text:
(90)
 FESI påstod endvidere, at en genindførelse af endelige antidumpingforanstaltninger over for importen fra de vietnamesiske eksporterende producenter, som var berørt af den aktuelle gennemførelse, udgør i) en forskelsbehandling af de importører, der er berørt af den nuværende gennemførelse, i forhold til de importører, der er berørt af de i betragtning 6 omhandlede Brosmann- og Aokang-domme, og som fik tilbagebetalt told betalt på importen af fodtøj fra de fem eksporterende producenter, der var berørt af disse domme, samt ii) en forskelsbehandling af de eksporterende producenter, som er berørt af denne gennemførelse, i forhold til de fem eksporterende producenter, der er berørt af Brosmann- og Aokangdommene, og som ikke var omfattet af told som følge af Rådets gennemførelsesafgørelse af 18. marts 2014 om forkastelse af forslaget til Rådets gennemførelsesforordning om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd og Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (34).
 (91)
 Denne forskelsbehandling hævdedes at afspejle en manglende ensartet fortolkning og anvendelse af EU-retten, der krænker den grundlæggende ret til en effektiv domstolsbeskyttelse.
 (92)
 For så vidt angår den påståede anvendelse af forskellige retlige ordninger, er Kommissionen af den opfattelse, at dette skyldes forskellene i de overgangsregler, der er indeholdt i de tre forordninger om ændring af den pågældende grundforordning.
 (93)
 For det første fremgår det af artikel 2 i forordning (EU) nr. 765/2012 (den såkaldte »skrueændring« vedrørende individuel behandling), at »[d]en finder anvendelse efter denne forordnings ikrafttræden på alle undersøgelser, der indledes i henhold til forordning (EF) nr. 1225/2009.« Da den nuværende undersøgelse blev indledt før denne dato, finder nævnte forordnings ændringer til grundforordningen ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde.
 (94)
 For det andet fremgår det af artikel 2 i forordning (EU) nr. 1168/2012 (den såkaldte »Brosmann-ændring« vedrørende markedsøkonomisk behandling), at »[d]enne forordning finder anvendelse på alle nye og på alle igangværende undersøgelser fra den 15. december 2012.« Hvis Kommissionen havde været konsekvent i sin tilgang, ville det derfor ikke engang have været nødvendigt at vurdere anmodningerne om markedsøkonomisk behandling fra de virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, da de havde mistet deres ret til at få vurderet deres anmodning om markedsøkonomisk behandling den 15. december 2012. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at en sådan behandling vanskeligt ville kunne forenes med dens forpligtelse til at gennemføre dommene. Forordning (EU) nr. 1168/2012 synes heller ikke at indføre et fuldstændigt forbud mod at gennemgå anmodninger om markedsøkonomisk behandling, der hidrører uden for stikprøven, eftersom den tillader en sådan undersøgelse i tilfælde af individuel behandling. I analogi hermed kunne man lade denne undtagelse finde anvendelse i den foreliggende sag. Alternativt er Kommissionen af den opfattelse, at udfaldet af at anvende forordning (EU) nr. 1168/2012 på den foreliggende sag ville føre til samme resultat, da alle anmodninger om markedsøkonomisk behandling automatisk ville blive afvist uden at blive


text:
vurderet.
 (95)
 For det tredje og for så vidt angår udvalgsprocedurer, fremgår det af artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 37/2014 (35), at Rådet fortsat har kompetence, når det gælder retsakter, hvor Kommissionen har vedtaget en retsakt, der er blevet indledt en høring, eller Kommissionen har vedtaget et forslag. I det foreliggende tilfælde er der ikke truffet sådanne foranstaltninger, for så vidt angår gennemførelsen af dommen forud for ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 37/2014.
 (96)
 For så vidt angår indførelse af endelig antidumpingtold med tilbagevirkende kraft, henvises der til overvejelserne i betragtning 67-75, hvor disse påstande allerede er blevet behandlet indgående.
 (97)
 For så vidt angår påstanden om forskelsbehandling, bemærker Kommissionen, at eksporterende producenter og visse importører, som er berørt af denne forordning, nyder retsbeskyttelse ved Unionens retsinstanser til prøvelse af denne forordning. Andre importører nyder godt af denne beskyttelse via de nationale domstole, der gennemfører EU-retten.
 (98)
 Påstanden om forskelsbehandling er ligeledes ubegrundet. Importører, der har importeret fra Brosmann og de fire øvrige eksporterende producenter, er i en anden faktisk og retlig situation, fordi deres eksporterende producenter besluttede at bestride den anfægtede forordning, og fordi de fik tilbagebetalt deres told, således at de beskyttes af EF-toldkodeksens artikel 221, stk. 3. En sådan anfægtelse og en sådan tilbagebetaling har ikke fundet sted for andre. Kommissionen begyndte at forberede gennemførelsen, for så vidt angår Clarks, Pumas og Timberlands kinesiske og vietnamesiske eksporterende producenter. Alle andre eksporterende producenter fra Kina og Vietnam, der ikke indgik i stikprøven, og deres importører vil blive behandlet på samme måde på et senere tidspunkt i henhold til den procedure, der er fastsat i denne forordning.
 (99)
 FESI hævdede også, at grundforordningens artikel 14 ikke kan tjene som retsgrundlag for at gribe ind i anvendelsen af EF-toldkodeksens artikel 236, og at anvendelsen af EF-toldkodeksens artikel 236 er uafhængig af enhver beslutning truffet i henhold til grundforordningen eller Kommissionens forpligtelser i henhold til artikel 266 i TEUF.
 (100)
 I den forbindelse fremførte FESI, at anvendelsen af EF-toldkodeksens artikel 236 henhører under de nationale toldmyndigheders enekompetence, i henhold til hvilken sidstnævnte er forpligtet til at tilbagebetale betalt efter lovgivningen ikke skyldig told. De berørte parter hævdede endvidere, at EF-toldkodeksens artikel 236 ikke kan under- eller sideordnes grundforordningens artikel 14, fordi begge er afledt ret, og ingen af dem derfor har forrang for den anden. Desuden vedrører anvendelsesområdet for grundforordningens artikel 14 særlige bestemmelser, der omfatter undersøgelser og procedurer i henhold til grundforordningen, og det finder ikke anvendelse på noget andet retligt instrument som f.eks. EF-toldkodeksen.
 (101)
 Kommissionen bemærker, at EF-toldkodeksen ikke automatisk finder anvendelse på indførelsen af antidumpingtold, men kun i kraft af en henvisning i forordningen om indførelse af antidumpingtold. I henhold til grundforordningens artikel 14 kan Kommissionen beslutte ikke at anvende visse bestemmelser i denne kodeks og i stedet indføre særlige regler. Da EF-toldkodeksen kun finder anvendelse på grundlag af en henvisning i Rådets og Kommissionens gennemførelsesforordninger, har den ikke i forhold til grundforordningens artikel 14 samme rang i hierarkiet af normer, men er

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
underordnet og kan fraviges eller anvendes på en anden måde. Derfor afvises denne påstand også.
 Tilstrækkelig begrundelse
 (102)
 FESI fremførte endvidere, at Kommissionen i strid med artikel 296 i TEUF havde undladt at give en tilstrækkelig begrundelse og angive, på hvilket retsgrundlag tolden blev genindført med tilbagevirkende kraft, og de importører, som er berørt af den nuværende gennemførelse, derfor blev nægtet tilbagebetaling af told.
 (103)
 Den angiveligt utilstrækkelige begrundelse vedrørte navnlig i) det manglende retsgrundlag for genåbning af undersøgelsen og den manglende offentliggørelse af en relevant meddelelse om en sådan genåbning, ii) den kun delvise gennemførelse af Rettens dom, som skyldes, at det kun var de eksporterende producenter, hvor importørerne havde indgivet anmodninger om godtgørelse, hvis anmodninger om markedsøkonomisk/individuel behandling blev vurderet, iii) fravigelse af princippet om antidumpingtolds ikke-tilbagevirkende kraft, iv) anvendelsen af på den ene side grundforordningen før dens ændring den 6. september 2012 til vurderingen af anmodninger fra eksporterende producenter om individuel behandling og på den anden side den nuværende grundforordning som ændret ved forordning (EU) nr. 1168/2012, for så vidt angår de beslutningsprocedurer, der skal anvendes, og v) den manglende respons på de retlige argumenter fra disse parter efter Kommissionens fremlæggelse af oplysninger vedrørende vurderingen af de pågældende kinesiske eksporterende producenters anmodninger om markedsøkonomisk behandling den 15. december 2015.
 (104)
 For så vidt angår et manglende retsgrundlag for at genåbne undersøgelsen, minder Kommissionen om den i betragtning 15 nævnte retspraksis, i henhold til hvilken den kan genoptage undersøgelsen netop på det punkt, hvor ulovligheden indtrådte. Dette var efter indledningen. Kommissionen er ikke juridisk forpligtet til at offentliggøre en meddelelse for at genindlede, genoptage eller genåbne proceduren eller undersøgelsen. Dette er snarere en automatisk følge af dommen, som institutionerne efterfølgende skal gennemføre.
 (105)
 Ifølge retspraksis skal lovligheden af en antidumpingforordning vurderes på baggrund af de objektive regler i EU-retten og ikke på baggrund af en beslutningspraksis, også selv om en sådan praksis eksisterer (hvilket ikke er tilfældet her) (36). Derfor kan det forhold, at Kommissionen muligvis tidligere i visse tilfælde har fulgt en anden praksis, ikke skabe berettigede forventninger. Dette gælder så meget desto mere, som den tidligere nævnte praksis ikke svarer til den faktiske og retlige situation i nærværende sag, og forskellene kan forklares med faktiske og retlige forskelle i forhold til nærværende sag.
 (106)
 Forskellene er som følger: Den ulovlighed, som Domstolen har identificeret, vedrører ikke konklusionerne om dumping, skade og Unionens interesser og dermed princippet om indførelse af told, men kun den præcise toldsats. De tidligere annullationer, som de interesserede parter tog udgangspunkt i, vedrørte derimod konklusionerne om dumping, skade og Unionens interesser. Institutionerne fandt det derfor mere hensigtsmæssigt at vedtage nye foranstaltninger for fremtiden.
 (107)
 Navnlig var det i den foreliggende sag ikke nødvendigt at indhente supplerende oplysninger fra interesserede parter. Derimod skulle Kommissionen vurdere oplysninger, som var blevet modtaget, men ikke vurderet før vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1472/2006. Under alle omstændigheder udgør tidligere praksis i andre tilfælde ikke nogen præcis og betingelsesløs sikkerhed i forbindelse med den foreliggende sag.
 (108)
 Endelig er


