text: for indledning af en undersøgelse med henblik på tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer (artikel 3 sammenholdt med artikel 7, stk. 2)- officielle erklæringer, bl.a. fra personale ved grænsemyndighederne og andre officielle personer eller bona fide-vidner (f.eks. flypersonale), som har været vidne til den pågældende persons passage af grænsen- en beskrivelse fra den anmodende stats kompetente myndigheder af stedet og de nærmere omstændigheder ved pågribelsen af den pågældende person efter ankomsten til den stat, som anmodningen er rettet til- oplysninger om en persons identitet og/eller ophold afgivet af en international organisation (f.eks. UNHCR)- oplysninger eller bekræftelse af oplysninger fra familiemedlemmer- udtalelser fra den pågældende selv- billetter udstedt på navn, kvitteringer, bon'er og regninger af enhver art (f.eks. hotelregninger, kort til hospitals-, læge- eller tandlægekonsultationer, adgangskort til offentlige eller private institutioner osv.), som tydeligt viser, at den pågældende person har opholdt sig i den stat, som anmodningen rettes til- billetter udstedt på navn og/eller passagerlister for befordring ad luft- eller søvejen, som viser den pågældende persons rejserute i staten, som anmodningen rettes til- oplysninger, der dokumenterer, at den pågældende person har brugt en rejsearrangørs eller et rejsebureaus tjenesteydelser.--------------------------------------------------BILAG V[Den Islamiske Republik Pakistans emblem](Sted og dato)(Angivelse af den anmodende myndighed)Reference:Til:(Angivelse af den myndighed, som anmodningen rettes til)+++++ TIFF +++++TILBAGETAGELSESANMODNINGi medfør af artikel 5 i aftalen af 26. oktober 2009 mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Islamiske Republik Pakistan om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelseA. PERSONLIGE OPLYSNINGER1. Fulde navn (efternavnet understreges):Foto2. Pigenavn:3. Fødselsdato og fødested:4. Køn og fysisk beskrivelse (højde, øjenfarve, særlige kendetegn osv.):5. Også kendt som (tidligere navne, andre navne, der anvendes af vedkommende/ved hvilke vedkommende erkendt eller pseudonymer):6. Statsborgerskab og sprog:7. Civilstand:giftugiftfraskiltenke/enkemandFor gifte personer: ægtefællens navnEventuelle børn, navn og alder8. Seneste adresse ia) den anmodende part:b) den part, som anmodningen rettes til:B. SÆRLIGE FORHOLD MED HENSYN TIL PERSONEN1. Helbredstilstand(evt. behov for særlig pleje; smitsom sygdoms latinske navn):2. Anses der at være tale om en særlig farlig person?(f.eks. mistænkt for alvorlig forbrydelse, aggressiv adfærd)+++++ TIFF +++++C. VEDLAGT DOKUMENTATION1.(pasnummer)(udstedelsesdato og -sted)(udstedende myndighed)(udløbsdato)2.(identitetskortnummer)(udstedelsesdato og -sted)(udstedende myndighed)(udløbsdato)3.(fødselsattest)(udstedelsesdato og -sted)(udstedende myndighed)(udløbsdato)4.(numre på andre officielle dokumenter)(udstedelsesdato og -sted)(udstedende myndighed)(udløbsdato)D. BEMÆRKNINGER(Underskrift) (Segl/stempel)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------BILAG VI[Den Islamiske Republik Pakistans emblem](Sted og dato)(Angivelse af begærende myndighed)Reference:Til:(Angivelse af den myndighed, som anmodningen rettes til)+++++ TIFF +++++TRANSITANMODNINGi medfør af artikel 11 og 12 i aftalen af 26. oktober 2009 mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Islamiske Republik Pakistan om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelseA. PERSONLIGE OPLYSNINGER1. Fulde navn (efternavnet understreges):Foto2. Pigenavn:3. Fødselsdato og fødested:4. Køn og fysisk beskrivelse (højde, øjenfarve, særlige kendetegn osv.):6. Statsborgerskab og sprog:7. Rejselegitimationens art og nummer:B. TRANSITOPERATION1. Transittypead luftvejenad søvejenover land2. Endeligt bestemmelsesland3. Eventuelt andre transitlande4. Foreslået grænseovergangssted, overførselsdato og –tidspunkt, eventuelle ledsagere5. Indrejsetilladelse sikret i anden transitstat og i den endelige bestemmelsesstatjanejC. BEMÆRKNINGER(Underskrift) (Segl/stempel)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM ARTIKEL 1, LITRA f)For så vidt angår artikel 1, litra f), vedtager parterne, at der ved opholdstilladelse ikke forstås midlertidige tilladelser til at forblive på parternes område under behandlingen af en asylansøgning eller en ansøgning om opholdstilladelse.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM ARTIKEL 2, STK. 1Parterne noterer sig,


