag for billetternemes værdi som reklameudgift. Skatteministeriet fik derfor medhold i denne del af sagen.
 Skatteministeriet havde på grundlag af en skønserklæring taget bekræftende til genmæle over for H1 A/S' påstand vedrørende værdiansættelsen af fodboldbilletterne.
 Ligningsvejledningen 2011-1 E.B.3.6
 Ligningsvejledningen 2011-1 E.B.3.7.3
 Elsebeth Frigast Larsen, Anni Højmark og Gry Berdiin
 Denne sag, der er anlagt den 2. oktober 2007, vedrører spørgsmålet, om sagsøgeren, H1 A/S (H1 i det følgende) for indkomstårene 1998, 1999 og 2000 kan bringe den del af selskabets udgifter til sponsorkontrakter, der vedrører fodboldbilletter, og som er anvendt til udlodning i forbindelse med salgskampagner eller som præmier ved konkurrencer, til fradrag i selskabets skattepligtige indkomst som reklameudgifter i henhold til ligningslovens § 8, stk. 1.
 Sagsøgte, Skatteministeriet, skal anerkende, at H1s skattepligtige indkomst for 1998, 1999 og 2000 nedsættes med værdien af de modtagne fodboldbilletter, som selskabet har anvendt til udlodning i forbindelse med salgskampagner eller som præmier i reklamekonkurrencer, svarende til 45 % af samtlige modtagne fodboldbilletter.
 Skatteministeriet skal anerkende, at værdien af de fodboldbilletter, som H1 har modtaget, ansættes til et lavere beløb end skønnet af myndighederne, og at selskabets skattepligtige indkomst for hvert af årene 1998, 1999 og 2000 nedsættes som følge heraf, idet den konkrete ansættelse af nedsættelsesbeløbene hjemvises til behandling hos myndighederne.
 Skatteministeriet har nedlagt påstand om frifindelse overfor påstand 1 og har taget bekræftende til genmæle overfor påstand 2.
 Der har medvirket 3 dommere ved sagens behandling.
 Den 4. juli 2007 afsagde Landsskatteretten følgende kendelse vedrørende H1s skattefradrag i henhold til sponsorudgifter:
 lndkomståret 1998
 Reklameudgifter anset for repræsentation,
 forhøjet af Told- og Skattestyrelsen med
 1.614.552 kr.
 Reklameudgifter anset for repræsentation, forhøjet af Told- og Skattestyrelsen med
 1.424.184 kr.
 Betaling for distributionsret fratrukket med 500.000 kr. anset for køb af rettighed og afskrivningsberettiget med 71.428 kr., forhøjet af Told- og Skattestyrelsen med
 428.572 kr.
 Ikke godkendt fradrag for rejseudgifter, forhøjet af Told- og Skattestyrelsen med
 77.194 kr.
 Ikke godkendt fradrag for advokat- og revisorudgifter, forhøjet af Told- Skattestyrelsen med
 217.628 kr.
 Reklameudgifter anset for repræsentation, forhøjet af Told- Skattestyrelsen med
 1.566.056 kr.
 Betaling for distributionsret fratrukket med 500.000 kr. i 1999 anset for køb af rettighed og afskrivningsberettiget med 71.428 kr. nedsat af Told- og SkattestyreLsen med
 71.428 kr.
 Sagen har været forhandlet på Landsskatterettens kontor med selskabets regnskabschef NL, selskabets koncernjurist DT og selskabets repræsentanter TT samt KV fra R1 og MD fra R2. Selskabets repræsentanter har endvidere haft mulighed for at udtale sig over for rettens medlemmer på et retsmøde.
 [Udeladt.red.SKAT].
 Reklameudgifter anset som repræsentation
 Selskabet har indgået sponsorkontrakter med en række danske boldklubber og


text:
foreninger. Sponsorkontrakterne er typisk delt i en del, der beskriver hvilke reklameydelser, der leveres, og i en del der beskriver hvilke andre ydelser, der leveres. Reklameydelserne består blandt andet i skilte på stadion, firmanavn og logo på spilledragter mv. Andre ydelser, der kan indgå i et sponsorat er fribilletter til den sponsorerede klubs kampe, landskampe, diverse arrangementer og rejser til udenlandske sportsbegivenheder.
 Selskabet har ingen oversigt over, hvem fribilletterne er uddelt til. Selskabet har fratrukket udgifterne som reklameudgifter.
 Problemstillingen vedrørende fradragsretten for sponsoraterne er tidligere behandlet af ToldSkat, der i en kendelse af 4. oktober 1999 nægtede fradrag for momsen af sponsorudgifter svarende til værdien af de omhandlende fribilletter. ToldSkat opgjorde i den forbindelse værdien af fribilletterne for 1998, 1999 og 2000 til henholdsvis 2.935.550 kr., 2.589.425 kr. og 2.847.375 kr. inklusive moms.
 Ovennævnte afgørelse blev stadfæstet af Landsskatteretten den 16. februar 2001. Selskabet indbragte imidlertid Landsskatterettens afgørelse for domstolene.
 Østre Landsret afsagde dom den 10. september 2003, gengivet i SKM2003.401.ØLR og Højesteret afsagde dom den 9. maj 2006 SKM2006.398.HR.
 I nærværende sag har Told- og skattestyrelsen ikke godkendt fradrag for udgifterne til sponsoraterne i henhold til ligningslovens § 8, stk. 1, idet værdien af fribilletteme må anses for repræsentationsudgifter med begrænset fradragsret, jf. ligningslovens § 8, stk. 4.
 Selskabets repræsentant har over for Landsskatteretten nedlagt påstand om, at udgifterne godkendes fradragsberettiget i henhold til ligningslovens § 8, stk. 1 og 4 samt statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
 I henhold til statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, kan udgifter som i årets løb er anvendt til at erhverve, sikre og vedligeholde indkomsten fratrækkes. Der skal således foreligge en direkte og umiddelbar forbindelse mellem afholdelsen af udgiften og erhvervelsen af indkomsten. Dette kræver dels, at udgiftsafholdelsen ligger indenfor de naturlige rammer af virksomheden, dels at udgiften ikke kan karakteriseres som en privatudgift som er indkomstopgørelsen uvedkommende. - Der er således fuldt fradrag for egentlige personaleudgifter.
 Fradrag for udgifter til reklame kan herefter foretages efter ligningslovens § 8, stk. 1. Ifølge bestemmelsens forarbejder forudsætter fradrag, at udgifterne er afholdt over for en ubestemt kreds af kunder eller potentielle kunder. Reklameudgifter tager således sigte på at opretholde en virksomheds almindelige omdømme eller fremme dens interesser ved at gøre den kendt og fordelagtigt bemærket, jf. tillige pkt. 14.2 i cirkulære nr. 72 af 17. april 1996.
 Udgifter til repræsentation kan fradrages efter ligningslovens § 8, stk. 4. Efter bestemmelsens forarbejder, tillige pkt. 14.3.1. i nævnte cirkulære til loven, er fradrag betinget af, at udgifterne er afholdt over for andre end virksomhedens medarbejdere for at afslutte forretninger eller for at knytte eller bevare forretningsforbindelser. Repræsentation har således karakter af opmærksomhed eller kommerciel gæstfrihed over for forretningsforbindelser.
 Landsskatteretten finder i overensstemmelse med Landsskatterettens kendelse af 16. februar 2001, at selskabet ved sine sponsorbidrag ikke har opnået hertil svarende reklameydelser, idet sponsorklubberne udover reklameydelsene også skal levere et antal fribilletter til bestemte sportsbegivenheder. Retten finder videre i overensstemmelse med Højesterets dom af den 9. maj 2006, at selskabets uddeling af fribilletter m.v. må rubriceres


text:
enten som repræsentationsudgift, som personaleudgift eller som gave.
 Med henvisning til de foreliggende oplysninger, og de afgivne forklaringer i Østre Landsret dom af den 10. september 2003, er det rettens opfattelse, at 10% af fribilletteme m.v. må anses at være at fradrage som personaleudgift, og 45 % må anses at være at fradrage som repræsentationsudgift.
 Selskabet kan tillige fratrække gaver eller gavelignende ydelser, som de har ydet til både erhvervsdrivende og ikke erhvervsdrivende personer eller juridiske personer, herunder private forbrugere, jf. bestemmelserne ¡ statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, og ligningslovens § 8, stk. 1, hvis gaven har karakter af en driftsomkostning for selskabet i form af en driftsmæssig salgsprisreduktion eller en repræsentations- eller reklameudgift.
 Med hensyn til de resterende 45 % skal retten bemærke, at disse, som af retten anses at må betragtes som gaver, ikke er fradragsberettiget, idet gaverne ikke har karakter af driftsomkostninger for selskabet i form af repræsentations- eller reklameudgifter. Der henvises her til ordlyden i Højesterets dom af den 9. maj 2006, hvor flertallet udtalte, at eftersom der forelå gaveydelser og ikke reklameartikler, kunne der ikke skelnes mellem værdien af billetterne.
 Højesteret har ved dommen ikke godkendt fradrag for moms på fribilletterne mv.
 Selskabet kan således fradrage
 1998 Repræsentation 0,25*0,45*2.935.550 kr.
 330.249 kr.
 Personaleudgift 0,10*2.935.550 kr.
 293.555 kr.
 623.804 kr.
 Forhøjelse: (2.935.550 kr.*0,8) - 623.804 kr.
 1.724.636 kr.
 Landsskatteretten forhøjet herefter den påklagede ansættelse med 1.724.636 kr. fratrukket 1.614.552 kr., svarende til 110.084 kr.
 1999 Repræsentation 0,25*0,45*2.589.425 kr.
 291.310 kr.
 Personaleudgift 0,10*2.589.425 kr.
 258.942 kr.
 550.252 kr.
 Forhøjelse: (2.589.425 kr.*0,8) - 550.252 kr.
 1.521.288 kr.
 Landsskatteretten forhøjer herefter den påklagede ansættelse med 1.521.288 kr. fratrukket 1.424.184 kr., svarende til 97.104 kr.
 2000 Repræsentation 0,25*0,45*2.847.375 kr.
 320.330 kr.
 Personaleudgift 0,10*2.847.375 kr.
 284.737 kr.
 605.067 kr.
 Forhøjelse: (2.847.375 kr.*0,8)-605.067 kr.
 1.672.833 kr.
 Landsskatteretten forhøjer herefter den påklagede ansættelse med 1.671.833 kr. fratrukket 1.566.056 kr., svarende til 106.777 kr.
 Reklameudgift anset for repræsentation, 1.614.552 kr. Er af
 Landsskatteretten anset som repræsentation, gave og naturalaflønning. Selskabet forhøjes med
 110.084 kr.
 Reklameudgifter anset for repræsentation, 1.424.184 kr. Er af Landsskatteretten anset som repræsentation, gave og naturalaflønning. Selskabet forhøjes med
 97.104 kr.
 Betaling for distributionsret ikke anset for køb af rettighed. Udgiften er anset som fradragsberettiget. Selskabets indkomst nedsættes med
 Ikke godkendt fradrag for rejseudgifter, 77.194 kr. Stadfæstes.
 Ikke godkendt fradrag for advokat- og revisorudgifter, 217.628 kr.
 Reklameudgift anset for repræsentation, 1.566.056 kr. Er af Landsskatteretten anset som repræsentation, gave og naturalaflønning. Selskabet forhøjes med
 106.777 kr.
 Betaling for distributionsret ikke anset for køb af rettighed. Udgiften er anset for fradragsberettiget i 1999. Selskabets indkomst forhøjes med
 Ved dom af 10. september 2003 traf Østre Landsret afgørelse angående spørgsmålet, om der var grundlag for at nægte H1 (tidligere H1X A/S) fradrag for momsen af den del af udgifterne til sponsorkontrakterne, der vedrørte værdien af de omhandlede fodboldbilletter m.v. H1 ankede dommen til Højesteret, som afsagde dom den 9. maj 2006. Dommen er offentliggjort i SKM2006.398.HR.
 Parterne er enige om at lægge faktum i landsrettens dom og i Højesterets dom til