text:
alle parter, som proceduren er rettet mod, dvs. de pågældende eksporterende producenter samt parterne i retssagerne og den sammenslutning, der repræsenterer en af disse parter, gennem fremlæggelsen af oplysninger blevet underrettet om de relevante faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke Kommissionen agter at anvende nærværende vurdering af markedsøkonomisk/individuel behandling. Dermed er deres ret til at forsvare sig sikret. I den forbindelse bemærkes navnlig, at ikke forretningsmæssigt forbundne importører ikke kan påberåbe sig ret til forsvar i en antidumpingprocedure, eftersom proceduren ikke er rettet mod dem (37).
 (109)
 For så vidt angår den delvise gennemførelse af dommene, afhænger det af det konkrete indhold af dommen, hvorvidt og i hvilket omfang institutionerne skal gennemføre en dom. Hvorvidt det er muligt at bekræfte indførelsen af told på import, som fandt sted forud for dommen, afhænger navnlig af, om den konstaterede skadevoldende dumping som sådan eller blot beregningen af den præcise toldsats er berørt af den ulovlighed, der er fastslået i dommen. I sidstnævnte tilfælde, som er relevant her, er der ingen begrundelse for tilbagebetaling af al told. Det er derimod tilstrækkeligt at fastslå den korrekte toldsats og tilbagebetale eventuelle forskelle (hvorimod det ikke vil være muligt at øge toldsatsen, da dette ville udgøre en indførelse af foranstaltninger med tilbagevirkende kraft).
 (110)
 De tidligere annullationer, som de interesserede parter henviser til, har vedrørt konstateringen af dumping, skade og Unionens interesser (enten i forbindelse med fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder, i forbindelse med vurderingen af de faktiske omstændigheder eller i forbindelse med retten til forsvar).
 (111)
 Disse annullationer har enten været delvise eller fuldstændige.
 (112)
 Unionens retsinstanser anvender delvis annullering, når de på grundlag af oplysningerne i sagsakterne selv kan konkludere, at institutionerne burde have indrømmet en vis justering eller have anvendt en anden metode til en bestemt beregning, hvilket ville have medført indførelse af en lavere told (men der blev ikke sat spørgsmålstegn ved konklusionerne om dumping, skade og Unionens interesse). Den (lavere) told er stadig gældende, både før og efter annullationen (38). For at efterkomme dommen foretager institutionerne en fornyet beregning af tolden og foretager på det grundlag en ændring af forordningen om indførelse af told, som gælder både før og efter annullationen. De giver desuden de nationale toldmyndigheder instruks om at tilbagebetale forskellen, såfremt disse anmodninger er indgivet rettidigt (39).
 (113)
 Unionens retsinstanser annullerer domme i deres helhed, når de ikke på egen hånd på grundlag af de faktiske omstændigheder i sagen kan fastslå, hvorvidt institutionerne med rette havde lagt til grund, at der var tale om dumping, skade og Unionens interesser, eftersom institutionerne havde været nødt til at gentage en del af deres undersøgelse. Da Unionens retsinstanser ikke er kompetente til at foretage undersøgelsen i Kommissionens sted, annullerede de forordningerne om indførelse af en endelig told i deres helhed. Som følge heraf fastslog institutionerne først endeligt tilstedeværelsen af de tre nødvendige betingelser for indførelsen af foranstaltninger efter dommen om annullering af tolden. For så vidt angår import, der fandt sted forud for den endelige fastsættelse af dumping, skade og Unionens interesser,


text:
er indførelse af endelig told forbudt både i henhold til grundforordningen og WTO's antidumpingaftale. Derfor blev der ved de retsakter, som er vedtaget af institutionerne med henblik på at afslutte disse undersøgelser, kun indført fremtidig endelig told (40).
 (114)
 Den foreliggende sag adskiller sig fra tidligere (hele eller delvise) annullationer, for så vidt som den ikke vedrører selve forekomsten af dumping, skade og Unionens interesser, men blot valget af en passende toldsats. Det er således ikke selve princippet om indførelse af told, der anfægtes, men blot toldsatsens præcise størrelse (med andre ord: et metodespørgsmål). Og der kan i givet fald kun foretages en justering i nedadgående retning.
 (115)
 I modsætning til i de tidligere sager om delvis annullation, som drøftes i betragtning 113, har Domstolen ikke kunnet træffe afgørelse om, hvorvidt der skulle indrømmes en ny (reduceret) toldsats, eftersom der inden en sådan afgørelse kræves en vurdering af anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling. Vurderingen af anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling hører under Kommissionens beføjelser. Domstolen kan derfor ikke foretage denne del af undersøgelsen i Kommissionens sted uden at overskride sine kompetencer.
 (116)
 I modsætning til de fuldstændige annullationer, som er foretaget tidligere, er konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser ikke blevet annulleret. Derfor er dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser blevet endeligt fastlagt på tidspunktet for vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1472/2006. Der er således ingen grund til at begrænse genindførelsen af en endelig antidumpingtold til fremtiden.
 (117)
 Denne forordning fraviger derfor på ingen måde institutionernes beslutningspraksis, selv hvis spørgsmålet var relevant.
 (118)
 De interesserede parter fremførte også, at annulleringen af antidumpingtolden ikke ville medføre nogen uberettiget berigelse for importørerne, som hævdet af Kommissionen, eftersom disse importører kan have oplevet en nedgang i salget som følge af, at toldafgifterne var blevet inkluderet i salgsprisen.
 (119)
 I Domstolens praksis anerkendes det, at tilbagebetaling af afgifter, der er opkrævet i strid med reglerne, kan afslås, hvor dette ville medføre uberettiget berigelse for modtagerne (41). Kommissionen bemærker, at de interesserede parter ikke bestrider, at tolden er blevet overvæltet, og heller ikke giver noget bevis for en nedgang i salget, og under alle omstændigheder giver retspraksis om uberettiget berigelse kun svar på problemstillinger vedrørende overvæltning, men ikke vedrørende mulige sekundære virkninger af overvæltningen.
 (120)
 For så vidt angår den påståede fravigelse af princippet om ikke-tilbagevirkende kraft, henvises der til betragtning 67-75, hvor dette blev grundigt behandlet.
 (121)
 For så vidt angår den påståede anvendelse af to forskellige retlige ordninger, henvises der til betragtning 92-95, hvor dette blev grundigt behandlet.
 (122)
 Og endelig for så vidt angår de bemærkninger, der blev fremsat af disse parter efter fremlæggelsen af vurderingen af anmodningen vedrørende markedsøkonomisk behandling fra de pågældende eksporterende producenter i Vietnam, konkluderes det, at disse er blevet behandlet fuldt ud i den nuværende forordning.
 Andre procedurespørgsmål
 (123)
 FESI påstod, at de eksporterende producenter, der er berørt af denne gennemførelse, burde have haft samme proceduremæssige rettigheder som dem, som de eksporterende producenter i stikprøven i forbindelse med den oprindelige undersøgelse fik. De påstod navnlig, at de


text:
vietnamesiske eksporterende producenter ikke fik mulighed for at supplere deres anmodninger om markedsøkonomisk/individuel behandling via mangelskrivelser, og at der kun blev foretaget skrivebordsanalyser snarere end kontrolbesøg. Endvidere sikrede Kommissionen ikke fremlæggelse af vurderingen af anmodningerne om markedsøkonomisk behandling/individuel behandling til de pågældende eksporterende producenter, eftersom disse kun blev sendt til disse virksomheders juridiske repræsentanter i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
 (124)
 FESI påstod endvidere, at de eksporterende producenter, der er berørt af denne gennemførelse, ikke fik de samme proceduremæssige garantier som dem, der anvendes i standardantidumpingundersøgelser, men at der blev anvendt strengere standarder. Kommissionen tog ikke højde for tidsforskydningen mellem indgivelsen af en anmodning om markedsøkonomisk behandling/individuel behandling i den oprindelige undersøgelse og vurderingen af disse anmodninger. Desuden fik de eksporterende producenter i forbindelse med den oprindelige undersøgelse kun 15 dage til at udfylde anmodningerne om markedsøkonomisk/individuel behandling, i stedet for de sædvanlige 21 dage.
 (125)
 FESI hævdede også, at Kommissionen faktisk anvendte de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18, stk. 1, hvorimod Kommissionen tilsidesatte procedurereglerne i grundforordningens artikel 18, stk. 4.
 (126)
 Kommissionen bemærker, at der i grundforordningen ikke er noget krav til Kommissionen om at give eksporterende virksomheder, der anmoder om markedsøkonomisk behandling/individuel behandling, mulighed for at tilvejebringe manglende faktuelle oplysninger. Den minder om, at bevisbyrden ifølge retspraksis påhviler den producent, som ønsker at anmode om markedsøkonomisk behandling/individuel behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b). I den forbindelse fremgår det af artikel 2, stk. 7, litra c), første afsnit, at en sådan producents anmodning skal indeholde tilstrækkelige beviser, som specificeret i nævnte bestemmelse, for, at producenten driver virksomhed på markedsøkonomiske vilkår. I henhold til Domstolens domme i Brosmann og Aokang påhviler det således ikke institutionerne at bevise, at producenten ikke opfylder betingelserne for at opnå denne status. Derimod påhviler det Kommissionen at vurdere, om de af den berørte producent angivne forhold udgør tilstrækkelige beviser for, at kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), første afsnit, med henblik på at tildele producenten markedsøkonomisk/individuel behandling er opfyldt (jf. betragtning 30). Retten til at blive hørt vedrører partens mulighed for at tilkendegive sine synspunkter og Kommissionens mulighed for at tage hensyn til disse synspunkter.
 (127)
 Det skal i den forbindelse erindres, at Kommissionen ikke er forpligtet til at anmode den eksporterende producent om at supplere anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling. Som nævnt i foregående betragtning kan Kommissionen basere sin vurdering på de oplysninger, som den eksporterende producent har indgivet. Under alle omstændigheder har de pågældende eksporterende producenter ikke anfægtet Kommissionens vurdering af deres anmodninger om markedsøkonomisk/individuel behandling, og de har ikke meddelt, hvilke dokumenter eller medarbejdere de ikke længere råder over. Påstanden er derfor så abstrakt, at institutionerne ikke kan tage hensyn til disse vanskeligheder i forbindelse med vurderingen af anmodningerne om markedsøkonomisk/individuel behandling. Da denne påstand er baseret på formodninger og ikke understøttes af nøjagtige angivelser af, hvilke dokumenter og medarbejdere man ikke længere råder over, og af relevansen af disse dokumenter og medarbejdere for vurderingen af anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling, tilbagevises denne påstand.