text: at en pakistansk statsborger i overensstemmelse med den gældende lov om pakistansk statsborgerskab og gennemførelsesbestemmelser hertil ikke kan give afkald på sit statsborgerskab uden at have erhvervet en anden stats statsborgerskab eller nationalitet eller at have modtaget et gyldigt dokument, som garanterer, at en anden stat tilbyder statsborgerskab eller nationalitet.Parterne aftaler at konsultere hinanden, hvis der opstår et behov herfor.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM ARTIKEL 3Parterne vil med hensyn til artikel 3 som princip sørge for, at tredjelandssatsborgere eller statsløse personer, som ikke eller ikke længere opfylder de gældende retlige betingelser for indrejse i, ophold eller bopæl på deres respektive områder, tilbagesendes til vedkommendes oprindelsesland.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM ARTIKEL 3, STK. 1, LITRA b)Parterne er enige om, at ophold alene i lufttransit i et tredjeland ikke anses for at være "passage af noget andet land" i disse bestemmelsers forstand.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM ARTIKEL 8, STK. 2Parterne er enige om, at i forbindelse med tilbagetagelsesanmodninger fra medlemsstater, hvis maksimale varetægtsperiode ifølge deres nationale lovgivning er på 30 dage eller derunder, omfatter fristen på 30 kalenderdage som omhandlet i artikel 8, stk. 2, i tilfælde af imødekommelse af tilbagetagelsesanmodningen den tid, det tager at udstede rejsedokumentet til vedkommendes tilbagetagelse, jf. aftalens artikel 2, stk. 2, og artikel 3, stk. 4.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING FRA EUROPA-KOMMISSIONEN OG PAKISTAN OM LOVLIG MIGRATIONParterne er i overensstemmelse med Pakistans interesse i at drage fordel af mulighederne for lovlig migration i Den Europæiske Unions medlemsstater enige om, at denne aftale skal bidrage til at anspore de enkelte medlemsstater til at tilbyde pakistanske statsborgere mulighed for lovlig migration. Europa-Kommissionen opfordrer i den forbindelse medlemsstaterne til i overensstemmelse med egen lovgivning at indlede drøftelser med Pakistan om mulighederne for lovlig migration for pakistanske statsborgere.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM TEKNISK BISTANDParterne er fast besluttet på at gennemføre denne aftale på grundlag af et fælles ansvar og et afbalanceret partnerskab i en solidaritetsånd, hvad angår forvaltningen af migrationsstrømmene mellem Den Europæiske Union og Pakistan.Den Europæiske Union vil i den forbindelse på basis af Fællesskabets bistandsprogrammer, navnlig Aeneasprogrammet, støtte Pakistan med implementeringen af alle denne aftales komponenter, herunder støtte til tilbagetagne personers genetablering og velfærd.Støtten kan i princippet også omfatte befordring af forbindelsen mellem migration og udvikling, tilrettelæggelse og fremme af lovlig økonomisk migration, styring af ulovlig migration og beskyttelse af migranter mod udnyttelse og udelukkelse.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM DANMARKParterne noterer sig, at denne aftale ikke gælder for Kongeriget Danmarks område eller for danske statsborgere. På denne baggrund er det hensigtsmæssigt, at Pakistan og Danmark indgår en tilbagetagelsesaftale med samme indhold som denne aftale.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM ISLAND OG NORGEParterne noterer sig de tætte forbindelser mellem Det Europæiske Fællesskab og Island og Norge, navnlig i henhold til aftalen af 18. maj 1999 vedrørende disse landes associering i gennemførelsen, anvendelsen og videreudviklingen af Schengenreglerne. På denne baggrund er det hensigtsmæssigt, at Pakistan indgår en tilbagetagelsesaftale med Island og Norge med samme indhold som denne aftale.--------------------------------------------------FÆLLESERKLÆRING OM EN ALSIDIG DIALOG OM MIGRATIONSFORVALTNINGParterne er fast besluttet på at føre en alsidig dialog om migrationsforvaltning i den blandede kommission, som skal nedsættes ved tredjegenerationssamarbejdsaftalen mellem EF og Pakistan. Dialogen skal omfatte visumpolitik med

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 16.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 244/22
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 69/2010
 af 11. juni 2010
 om ændring af bilag IV (Energi) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag IV til aftalen blev ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 140/2009 af 4. december 2009 (1).