text:
grund i denne sag.
 H1 har fremlagt en samarbejdsaftale mellem H1.1 A/S (i kontrakten benævnt H1.1) og Divisionsforeningen (i kontrakten benævnt DF) som et eksempel på de sponsorkontrakter, virksomheden har indgået. Samarbejdsaftalen gælder for 3 år pr. 1. juli 1996 og dækker fodboldsæsonerne 1996/1997, 1997/1998 og 1998/1999. Der fremgår af aftalen blandt andet følgende:
 "Idet H1.1 og DF (herefter benævnt "Parterne") er enige om at skabe et grundlag for samarbejde omkring fælles udvikling og fremgang,
 idet H1.1 ønsker at fremme salget af virksomhedens produkter og H1.1's generelle image, såvel eksternt over for forbrugere, kunder, leverandører m.v., som internt i forhold til medarbejdere, rekruttering m.v.,
 idet DF repræsenterer divisionsklubberne omfattende Superligaen samt 1 og 2. division, og arbejder for fremme af udviklingen i dansk fodbold,
 idet DF af klubberne i Superligaen er bemyndiget til at overdrage H1.1 de rettigheder, der er indeholdt i nærværende Aftale, og
 idet det er forudsat, at nærværende Aftale ikke berører H1.1's eksisterende aftaler og sponsorater i divisionsklubberne,
 er Parterne enige om følgende
 1.0 H1.1 Ligaen
 1.1 Fra og med indledningen af fodboldsæsonen 1995/1997 navngives den eksisterende Superliga med navnet H1.1 Ligaen
 1.2 DF skal sørge for, at der intet er til hinder for at anvende navnet H1.1 Ligaen, og skal til enhver tid og i enhver henseende bakke op om dette navn.
 1.3 H1.1 udarbejder logoet og typografien for navnet på H1.1 Ligaen.
 Denne vil konsekvent blive benævnt og markedsført under det aftalte navn og på den aftalte måde.
 1.4 H1.1 erhverver retten til at anvende navnet H1.1 Ligaen og dennes logo samt typografi i sine interne og eksterne markedsføringsmæssige foranstaltninger inden for rammerne af normale etiske handelsvilkår.
 1.5 DF forpligter sig til konsekvent at anvende H1.1 Ligaen's navn og logo overalt, hvor ligaen nævnes og markedsføres, herunder ved udtalelser, corporate materiale (i relation til ligaen), andet skriftligt materiale m.v.
 1.6 H1.1 fremstiller en H1.1 Ligaen logovæg og/eller streamer, som - i det omfang det er muligt og efter nærmere aftale med den arrangerende klub - skal benyttes som baggrund ved pressens interviews med de i H1.1 Ligaen deltagende klubber og dertil hørende spillere og med DF.
 Efter hver kamp i H1.1 Ligaen bestræber den arrangerende klub sig på, at der afholdes pressemøde med begge holds trænere foran den ovenfor nævnte logovæg og/eller streamer. Der bør således ikke finde interviews sted på banen. På disse pressemøder skal der enten stå produkter fra H1.1 på bordet, eller der serveres ingen andre drikkevarer.
 1.7 De i H1.1 Ligaen deltagende klubber vil til enhver tid anvende H1.1 Ligaen's navn og logo på plakater, i kampprogrammer, annoncer, informationsmateriale, på billetter m.v.
 1.8 DF og de i H1.1 Ligaen deltagende klubber vil aktivt virke for, at navnet på. H1.1 Ligaen opnår almindelig national såvel som international udbredelse og anerkendelse, herunder i medierne.
 1.9 DP vil udsende det af H1.1 udarbejdede standardmateriale med H1.1 Ligaen's navn og logo til medierne straks efter modtagelsen, således at dette materiale når frem rettidigt.
 1.10 Såfremt der etableres en eller flere vinterturneringer (indendørs i full-scale haller)


text:
med klubber fra H1.1 Ligaen, vil disse turneringer være omfattet af nærværende Aftale.
 Endvidere har H1.1 option på at sponsorere eventuelle øvrige indendørs stævner for H1.1 LIGA hold, arrangeret af disse.
 2.0 Eksponering
 2.1 DF sørger for, at H1.1 har adgang til følgende eksponeringsmuligheder under hver kamp i H1.1 Ligaen:
 a Minimum 3 stk. bandereklamer normalt i størrelse 6 x 0,9 meter. Bandereklamerne skal placeres som nævnt nedenfor:
 1 stk. på langsiden modsat hoved-TV-kameraet.
 2 stk. på baglinien, en i hver ende op mod ovennævnte langside.
 Såfremt der anvendes rullereklamer, er H1.1 berettiget til den samme procentvise eksponering som ved ovennævnte faste bandereklamer.
 Endvidere skal der placeres 6 stk. boldholdere (profilfasker) rundt om banen. Boldholderne skal placeres som nævnt nedenfor:
 1 stk. ved hvert mål placeret nærmest hoved- TV-kameraet.
 2 stk. på hver banehalvdel.
 b At der afspilles et 15-45 sekunders højtalerspot, minimum 2 gange til hver kamp, dels umiddelbart før kampen, dels i halvlegspausen. H1.1 leverer bånd til hver klub. Disse bånd kan udskiftes med minimum tre ugers varsel til DF. DF skal - med respekt af allerede indgåede aftaler - sørge for, at der ikke bringes højtalerspots for konkurrerende produkter, som disse er beskrevet i pkt. 7.2.
 At H1.1 Ligaen's logo er påført indgangsbannere og/eller flag, som opsættes til kampene, hvis muligt. H1.1 har efter hver kamp ret til en kamptrøje med første målscorers holdnummer og autograf på samt en H1.1 LIGA kampbold, hvorpå samtlige hjemmeholdets spillere har skrevet deres autografer.
 At H1.1 har en fast side 3 eller 5 til sin frie disposition (redaktionelt og/eller annoncer) i de udgivne kampprogrammer. Endvidere placeres H1.1 Ligaen's navne og logo på forsiden ligesom der placeres en fast logo-bundbjælke på alle øvrige sider med undtagelse af bagsiden.
 e Parterne vil arbejde for, at samtlige spillere i H1.1 Ligaen bærer det udarbejdede H1.1-logo på begge ærmer af spilletrøjen og opvarmningsdragten. Logoets størrelse skal være i overensstemmelse med de gældende regler udarbejdet af DBU.
 2.2 DF udleverer pr. kamp 100 fribilletter til kampe på dansk grund i H1.1 Ligaen.
 2.3 DP skal sikre H1.1 otte VW-billetter til hver kamp i H1.1 Ligaen samt 8 billetter bedst muligt placeret til danske klubbers hjemmekampe i de europæiske Cup turneringer.
 2.4 DP skal sørge for, at H1.1 kan gøre brug af de deltagende klubber i H1.1 Ligaens faciliteter og baner for særlige begivenheder organiseret af H1.1 mindst 12 gange pr. fodboldsæson.
 Sådanne begivenheder skal hovedsageligt søges placeres på stadioner, hvor H1.1 har leveranceaftaler. På andre stadioner/klubber skal DF i samarbejde med H1.1 og den pågældende klub drage omsorg for, at der på en for H1.1 acceptabel måde kan arrangeres andre begivenheder eller iværksættes kompenserende foranstaltninger, medmindre det vil være acceptabelt for H1.1 at anvende de stadioner/klubber, hvor H1.1 har leveranceaftaler, mere end én gang pr. sæson.
 Ovennævnte begivenheder kan enten gennemføres i forbindelse med kampe i H.1.1 Ligaen, som optaktarrangementer til turneringer rettet mod ungdommen eller i forbindelse med enkeltstående kampe. De særlige begivenheder udformes og gennemføres efter H1.1's ønsker og prioritering.
 2.5 Parterne vil -


text:
i samarbejde med Spillerforeningen - arbejde for, at hver deltagende klub i H1.1 Ligaen 10 gange pr. sæson stiller en spiller til rådighed af minimum 1 times varighed - efter H1.1s valg - til at give personligt fremmøde til f.eks. autografskrivning og lignende i supermarkeder. indkøbscentre, byfester m.v.
 Herudover har H1.1 ret til at anvende fotos af samtlige hold i H1.1 Ligaen i promotion- og reklamemæssig sammenhæng.
 2.6 Til fremme af udviklingen i dansk fodbold især over for ungdommen har H1.1 til hensigt at premiere "månedens H1.1 Liga talent" med et H1.1 Liga legat.
 3.0 Udvikling
 3.1 Efter nærmere aftale vil H1.1 og DF samarbejde omkring yderligere anvendelse, udbredelse og markedsføring af turneringens navn og logo på udgivelser og accessorisk reklame i relation til H1.1 Ligaen. Ethvert tiltag i sådan henseende sker efter aftale med H1.1.
 3.2 Det yderligere samarbejde, der måtte finde sted mellem H1.1 og DF som nævnt ovenfor, er dækket af den aftalte betaling i pkt. 9.1.
 4.0 TV/Radio
 I forbindelse med indgåelse af nærværende Aftale er H1.1 af DF orienteret om aftalerne med TV og Radio omkring eksponering af H1.1 Ligaen. Som bilag 1 vedlægges kopi af § 1, 2 og 3 af den mellem TV2/Danmark og Danmarks Radio samt Dansk Boldspil-Union indgåede rammeaflale vedrørende TV-stationernes erhvervelse af eksklusive TV-rettigheder og eksklusive radiorettigheder til dansk foldbold.
 4.2 Det er en forudsætning for nærværende Aftale, at landsdækkende TV viser nyhedsdækning og reportager fra stort set samtlige kampe i hver runde i H1.1 Ligaen. Desuden bliver der tale om et antal egentlige transmissioner på enten landsdækkende TV og/eller betalings-TV. Danmarks Radio bringer nyhedsdækning og reportager fra stort set samtlige kampe i hver runde i ligaen, ligesom der kan blive tale om et antal egentlige transmissioner.
 4.3 DF arbejder aktivt for, at de elektroniske medier konsekvent anvender navnet H1.1 Ligaen og logo.
 4.4 ÐF skal sørge for, at TV-stationer, der udsender highlights, reportager eller egentlige transmissioner fra H1.1 Ligaen m.v., kun får tilladelse til at lade sådanne udsendelser blive sponsoreret, hvis H1.1 kan acceptere den pågældende sponsor.
 5.0 Europa Cup og Pokalturnering som afvikles i Danmark
 5.1 For kampe med dansk deltagelse i Europa Cup for Pokalvindere, UEFA samt Pokaltumeringen i Danmark (sidstnævnte med undtagelse af finalen) erhverver H1.1 første forhandlingsret til bandereklamer.
 For ovennævnte kampe, som afvikles i udlandet med dansk deltagelse, vil DF, hvor det er muligt, og såfremt H1.1 fremsætter anmodning herom, søge at tilvejebringe bandereklameplads for H1.1.
 5.2 DF vil bistå H1.1 med at tilvejebringe billetter og eventuelle rejsemuligheder til de under pkt. 5.1 nævnte kampe samt Champions League, som spilles på udenlandsk bane, især med dansk deltagelse, såfremt H1.1 anmoder herom med et mellem Parterne aftalt varsel.
 6.0 Leverancer
 H1.1 erhverver ret til at afgive tilbud på leverancer af drikkevarer til stadioner/divisionsklubber, når eksisterende aftaler udløber og hvor klubberne har indflydelse på leverandørvalg. De pågældende tilbud omfatter alle relevante faktorer, herunder værdien af eventuelle reklameydelser m. v. Med respekt af optioner i eksisterende aftaler skal divisionsklubberne vælge H1.1 som leverandør ved flere tilbud af