text:
(128)
 Hvad angår grundforordningens artikel 18, stk. 1, accepterede Kommissionen i det foreliggende tilfælde de oplysninger, som de pågældende eksporterende producenter forelagde, den afviste ikke disse oplysninger, og den baserede sin vurdering på dem. Kommissionen anvendte således ikke nævnte artikel. Det følger heraf, at der ikke var behov for at følge proceduren i grundforordningens artikel 18, stk. 4. Proceduren i artikel 18, stk. 4, følges i tilfælde, hvor Kommissionen har til hensigt at afvise visse oplysninger forelagt af den interesserede part og at anvende foreliggende faktiske oplysninger i stedet.
 Åbenbare fejl i vurderingen af anmodninger om markedsøkonomisk behandling/individuel behandling
 i) Vurdering af anmodninger om markedsøkonomisk behandling
 (129)
 For så vidt angår kriterium 1, anfægtede FESI Kommissionens vurdering af deres vietnamesiske leverandørers anmodninger om markedsøkonomisk behandling og hævdede, at de hovedsagelig blev afvist, fordi de ikke indeholdt fyldestgørende oplysninger. For så vidt angår kriterium 1, hævdede FESI, at Kommissionen ud over ikke at gøre sig anstrengelser for at indhente de manglende oplysninger heller ikke præciserede, hvilke oplysninger der var nødvendige for at påvise, at der ikke var nogen omfattende statslig indgriben i de pågældende eksporterende producenters virksomheders beslutninger. FESI anmodede endvidere om mere detaljerede oplysninger, på grundlag af hvilke det konkluderedes, at de vietnamesiske leverandørers virksomheders beslutninger ikke blev truffet i overensstemmelse med markedssignalerne og uden nogen omfattende statslig indgriben. I den forbindelse mindede FESI om, at i overensstemmelse med kriterium 1 i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), skal statslig indgriben omfatte mere end blot indflydelse.
 (130)
 For så vidt angår kriterium 3, henviste FESI til Domstolens dom i sag T-586/14, Xinyi OV mod Kommissionen, og hævdede, at skatteincitamenter eller præferenceskatteordninger ikke var udtryk for forvridning eller ikke-markedsøkonomisk adfærd.
 (131)
 For så vidt angår kriterium 2, bemærkede FESI, at det blotte fravær af reviderede regnskaber ikke er en grund til at afvise anmodninger om markedsøkonomisk behandling, da man selv i Unionen ikke kræver, at små virksomheder med en omsætning under en vis tærskel har reviderede regnskaber.
 (132)
 På dette grundlag gjorde parterne gældende, at Kommissionen begik en åbenbar fejl ved at anvende grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), og heller ikke gav tilstrækkelige begrundelser for at afvise de eksporterende producenters anmodninger om markedsøkonomisk behandling.
 (133)
 For så vidt angår de manglende oplysninger vedrørende kriterium 1, henvises der til betragtning 126, hvoraf det fremgår, at der ikke i grundforordningen er noget krav til Kommissionen om at give eksporterende virksomheder, der anmoder om markedsøkonomisk behandling, mulighed for at tilvejebringe manglende faktuelle oplysninger, og at bevisbyrden faktisk påhviler den eksporterende producent, som ønsker at anmode om markedsøkonomisk behandling.
 (134)
 For så vidt angår anmodningen om mere detaljerede oplysninger i anmodningerne om markedsøkonomisk/individuel behandling fra visse vietnamesiske leverandører, på grundlag af hvilken Kommissionen afviste kriterium 1, skal det bemærkes, at disse oplysninger blev meddelt Kommissionen på et fortroligt grundlag, da de indeholdt forretningshemmeligheder. Disse oplysninger kunne derfor ikke fremlægges som sådan, men kun et ikke-fortroligt sammendrag heraf.
 (135)
 For så vidt angår kriterium 3, præciseres det, at eventuelle skatteincitamenter eller præferenceskatteordninger ikke


text:
blev betragtet som en grund til at afvise anmodningen om markedsøkonomisk behandling.
 (136)
 Endelig for så vidt angår kriterium 2, fremgår det klart af grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), at virksomhederne skal have ét klart sæt grundlæggende regnskabsforskrifter, som revideres uafhængigt i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder og anvendes til alle formål. Ingen af de berørte vietnamesiske leverandører opfyldte disse krav. Som anført i betragtning 33 var de konstaterede mangler manglen på reviderede regnskaber eller revisionserklæringer, alvorlige problemer fremhævet af revisorer i deres erklæringer (f.eks. manglende overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder) og modsigelser mellem visse forklaringer vedrørende lån i anmodningen om markedsøkonomisk behandling og årsregnskaberne.
 (137)
 Alle påstande fra FESI blev derfor afvist, og konklusionerne i betragtning 30-37 blev bekræftet.
 ii) Vurdering af anmodninger om individuel behandling
 (138)
 FESI hævdede med henvisning til kriterium 2, at Kommissionen ikke påviste, at eksportsalget ikke fastsattes frit, og at det var op til Kommissionen at afgøre, om og hvordan eksportpriser blev påvirket på grund af statslig indgriben.
 (139)
 Endvidere hævdede FESI, at konklusionen om, at eksportsalget ikke blev fastsat frit, er i strid med konklusionerne i den oprindelige undersøgelse vedrørende OEM-salg, hvor det blev fastslået, at importører som Puma havde deres egen FoU og råvareleverance, når de købte hos deres leverandører. På dette grundlag blev det hævdet, at Puma og Timberland havde betydelig kontrol med produktionsprocessen og specifikationerne, og at der derfor ikke var nogen mulighed for statslig indgriben.
 (140)
 Som allerede nævnt i betragtning 39 ovenfor påhviler bevisbyrden den producent, som ønsker at anmode om individuel behandling. Som også forklaret ovenfor i betragtning 47 kunne de eksporterende producenter ikke påvise, at virksomhedernes beslutninger blev truffet uden statslig indgriben. Det skal også bemærkes, at kriterium 2 ikke kun sigter til eksportpriser, men generelt til eksportsalg, herunder at eksportpriser og -mængder og andre salgsbetingelser og -vilkår fastsættes frit uden statslig indgriben.
 (141)
 Til støtte for sit argument om, at eksportpriser blev fastsat frit, henviste FESI til betragtning 269 i Kommissionens forordning (EF) nr. 553/2006 (»forordningen om midlertidig told«). Denne betragtning omhandler imidlertid videresalgspriser for importørerne i Unionen og kan derfor ikke anses for at være et passende grundlag for at fastslå pålideligheden af de eksporterende producenters eksportpriser. Ligeledes vedrører henvisningen til betragtning 132 i forordningen om midlertidig told og betragtning 135 i den anfægtede forordning justeringer af den normale værdi i forhold til eksportprisen og giver ikke mulighed for at drage konklusioner om, hvorvidt de vietnamesiske virksomheders eksportsalg blev fastsat frit.
 (142)
 Desuden påstod FESI, at Kommissionen heller ikke har forklaret, hvorledes den nåede frem til den konklusion, at der ville være risiko for omgåelse af antidumpingforanstaltningen, hvis de pågældende eksporterende producenter blev indrømmet en individuel toldsats, hvilket imidlertid ville være det underliggende mål med kriterierne for individuel behandling.
 (143)
 For så vidt angår risikoen for omgåelse, er dette kun et kriterium ud af de fem, der er opført i artikel 9, stk. 5, i grundforordningen før dens ændring. I henhold til nævnte artikel bør den eksporterende producent påvise, at alle 5 kriterier er


text:
opfyldt af. Derfor er manglende opfyldelse af et eller flere kriterier tilstrækkeligt til at afvise individuel behandling uden at undersøge, om de øvrige kriterier er opfyldt.
 Timberlands leverandører
 (144)
 FESI anfægtede påstanden i betragtning 20 ovenfor, ifølge hvilken en af Timberlands leverandører, General Shoes Limited, fejlagtigt blev identificeret som en kinesisk leverandør i sagsanlægget ved den nationale ret, hvorimod virksomheden var etableret i Vietnam. FESI fremførte, at Kommissionen burde have anmodet om yderligere oplysninger, og påstod, at virksomheden let kunne identificeres som en kinesisk virksomhed. De fremførte, at selv om det var korrekt, at virksomheden optrådte med et andet navn i stikprøveskemaet og anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling i den oprindelige undersøgelse (dvs. som General Footwear Ltd), skyldes det andet virksomhedsnavn i Timberlands sagsanlæg ved den nationale ret (dvs. General Shoes Ltd) højst sandsynligt alene en oversættelsesfejl. Derfor burde anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling fra den kinesiske virksomhed General Footwear Ltd være blevet vurderet, hvorimod vurderingen af anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling fra General Shoes Ltd var en åbenbar fejl, for så vidt angår anmodningen om tilbagebetaling fra Timberland. Derfor bør en sådan vurdering begrundes og korrigeres.
 (145)
 General Footwear Ltd er en del af en virksomhedsgruppe med forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Kina og Vietnam. Der var både en producent i Vietnam og en i Kina, der indsendte anmodninger om markedsøkonomisk/individuel behandling i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. I den kinesiske virksomheds anmodning om markedsøkonomisk/individuel behandling er dens navn konsekvent angivet som »General Footwear Ltd« med en adresse i Kina. Producenten i Vietnam er angivet som »General Shoes Ltd«. I den relevante anmodning om markedsøkonomisk/individuel behandling er det imidlertid uklart, om den pågældende virksomhed faktisk er kinesisk eller vietnamesisk. Det var derfor ikke urimeligt at antage, at den virksomhed, der er nævnt i sagens akter i den nationale sag, faktisk var vietnamesisk. Under alle omstændigheder finder de kriterier, der er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 7, for anmodninger om markedsøkonomisk behandling og i artikel 9, stk. 5, i grundforordningen før dens ændring for anmodninger om individuel behandling anvendelse på både kinesiske og vietnamesiske producenter, da både Kina og Vietnam behandles som lande uden markedsøkonomi.
 (146)
 Den vietnamesiske virksomhed General Shoes Ltd. var også leverandør til andre importører end Timberland, og dens anmodning om markedsøkonomisk/individuel behandling blev ikke kun vurderet i forbindelse med Timberlands anmodning om tilbagebetaling. Anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling vurderes på grundlag af de generelle betingelser, hvorunder en virksomhed opererer, og er ikke begrænset til bestemte transaktioner eller bestemte kunder i Unionen. Derfor finder resultatet af en sådan vurdering anvendelse på den pågældende eksporterende producent som sådan, og der var derfor ikke tale om en åbenlys fejl, for så vidt angår Timberlands anmodninger om godtgørelse.
 (147)
 Under alle omstændigheder er det fortsat Kommissionens hensigt at vurdere anmodningen om markedsøkonomisk/individuel behandling fra »General Footwear Ltd« (Kina). Som led i god forvaltningsskik og for ikke unødigt at forsinke den igangværende gennemførelse, bliver denne vurdering dog genstand for en separat retsakt.
 Argument i forbindelse med anmodninger om godtgørelse
 (148)
 En importør erkendte, at ingen