 (2)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 106/2008 af 15. januar 2008 om et fællesskabsprogram for energieffektivitetsmærkning af kontorudstyr (omarbejdet udgave) (2) bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Forordning (EF) nr. 106/2008 ophæver Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2422/2001 (3), som er indarbejdet i aftalen, og som derfor bør slettes fra aftalen —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I bilag IV til aftalen foretages følgende ændringer:
 1.
 Punkt 18 (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2422/2001) udgår.
 2.
 Følgende punkt indsættes efter punkt 29 (Kommissionens beslutning 2007/74/EF):
 »30.
 32008 R 0106: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 106/2008 af 15. januar 2008 om et fællesskabsprogram for energieffektivitetsmærkning af kontorudstyr (omarbejdet udgave) (EUT L 39 af 13.2.2008, s. 1).
 Forordningens bestemmelser gælder i forbindelse med aftalen med følgende tilpasninger:
 a)
 Henvisninger til aftalen mellem regeringen for Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske Fællesskab om koordinering af programmer for energieffektivitetsmærkning af kontorudstyr skal også forstås som henvisninger til brevveksling mellem De Forenede Staters miljøbeskyttelsesagentur (EPA) og det norske olie- og energiministerium, det islandske industriministerium samt Amt für Volkswirtschaft (styrelsen for økonomiske anliggender) i Liechtenstein, undtagen i artikel 11 og 14, hvor der kun henvises til selve aftalen.
 b)
 I artikel 4, stk. 5, ændres ordene »Fællesskabet og tredjelande« til »Fællesskabet og EFTA-staterne på den ene side og tredjelande på den anden side,«. Desuden ændres »testes af Kommissionen eller medlemsstaterne« til »testes af Kommissionen eller medlemsstaterne eller EFTA-staterne inden for deres respektive kompetenceområder«.
 c)
 I artikel 12, stk. 3, første punktum, ændres ordene »Kommission sikrer« til »EFTA-staterne og Kommissionen sikrer inden for deres respektive kompetenceområder«.
 d)
 Artikel 13 finder ikke anvendelse.«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EF) nr. 106/2008, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 12. juni 2010, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (4).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juni 2010.
 På Det Blandede EØS-udvalgs vegne
 Alan SEATTER
 Formand
 (1) EUT L 62 af 11.3.2010, s. 34.
 (2) EUT L 39 af 13.2.2008, s. 1.
 (3) EFT L 332 af 15.12.2001, s. 1.