text:
samme værdi.
 7.0 Andre sponsorer
 7.1 DF forpligter sig til ikke at indgå sponsor- eller andre aftaler med virksomheder, hvis primære aktiviteter er at producere, sælge eller markedsføre for H1.1 konkurrerende produkter. DF indgår ikke nye aftaler om sponsorater, før disse har været forelagt H1.1 til udtalelse.
 7.2 Med konkurrerende produkter forstås alle former for drikkevarer, bortset fra varm kaffe, varm the, kunstig mælk eller umærket friskpresset juice.
 7.3 DF skal sørge for, at klubberne i H1.1 Ligaen ikke udvider sponsorater og bandereklameaftaler med virksomheder, som anført i pkt. 7.1.
 DF forpligter sig endvidere til, at der ikke for 1. og 2. divisionsklubber indgås sponsonftaler, hvor en virksomhed eller en virksomheds produkt kædes sammen med navnet ligaen og fremhæves på tilsvarende måde, som tilfældet er med H1.1 Ligaen.
 7.4 Som bilag 2 vedlægges oversigt over de eksisterende 12 H1.1 Liga klubbers reklameaftaler med drikkevareproducenter. Denne liste suppleres en gang årligt forud for sæsonstart for oprykkere til H1.1 Ligaen.
 8.0 Forsikringer
 Af de begivenheder, der er nævnt i nærværende Aftale, er Parterne hver især alene ansvarlig for egne ydelser, og for at disse er dækket af en passende forsikring.
 9.1 For samtlige ydelser og modydelser i henhold til nærværende Aftale betaler H1.1 årligt DF i alt kr. 6 mio. (kroner seks millioner) ekskl. moms.
 9.2 Det ovenstående årlige beløb fordeles til betaling med kr. 1,5 mio. for hvert kvartal og forfalder til betaling den 7. i den efterfølgende måned.
 9.3 Det er en forudsætning for betalingen, som anført ovenfor, at samtlige 12 klubber i H1.1 Ligaen fuldt ud deltager i Aftalens gennemførelse.
 Såfremt højst 10 klubber ikke kan/ønsker at deltage i Aftalen, reduceres betalingen som nævnt ovenfor med 10% for hver klub, d.v.s. max. 20%.
 Hvis mere end to klubber ikke kan/ønsker at deltage i Aftalens gennemførelse, anses denne for misligboldt og kan med 14 dages skriftligt varsel opsiges af H1.1. DF er forpligtet til senest 4 uger forud for sæsonstart skriftligt at meddele H1.1, hvis det måtte vise sig, at der er klubber, som ikke kan/ønsker at deltage i Aftalen.
 9.4 Max 10 % af de beløb, som den enkelte klub i ligaen modtager under nærværende aftale, reserveres til tilskuerfremmende aktiviteter eller lignende for den pågældende klub efter gensidig aftale mellem klubben og H1.1.
 9.5 Medmindre andet er anført i nærværende aftale, afholder H1.1 udgifterne til produktion og udvikling af det materiale, der skal anvendes til gennemførelse af nærværende aftale. DF afholder dog de udgifter, der er forbundet med opsætning af bandereklamer i pkt 2.1.
 9.6 DF vil snarest muligt og senest inden sæsonstart fremkomme med en liste over det beløb, som de enkelte deltagende klubber i H1.1 Ligaen modtager pr. sæson som følge af nærværende Aftale. Denne liste indgår i Aftalen som bilag 3. Listen skal opdateres en gang årligt forud for hver sæsonstart.
 9.7 DF vil endvidere loyalt købe H1.1's produkter til brug ved pressemøder og øvrige aktiviteter.
 Der er under sagen gennemført syn- og skønsforretning vedrørende værdien af de billetter, som H1 modtog i forbindelse med sponsorkontrakter.


text:
Skønsmanden afgav skønsrapport den 10. august 2009.
 Ved brev af 23. august 2009 tog Skatteministeriet bekræftende til genmæle overfor H1s påstand 2.
 Parterne er enige om, at sagsgenstanden er skatteværdien svarende til 34 % - 35 % af 1.724.636 kr. for 1998, 1.521.288 kr. for 1999 og 1.672.833 kr. for 2000.
 PP, OC og SN har afgivet forklaring.
 PP har blandt andet forklaret, at han i slutningen af 1990'erne var salgsdirektør hos H1 og havde det overordnede ansvar for virksomhedens sponsorater med sportsklubber. Disse sponsorater havde især relation til H1s sodavandsprodukt H1.1, som havde en unik position som mærke for sportssodavand. Med sponsoraterne kom H1 tæt på sporten og på sportsfolk. Det er PPs opfattelse, at H1 brugte flere penge på sponsorater end på egentlige annoncer for H1.1.
 Da H1 i 1996 indgik sponsoraftalen med Divisionsforeningen om H1.1 Ligaen, var det fordi, H1 allerede havde et indgående kendskab til mange af klubberne i ligaen fra sponsorater. Med sponsoratet for H1.1 Ligaen fik H1 nu mulighed for at samarbejde med de klubber, som man ikke havde et samarbejde med i forvejen.
 H1 dækkede landet bredt i forvejen og havde allerede sponsoraftaler med ca. halvdelen af klubberne i ligaen. Det var en stor aftale for H1, som dermed blev sponsor for landets bedste fodboldliga. Forhandlingerne om sponsoratet skete med Divisionsforeningen, som havde kompetencen til at omdøbe ligaen til H1.1 Ligaen.
 Sponsoraftalen var delt op i flere forskellige elementer, herunder indgik billetter som en del af aftalen. Via sponsorbilletter kunne H1 skabe aktiviteter i et område med eksponering i klubber, bodegaer og butikker og fremme salget af H1.1.
 H1 fik billetterne løbende. H1 havde en strategi for anvendelsen af billetterne. Det var således de lokale repræsentanter for H1 på det sted, hvor den enkelte klub var placeret, som fik idéer til, hvordan billetterne skulle bruges. I detailbutikkerne skulle de for eksempel gøre, hvad de kunne, for at få placeret H1.1 produktet så godt som muligt. Den lokale repræsentant kunne her tilbyde butikken, at man kunne afholde en konkurrence, hvor præmierne for eksempel var 2 af billetterne, nogle klubhalstørklæder og så videre. Til gengæld skulle H1.1 have eksponering et godt sted i butikken.
 Det er de bedste sponsorater, som H1 nogensinde har lavet. Styrken var, at H1 blev integreret i områderne, hvor klubberne hørte til. Det var et krav fra H1s side, at billetterne skulle bruges som led i kampagner. Det kunne være i forbindelse med konkurrencer. H1 havde tillige i henhold til aftalerne ret til at trække på spillerne. Et led i en kampagne kunne således også være, at en spiller kom ud og skrev autografer, og at der i den forbindelse blev udloddet 10 billetter, for eksempel til de 10 første i køen. Billetterne blev ikke kun brugt til kampagner i butikker. Det kunne også være kampagner i kantiner, sportsklubber eller bodegaer. I forbindelse med kampagner blev synligheden af H1.1 understreget. Skilte, bannere osv, blev specialfremstillet til disse kampagner. Det skulle være helt klart og tydeligt, at det var en H1.1 kampagne.


text:
H1.1 logoet var trykt på billetterne. Det var en del af sponsoraftalen. Der var logo på alle billetterne i perioden 1998-2000. VIP-billetterne blev også brugt i forbindelse med aktiviteter som for ekspempel salgskampagner. Butikkerne kender værdien af eksponering, så de har sat en pris på disse aktiviteter. Sponsorbilletterne var en måde at komme igennem med kampagner til butikkerne uden at skulle betale for store markedsføringstilskud. H1 sparede således markedsføringstilskud ved at kunne tilbyde aktiviteterne, herunder billetter.
 En kampagne kunne for eksempel indeholde et tilbud til en butik om en konkurrence. På en kupon skulle kunderne svare på, hvilket sukkerstof H1.1 indeholder. Kuponer og en postkasse til kuponer blev leveret af H1 sammen med præmier. Præmierne kunne typisk være 5-10 billetter, drikkeflasker og klubtørklæder. Købmanden skulle så selv trække lod om, hvem der havde vundet. Aktiviteten krævede ingen bemanding.
 Foreholdt OCs forklaring afgivet overfor Østre Landsret og gengivet i SKM2006.398.HR forklarede PP, at H1s logo var på billetterne i hele perioden. Det er korrekt, at man først benyttede fortrykte billetter. Men på et tidspunkt indførte man et elektronisk billetsystem, så klubberne selv kunne producere billetterne. Han husker ikke, hvornår dette billetsystem blev indført, men også efter at dette billetsystem kom til, var H1s logo på billetterne. Forevist en fodboldbillet (bilag 24) bekræftede han, at en billet så sådan ud. Det er hans opfattelse, at billetterne også havde dette udseende i den pågældende periode, men han er ikke sikker. Han kan ikke forklare, hvad forskellen er på billetternes udseende før og efter det elektroniske billetsystem.
 OC har blandt andet forklaret, at han som sponsorchef hos H1 behandler henvendelser om sponsorater sammen med direktionen. Det gjorde han også i slutningen af 1990erne, Han stod for implementeringen af aftalerne, herunder også for VIP-arrangementer og brug af billetter mv. Sportssponsorater har altid været en vigtig del af marketingstrategien for H1.1 produktet. Det var en væsentlig begivenhed for H1, da man ¡ 1996 indgik aftale med Divisionsforeningen om sponsoratet for ligaen. Det var et stort sponsorat for H1 og i Danmark i det hele taget.
 Aftalen var bygget op som en almindelig sponsoraftale. Det var vigtigt, at H1 som en del af aftalen modtog billetter. Disse skulle bruges salgsfremmende. Værdien heraf var ikke en væsentlig del af aftalen. Billetterne skulle bruges overfor brugerne af H1.1 produktet. H1 havde en præcis strategi for brugen af billetterne.
 Billetterne blev delt ud i landet i regioner. Distriktscheferne i regionerne brugte billetterne, hvor disse kunne fremme salget. Billetterne skulle anvendes ved kunderne. Når distriktschefen havde fået billetter, gik han i gang med at samarbejde med sine kunder om, hvordan billetterne kunne bruges i butikkerne. Der kunne arrangeres konkurrencer, spillerautografer eller lignende, hvor billetterne kunne bruges. Det var ikke kun i butikker, men også i sportshaller og klubber, at billetterne blev anvendt. Det skulle fremgå meget tydeligt, at H1.1 var afsenderen. Butikkerne skulle bruge billetterne på den angivne måde. Der var logo på billetterne i den angivne periode.
 Foreholdt egen forklaring afgivet overfor Østre Landsret og gengivet i SKM2006.398.HR forklarede OC,