text:
af de eksporterende producenter, der er berørt af denne gennemførelse, var dens leverandør, og var derfor af den opfattelse, at konklusionerne ikke var relevante for dens situation. Denne part fremførte, at konklusionerne af den nuværende gennemførelse derfor ikke kan udgøre et grundlag for at afvise dens anmodninger om godtgørelse, der er indgivet til de nationale toldmyndigheder. Importøren anmodede desuden om, at dens leverandørers anmodninger om markedsøkonomisk/individuel behandling blev undersøgt på grundlag af de dokumenter, som de relevante belgiske toldmyndigheder havde forelagt Kommissionen.
 (149)
 For så vidt angår ovenstående anmodning, henviser Kommissionen til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/223 (42), hvori det fastlægges, hvilken procedure der skal følges. Kommissionen vil navnlig i henhold til artikel 1 og 2 i nævnte forordning undersøge de relevante anmodninger om markedsøkonomisk/individuel behandling, så snart den har modtaget den relevante dokumentation fra toldmyndighederne.
 D. KONKLUSIONER
 (150)
 Ud fra de modtagne bemærkninger og analysen heraf konkluderedes det, at restantidumpingtolden for Vietnam bør genindføres, for så vidt angår de 14 pågældende eksporterende producenter, i anvendelsesperioden for den anfægtede forordning.
 E. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
 (151)
 De pågældende eksporterende producenter og alle de parter, der gav sig til kende, blev informeret om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale genindførelse af den endelige antidumpingtold på importen fra de 14 berørte eksporterende producenter. De blev indrømmet en periode, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger efter fremlæggelsen af oplysninger.
 (152)
 Denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat i medfør af forordning (EU) 2016/1036 artikel 15, stk. 1 —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 1. Der indføres hermed en endelig antidumpingtold på den import af fodtøj med overdel af læder eller kunstlæder, undtagen sportsfodtøj, fodtøj, hvortil der kræves en særlig teknologi, hjemmefodtøj og andre typer af indendørs fodtøj og fodtøj med beskyttelseståkappe, med oprindelse i Vietnam, produceret af de eksporterende producenter, som er opført i bilag II til denne forordning, og henhørende under KN-kode: 6403 20 00, ex 6403 30 00 (43), ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 og ex 6405 10 00 (44), som fandt sted i løbet af anvendelsesperioden for forordning (EF) nr. 1472/2006 og gennemførelsesforordning (EU) nr. 1294/2009. Taric-koderne er opført i bilag I til nærværende forordning.
 2. I denne forordning forstås ved:
 — »sportsfodtøj«: fodtøj i henhold til definitionen i underpositionsbestemmelse 1 til kapitel


text:
64 i bilag I til forordning (EF) nr. 1719/2005
 — »fodtøj, hvortil der kræves en særlig teknologi«: fodtøj, for hvilket cif-prisen pr. par er lig med eller højere end 7,5 EUR, til sportsbrug, med en støbt (dog ikke sprøjtestøbt) sål i et eller flere lag, fremstillet af syntetiske materialer, der er specielt beregnede til at afbøde stød fra vertikale eller laterale bevægelser, og med tekniske karakteristika som f.eks. hermetiske puder indeholdende luft eller væske, mekaniske stødabsorberende eller -neutraliserende dele eller materialer som polymerer med lav massefylde og henhørende under KN-kode ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96 og ex 6403 99 98
 — »fodtøj med beskyttelseståkappe«: fodtøj med en indbygget beskyttelseståkappe og en modstandsdygtighed over for stød på mindst 100 joule (45) og henhørende under KN-kode: ex 6403 30 00 (46), ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 og ex 6405 10 00
 — »hjemmefodtøj og andre typer af indendørs fodtøj«: fodtøj henhørende under KN-kode ex 6405 10 00.
 3. Den endelige antidumpingtold fastsættes til 10 % af nettoprisen, frit EU's grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af de eksporterende producenter, som er opført i bilag II til denne forordning.
 Artikel 2
 De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EF) nr. 553/2006, opkræves endeligt. Beløb til sikkerhedsstillelse, som ligger ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
 Artikel 3
 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 13. september 2016.
 På Kommissionens vegne
 Jean-Claude JUNCKER
 Formand
 (1) EUT L 176 af 30.6.2016, s. 21.
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 553/2006 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse former for fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam (EUT L 98 af 6.4.2006, s. 3).
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 1472/2006 af 5. oktober 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med


text:
oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam (EUT L 275 af 6.10.2006, s. 1).
 (4) Rådets forordning (EF) nr. 388/2008 af 29. april 2008 om udvidelse af de endelige antidumpingforanstaltninger, som indførtes ved forordning (EF) nr. 1472/2006, på importen af visse typer fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina til også at omfatte import af samme vare afsendt fra Macao SAR, uanset om den er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej (EUT L 117 af 1.5.2008, s. 1).
 (5) EUT C 251 af 3.10.2008, s. 21.
 (6) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1294/2009 af 22. december 2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Vietnam og i Folkerepublikken Kina som udvidet til også at omfatte import af visse typer fodtøj med overdel af læder afsendt fra Macao SAR, uanset om den er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej, som følge af en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 (EUT L 352 af 30.12.2009, s. 1).
 (7) EUT C 295 af 11.10.2013, s. 6.
 (8) Rådets gennemførelsesforordning 2014/149/EU af 18. marts 2014 om forkastelse af forslaget til Rådets gennemførelsesforordning om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd og Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (EUT L 82 af 20.3.2014, s. 27).
 (9) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EUT L 302 af 19.10.1992, s. 1).
 (10) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen, som afløser EF-toldkodeksen, trådte i kraft den 1. maj 2016 (EUT L 269 af 10.10.2013, s. 1). De væsentlige bestemmelser, som er relevante i denne sammenhæng, er uændrede.
 (11) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1).
 (12) Forenede sager 97, 193, 99 og 215/86, Asteris AE m.fl. og Den Hellenske Republik mod Kommissionen, Sml. 1988, s. 2181, præmis 27 og 28.
 (13) Sag C-415/96, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1998 I, s. 6993, præmis 31; sag C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques mod Rådet, Sml. 2000 I, s. 8147, præmis 80-85; sag T-301/01, Alitalia mod Kommissionen, Sml. 2008 II, s. 1753, præmis 99 og 142; forenede sager T-267/08 og T-279/08, Région Nord-Pas de Calais mod Kommissionen, Sml. 2011 II, s. 1999, præmis 83.
 (14) Sag C-415/96, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1998 I, s. 6993, præmis 31; sag C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques mod Rådet, Sml. 2000 I, s. 8147, præmis 80-85.
 (15) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 765/2012 af 13. juni 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport


text:
fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 237 af 3.9.2012, s. 1).
 (16) I henhold til artikel 2 i forordning (EU) nr. 765/2012 finder de ændringer, som indføres ved nævnte ændringsforordning, kun anvendelse på undersøgelser, der indledes efter nævnte forordnings ikrafttrædelse. Den nuværende undersøgelse indledtes imidlertid den 7. juli 2005 (EUT C 166 af 7.7.2005, s. 14).
 (17) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1395 af 18. august 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina, produceret af Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. og Win Profile Industries Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 225 af 19.8.2016, s. 52).
 (18) Sag C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques mod Rådet, Sml. 2000 I, s. 8147.
 (19) Meddelelse om gennemførelse af dommen i de forenede sager C-659/13 og C-34/14, C & J Clark International Limited og Puma SE, vedrørende Rådets forordning (EF) nr. 1472/2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam (EUT C 101 af 17.3.2016, s. 13).
 (20) Sag 270/84, Licata mod ESC, Sml. 1986, s. 2305, præmis 31; Sag C-60/98, Butterfly Music mod CEDEM, Sml. 1999-I, s. 3939, præmis 24; sag 68/69, Bundesknappschaft mod Brock, Sml. 1970, s. 171, præmis 6; sag 1/73, Westzucker GmbH mod Einfuhr und Vorratsstelle für Zucker, Sml. 1973, s. 723, præmis 5; sag 143/73, Sopad mod Forma og Firs, Sml. 1973, s. 1433, præmis 8; sag 96/77, Bauche, Sml. 1978, s. 383, præmis 48; sag 125/77, Koninklijke Scholten-Honig mod Hoofdproduktschaap voor Akkerbouwprodukten, Sml. 1978, s. 1991, præmis 37; sag 40/79, Ρ mod Kommissionen, Sml. 1981, s. 361, præmis 12; sag T-404/05, Grækenland mod Kommissionen, Sml. 2008 II, s. 272, præmis 77; sag C-334/07 Ρ, Kommissionen mod Freistaat Sachsen, Sml. 2008 I, s. 9465, præmis 53.
 (21) Sag T-176/01, Ferrière Nord mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 3931, præmis 139; sag C-334/07 Ρ, Kommissionen mod Freistaat Sachsen, Sml. 2008 I, s. 9465, præmis 53.
 (22) Sag C-169/95, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1997 I, s. 135, præmis 51-54; forenede sager T-116/01 og T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA mod Kommissionen, Sml. 2003 II, s. 2957, præmis 205.
 (23) Sag C-34/92, GruSa Fleisch mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Sml. 1993-I, s. 4147, præmis 22. Samme eller lignende ordlyd kan eksempelvis findes i forenede sager 212/80-217/80, Meridionale Industria Salumi m.fl., Sml. 1981, s. 2735, præmis 9 og 10; sag 21/81, Bout, Sml. 1982, s. 381, præmis 13; sag T-42/96, Eyckeler &


text:
Malt mod Kommissionen, Sml. 1998 II, s. 401, præmis 53 og 55-56; sag T-180/01, Euroagri mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 369, præmis 36.
 (24) Sag C-337/88, Società agricola fattoria alimentare (SAFA), Sml. 1990 I, s.1, præmis 13.
 (25) Sag 245/81, Edeka mod Tyskland, Sml. 1982, s. 2746, præmis 27.
 (26) (EUT C 166 af 7.7.2005, s. 14).
 (27) Sag T-299/05, Shanghai Excell M&E Enterprise og Shanghai Adeptech Precision mod Rådet, Sml. 2009 II, s. 565, præmis 116-146.
 (28) Sag C-141/08 P, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd. mod Rådet, Sml. 2009 I, s. 9147, præmis 94 ff.
 (29) Sag T-320/13, Delsolar mod Kommissionen, Sml. 2014 II, s. 0000, præmis 40-67.
 (30) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.
 (31) EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.
 (32) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1168/2012 af 12. december 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 344 af 14.12.2012, s. 1).
 (33) Rådets forordning (EF) nr. 1515/2001 af 23. juli 2001 om de foranstaltninger, der kan træffes af EF på grundlag af en rapport vedtaget af WTO's tvistbilæggelsesorgan vedrørende antidumping- og antisubsidieforanstaltninger (EFT L 201 af 26.7.2001, s. 10), betragtning 6 i præamblen.
 (34) EUT L 82 af 20.3.2014, s. 27.
 (35) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 37/2014 af 15. januar 2014 om ændring af visse forordninger vedrørende den fælles handelspolitik for så vidt angår procedurerne for vedtagelse af visse foranstaltninger (EUT L 18 af 21.1.2014, s. 1).
 (36) Sag C-138/09, Todaro, Sml. 2010 I, s. 4561.
 (37) Sag T-167/94, Nölle mod Rådet og Kommissionen, Sml. 1995 II, s. 2589, præmis 62 og 63.
 (38) Se f.eks. sag T-221/05, Huvis mod Rådet, Sml. 2008 II, s. 124, og sag T-249/06, Interpipe Nikopolsky mod Rådet, Sml. 2009 II, s. 303. For fuldstændighedens skyld kan følgende forklaringer være nyttige: I sag T-107/08, ENRC mod Rådet, fastslog Retten, at der ikke forekom dumping, eller at den fastsatte dumpingmargen i hvert fald skulle have været lavere end den, der var beregnet i den anfægtede forordning, og annullerede følgelig den anfægtede rådsforordning i sin helhed (sag T-107/08, ENRC mod Rådet, Sml. 2011 II, s. 8051, præmis 67-70). Da Kommissionen anvendte den af Retten foreskrevne metode, viste det sig, at der hverken var tale om dumping eller skade. Kommissionen afholdt sig derfor fra en formel genoptagelse af undersøgelsen. I Domstolens dom i sag C-351/04, Ikea (sag C-351/04, Ikea, Sml. 2007 I, s. 7723), havde Domstolen erklæret Rådets forordning delvist ugyldig, nemlig beregningen af tolden, der var foretaget ved hjælp af metoden med såkaldt »nulstilling«. Institutionerne havde allerede tidligere i henhold til en afgørelse truffet af WTO's appelorgan genberegnet tolden uden brug af nulstilling og havde konstateret, at der ikke havde fundet dumping sted, hvorfor de afsluttede undersøgelsen uden at indføre foranstaltninger (dvs. at den nye toldsats fastsattes til nul) (Rådets forordning (EF) nr. 160/2002 af 28. januar 2002 om ændring af forordning (EF) nr. 2398/97 om


text: indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Egypten, Indien og Pakistan og om afslutning af proceduren for import med oprindelse i Pakistan (EFT L 26 af 30.1.2002, s. 2). I sag T-498/04, Zheijiang Xinan Chemical Group mod Rådet (sag T-498/04, Zheijiang Xinan Chemical Group mod Rådet, Sml. 2009 II, s. 1969), appellerede Rådet dommen. Derfor trådte annullationen først i kraft på datoen for Domstolens dom i appelsagen (sag C-337/09 P, Rådet mod Zheijiang Xinan Chemical Group, ECLI:EU:C:2012:471), som var den 19. juli 2012. I denne dom konstaterede Retten, hvilket blev bekræftet af Domstolen, at Kommissionen og Rådet var forpligtet til at indrømme markedsøkonomisk behandling til ansøgeren, som var den eneste kinesiske virksomhed, der havde eksporteret den pågældende vare i undersøgelsesperioden. I dette tilfælde havde Kommissionen og Rådet, i modsætning til i den foreliggende sag, faktisk foretaget en analyse af anmodningen om markedsøkonomisk behandling og havde afvist denne anmodning som ubegrundet. Unionens retsinstanser fastslog, i modsætning til det synspunkt, som Kommissionen og Rådet gav udtryk for, at anmodningen var velbegrundet, og derfor skulle den normale værdi beregnes på grundlag af oplysningerne fra Zheijiang Xinan Chemical Group. Kommissionen ville normalt have genoptaget proceduren med henblik på at foreslå Rådet at indføre en fremtidig told. Men i den foreliggende sag havde Kommissionen (Kommissionens afgørelse 2009/383/EF af 14. maj 2009 om suspension af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 1683/2004 på importen af glyphosat med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 120 af 15.5.2009, s. 20)) og Rådet (Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 126/2010 af 11. februar 2010 om forlængelse af suspensionen af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1683/2004 på importen af glyphosat med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 40 af 13.2.2010, s. 1)) i 2009 og 2010 besluttet at suspendere antidumpingtolden indtil udløbet af dens anvendelsesperiode den 30. september 2010, eftersom skaden sandsynligvis ikke ville gentage sig på grund af EU-erhvervsgrenens høje fortjeneste. Der var derfor ingen grund til at genoptage proceduren med henblik på indførelse af en fremtidig told. Der var heller ikke mulighed for at genoptage proceduren med henblik på genindførelse af den tidligere told for perioden inden dommen, eftersom der i modsætning til i den foreliggende sag ikke blev anvendt stikprøver. Faktisk var Zheijiang Xinan Chemical Group den eneste eksporterende producent, som havde salg til EU-markedet i undersøgelsesperioden. Eftersom Kommissionen og Rådet ville have været forpligtet til at indrømme Zheijiang Xinan Chemical Group markedsøkonomisk behandling, annullerede Unionens retsinstanser konklusionerne om dumping. Sag T-348/05, JSC Kirovo-Chepetsky mod Rådet (sag T-348/05, JSC Kirovo-Chepetsky mod Rådet, Sml. 2008 II, s. 159), er en meget speciel sag. Kommissionen havde indledt en delvis interimsundersøgelse efter anmodning fra EU-erhvervsgrenen og havde i den forbindelse udvidet varedækningen til at omfatte de pågældende varer og en anden vare. Retten fastslog, at denne fremgangsmåde ikke kunne anvendes, uden at der blev indledt en særskilt undersøgelse af den tilføjede vare. I henhold til EU-rettens almindelige princip om res judicata kunne institutionerne ikke genoptage den delvise


text:
interimsundersøgelse efter annullationen.
 (39) Se f.eks. Rådets forordning (EF) nr. 412/2009 af 18. maj 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 428/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Saudi-Arabien, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2852/2000 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Republikken Korea og om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af sådanne varer med oprindelse i Taiwan (EUT L 125 af 25.1.2009, s. 1) (overensstemmelse med Huvis); Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2012 af 21. juni 2012 om ændring af forordning (EF) nr. 954/2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine (EUT L 165 af 26.6.2012, s. 1) (overensstemmelse med Interpipe Nikopolsky).
 (40) Se f.eks. sag C-338/10, Grünwald Logistik Service, ECLI:EU:C:2012:158, og genindførelsen af told ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 158/2013 af 18. februar 2013 om genindførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer tilberedte eller konserverede citrusfrugter (mandariner osv.) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 49 af 22.2.2013, s. 29). Se også følgende eksempler: I sag T-158/10, Dow Chemical mod Rådet, fastslog Retten, at der ikke var sandsynlighed for fortsat dumping (sag T-158/10, Dow Chemical mod Rådet, ECLI:EU:T:2012:218, præmis 47 og 59). I sag T-107/04, Aluminium Silicon Mill Products mod Rådet, fastslog Retten, at der ikke var nogen årsagssammenhæng mellem dumping og skade (sag T-107/04, Aluminium Silicon Mill Products mod Rådet, Sml. 2007 II, s. 669, præmis 116). I henhold til EU-rettens almindelige princip om res judicata er Kommissionen og Rådet bundet af EU-retsinstansernes afgørelse, når de på grundlag af de foreliggende faktiske omstændigheder kan nå frem til en endelig konklusion om dumping, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser. Kommissionen og Rådet kan derfor ikke fravige EU-retsinstansernes afgørelse. I en sådan situation afsluttes undersøgelsen som følge af dommen fra Unionens retsinstanser, hvori der nås frem til en endelig konklusion om, at EU-erhvervsgrenens klage er retligt ubegrundet. Efter disse to domme var det derfor ikke muligt for Kommissionen og Rådet at genoptage undersøgelsen, hvilket er grunden til, at der ikke er taget yderligere skridt på baggrund af dommene.
 (41) Sag 199/82, San Giorgio, Sml. 1983, s. 3595, præmis 13.
 (42) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/223 om fastlæggelse af en procedure for vurdering af en række anmodninger om markedsøkonomisk behandling og individuel behandling fra eksporterende producenter i Kina og Vietnam og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 41 af 18.2.2016, s. 3).
 (43) I medfør af Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 301 af 31.10.2006, s. 1) udskiftes denne KN-kode pr. 1. januar 2007 med KN-kode ex 6403 51 05, ex 6403 59 05, ex 6403 91 05 og ex 6403 99 05.
 (44) Som


text:
defineret i Kommissionens forordning (EF) nr. 1719/2005 af 27. oktober 2005 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 286 af 28.10.2005, s. 1). Hvilke varer der er omfattet, bestemmes ved at kombinere varebeskrivelsen i artikel 1, stk. 1, med varebeskrivelsen for de tilsvarende KN-koder set under ét.
 (45) Modstandsdygtigheden over for stød måles efter den europæiske standard EN345 eller EN346.
 (46) Se fodnote 45.
 BILAG I
 Taric-koder for fodtøj med overdel af læder eller kunstlæder som omhandlet i artikel 1
 a)
 Fra den 7. oktober 2006:
 6403300039, 6403300089, 6403511190, 6403511590, 6403511990, 6403519190, 6403519590, 6403519990, 6403591190, 6403593190, 6403593590, 6403593990, 6403599190, 6403599590, 6403599990, 6403911199, 6403911399, 6403911699, 6403911899, 6403919199, 6403919399, 6403919699, 6403919899, 6403991190, 6403993190, 6403993390, 6403993690, 6403993890, 6403999199, 6403999329, 6403999399, 6403999629, 6403999699, 6403999829, 6403999899 og 6405100080
 b)
 Fra den 1. januar 2007:
 6403510519, 6403510599, 6403511190, 6403511590, 6403511990, 6403519190, 6403519590, 6403519990, 6403590519, 6403590599, 6403591190, 6403593190, 6403593590, 6403593990, 6403599190, 6403599590, 6403599990, 6403910519, 6403910599, 6403911199, 6403911399, 6403911699, 6403911899, 6403919199, 6403919399, 6403919699, 6403919899, 6403990519, 6403990599, 6403991190, 6403993190, 6403993390, 6403993690, 6403993890, 6403999199, 6403999329, 6403999399, 6403999629, 6403999699, 6403999829, 6403999899 og 6405100080
 c)
 Fra den 7. september 2007:
 6403510515, 6403510518, 6403510595, 6403510598, 6403511191, 6403511199, 6403511591, 6403511599, 6403511991, 6403511999, 6403519191, 6403519199, 6403519591, 6403519599, 6403519991, 6403519999, 6403590515, 6403590518, 6403590595, 6403590598, 6403591191, 6403591199, 6403593191, 6403593199, 6403593591, 6403593599, 6403593991, 6403593999, 6403599191, 6403599199, 6403599591, 6403599599, 6403599991, 6403599999, 6403910515, 6403910518, 6403910595, 6403910598, 6403911195, 6403911198, 6403911395, 6403911398, 6403911695, 6403911698, 6403911895, 6403911898, 6403919195, 6403919198, 6403919395, 6403919398, 6403919695, 6403919698, 6403919895, 6403919898, 6403990515, 6403990518, 6403990595, 6403990598, 6403991191, 6403991199, 6403993191, 6403993199, 6403993391, 6403993399, 6403993691, 6403993699, 6403993891, 6403993899, 6403999195, 6403999198, 6403999325, 6403999328, 6403999395, 6403999398, 6403999625, 6403999628, 6403999695, 6403999698, 6403999825, 6403999828, 6403999895, 6403999898, 6405100081 og 6405100089
 BILAG II
 Liste over eksporterende producenter:
 Navn på den eksporterende producent
 Best Royal Co., Ltd
 Lac Cuong Footwear Co., Ltd
 Lac Ty Co., Ltd
 Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company)
 VMC Royal Co., Ltd
 Freetrend Industrial Ltd. og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomhed Freetrend Industrial A (Vietnam) Co., Ltd
 Fulgent Sun Footwear Co., Ltd.
 General Shoes Ltd.
 Golden Star Co., Ltd.
 Golden Top Company Co., Ltd.
 Kingmaker Footwear Co., Ltd
 Tripos Enterprise Inc.
 Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd.