text:
at der var logo på billetterne i alle årene. Forskellen var, at klubberne fra 1997 selv stod for at trykke billetterne. Før havde Divisionsforeningen gjort dette. Der var fortsat logo på billetterne.
 SN, har blandt andet forklaret, at han ¡ 1998-2000 var forretningsfører i G2 A/S med ¡ndkøbs- og afsætningsansvar, primært til service- og tankstationer. En af leverandørerne var H1. Han var med til at tilrettelægge kampagner. 6-8 gange årligt blev produktet H1.1 markedsført via kædeaviser, og der blev afviklet kampagner med prissætninger og eksponeringer af varer mv. Drikkevarer som produktgruppe er vigtigt for tankstationer og får tydelig eksponering i butikkerne. I G2 A/S trykte man selv skilte til brug for kampagner efter fritlagte billeder fra leverandøren. H1.1 logoet og produktbilleder blev brugt hertil.
 Billetter til fodboldkampe blev brugt ved kampagner og blev brugt på 2 måder. Den mest gængse var, at der blev lavet en konkurrence i butikkerne, hvor man kunne svare på 1 eller 2 spørgsmål og lægge svaret i en postkasse ved udstillingen. Her kunne man så vinde billetterne. Disse konkurrencer skulle skabe øget omsætning.
 De fik billetterne fra H1s distriktschefer. Der var anvisninger med fra distriktscheferne om, hvordan billetterne skulle bruges. Billetterne kunne også blive brugt i forbindelse med jubilæum eller fødselsdag på en tankstation, hvor der så kom en fodboldspiller ud og skrev autografer til kunderne. Der blev så delt billetter ud. Det blev altid kombineret med produktet på en eller anden måde.
 Billetterne kunne ikke anvendes på andre måder. Han har ikke kendskab til, at en forretningsfører fik for eksempel 5 billetter og så selv kunne bruge dem.
 H1 har i påstandsdokument af 5. oktober 2010 anført følgende
 "Det er H1 A/S' hovedanbringende, at selskabets omkostning til anskaffelse af de fodboldbilletter, som selskabet har anvendt som præmier i konkurrencer og til udlodning i forbindelse med salgskampagner, efter fast skattepraksis skal betragtes som en reklameudgift, jf. ligningslovens § 8, stk. 1.
 Højesterets dom af 9. maj 2006, offentliggjort i SKM2006.398.HR, tager udelukkende stilling til den momsmæssige fradragsret for de i denne sag omhandlede billetter. Med mindst muligt flertal ændrede Højesteret Østre Landsrets dom. Landsretten fandt, at de billetter til stå- eller siddepladser, som udloddes i forbindelse med salgskampagner eller anvendes som præmier ved konkurreneer, og som har lav værdi, indgik som en integreret del af H1 A/S' reklame- og markedsføringsaktivitet for H1.1 produktet på en sådan måde, at betalingen for disse billetter måtte anses for en reklameudgift.
 Højesteret kvalificerede i momsmæssig henseende billetterne som en momsmæssigt ikke fradragsberettiget gaveydelse, jf. momslovens § 42, stk. 1, nr. 5. Højesteret tog derimod ikke stilling til, om udgiften til den samme ydelse indkomstskattemæssigt kunne begrunde fradrag. Højesterets dom af 9. maj 2006 vedrører udelukkende den momsmæssige fradragsret. Der er ikke i dommens præmisser grundlag for at antage, at Højesteret tillige tog stilling til den indkomstskattemæssige fradragsret for samme ydelse.
 Blandt andet som en følge af Højesterets dom af 9. maj 2006 omkring den momsmæssige behandling de modtagne billetter udsendte SKAT et servicebrev til virksomheder, der sponsorerer sportsklubber, kulturelle


text:
foreninger m.v. (stævningens bilag 4).
 Af dette servicebrev fremgår om den momsmæssige behandling, at virksomhederne ved opgørelse af momstilsvaret som altovervejende hovedregel ikke kan fratrække momsen af tillægsydelseme i kontrakterne.
 Det fremgår til gengæld også for så vidt angår den skattemæssige behandling af disse tillægsydelser, at virksomhedens skattemæssige fradragsret afhænger af, hvem der har modtaget tillægsydelseme. Det ligger altså implicit i denne formulering, at der skattemæssigt kan være fradrag for udgifterne til tillægsydelser, selv om der ikke momsmæssigt er fradrag for disse tillægsydelser.
 Momslovens § 42, stk. 1, nr. 5, fastslår, at virksomheder ikke kan fradrage afgift af indkøb m.v., som vedrører gaver. Er en ydelse således først kvalificeret som en egentlig gaveydelse, så følger det ret klart, at der i momsmæssig henseende ikke er fradragsret for udgiften hertil. Dette er dog ikke ensbetydende med, at den samme udgift ikke kan udløse fradrag i indkomstskattemæssig henseende.
 Således fremgår det af Ligningsvejledningen 2010-2, afsnit E.B.3.7.3, jf. også vejledningerne for de indkomstår, som nærværende sag omhandler, at visse gaver ud fra et reklamesynspunkt kan fradrages fuldt ud.
 Fradragsberettigede gaver opdeles i to kategorier
 1) fuldt fradragsberettigede gaver med hjemmel i ligningslovens § 8, stk. 1, og
 2) gaver med begrænset fradragsret med hjemmel i ligningslovens 8, stk. 4.
 Fælles for begge kategorier er, at de skal leve op til det almindelige driftsomkostningsbegreb i statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a, for at udløse fradrag.
 Det følger da også af praksis, at der i en række situationer konkret er indrømmet indkomstskattemæssigt fradrag for udgifter til egentlige gaveydelser - også i situationer hvor der i den konkrete situation med rette kan stilles spørgsmålstegn ved den reklamemæssige værdi for giveren af gaven. Der henvises til følgende:
 I SKM2007.547.HR, blev udlodning af præmier og gaver, udskænkning af gratis drikkevarer og vederlagsfri servering af mad i forbindelse med konkurrencer anset for fradragsberettigede som repræsentation.
 I TfS 1994.253 V, fik en ejendomsmægler fuldt fradrag for udgiften til indkøb af 100 flasker vin forsynet med virksomhedens logo. Landsskatteretten godkendte bl.a. fradrag som reklameudgift for 100 flasker vin, der var blevet skænket til præmier i bankospil, dels havde været anvendt ved byggeudstillinger. Landsretten stadfæstede Landsskatterettens kendelse.
 I TfS 1990.146, redegør skatteministeren for, hvilke regler der gælder for formiddagsbladenes fradrag for udgifter til Lotteri- og bingogevinster. Af redegørelsen fremgår følgende:
 De gældende regler om virksomheders fradragsret for afholdte udgifter findes i første række i statsskattelovens § 6 a. En betingelse for at opnå fradragsret efter denne bestemmelse er, at udgiften er afholdt i årets løb for at erhverve, sikre og vedligeholde indkomsten. Dernæst findes der regler i ligningslovens § 8 om fradrag for udgifter, der er afholdt til reklame med det formål at opnå salg i indkomståret eller senere år.
 Told- og Skattestyrelsen har oplyst, at disse regler efter styrelsens opfattelse medfører, at formiddagsbladene har fradragsret for deres udgifter til lotteri- og bingogevinster. Denne opfattelse kan jeg tilslutte mig, men jeg skal understrege, at det er et konkret ligningsmæssigt spørgsmål, som det henhører under ligningsmyndighederne at afgøre.
 I TfS 1989.242 LSR,