text:
 22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 277/16
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1070/2011
 af 21. oktober 2011
 om ændring af de repræsentative priser og den tillægsimporttold for visse produkter inden for sukkersektoren, der er fastsat ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 971/2011 for produktionsåret 2011/12
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),
 under henvisning til Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2006 af 30. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 for så vidt angår handel med tredjelande inden for sukkersektoren (2), særlig artikel 36, stk. 2, andet afsnit, andet punktum, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 De repræsentative priser og tillægsimporttolden for hvidt sukker, råsukker og visse sirupper for produktionsåret 2011/12 er fastsat ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 971/2011 (3). Disse repræsentative priser og denne tillægstold er senest ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1059/2011 (4).
 (2)
 De oplysninger, som Kommissionen for tiden råder over, medfører, at de pågældende priser og beløb skal ændres efter bestemmelserne og reglerne i forordning (EF) nr. 951/2006 —
 VEDTAGET FØLGENDE FORORDNING:
 Artikel 1
 De repræsentative priser og tillægsimporttolden for de produkter, der er omhandlet i artikel 36 i forordning (EF) nr. 951/2006, og fastsat ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 971/2011 for produktionsåret 2011/12, ændres og er anført i bilaget til nærværende forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft den 22. oktober 2011.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 21. oktober 2011.
 På Kommissionens vegne For formanden
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter
 (1) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
 (2) EUT L 178 af 1.7.2006, s. 24.
 (3) EUT L 254 af 30.9.2011, s. 12.
 (4) EUT L 276 af 21.10.2011, s. 37.
 BILAG
 De ændrede repræsentative priser og den ændrede tillægsimporttold for hvidt sukker, råsukker og produkter i KN-kode 1702 90 95, der er gældende fra den 22. oktober 2011
 (EUR)
 KN-kode
 Repræsentativ pris pr. 100 kg netto af det pågældende produkt
 Tillægstold pr. 100 kg netto af det pågældende produkt
 1701 11 10 (1)
 48,08
 0,00
 1701 11 90 (1)
 48,08
 0,48
 1701 12 10 (1)
 48,08
 0,00
 1701 12 90 (1)
 48,08
 0,18
 1701 91 00 (2)
 49,54
 2,61
 1701 99 10 (2)
 49,54
 0,00
 1701 99 90 (2)
 49,54
 0,00
 1702 90 95 (3)
 0,50
 0,22
 (1) Fastsættelse for standardkvaliteten som defineret i bilag IV, punkt III, til forordning (EF) nr. 1234/2007.
 (2) Fastsættelse for standardkvaliteten som defineret i bilag IV, punkt II, til forordning (EF) nr. 1234/2007.
 (3) Fastsættelse pr. 1 % af indhold af saccharose.


text:
 4.2.2021
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 40/21
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2021/131
 af 3. februar 2021
 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1210/2003 om visse specifikke restriktioner i de økonomiske og finansielle forbindelser med Irak
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1210/2003 af 7. juli 2003 om visse specifikke restriktioner i de økonomiske og finansielle forbindelser med Irak og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2465/96 (1), særlig artikel 11, litra b), og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag III til forordning (EF) nr. 1210/2003 indeholder en liste over den tidligere irakiske regerings offentlige instanser, virksomheder og institutioner og fysiske og juridiske personer, organer og sammenslutninger, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer, som den 22. maj 2003 var placeret uden for Irak, i henhold til nævnte forordning.
 (2)
 Efter en teknisk gennemgang af bilag III til forordning (EF) nr. 1210/2003 bør en enhed fjernes fra listen over de personer og enheder, over for hvem indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer bør gælde.
 (3)
 Bilag III til forordning (EF) nr. 1210/2003 bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Bilag III til forordning (EF) nr. 1210/2003 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 3. februar 2021.
 På Kommissionens vegne
 For formanden
 Generaldirektør
 Generaldirektoratet for Finansiel Stabilitet, Finansielle Tjenesteydelser og Kapitalmarkedsunionen
 (1) EUT L 169 af 8.7.2003, s. 6.
 BILAG
 I bilag III til forordning (EF) nr. 1210/2003 udgår følgende:
 »67.
 IRAQI STATE ENTERPRISE FOR FOODSTUFFS TRADING, Adresse: P.O. Box 548, Baghdad, Irak«.


text:
 21.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 52/11
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 162/2014
 af 19. februar 2014
 om godkendelse af en væsentlig ændring af varespecifikationen for en betegnelse, der er opført i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser [Carota dell’Altopiano del Fucino (BGB)]
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 52, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionen har i henhold til artikel 53, stk. 1, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1151/2012 behandlet Italiens ansøgning om godkendelse af en ændring af varespecifikationen for den beskyttede geografiske betegnelse «Carota dell’Altopiano del Fucino», der er registreret i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 148/2007 (2).
 (2)
 Eftersom den pågældende ændring ikke er af mindre omfang, jf. artikel 53 i forordning (EU) nr. 1151/2012, har Kommissionen i overensstemmelse med artikel 50, stk. 2, litra a), i nævnte forordning offentliggjort ændringsansøgningen i Den Europæiske Unions Tidende
 (3).
 (3)
 Da Kommissionen ikke har modtaget indsigelser, jf. artikel 51 i forordning (EU) nr. 1151/2012, bør ændringen af varespecifikationen godkendes —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Den ændring af varebeskrivelsen, der blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, og som vedrører betegnelsen i bilaget til denne forordning, godkendes.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 19. februar 2014.
 På Kommissionens vegne For formanden
 Dacian CIOLOȘ
 Medlem af Kommissionen
 (1) EUT L 343 af 14.12.2012, s. 1.
 (2) EUT L 46 af 16.2.2007, s. 14.
 (3) EUT C 272 af 20.9.2013, s. 11.
 BILAG
 Landbrugsprodukter bestemt til konsum, som er opført i traktatens bilag I:
 Kategori 1.6. Frugt, grøntsager og korn, også forarbejdet
 ITALIEN
 Carota dell'Altopiano del Fucino (BGB)


text:
 Avis juridique important
 |
 31988R1108
 Rådets forordning (EØF) nr. 1108/88 af 25. april 1988 om indførelse for produktionsåret 1987/1988 af en særlig absorptionsafgift for sukker
 EF-Tidende nr. L 110 af 29/04/1988 s. 0025 - 0026
 RAADETS FORORDNING ( EOEF ) Nr . 1108/88 af 25 . april 1988 om indfoerelse for produktionsaaret 1987/1988 af en saerlig absorptionsafgift for sukker RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43, under henvisning til udtalelse fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg ( 2 ), og ud fra foelgende betragtninger : I henhold til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1785/81 af 30 . juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker ( 3 ), senest aendret ved forordning ( EOEF ) nr . 1107/88 ( 4 ), anvendes der en kvotaordning for sukkerproduktionen for produktionsaarene 1986 /1987 til 1990/1991, og forordningen fastsaetter basismaengderne for A - og B-produktionen for produktionsaarene 1986/1987 og 1987/1988; basismaengderne for A - og B-produktionen samt fordelingen af de omkostninger, der er forbundet hermed for producenterne inden for rammerne af ordningen, skal vaere fastsat inden den 1. januar 1988 for produktionsaarene 1988/1989 og 1990/1991; formaalet med produktionskvotaordningen for sukker er at styre produktionen i forhold til afsaetningsmulighederne og sikre, at det samlede tab, som skyldes afsaetningen af produktionsoverskuddet i Faellesskabet, daekkes ved producenternes medfinansiering; medfinansieringen sker ved, at der paa basisproduktionen opkraeves en afgift, som gaelder hele A - og B-sukkerproduktionen, men er begraenset til 2 % af interventionsprisen for hvidt sukker, ligesom der opkraeves en B-afgift paa B-sukker inden for et maksimumsbeloeb paa 37,5 % af naevnte pris; isoglucoseproducenterne deltager paa visse betingelser i medfinansieringen; prognoserne i henhold til artikel 28, stk . 1 og 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81 vedroerende forbrug, produktion, overskud, der kan eksporteres, og det samlede tab viser for produktionsaaret 1987/1988 med naesten fuldstaendig sikkerhed ikke blot, at det samlede tab ikke vil blive daekket ved producenternes medfinansiering paa grund af dennes begraensning, men at naevnte tab vil blive saa stort, at selvfinansieringsprincippet for sektoren vil blive bragt i fare; envidere kan det paa grund af de strenge budgetkrav, Faellesskabeter undergivet, ikke forventes, at Faellesskabet kan traede i de paagaeldende producenters sted og daekke ovennaevnte saldo, end ikke midlertidigt; paa grund af den utilstraekkelige frist er det oenskeligt, at der ikke foer det fastsatte tidspunkt gribes ind i produktionskvotaordningen, som den under alle omstaendigheder skal anvendes for produktionsaarene 1986/1987 og 1987/1988; paa grund af den forventede stoerrelse af det tab, der ikke daekkes af producenternes medfinansiering for produktionsaaret 1987/1988, er det dog noedvendigt at absorbere tabet ved indfoerelse af en saerlig absorptionsafgift for produktionsaaret 1987/1988; det boer under disse omstaendigheder fastsaettes, at den saerlige absorptionsafgift opkraeves samtidigt med betalingen af saldoen for produktionsafgifterne for produktionsaaret 1987/1988, dvs . inden den 15 . december 1988; den saerlige absorptionsafgift boer fastsaettes for den


text: enkelte virksomhed under hensyntagen til virksomhedens bidrag til afgiftsprovenuet via de produktionsafgifter, den har betalt for produktionsaaret 1987/1988; der boer derfor fastlaegges en koefficient for hele Faellesskabet, som for dette samme produktionsaar repraesenterer forholdet mellem dels det samlede tab, som er konstateret efter artikel 28, stk . 1 og 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81, og dels det samlede provenu, der hidroerer fra afgifterne paa den paagaeldende produktion; endvidere boer sukkerroe - og sukkerroersaelgernes deltagelse i absorptionen af det udaekkede tab for produktionsaaret 1987/1988 fastsaettes; sukkerroe - og sukkerroersaelgernes deltagelse i absorptionen af det udaekkede tab for produktionsaaret 1987/1988 kan blive vanskeliggjort, navnlig naar ikke blot de sukkerroer, der er leveret i forbindelse med naevnte produktionsaar, men ligeledes hovedparten af de sukkerroer, der leveres i forbindelse med produktionsaaret 1988/1989 allerede er fuldt ud betalt af fabrikanterne; paa denne baggrund boer den andel, sukkerroedyrkerne eller sukkerroeravlerne skal bidrage med, kunne erlaegges enten for de sukkerroer, der er leveret i produktionsaaret 1987/1988 eller i 1988/1989; uanset det produktionsaar, der vaelges til erlaeggelse af denne deltagelse, maa deltagelsen ikke vaere stoerre end den, der gaelder for produktionsaaret 1987/1988 - UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING : Artikel 1 1 . Med forbehold af afsnit III og III A i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81 opkraeves der, hvis det samlede tab for produktionsaaret 1987/1988, konstateret efter artikel 28, stk . 1 og 2, i samme forordning, ikke fuldt ud daekkes af provenuet af de produktionsafgifter, der skal betales af sukker - og isoglu - cosefabrikanterne for naevnte produktionsaar, en saerlig absorptionsafgift hos disse . Afgiften opkraeves for fuldt ud at absorbere den del af det paagaeldende samlede tab, der ikke daekkes af provenuet af produktionsafgifterne . Ved den i artikel 28, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81 omhandlede beregning tages der hensyn til det provenu, der hidroerer fra opkraevningen af den saerlige afgift, der er omhandlet i foerste afsnit i naervaerende stykke . 2 . Den saerlige absorptionsafgift beregnes for den enkelte sukker - og isoglucoseproducerende virksomhed ved paa det beloeb, virksomheden skal betale som produktionsafgift for produktionsaaret 1987/1988, at anvende en koefficient, der skal fastlaegges naermere . Koefficienten repraesenterer for Faellesskabet forholdet mellem det samlede tab, der er konstateret for produktionsaaret 1987/1988 efter artikel 28, stk . 1 og 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81, og provenuet af de produktionsafgifter, sukker - og isoglucosefabrikanterne skal betale for samme produktionsaar; dette forhold nedsaettes med 1 . Den saerlige absorptionsafgift betales inden den 15 . december 1988 . 3 . Med forbehold af andet afsnit kan sukkerfabrikanterne, alt efter det enkelte tilfaelde, af saelgerne af sukkerroereller sukkerroer produceret i Faellesskabet kraeve en godtgoerelse paa hoejst 60 % af den saerlige absorptionsafgift, der er opkraevet . Denne godtgoerelse erlaegges for de sukkerroer, der er leveret i forbindelse med produktionsaaret 1987/1988 eller 1988/1989 . Uanset hvilket produktionsaar den i foerste afsnit omhandlede godtgoerelse vedroerer, maa godtgoerelsen hoejst vaere lig med sukkerroe - og sukkerroersaelgernes deltagelse i produktionsaaret


text: 1987/1988, som omhandlet i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81, tilpasset med den koefficient, der er naevnt i stk. 2 . 4 . Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel samt den i stk . 2 omhandlede koefficient fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 41 i forordning ( EOEF ) nr . 1785/81 . Artikel 2 Denne forordning traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende . Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat . Udfaerdiget i Luxembourg, den 25 . april 1988 . Paa Raadets vegne H.-D . GENSCHER Formand ( 1 ) Udtalelse afgivet den 14 . april 1988 ( endnu ikke offentliggjort i EFT ) ( 2 ) EFT nr . C 356 af 31 . 12 . 1987, s . 42 . ( 3 ) EFT nr . L 177 af 1 . 7 . 1981, s . 4 . ( 4) Se side 20 i denne Tidende .


text:
 20.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 47/68
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 146/2013
 af 19. februar 2013
 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1),
 under henvisning til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7. juni 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 136, stk. 1, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning.
 (2)
 Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 De faste importværdier som omhandlet i artikel 136 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes i bilaget til nærværende forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 19. februar 2013.
 På Kommissionens vegne For formanden
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter
 (1) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
 (2) EUT L 157 af 15.6.2011, s. 1.
 BILAG
 Faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager
 (EUR/100 kg)
 KN-kode
 Tredjelandskode (1)
 Fast importværdi
 0702 00 00
 IL
 80,1
 MA
 60,3
 TN
 88,1
 TR
 118,6
 ZZ
 86,8
 0707 00 05
 EG
 208,4
 MA
 191,6
 TR
 166,4
 ZZ
 188,8
 0709 91 00
 EG
 76,0
 ZZ
 76,0
 0709 93 10
 MA
 41,2
 TR
 118,0
 ZZ
 79,6
 0805 10 20
 EG
 52,4
 IL
 71,3
 MA
 56,1
 TN
 52,2
 TR
 58,3
 ZZ
 58,1
 0805 20 10
 IL
 147,9
 MA
 101,7
 ZZ
 124,8
 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90
 EG
 67,0
 IL
 138,3
 KR
 134,8
 MA
 121,6
 TR
 66,6
 ZA
 148,7
 ZZ
 112,8
 0805 50 10
 EG
 83,9
 TR
 79,2
 ZZ
 81,6
 0808 10 80
 CN
 84,0
 MK
 34,9
 US
 177,3
 ZZ
 98,7
 0808 30 90
 AR
 136,4
 CL
 223,6
 CN
 36,6
 TR
 179,9
 US
 140,7
 ZA
 109,9
 ZZ
 137,9
 (1) Landefortegnelse fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1833/2006 (EUT L 354 af 14.12.2006, s. 19). Koden »ZZ« = »anden oprindelse«.


text:
 9.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 232/29
 RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 907/2011
 af 6. september 2011
 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige antidumpingtold på importen af garn med høj styrke af polyestere med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om afslutning af proceduren vedrørende import af garn med høj styrke af polyestere med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan
 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9,
 under henvisning til gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 af 29. november 2010 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige antidumpingtold på importen af garn med høj styrke af polyestere med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om afslutning af proceduren vedrørende import af garn med høj styrke af polyestere med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan (2), særlig artikel 4,
 under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg, og
 ud fra følgende betragtninger:
 A. GÆLDENDE FORANSTALTNINGER
 (1)
 Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af garn med høj styrke af polyestere (undtagen sytråd), ikke i detailsalgsoplægninger, herunder monofilamenter af finhed under 67 decitex, med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«), der i øjeblikket tariferes under KN-kode 5402 20 00 (»den pågældende vare«).
 (2)
 I betragtning af det store antal samarbejdsvillige eksporterende producenter i den undersøgelse, der lå til grund for indførelsen af antidumpingtolden (»den oprindelige undersøgelse«) i Kina, blev der udtaget en stikprøve af kinesiske eksporterende producenter, og der blev fastsat individuelle toldsatser på mellem 0 % og 5,5 % for de virksomheder, som indgik i stikprøven, mens andre samarbejdsvillige virksomheder, som ikke indgik i stikprøven, blev pålagt en told på 5,3 %. To samarbejdsvillige virksomheder uden for stikprøven, som blev indrømmet individuel behandling i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 3, blev tildelt toldsatser på 0 % og 9,8 %. En toldsats på 9,8 % for Kina blev indført for alle andre virksomheder.
 (3)
 Artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 giver mulighed for, at nye kinesiske eksporterende producenter, som opfylder kriterierne i samme artikel, kan indrømmes den toldsats, som gælder for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, dvs. 5,3 %.
 B. ANMODNINGER OM BEHANDLING SOM NY EKSPORTERENDE PRODUCENT
 (4)
 To virksomheder (»ansøgerne«) har anmodet om at blive indrømmet »behandling som ny eksporterende producent«.
 (5)
 Der er foretaget en undersøgelse med henblik på at fastslå, om de enkelte ansøgere opfylder kriterierne for at blive behandlet som nye eksporterende producenter, jf. artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010, ved at sikre, at de:
 —
 er producenter af den pågældende vare i Kina
 —
 ikke eksporterede den pågældende vare til Unionen i den undersøgelsesperiode, som ligger til grund for foranstaltningerne (1. juli 2008 til 30.


text:
juni 2009)
 —
 ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller producenter i Kina, som er genstand for de ved denne forordning indførte foranstaltninger
 —
 faktisk har eksporteret den pågældende vare til Unionen efter den undersøgelsesperiode, der ligger til grund for foranstaltningerne, eller har indgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen.
 (6)
 Der blev udsendt spørgeskemaer til alle ansøgere, som blev anmodet om at fremlægge dokumentation for, at de opfyldte ovennævnte kriterier.
 (7)
 Europa-Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at tage stilling til, om kriterierne i artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 var opfyldt. Der blev aflagt kontrolbesøg hos de to ansøgere:
 —
 Jiangsu Hengli Chemical Fibre Co. Ltd
 —
 Amann Twisting Yancheng Co. Ltd.
 C. RESULTATER AF UNDERSØGELSEN
 (8)
 For ansøgeren Jiangsu Hengli Chemical Fibre Co. Ltd viste gennemgangen af de indsendte oplysninger, at virksomheden havde fremlagt tilstrækkelig dokumentation til at godtgøre, at den opfylder de kriterier, der er fastsat i artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010. Derfor kunne denne ansøger i overensstemmelse med artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 tildeles den vejede gennemsnitlige toldsats for samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgår i stikprøven (5,3 %), og bør føjes til listen over eksporterende producenter i nævnte forordnings artikel 1, stk. 2.
 (9)
 For den anden ansøger, Amann Twisting Yancheng Co. Ltd, viste gennemgangen af de indsendte oplysninger, at virksomheden ikke havde fremlagt tilstrækkelig dokumentation til at godtgøre, at den opfylder de kriterier, der er fastsat i artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010. Det fremgik navnlig af undersøgelsen, at det vigtigste råmateriale, der anvendes ved fremstillingen, garn med høj styrke af polyestere, ikke fremstilles af ansøgeren, men indkøbes fra ikke forretningsmæssigt forbundne leverandører. Filamenterne forarbejdes af ansøgeren i forskellige produktionstrin, herunder snoning, og eksporteres derefter under varedefinitionen for den pågældende vare. Da ansøgeren ikke reelt har produceret den pågældende vare, men blot forarbejdet den, konkluderedes det, at Amann Twisting Yancheng Co. Ltd ikke kan anses for at være producent af den pågældende vare. Virksomheden opfylder derfor ikke det krav for indrømmelse af behandling som ny eksporterende producent, at den virksomhed, der anmoder om det, skal være en »producent« af den pågældende vare.
 (10)
 Virksomhedens anmodning om behandling som ny eksporterende producent blev derfor afvist.
 D. ÆNDRING AF LISTEN OVER VIRKSOMHEDER, DER ER OMFATTET AF INDIVIDUELLE TOLDSATSER
 (11)
 På grundlag af resultaterne af undersøgelsen, jf. betragtning 8 ovenfor, konkluderes det, at virksomheden Jiangsu Hengli Chemical Fibre Co. Ltd bør tilføjes på listen over individuelle virksomheder i artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010 med en toldsats på 5,3 %.
 (12)
 Ansøgerne og EU-erhvervsgrenen er blevet underrettet om undersøgelsens konklusioner og har haft lejlighed til at fremsætte bemærkninger.
 (13)
 Alle argumenter og indlæg fra de interesserede parter er blevet undersøgt og taget i betragtning, når det var berettiget —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Det bilag, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 1105/2010, affattes således:
 »BILAG


text:
KINESISKE SAMARBEJDSVILLIGE EKSPORTERENDE PRODUCENTER, DER IKKE INDGIK I STIKPRØVEN
 Taric-tillægskode A977
 Virksomhedens navn
 By
 Heilongjiang Longdi Co. Ltd
 Harbin
 Jiangsu Hengli Chemical Fibre Co. Ltd
 Wujiang
 Hyosung Chemical Fiber (Jiaxing) Co. Ltd
 Jiaxing
 Shanghai Wenlong Chemical Fiber Co. Ltd
 Shanghai
 Shaoxing Haifu Chemistry Fibre Co. Ltd
 Shaoxing
 Sinopec Shanghai Petrochemical Company
 Shanghai
 Wuxi Taiji Industry Co. Ltd
 Wuxi«
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 6. september 2011.
 På Rådets vegne
 M. DOWGIELEWICZ
 Formand
 (1) EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.
 (2) EUT L 315 af 1.12.2010, s. 1.