text:
fik en bank ud fra et reklamesynspunkt godkendt fradrag efter ligningslovens § 8, stk. 1, for udgiften til anskaffelse af to skulpturer, hvoraf den ene blev foræret til X Kommune i anledning af X bys 25 års købstadsjubilæum, og den anden blev skænket til Y Kommune i anledning af, at bankens afdeling Z havde 50 års jubilæum.
 I en ikke offentliggjort ligningsrådsafgørelse omtalt i Ligningsvejledning, afsnit E.B.3.6, fik et selskab fradrag for dets udgifter til en museumsbygning.
 I en ikke offentliggjort kendelse fra Landsskatteretten ligeledes omtalt i Ligningsvejledningen, afsnit E.B.3.6, fik en bank fradrag for udgifter til et klokketårn skænket til byen i anledning af bankens 75 års jubilæum (bilag 18). Landsskatteretten lagde afgørende vægt på, at den afholdte udgift måtte antages at sigte på at opretholde bankens almindelige omdømme og samtidig fremme dens interesser ved at gøre sig kendt og fordelagtig bemærket, og anså derfor udgiften for fradragsberettiget ud fra et reklamesynspunkt, jf. ligningslovens § 8, stk. 1.
 Udgangspunktet for fradrag på det momsretlige område og det indkomstskatteretlige område er således vidt forskellig - egentlig diametralt modsat. I momsretten er udgangspunktet, at der ikke er fradrag for udgiften til indkøb af gaver, mens udgangspunktet i skatteretten er, at der ud fra et reklamesynspunkt kan være fradrag for udgiften til indkøb af gaver - enten fuldt ud eller begrænset til 25%.
 Den forskellige behandling af fradragsretten på det momsretlige og indkomstskatteretlige område følger grundlæggende af, at momsretten overordnet er baseret på EU-retten, herunder EU's momsdirektiver, mens indkomstskatteretten er national dansk ret.
 De omhandlede billetter blev anvendt til forbrugerkonkurrencer, hvor de indgik som præmier. H1 A/S havde sammenstykket en færdigpakke med elementer til konkurrencer, hvori der indgik billetter. Der blev ligeledes uddelt billetter som led i markedsføringen af selskabets produkter ved reklamearrangementer i butikkerne. Billetterne udleveredes som regel 20-50 stk. ad gangen til detailhandelskunder til disses brug i forbindelse med salgskampagner for selskabets produkter og i forbindelse med produktrelaterede konkurrencer i kundernes butikker.
 H1 A/S's anvendelse af de omhandlede billetter til udlodning i forbindelse med salgskampagner eller som præmier i reklamekonkurrencer er ubestridt, og kan således uden videre lægges til grund.
 H1 A/S gør ikke gældende, at de omhandlede billetter i sig selv udgør en reklameartikel, sådan som det tilsyneladende er Skatteministeriets opfattelse.
 H1 A/S er for så vidt ikke uenig i, at de omhandlede billetter heller ikke i indkomstskattemæssig henseende skal anses for en reklameartikel, hvis indkøbspris ikke er højere end 100 kr. (ekskl. moms). Udgiften til en sådan reklameartikel ville i givet fald være fradragsberettiget såvel momsmæssigt som indkomstskattemæssigt.
 H1 A/S gør derimod gældende, at der er indkomstskattemæssigt fradragsret for udgiften til de omhandlede billetter ud fra en betragtning om, at billetterne - og den måde hvorpå de anvendes - tjener et overordnet reklamemæssigt formål for H1 A/S.
 Den indkomstskattemæssige fradragsret for en udgift til en gaveydelse, når virksomhedens afholdelse af udgiften tjener et overordnet reklamemæssigt formål, følger af en fast og langvarig praksis på skatteområdet, jf. bl.a. ovenfor. Fradragsretten følger ligeledes af Ligningsvejledningen 2010-2, afsnit E.B.3.7.3. I hvert


text:
enkelt tilfælde skal der foretages en konkret vurdering af reklameværdien for den virksomhed, der afholder udgiften.
 Skatteministeriet ses da heller ikke at være uenig i, at der kan være indkomstskattemæssigt fradrag for en virksomheds udgifter til en gaveydelse ud fra et reklamesynspunkt.
 Af den ovenfor gennemgåede praksis fremgår det, at reklameværdien ikke behøver at være særlig stor for at udløse indkomstskattemæssigt fradrag.
 Det retten skal tage stilling til i den foreliggende sag er således, om den konkrete anvendelse af billetterne til udlodning i forbindelse med salgskampagner eller som præmier i reklamekonkurrencer tjener et sådant reklamemæssigt formål for H1 A/S, at det kan begrunde indkomstskattemæssigi fradrag ud fra et reklamesynspunkt.
 H1 A/S har som led i sine reklame- og markedsføringsaktiviteter uddelt billetter til diverse sportsarrangementer i forbindelse med afholdte konkurrencer og salgskampagner arrangeret af de enkelte detailhandelskunder. Formålet har været at øge såvel forbrugerens som kundernes opmærksomhed på selskabets produkter og dermed opnå et øget salg af produktet.
 Det er således en væsentligt stærkere forbindelse mellem afholdelsen af udgiften til de omhandlede billetter, reklameværdien heraf for selskabet og selskabets indkomsterhvervelse, end tilfældet har været i den praksis, som er gennemgået ovenfor.
 Udgiften til de omhandlede billetter er derfor indkomstskattemæssigt fuldt fradragsberettiget som reklameudgift, jf. ligningslovens § 8, stk. 1, jf. statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a.
 Skatteministeriet har i påstandsdokuinent af 3. september 2010 anført følgende
 "Til støtte for frifindelsespåstanden gør Skatteministeriet gældende, at H1s udgifter til de omhandlede billetter mv. ikke er medgået til "reklame og lignende" jf. ligningslovens § 8, stk. 1, men til ikke-fradragsberettigede gaveydelser.
 Afgørelsen af om der i henhold til ligningslovens § 8, stk. 1, er fradrag, må - i lighed med momssagen (SKM2006.398.HR) - træffes på grundlag af den brug, H1 har gjort af billetterne.
 Hvad angår de omstridte billetter m.v., fandt Højesteret i momssagen, at de "- uanset deres værdi - ikke kan sidestilles med reklameartikler men har karakter af gaveydelser".
 Højesterets afgørelse er truffet i henhold til momslovens § 42, stk. 1, nr. 5. Der er imidlertid ikke grundlag for at anlægge en anden bedømmelse af, om billetterne m.v. kan sidestilles med "reklameartikler" i skattemæssig henseende, og om udgifterne dermed er afholdt til "reklame og lignende" i henhold til ligningslovens § 8, stk. 1.
 Det følger således af Højesterets dom i momssagen, at udgifterne til de omhandlede billetter m.v. ikke er fradragsberettigede reklameudgifter i henhold til ligningslovens § 8, stk. 1.
 Under forberedelsen af retssagen har H1 gjort gældende, at udgifterne skal behandles forskelligt moms- og skattemæssigt. Til støtte herfor har H1 anført, at der er en lang og fast skattepraksis, hvor der i tilsvarende situationer er godkendt fradrag for de afholdte udgifter som reklameudgifter. Som eksempler er bl.a. henvist til
 SKM2007.547.HR, hvor en udgift til udlodning af præmier og gaver, udskænkning af gratis drikkevarer og vederlagsfri servering af mad i forbindelse med konkurrencer, blev anset som fradragsberettigede, dog alene som repræsentation,
 TfS 1994.253 V, hvor Landsskatteretten havde godkendt fradrag som reklameudgift for 100 flasker vin med logo, som en ejendomsmægler havde


text:
skænket til præmier i bankospil og anvendt ved byggeudstillinger,
 TfS 1990,1946, hvori skatteministeren redegør for formiddagsbladenes fradragsret for udgifter til lotteri- og bingogevinster,
 TfS 1989,242 LSR hvor en bank fik anerkendt fradrag efter ligningslovens § 8, stk. 1, for udgifter til en skulptur, der skænkedes til byen i anledning af dens jubilæum, og to ligningsrådsafgørelser omtalt i Ligningsvejledningen, afsnit E.B.3.6, om reklamefradrag for et selskabs udgifter til en museumsbygning og en banks udgifter til et klokketårn i byen.
 Det er rigtigt, at der i en række situationer i praksis er indrømmet fradrag i medfør af ligningslovens § 8, stk. 1, for udgifter, der efter en almindelig opfattelse ikke er medgået til "typisk" reklame. Der er imidlertid tale om konkrete situationer, hvor udgifterne er blevet bedømt som reklameudgifter.
 I lige præcis den foreliggende situation har Højesteret - konkret - vurderet, at udgifterne til billetterne m.v. ikke i momsmæssig henseende kan sidestilles med reklameartikler. Det samme må gælde i skattemæssig henseende. Et andet resultat vil være i strid med Højesterets dom i momssagen.
 I H1s processkrift af 11. april 2008, side 2, er det anført
 "Der bemærkes, at Højesterets dom blev afsagt med mindst mulige flertal (3-2), og at en stærk dissens i lighed med landsretten fandt, at "de billetter til stå- eller siddepladser, som udloddes i forbindelse med salgskampagner eller anses som præmier ved konkurrencer, og som har lav værdi, indgår som en integreret del af H1Xs reklame- og markedsføringsaktivitet for H1.1-produktet på en sådan måde, at betalingen for disse billetter må anses for en reklameudgift."
 Hertil bemærkes for det første, at mindretallets resultat og begrundelse i sagens natur ikke er afgørende.
 Dernæst var mindretallet enig med flertallet i, at de billetter, der vedrører VIP-arrangementer og rejser - på grund af deres værdi - må anses for gaver. Mindretallet ville kun give fradrag for udgifterne til stå- og siddepladser, "som har lav værdi" og "indgår som en integreret ... ".
 Når Højesterets flertal heroverfor fandt, at udgifterne til samtlige billetter - "uanset deres værdi" - ikke kan sidestilles med reklameartikler, indebærer mindretallets resultat og begrundelse, at dommen fremstår klar. Herved henledes opmærksomheden også på lovmotiveme (Folketingstidende 1985/86, Tillæg A, sp. 1231-1232, hvortil der også er henvist i note 1 i SKM2006.398.HR), om reklamegaver, hvis indkøbspris eller fremstillingspris ikke overstiger 100,- kr. ekskl. moms.
 Flertallets begrundelse er måske udtryk for, at der ikke er tale om almindelige eller sædvanlige reklameudgifter, der indebærer en egentlig reklameværdi for H1, men derimod "gaveydelser".
 I den forbindelse bemærkes, at H1 som bilag 24 har fremlagt kopi af en billet til en kamp i H1.1-ligaen den 21. maj 2000 mellem Brøndby og FC København. H1.1-logoet fremgår af billetten. I processkrift af 21. oktober 2008, side 1-2, har H1 anført, at den måde, hvorpå logoet m.v. er eksponeret på billetten, er kendetegnende for udformningen af de øvrige billetter til fodboldkampene i H1.1-ligaen og H1.1-divisionen i de tre år.
 Det stemmer ikke tidsmæssigt med sponsorchef OCs forklaring i landsretten, jf. retssagens bilag 2, side 17:
 "Fra 1. juni 1996