text:
 6.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 210/17
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 752/2013
 af 31. juli 2013
 om ændring af forordning (EF) nr. 555/2008 for så vidt angår nationale støtteprogrammer og handel med tredjelande i vinsektoren
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 103za og artikel 158a, stk. 4, sammenholdt med artikel 4, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Artikel 4 og 5 i Kommissionens forordning (EF) Nr. 555/2008 (2) fastsætter støttekriterierne for salgsfremstød for vin på tredjelandsmarkeder, der indgår i nationale støtteprogrammer, og for udvælgelsen af sådanne foranstaltninger.
 (2)
 På baggrund af den særlige karakter af foranstaltningen vedrørende salgsfremstød på tredjelandsmarkeder og i lyset af erfaringerne med gennemførelsen af de nationale støtteprogrammer bør der fastsættes regler for støtteberettigelse for personaleomkostninger og generalomkostninger, som modtageren har afholdt i forbindelse med gennemførelsen af sådanne foranstaltninger.
 (3)
 Artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter den finansielle forvaltning af investeringsstøtte. For at lette gennemførelsen af investeringsprojekter i programperioden 2014 til 2018 bør lofterne for forskudsbetalinger forhøjes i 2014 og 2015. Det samme princip bør også gælde for gennemførelsen af investeringsprojekter i forbindelse med udløbet af den første programmeringsperiode fra 2009 til 2013. Derfor bør loftet for forskudsbetalinger også forhøjes for 2013.
 (4)
 Det er hensigtsmæssigt at indføre foranstaltninger, som sikrer en forsvarlig finansiel forvaltning og en bedre kontrol med de EU-midler, der udbetales som forskud til støttemodtagerne inden for rammer af de nationale støtteprogrammer. I betragtning af den tid, som medlemsstaterne har brug for til at iværksætte disse foranstaltninger, bør disse anvendes fra 2014, medmindre medlemsstaterne beslutter at udbetale øgede forskud i 2013 inden for de maksimale lofter, der fastlægges i artikel 19, stk. 2, i forordning (EF) nr. 555/2008.
 (5)
 Afsnit III, kapitel II, afdeling 2, i forordning (EF) nr. 555/2008 fastsætter de betingelser, der skal opfyldes ved import af vin, druesaft og druemost til Unionen. Den indeholder bl.a. bestemmelser om forpligtelsen til at udarbejde et V I 1-dokument, som udfærdiges på en V I 1-blanket som vist i bilag IX til samme forordning, underskrives af en ansat ved et officielt organ og af en ansat ved et anerkendt laboratorium, eller et forenklet V I 1- papirdokument for vinavlsprodukter, der indføres i Unionen. Under hensyntagen til udviklingen af elektroniske systemer for denne sektor og for at lette overvågningen af vinavlsprodukters bevægelser og kontrollen med dem er det hensigtsmæssigt også at godkende brugen af EDB-systemer og dermed af elektroniske dokumenter. Brugen af EDB-systemer bør dog være underlagt visse betingelser og Unionens godkendelse af, at det kontrolsystem, der er etableret i et tredjeland, giver tilstrækkelige garantier for så vidt angår art, oprindelse og sporbarhed af de vinavlsprodukter, der importeres til Unionen fra dette tredjeland. Det er derfor nødvendigt at fastsætte minimumskrav for Unionens officielle godkendelse af ækvivalensen af det pågældende tredjelands kontrolsystem med EU-kontrolsystemet.
 (6)
 Af


text:
klarhedshensyn bør tredjelande, der har indført et kontrolsystem, som Unionen har anerkendt som ækvivalent, optages på en liste.
 (7)
 Efter gennemgangen af ansøgningen fra Chiles ansvarlige myndigheder om at nyde godt af den forenklede procedure, der er fastsat i artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008, og Unionens anerkendelse af, at det eksisterende kontrolsystem i den chilenske vinsektor giver særlige garantier for kontrol og sporbarhed af vin produceret i Chile, bør V I 1-dokumenter udfærdiget af vinproducenter i Chile, som har modtaget en individuel godkendelse fra deres ansvarlige myndigheder og blevet underkastet inspektion af sidstnævnte, betragtes som en attest eller analyseerklæring udarbejdet af organer og laboratorier, der er opført på listen i forordningens artikel 48. Den liste over tredjelande, der er omhandlet i artikel 43, stk. 2, og artikel 45 i forordning (EF) nr. 555/2008 og fastsat i forordningens bilag XII, bør suppleres i overensstemmelse hermed.
 (8)
 Forordning (EF) nr. 555/2008 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
 (9)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 I forordning (EF) nr. 555/2008 foretages følgende ændringer:
 1)
 I afsnit II, kapitel II, afdeling 1, indsættes følgende som artikel 5a:
 »Artikel 5 a
 Støtteberettigede udgifter
 1. Personaleudgifter afholdt af støttemodtageren, jf. artikel 4, skal anses for at være støtteberettigede, hvis de er afholdt i forbindelse med forberedelsen, gennemførelsen og opfølgningen af det pågældende støttede salgsfremmende projekt, herunder også evalueringen. Det omfatter omkostninger til personale, som støttemodtageren ansætter specifikt i forbindelse med det salgsfremmende projekt, og de omkostninger, der svarer til den andel af arbejdstiden, som fastansat personale hos støttemodtageren bruger på det salgsfremmende projekt.
 Medlemsstaterne accepterer kun personaleudgifter som støtteberettigede, hvis støttemodtagerne fremlægger dokumentation med nærmere oplysninger om faktisk udført arbejde i forbindelse med et bestemt støttet salgsfremmende projekt.
 2. Generalomkostninger afholdt af støttemodtageren betragtes kun som støtteberettigede, hvis:
 a)
 de vedrører forberedelse, gennemførelse eller opfølgning af projektet, og
 b)
 de ikke overstiger 4 % af de faktiske omkostninger for gennemførelsen af projekterne.
 Medlemsstaterne kan beslutte, om disse omkostninger er støtteberettigede på grundlag af en fast sats eller på grundlag af forelagt støttedokumentation. I sidstnævnte tilfælde skal beregningen af disse omkostninger baseres på de regnskabsmæssige principper, regler og metoder, der anvendes i støttemodtagerens hjemland.«
 2)
 Artikel 19, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
 »Forskuddet må ikke overstige 20 % af den offentlige støtte til investeringen, og betalingen er betinget af, at der er stillet bankgaranti eller tilsvarende sikkerhed for 110 % af forskuddet. I tilfælde af investeringer, for hvilke den enkelte beslutning om at yde støtte træffes i regnskabsårene 2013, 2014 eller 2015, kan forskuddet dog forhøjes indtil 50 % af den offentlige støtte til den pågældende investering. I forbindelse med Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 (3) er det en forpligtelse at bruge det samlede forskud til gennemførelsen af den pågældende operation to år efter, at det er udbetalt.
 3)
 I afsnit II, kapitel III, indsættes som artikel 37b:
 »Artikel 37b
 Meddelelse vedrørende forskud
 1. Hvis forskud ydes


text:
i henhold til artikel 5, stk. 7, artikel 9, stk. 2, artikel 19, stk. 2, og artikel 24, stk. 3, opfordres støttemodtagerne til for hvert projekt årligt at meddele betalingsorganerne følgende oplysninger:
 a)
 udgiftserklæringer, som for hver foranstaltning begrunder brugen af forskud frem til den 15. oktober, og
 b)
 en bekræftelse af det uudnyttede forskud, der resterer den 15. oktober, for hver foranstaltning.
 Medlemsstaterne fastlægger i deres nationale regler datoen for fremsendelsen af oplysningerne, således at de kan indgå i de aktuelle årsregnskaber for de betalingsorganer, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 885/2006, inden for den frist, der er fastsat i artikel 7, stk. 2, i nævnte forordning.
 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på årsregnskabet for 2013, undtagen hvis der er ydet forskud på over 20 % og op til 50 % af den offentlige støtte i forbindelse med investeringerne i henhold til artikel 19, stk. 2, andet afsnit.
 3. I forbindelse med artikel 18, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012, skal den dokumentation, der fremlægges som godtgørelse for endelig ret, være den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af det restbeløb, der er omhandlet i stk. 1.
 For så vidt angår forskud i henhold til artikel 9, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, i nærværende forordning, forelægges den seneste udgiftserklæring og bekræftelsen af restbeløbet, jf. stk. 1 og 2, inden udgangen af det andet regnskabsår efter deres udbetaling.«
 4)
 I afsnit III, kapitel II, indsættes som artikel 45a:
 »Artikel 45 a
 Elektronisk dokument
 1. V I 1-dokumenter, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 43 og 45, kan erstattes af et elektronisk dokument vedrørende import til Unionen af vinavlsprodukter fra tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen har accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionens lovgivning.
 Et kontrolsystem i et tredjeland kan blive accepteret som værende ækvivalent med det kontrolsystem, der er indført for de samme produkter i Unionen, hvis det mindst opfylder følgende betingelser:
 a)
 det giver tilstrækkelige garantier med hensyn til art, oprindelse og sporbarhed for vinavlsprodukter, der fremstilles eller handles på det pågældende tredjelands område
 b)
 det sikrer adgang til dataene i det anvendte elektroniske system, navnlig med hensyn til registrering og identifikation af erhvervsdrivende, kontrolorganer og laboratorier
 c)
 det sikrer, at der er mulighed for at kontrollere de data, der er omhandlet i litra b), inden for rammerne af et gensidigt administrativt samarbejde.
 Tredjelande, der har etableret et kontrolsystem, som Unionen anerkender som værende ækvivalent, jf. andet afsnit, optages på den liste, der er fastsat i bilag XII, del C.
 2. Det elektroniske dokument, der er omhandlet i stk. 1, skal mindst indeholde de oplysninger, der er nødvendige for oprettelsen af V I 1-dokumentet.
 Det elektroniske dokument tildeles en unik administrativ referencekode af eller under tilsyn af den ansvarlige myndighed i eksporttredjelandet. Denne kode er angivet på de kommercielle dokumenter, der kræves ved indførsel til Unionens område.
 3. Adgang til det elektroniske dokument eller de nødvendige data til at generere


text:
det gives på enhver anmodning af de ansvarlige myndigheder i destinationsmedlemsstaten.
 Der kan eventuelt blive anmodet om dataene i første afsnit i form af et papirdokument, hvori dataene skal vises i form af dataelementer og anføres på samme måde som i det elektroniske dokument.«
 5)
 Bilag XII affattes som anført i bilaget til nærværende forordning.
 Artikel 2
 Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 2013.
 På Kommissionens vegne
 José Manuel BARROSO
 Formand
 (1) EUT L 299 af 16.11.2007, s. 1.
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 555/2008 af 27. juni 2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår støtteprogrammer, samhandel med tredjelande, produktionskapacitet og kontrol i vinsektoren (EUT L 170 af 30.6.2008, s. 1).
 (3) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2012 af 28. marts 2012 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (EUT L 92 af 30.3.2012, s. 4).«
 BILAG
 »BILAG XII
 Liste over de i artikel 43, stk. 2, artikel 45 og artikel 45a omhandlede lande
 DEL A
 :
 Liste over tredjelande, jf. artikel 43, stk. 2:
 —
 Australien
 —
 Chile
 DEL B
 :
 Liste over tredjelande, jf. artikel 45:
 —
 Australien
 —
 Chile
 —
 USA
 DEL C
 :
 Liste over tredjelande, jf. artikel 45a:
 —
 -«