text:
- 1. juni 1997 brugte man specielt trykte billetter med H1.1-navnet på og med specielt design. Derefter overgik man til de almindelige billetter, klubberne generelt anvender".
 Det, der er anført i H1s processkrift af 21. oktober 2008, side 1-2, bestrides derfor som udokumenteret.
 Forholdet kan imidlertid under alle omstændigheder ikke være afgørende. Højesteret (bilag 3) har således været bekendt med OCs forklaring, hvorefter billetterne for perioden 1. juni 1996 til 1. juni 1997 var påtrykt logo m.v., og sagen vedrørte perioden 1. januar 1997 til 31. juli 1999, jf. landsrettens dom (bilag 2), side 2,4. nye afsnit. Selv om billetterne ifølge OCs forklaring var påtrykt logo m.v. i en del af perioden, fandt Højesteret altså ikke, at de omhandlede billetter kunne sidestilles med reklameartikler.
 Samlet gør Skatterninisteriet gældende, at det følger af Højesterets dom i momssagen, at lige præcis de omhandlede billetter m.v. ikke kan sidestilles med reklameartikler, men har karakter af gaveydelser, og at udgifter hertil derfor heller ikke kan fratrækkes som reklameudgifter i medfør af ligningslovens § 8, stk. 1."
 Parterne er vedrørende sagens omkostninger enige om, at Skatteministeriet skal anses for den tabende part i relation til påstand 2, og at sagsomkostningerne i øvrigt skal fastsættes efter sædvanlige principper.
 Højesteret har ved dom af 9. maj 2006, SKM2006.398.HR, i en sag mellem de samme parter om fradrag af moms for den samme sponsorudgift, som i denne sag, fastslået, at afgørelsen af i hvilket omfang, der kan foretages fradrag for moms af en sponsorudgift til fodboldbilletter, må træffes på grundlag af den brug, sponsor har gjort af billetterne.
 Højesteret har afgjort, at de billetter, som blev udloddet i forbindelse med salgskampagner eller anvendt som præmier ved konkurrencer, uanset deres værdi ikke kan sidestilles med reklameartikler, men har karakter af en gaveydelse.
 Sagen for Højesteret angik Momslovens § 42, stk. 1, nr. 5. Der fremgår følgende af forarbejderne til denne bestemmelse:
 Det fremgår af bemærkningerne til ligningslovens § 8, stk. 4, at
 "Der foreligger et særligt problem i relation til gaver og opmærksomheder. Er et firmamærke eller firmanavn påført en gavegenstand, vil udgifterne i almindelighed kunne betragtes som reklameudgifter, såfremt det drejer sig om gaver, der i reklameøjemed er fremstillet i et større antal eksemplarer og som ikke er særligt kostbare. Som eksempel herpå kan nævnes askebægre, papirknive, kuglepenne, kalendere, parkeringsskiver, tændstikæsker osv. påtrykt firmanavn. Det er tanken, at sådanne genstande altid skal anses for reklameartikler, hvis indkøbsprisen eller fremstillingsprisen ikke overstiger 100 kr. eksl. moms.
 Herudover vil gaver og opmærksomheder overfor forretningsforbindelser og deres familier skulle henføres til repræsentationsudgifter, forudsat at udgifterne har den fornødne tilknytning til virksomhedens drift.
 Bidrag, som i reklameøjemed ydes til lotterier og lignende, samt sponsorers bidrag til sportsfolk, sportsklubber, kulturelle og lignende formål skal fortsat anses for reklameudgifter, når virksomhederne opnår en hertil svarende ret til reklame for deres navn eller firmamærke."
 Det fremgår af Momsvejledning 2010/1, afsnit J.1.1.15 Reklameudgifter, at
 "Momsnævnet har i en række afgørelser udtalt, at den momsmæssige vurdering er den samme som den skattemæssige og derfor skal følge denne,


text:
hvor en sådan allerede foreligger."
 Denne vejledning er efter det oplyste identisk med Momsvejledningen for 1998.
 De faktiske forhold i Højesterets afgørelse svarer fuldstændigt til de faktiske forhold i denne sag kun suppleret med de vidneforklaringer, der er afgivet under denne sag. Disse nye oplysninger ændrer ikke grundlaget.
 På denne baggrund finder retten, at det følger af Højesterets dom, at billetterne også i relation til ligningslovens § 8, stk. 1 har karakter af en gaveydelse, og at der som følge deraf ikke kan ske fradrag for billetternes værdi som reklameudgift.
 Overfor H1s påstand 2 har sagsøgte taget bekræftende til genmæle, hvorfor der afsiges dom i overensstemmelse med denne påstand.
 Vedrørende sagens omkostninger bestemmes det, at H1 skal betale sagsomkostninger til Skatteministeriet med 100.000 kr. svarende til et rimeligt beløb til dækning af dennes udgifter til advokatbistand.
 Retten har ved fastsættelsen af beløbet til dækning af udgifterne til advokatbistand taget udgangspunkt i de vejledende takster og en sagsgenstand på 1.700.000 kr. Retten har ud over sagens udfald lagt vægt på, at skønsmæssigt 3/4 af arbejdet med sagen har været vedrørende påstand 1, hvor Skatteministeriet er blevet frifundet, og 1/4 har vedrørt påstand 2, hvor ministeriet har taget bekræftende til genmæle.
 Retten beslutter derudover, at Skatteministeriet skal godtgøre H1 udgiften på 484.875 kr. til det afholdte syn og skøn, idet resultatet af dette gik Skatteministeriet imod og er årsagen til, at ministeriet har taget bekræftende til genmæle vedrørende påstand 2.
 Skatteministeriet frifindes for den af H1 A/S nedlagte påstand om, at Skatteministeriet skal anerkende, at H1s skattepligtige indkomst for 1998, 1999 og 2000 nedsættes med værdien af de modtagne fodboldbilletter, som selskabet har anvendt til udlodning i forbindelse med salgskampagner eller som præmier i reklamekonkurrencer, svarende til 45 % af samtlige modtagne fodboldbilletter.
 Skatteministeriet skal anerkende, at værdien af de fodboldbilletter, som H1 A/S har modtaget, ansættes til et lavere beløb end skønnet af myndighederne, og at selskabets skattepligtige indkomst for hvert af årene 1998, 1999 og 2000 nedsættes som følge heraf; idet den konkrete ansættelse af nedsættelsesbeløbene hjemvises til behandling hos myndighederne.
 I sagsomkostninger skal Skatteministeriet til H1 A/S betale 384.875 kr.


text:
Skat.dk: C.D.2.2.1 Rette indkomstmodtager/udgiftsbærer
 Dette afsnit gennemgår læren om rette indkomstmodtager henholdsvis rette omkostningsbærer.
 Afgørelsen af, hvem der er rette indkomstmodtager/omkostningsbærer, er i høj grad fastlagt af konkrete afgørelser og er således bestemt af praksis. En række afgørelser er udførligt beskrevet i afgørelsesskemaet i afsnittet "Oversigt over domme, kendelser, afgørelser, SKM-meddelelser mv.".
 Afgørelsesskemaet indeholder mange afgørelser vedrørende såkaldte "hovedaktionær-dispositioner". Karakteristisk for disse er, at der ud fra fx aftaleretlige og selskabsretlige regler vurderes, hvem der er berettiget eller forpligtet i henhold til kontrakten om arbejdets udførelse mv. I denne vurdering må der bl.a. henses til, hvem et erstatningskrav for misligholdelse af kontrakten eller et evt. funktionærretligt krav kan gøres gældende mod. Der kan også ses på, om instruktionsbeføjelsen over for personen reelt ligger hos hovedaktionærselskabet eller dettes medkontrahent.
 Højesteret fandt, at personen A var rette indkomstmodtager til lejeindtægter fra udlejning af facade på en ejendom.
 Lejekontrakten var indgået af A. Alle indtægter og udgifter vedrørende facadeudlejningen blev betalt til, henholdsvis fra, As personlige bankkonti, og overskuddet fra udlejningen blev ikke overført til H1 International Ltd. Aftalerne med lejerne af reklameplads og fakturaerne til disse er indgået, henholdsvis udstedt, af "H1.1 Administration" eller "H1.1 Administration UK", og der er ikke fremlagt noget eksempel på aftaler indgået af eller fakturaer udstedt af H1 International Ltd. De fremlagte engelske fakturaer, som angiver at være udstedt af "H1", er kopier, som er anvendt som grundlag for udarbejdelsen af selskabets regnskaber for regnskabsåret 1999-2000 og senere, men som ikke er anvendt over for lejerne.
 Rette indkomstmodtager: Med virkning fra 1. april 1999 flyttede H1s annonceringsvirksomhed til Reklamebureau H3 ApS, som A var eneejer af, og som havde et skattemæssigt underskud. Herefter oppebar H3 indtægterne - formidlingsprovision fra annonceringsvirksomheden. Skattemyndighederne anså H1 som rette indkomstmodtager af formidlingsprovisionen med henvisning til, at der forelå en vilkårlig indkomstoverførsel mellem interesseforbundne parter, og at overførslen var uden reel forretningsmæssig begrundelse. Hensigten var alene at opnå en skattemæssig fordel ved udnyttelse af et underskud i reklamebureauet.
 Højesteret frifandt H1, idet Skatteministeriet ikke havde godtgjort, at H3 ikke var rette indkomstmodtager. Højesteret udtalte bl.a., at selv om flytningen af annonceringsvirksomheden ikke var underbygget af skriftlige aftaler, var det godtgjort, at både den indkomstskabende aktivitet og indkomsten med virkning fra den 1. april 1999 var blevet flyttet fra H1 til H3. Højesteret lagde til grund, at flytningen af annonceringsvirksomheden til dels var begrundet i forretningsmæssige overvejelser bl.a. for at sikre den fortsatte mulighed for at modtage formidlingsprovision. Uanset at parterne var interesseforbundne, kunne det forhold, at flytningen måtte antages tillige at være begrundet i et ønske om at udnytte det skattemæssige underskud i H3, jf. LL § 15, ikke føre til, at flytningen ikke tillagdes skattemæssig virkning.
 SKM2008.994.HR
 Rette indkomstmodtager: Sagen handlede om, hvorvidt aktieavancer og udbytter skulle beskattes hos et selskab eller dets hovedanpartshaver. Landsretten lagde vægt på, at købene, som skete i hovedanpartshaverens navn, var finansieret ved dennes kredit i BG Bank, og at aktierne blev lagt i depot som navnenoterede i hovedanpartshaverens navn, hvor de forblev, indtil de blev


text:
solgt, og avancen godskrevet hovedanpartshaverens konto i banken. Hovedanpartshaveren ansås for rette indkomstmodtager. Højesteret tilføjede, at hovedanpartshaveren førte særskilte konti over aktiekøbene, som først ved indkomstårets udgang blev bogført på den regnskabsførte mellemregningskonto, hvilket - i lyset af at hovedanpartshaveren udadtil fremstod som ejer - gav hovedanpartshaveren mulighed for reelt selv at bestemme, hvor resultatet af aktiekøbene skulle indtægtsføres.
 SKM2008.163.HR
 Rette indkomstmodtager: Personen var rette indkomstmodtager til vederlag i henhold til konsulentaftaler.
 Personen havde oprindeligt drevet selvstændig konsulentvirksomhed i H1. Han blev ansat som økonomidirektør i G1 og blev efter fire års ansættelse i januar 1999 afskediget med fratræden til 1. august 1999. Efter forklaringerne ryddede han sit kontor primo februar. Han/H1 havde kontakt med tre mulige kunder. I marts 1999 besluttede G1, at han skulle bistå med salg af dele af G1s aktiviteter, hvilket han fortsatte med frem til udløbet af opsigelsesvarslet. Der blev indgået en konsulentaftale om, at han i perioden august - november 1999 skulle fortsætte med at bistå med salg af aktiviteterne. Det var omtvistet, om det var ham personligt eller H1, der var kontraktpart. Han fortsatte med at have fri bil, telefon og bærbar computer til rådighed også i december 1999, hvor der ikke var noget kontraktforhold mellem ham/H1 og G1. Der blev for perioden januar til 30. april 2000 indgået en ny konsulentaftale, hvor det også var omtvistet, om han eller H1 var part i aftalen.
 Højesteret fandt, at det arbejde, personen havde udført i henhold til konsulentaftalerne, skattemæssigt måtte anses for udført af ham som lønmodtager. Højesteret henviste bl.a. til, at det af konsulentaftalerne fremgik, at han skulle repræsentere G1 som "senior vicepresident", at han havde fri rådighed over bilen mv., og at han fra ophøret af ansættelsen ved udgangen af juli 1999 til ansættelsen den 15. april 2000 som direktør i G1 i det al væsentlige kun havde indtægter fra G1.
 SKM2003.479.HR
 Rette indkomstmodtager: En revisor drev revisionsvirksomhed i et ApS samt konsulentvirksomhed i personligt regi, og "overdrog" retten til udførelse af henholdsvis revisionsopgaver og konsulentopgaver til to nyerhvervede anpartsselskaber med uudnyttede skattemæssige underskud mod årlig betaling af vederlag. Højesteret udtalte, at det oprindelige ApS henholdsvis revisoren personligt overlod det til de to nyanskaffede ApS ́er at udføre revisions- og konsulentopgaver, uden at fastlægge vilkårene herfor i en skriftlig aftale. Højesteret bemærkede videre, at der vedrørende revisionsopgaverne var tale om en tidsbegrænset overdragelse for en periode på 10 år, og at ordningen vedrørende konsulentopgaverne kunne opsiges med 3 måneders varsel. Højesteret bemærkede videre, at der ikke skete overførsel af kundegrundlaget, ligesom der ikke skete overførsel af andre aktiver. Højesteret konkluderede herefter, at overladelserne skete mellem interesseforbundne parter, og at de indebar overførsel af et betydeligt årligt overskud reelt uden vederlag. På den baggrund fandt Højesteret, at en sådan overdragelse af indtjening ved udførelsen af henholdsvis revisionsopgaverne og konsulentopgaverne i den grad afveg fra normale forretningsmæssigt begrundede dispositioner, at de i det hele måtte tilsidesættes i skattemæssig henseende.
 SKM2002.154.HR
 Sagen drejede sig om en anpartshaver eller dennes selskab var rette indkomstmodtager. Anpartshaveren, der


text:
var uddannet revisor, havde i en årrække drevet virksomhed som konsulent - først i personligt regi og senere i selskabsform. Det af ham dominerede selskab indgik aftale med et sommerhusudlejningsbureau om udførelse af regnskabsopgaver mv. Anpartsselskabet var momsregistreret, havde andre hvervgivere og havde kontorfaciliteter på anpartshaverens privatadresse. Anpartshaveren havde et skrivebord til rådighed hos sommerhusudlejeren og kom næsten dagligt i firmaet. Aftalen indeholdt en bestemmelse, hvorefter anpartshaveren var forpligtet til at anvende sin fulde arbejdskraft mod et fast vederlag med tillæg af godtgørelser for udgifter. En subsidiær påstand, hvorefter anpartsselskabet var rette indkomstmodtager for en 2-årig periode var begrundet i særligt store indtægter fra andre hvervgivere under disse år. Højesteret lagde vægt på, at revisorens opgaver ikke bestod af nærmere afgrænsede opgaver, at han var undergivet instruktionsbeføjelse, at vederlaget havde karakter af løn, at hvervgiveren afholdt alle udgifter, og at samarbejdsaftalen henviste til et "eventuelt senere decideret ansættelsesforhold".
 SKM2001.12.HR
 En konsulentvirksomhed havde siden 1992 udadtil fremstået som drevet i aktieselskabsform. Indadtil havde man anvendt en selskabskonstruktion, der foruden aktieselskabet omfattede et kommanditselskab. Konsulentvirksomheden blev herved drevet gennem kommanditselskabet. Aktieselskabet, der udadtil fremstod som konsulentvirksomheden, var i det interne forhold administrationsselskab for kommanditselskabet. Aktieselskabet udøvede efter kommanditaftalen en indgribende råden over kommanditselskabet. Aktieselskabet var desuden komplementar i kommanditselskabet med en ejerandel på 2 pct. Skatteyderen ejede hele aktiekapitalen og hovedparten af kommanditanparterne. Den valgte virksomhedsstruktur var begrundet i skatteyderens ønske om begrænset hæftelse som følge af risikoen for rådgiveransvar samt i, at skatteyderen ikke ønskede, at selskabets resultat skulle være offentligt tilgængeligt. Landsretten fandt, at aktieselskabet og ikke kommanditselskabet var rette indkomstmodtager af vederlag i konsulentvirksomheden. Overskudsandele, som skatteyderen havde modtaget fra kommanditselskabet, blev anset for dels yderligere løn og dels maskeret udlodning. Skatteyderens provenu ved salg af en anpart i kommanditselskabet blev anset for maskeret udlodning fra aktieselskabet. Højesteret tiltrådte landsrettens afgørelse og bemærkede hertil, at det ikke kunne tillægges betydning, om konsulentvirksomheden før 1992 blev drevet af skatteyderen personligt. (Tidl. TfS 2000, 59 ØLD).
 TfS 1998, 114 HRD
 Rette indkomstmodtager: Sagen drejede som om en indkomst var selskabsindkomst eller personlig indkomst. Højesteret fastslog, at visse dispositioner imellem to selskaber, hvor skatteyderen og dennes børn var anpartshavere, ikke kunne anerkendes som forretningsmæssige. Vederlag, som det ene selskab betalte det andet selskab for skatteyderens arbejdskraft, var skattepligtige hos skatteyderen som vederlag ved personligt arbejde i tjenesteforhold.
 TfS 1997, 392 HRD
 Rette indkomstmodtager: Selskab A ejede hele kapitalen i et anpartsselskab B, der fremstillede bøsninger mv. Selskaberne var sambeskattede. Salget af produkterne til de nordiske lande skete gennem moderselskabet A, mens salget til kunder i Holland og Tyskland skete gennem et firma C i Liechtenstein, idet fakturaerne blev udskrevet til dette. Skattemyndighederne fandt med tilslutning fra Landsskatteretten, at der var sket en underfakturering, idet de faktisk opnåede priser ved videresalget til firmaerne i Holland og Tyskland var omtrent det dobbelte af de fakturerede priser. Desuden fandt man, at firmaet i Liechtenstein var uden erhvervsmæssig virksomhed og ikke kunne anses for et skattemæssigt eksisterende selskab. Selskab A var derfor for skatteåret 1981/82 skattepligtigt


text:
af den ved videresalget opnåede fortjeneste. Landsretten fandt ikke, at priserne ved salget til firmaet C i Liechtenstein efter det for retten oplyste, afveg væsentligt fra priserne ved salg til andre udenlandske aftagere. Selv om der var tale om salg til en mellemhandler, fandtes der ikke at være tale om en indkomstoverførsel, der kunne tilsidesættes af skattemyndighederne. Det forhold, at det kunne antages, at virksomheden i Liechtenstein beherskedes af den samme person, som havde behersket selskab B, og at han havde udøvet samme virksomhed begge steder, kunne ikke begrunde, at selskabet blev skattepligtigt af fortjenesten, hvorimod den pågældende person eventuelt kunne være begrænset skattepligtig, jf. KSL § 2, stk. 1, litra d. Indkomsten blev herefter af landsretten nedsat med den beskattede fortjeneste. Højesteret stadfæstede landsrettens dom.
 SKM2014.686.ØLR
 Sagen vedrørte spørgsmålet, om appellanten eller et anpartsselskab var rette indkomstmodtager af en række honorarer fra foredrags- og konsulentvirksomhed i indkomstårene 2005 og 2006.
 Landsretten fastslog, at anpartsselskabets vedtægtsmæssige formål ikke var foredrags- og konsulentvirksomhed, at appellanten i de omtvistede indkomstår og frem til 2007 drev konsulentvirksomhed i personligt regi, at der var tale om interesseforbundne parter, og at det af et bestyrelsesmødereferat og en erklæring fra bestyrelsesformanden fremgik, at appellanten lod sine konsulentindtægter gå ind i selskabet for at bedre økonomien, og at der skulle tilføres selskabet min. kr. 1/2 million.
 På den baggrund fandt landsretten, at appellanten havde bevisbyrden for, at indtægterne var oppebåret af selskabet og ikke ham personligt. Denne bevisbyrde havde appellanten ikke løftet alene gennem sin egen forklaring og de af ham udstedte fakturaer.
 Byrettens dom, se SKM2013.441.BR
 Sagen handlede i første række om, hvorvidt appellanten eller to selskaber (G11 og G11.1), som appellanten var revisor for, var rette indkomstmodtager af en række indtægter hidrørende fra tre forskellige selskaber. Appellanten havde ingen ejerandel i anparterne i selskabet. Han havde dog en fordring på ca. kr. 1,6 millioner på selskabet, som han havde købt for kr. 1,- af et selskab hjemmehørende i de Arabiske Emirater. Sagen handlede derfor alternativt om, hvorvidt appellanten ved at have modtaget indtægterne som afdrag på den nævnte fordring havde opnået skattepligtige kursgevinster. Endelig handlede sagen om, hvorvidt betingelserne for ekstraordinær genoptagelse i henhold til skatteforvaltningslovens § 27, stk. 1, nr. 5 og stk. 2 af skatteansættelsen for indkomståret 2003 var opfyldt for så vidt angik et af honorarerne.
 Landsretten ændrede byrettens afgørelse, idet Landsretten fandt det godtgjort af Skatteministeriet, at appellanten var rette indkomstmodtager af de i sagen omhandlede indtægter. Landsretten lagde i den forbindelse blandt andet også vægt på, at direktøren for G11 og G11.1 havde forklaret, at det var appellanten, der havde udført det til grund for indtægterne liggende arbejde. Landsretten lagde desuden blandt andet vægt på, at appellanten trods sin egenskab af revisor for G11 og G11.1 ikke kunne fremkomme med en forklaring på, hvilket arbejde der var udført i forhold til de tre indtægter. Landsretten fandt desuden, at betingelserne for at foretage ekstraordinær genoptagelse af skatteansættelsen var opfyldt.
 Byrettens dom, se
 SKM2013.344.ØLR
 Rette indkomstmodtager: Landsretten stadfæstede byrettens dom vedrørende de


text:
ankede spørgsmål.
 Spørgsmålet vedrørte vederlag for servicearbejde udført af eneanpartshaveren for hvervgiveren.
 Landsretten tiltrådte efter en samlet vurdering, at eneanpartshaveren var rette indkomstmodtager af en række vederlag i det omhandlede indkomstår for arbejde med servicering af tankstationer, der var udført af eneanpartshaveren, men indtægtsført i hans selskab. Landsretten bemærkede bl.a., at arbejdet var udført igennem en længere årrække, at arbejde indgik som en løbende og integreret del af hvervsgiverens virksomhed, at arbejdet var timeaflønnet og blev afregnet månedsvis, og at selskabets indtægter i det væsentligste hidrørte fra dette arbejde. Materialer og reservedele blev stillet til rådighed af hvervgiveren, der tillige betalte kørselspenge, hvorfor selskabet ikke havde afholdt udgifter, der efter art og omfang adskilte sig væsentligt fra, hvad der er sædvanligt for lønmodtagere.
 Byrettens dom, se SKM2011.796.BR
 SKM2013.171.ØLR
 Rette indkomstmodtager: Spørgsmålet var om person A, som havde to selskaber 1 A/S og 2 A/S, var rette indkomstmodtager af en række konorarer, som 2 A/S betalte til 1 A/S.
 Landsretten lagde vægt på, at faktureringerne vedrørende et beløb på 175.000,-, beløbsmæssigt månedsligt svarede til den løn, som A skulle modtage fra 2 A/S, at 1 A/S ikke havde ansatte udover ulønnet direktion og bestyrelse, og at der ikke forelå en oprindelig skriftlig aftale mellem de to selskaber om levering af konsulentydelser. Vedrørende et beløb på 425.000,-, lagde landsretten vægt på, at fakturaen i følge teksten vedrørte konsulentydelser for en periode, og at hverken bogholderen eller direktøren i 2 A/S, havde afgivet forklaring om denne faktura. A blev anset som rette indkomstmodtager af beløbene.
 Rette omkostningsbærer: Spørgsmålet var om selskabet var berettiget til fradrag for en række udgifter. Landsretten stadfæstede byretten dom. Landsretten henviste til, at selskabet ikke var rette omkostningsbærer, og til, at udgifterne fremtrådte som private udgifter.
 SKM2012.466.VLR
 Rette indkomstmodtager: Landsretten stadfæstede byrettens dom i SKM2011.177.BR. Person A var skattepligtig af virksomhedsoverskud, idet virksomheden ikke fandtes drevet af fire af A oprettede engelske selskaber. To af disse selskaber var ikke blevet registreret i det engelske selskabsregister, og ingen af disse selskaber havde aflagt regnskaber eller foretaget bogføring, ligesom ingen af selskaberne havde været registreret hos de engelske skatte- og afgiftsmyndigheder for skat og moms.
 Efter en samlet vurdering af sagens faktiske omstændigheder sammenholdt med de kriterier, som er angivet i punkt B.3.1.1 i cirkulære nr. 129 af 4. juli 1994 om personskatteloven fandt retten jf. SKM2009.230.BR, at de honorarer, der var udbetalt til det sagsøgende anpartsselskab i indkomstårene 2002 og 200,3 måtte anses for lønmodtagerindkomst for selskabets hovedanpartshaver. Retten lagde herved særlig vægt på, at indkomsten i al væsentlighed kun stammede fra en hvervgiver, og at arbejdet indgik som løbende og integreret del af hvervgiverens virksomhed, ligesom det var hvervgiveren, der leverede råmaterialerne mv. Retten lagde desuden vægt på, at honoraret blev udbetalt månedsvis på baggrund af anvendte timer og ikke på baggrund af afsluttede ordrer, ligesom der ikke var annonceret med virksomheden. Det sagsøgende selskab havde ikke dokumenteret at have haft nogen reel økonomisk driftsrisiko, ligesom der kun var afholdt meget beskedne udgifter, der ikke adskilte sig fra, hvad


text:
lønmodtagere sædvanligvis måtte afholde. Det omtvistede beløb blev derfor anset som et skattepligtigt tilskud til det sagsøgende selskab.
 SKM2009.752.VLR
 A - og ikke hans selskab H1 ApS - var rette indkomstmodtager af indkomst fra managementaftaler, som H1 ApS havde indgået med et selskab, der producerede motorer. Landsretten fandt dog, at A og H1 ApS var berettiget til omgørelse, idet landsretten lagde til grund, at de overvejende hensyn bag beslutningen om, at indkomsten var henført til H1 ApS, ikke var skattemæssige. Desuden fandt landsretten, at det i H1 ApS' regnskaber var angivet, at indtægten stammede fra konsulentvirksomhed, og at A ikke var bekendt med, at placeringen af indtægten i H1 ApS kunne give anledning til skattemæssige problemer, hvorfor han ikke havde anledning til at oplyse yderligere om forholdet. Landsretten fandt derfor, at betingelsen i skatteforvaltningslovens § 29, stk. 1, nr. 3, om at forholdet skal være lagt klart frem, ikke var til hinder for omgørelse.
 SKM2006.693.ØLR
 Rette indkomstmodtager/omkostningsbærer: Det sagsøgende selskab drev virksomhed med salg af kopi- og printmateriel. Det sagsøgende selskab overvejede at gå ind på et andet marked og lejede nye lokaler, hvor lejeaftalen blev indgået i søsterselskabets navn under stiftelse. Det sagsøgende selskab forklarede senere, at man dog afstod fra at placere driften i søsterselskabet, idet leverandørerne ikke ville godkende dette. Det var herefter spørgsmålet, om de udgifter, der i et vist omfang kunne henføres til lejemålet vedrørte det sagsøgende selskab eller søsterselskabet.
 Det sagsøgende selskab ønskede at foretage fradrag for udgifter på kr. 12.148,- vedrørende telefon- og telefaxudgifter samt foretage fradrag for udgifter på kr. 60.992,- vedrørende husleje-, varme- og eludgifter, jf. statsskattelovens § 6, stk. 1, litra a. Herudover var det til prøvelse, om et beløb på i alt 100.000,- udbetalt af en leverandør vedrørte det sagsøgende selskab eller søsterselskabet. Endelig skulle det afklares, om driftsmidler for i alt kr. 44.179,- skulle indgå på det sagsøgende selskabs saldo for driftsmidler, eller om aktiverne vedrørte søsterselskabet.
 Landsretten udtalte, at idet lejeaftalen blev indgået af søsterselskabet, var søsterselskabet også den retligt berettigede og forpligtede i henhold til aftalen, og der var heroverfor ikke anført omstændigheder, der kunne begrunde, at det sagsøgende selskab skulle være rette aftalepart, og dermed berettiget til fradrag for udgifterne til husleje, varme og el. Tilsvarende gjaldt for udgifterne til telefon og telefax, hvor også søsterselskabet var anført som aftalepart. Ligeledes skulle driftsmidlerne, der blev leveret på ned nye adresse henføres til søsterselskabet. Indtægten på kr. 100.000,- ydet som kompensation for etableringsomkostninger og som markedsføringstilskud i forbindelse med nedlæggelse af aktiviteten, måtte ligeledes anses for skattepligtig indtægt hos søsterselskabet.
 Hovedanpartshaver var rette indkomstmodtager af konsulenthonorar, der var udbetalt til anpartsselskabet fra en koncern (H1-koncernen). Bl.a. med henvisning til ordlyden af de aftaler, der var indgået med H1-koncernen, til at hovedanpartshaveren blev ansat som direktør, til at hovedanpartshaverens arbejde havde karakter af fuldtidsarbejde på ledelsesniveau med dertil hørende ledelsesbeføjelser, og til at H1-koncernen afholdt de væsentligste udgifter i forbindelse med hovedanpartshaverens udførelse af arbejdet, fandt landsretten, at hovedanpartshaveren var rette indkomstmodtager af de omhandlede konsulenthonorarer.
 SKM2004.142.ØLR


text:
Skatteyderen blev anset som rette indkomstmodtager afkonsulenthonorar udbetalt af hans selskab, hvor han samtidig var direktør. Selskabet drev møbelvirksomhed. Herudover drev skatteyder møbelvirksomhed som selvstændig.
 Selskabet havde udbetalt konsulenthonorarer til skatteyderens konto på baggrund af fakturaer udstedt af den personligt drevne virksomhed. Skatteyderen gjorde gældende, at det var et nu tvangsopløst selskab, som han havde været ejer af, og som havde overdraget sine aktiviteter til hans nuværende selskab, der var rette modtager af honorarerne.
 Landsretten lagde til grund, at der var tale om transaktioner mellem interesseforbundne parter, og fandt det ikke bevist, at det nu opløste selskab havde været berettiget og forpligtet ifølge konsulentaftalen.
 SKM2002.341.VLR
 Rette indkomstmodtager: En koncern ejet af hovedaktionæren og hans børn hævdede at have lagt indkøbsfunktionen i et underskudsselskab. Koncernen drev virksomhed med opkøb, bearbejdning, opskæring og salg af fersk og frossent oksekød. Koncernen mente, at der var tale om indkøb af et nyt produkt.
 Salget skete igennem et andet koncernselskab, nemlig et K/S. Underskudsselskabet havde alene én ansat, nemlig hovedaktionæren, der i underskudsselskabet fik en årsløn på kr. 75.000,- mod mellem kr. 3-4 mio. i K/S'et, som solgte varerne videre. Landsretten lagde til grund, at K/S'ets andre medarbejdere, udover hovedaktionæren, også havde bestilt varer. Købsfakturaer var udstedt til underskudsselskabet.
 Landsretten lagde til grund, at hovedaktionæren havde bestemmende indflydelse i K/S'et og i underskudsselskabet, og at der ikke var nogen selvstændig organisation i underskudsselskabet. Desuden lagde landsretten vægt på, at prisfastsættelsen mellem de to selskaber alene beroede på mundtlige aftaler, og at hovedaktionæren dermed kunne disponere på vegne af begge selskaber. Koncernen havde ikke nærmere redegjort for, efter hvilke principper prisfastsættelsen skete.
 Herefter fandt landsretten, at den fakturerings- og regnskabsmæssige placering af indkøbsfunktionen i underskudsselskabet ikke kunne anses for at være udtryk for en reel udskillelse af et forretningsområde til underskudsselskabet.
 Landsretsdommen er stadfæstet af Højesteret, se SKM2004.373.HR.
 SKM2002.147.ØLR
 Sagen vedrørte, om indtægter fra to interessentskaber skulle beskattes hos hovedanpartshaveren eller hos dennes selskab. Hovedanpartshaveren var interessent i de to interessentskaber, hvorfra indtægterne kom, og hvor der var henholdsvis i alt tre og to interessenter.
 Hovedanpartshaveren havde udarbejdet et virksomhedsspil i selskabet. Rettighederne til spillet mv. blev overdraget til et interessentskab. Hovedanpartshaveren udførte faktisk en del arbejde for interessentskabet i form af undervisning mv., og spørgsmålet var bl.a., om disse indtægter skulle beskattes hos hovedanpartshaveren eller hos selskabet. Landsretten lagde til grund, at de tre interessenter havde stiftet interessentskabet og aftalt, at interessentskabet skulle overtage rettighederne til spillet og forestå markedsføring og salg. De tre interessenters tre selskaber skulle udføre opgaver bl.a. vedrørende videreudvikling og udbredelse af spillet. Landsretten fandt ikke grundlag for at antage, at samarbejdet mellem selskabet og I/S'et ikke skulle være begrundet i forretningsmæssige hensyn og fandt derfor, at selskabet var rette indkomstmodtager.
 Landsretten fandt ligeledes, at selskabet med rette havde modtaget og indtægtsført en betaling fra et I/S, hvor der var to interessenter inkl. hovedanpartshaveren.
 TfS 1999, 646 ØLD
 Tre skatteydere drev revisionsvirksomhed i et større revisionsfirma som personlige interessenter sammen med en række andre revisorer. I 1991 overdrog de tre skatteydere