 (4) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 21995A1230(07)
 Aftale i form af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og regeringen for Republikken Guinea-Bissau om fiskeri ud for Guinea-Bissaus kyst, for perioden 16. juni 1995 til 15. juni 1997
 EF-Tidende nr. L 322 af 30/12/1995 s. 0003 - 0003
 AFTALE I form af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og regeringen for Republikken Guinea-Bissau om fiskeri ud for Guinea-Bissaus kyst, for perioden 16. juni 1995 til 15. juni 1997 A. Brev fra Guinea-Bissaus regering Hr. . . .,Under henvisning til den protokol, der blev paraferet den 7. juni 1995, og som vedrører fastsættelsen af fiskerimulighederne og den finansielle modydelse for perioden 16. juni 1995 til 15. juni 1997, har jeg den ære at meddele Dem, at Guinea-Bissaus regering er rede til at anvende protokollen midlertidigt fra den 16. juni 1995, indtil den træder i kraft i henhold til artikel 9, forudsat at Fællesskabet er rede til at gøre det samme.Det er i så fald en forudsætning, at den første årlige rate af den finansielle godtgørelse, der er fastsat i protokollens artikel 2, bliver betalt inden den 31. december 1995.Jeg ville være Dem taknemmelig, såfremt De over for mig vil bekræfte, at Fællesskabet er indforstået med en sådan midlertidig anvendelse.Modtag hr. . . ., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.For regeringen forRepublikken Guinea-BissauB. Brev fra Fællesskabet Hr. . . .,Jeg har den ære at anerkende modtagelsen af Deres brev af dags dato med følgende ordlyd:»Under henvisning til den protokol, der blev paraferet den 7. juni 1995, og som vedrører fastsættelsen af fiskerimulighederne og den finansielle modydelse for perioden 16. juni 1995 til 15. juni 1997, har jeg den ære at meddele Dem, at Guinea-Bissaus regering er rede til at anvende protokollen midlertidigt fra den 16. juni 1995, indtil den træder i kraft i henhold til artikel 9, forudsat at Fællesskabet er rede til at gøre det samme.Det er i så fald en forudsætning, at den første årlige rate af den finansielle godtgørelse, der er fastsat i protokollens artikel 2, bliver betalt inden den 31. december 1995.Jeg ville være Dem taknemmelig, såfremt De over for mig vil bekræfte, at Fællesskabet er indforstået med en sådan midlertidig anvendelse.«Jeg har den ære over for Dem at bekræfte, at Fællesskabet er indforstået med en sådan midlertidig anvendelse.Modtag hr. . . ., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.På vegne afRådet for Den Europæiske Union


text:
 6.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 262/33
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 76/2011
 af 1. juli 2011
 om ændring af bilag VI (social sikring) og protokol 37 til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98 og 101, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag VI til aftalen blev ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 82/2009 af 3. juli 2009 (1).
 (2)
 Protokol 37 til aftalen blev ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 92/2010 af 2. juli 2010 (2).
 (3)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (3), som berigtiget ved EUT L 200 af 7.6.2004, s. 1, og EUT L 204 af 4.8.2007, s. 30, skal indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger og fastlæggelse af indholdet i bilagene (4) skal indarbejdes i aftalen.
 (5)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (5) skal indarbejdes i aftalen.
 (6)
 Afgørelse nr. A1 af 12. juni 2009 om indførelse af en dialog- og forligsprocedure om dokumenters gyldighed, fastlæggelse af, hvilken lovgivning der skal anvendes, og tilkendelse af ydelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (6) skal indarbejdes i aftalen.
 (7)
 Afgørelse nr. A2 af 12. juni 2009 om fortolkning af artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 om den lovgivning, der finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som midlertidigt er beskæftiget uden for den kompetente stat (7), skal indarbejdes i aftalen.
 (8)
 Afgørelse nr. E1 af 12. juni 2009 om praktiske retningslinjer for overgangsperioden for den i artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (8) omhandlede elektroniske dataudveksling skal indarbejdes i aftalen.
 (9)
 Afgørelse nr. F1 af 12. juni 2009 om fortolkning af artikel 68 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 om samtidig ret til familieydelser (9) skal indarbejdes i aftalen.
 (10)
 Afgørelse nr. H1 af 12. juni 2009 om overgangen fra Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 og (EØF) nr. 574/72 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009 og anvendelsen af afgørelser og henstillinger fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger (10) skal indarbejdes i aftalen.
 (11)
 Afgørelse nr. H2 af 12. juni 2009 om virksomheden for og sammensætningen af Det Tekniske Udvalg for Databehandling under Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger (11) skal indarbejdes i aftalen.
 (12)
 Afgørelse nr. P1 af 12. juni 2009 om fortolkning af artikel 50, stk. 4, artikel 58 og artikel 87, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 i forbindelse med tilkendelse af ydelser ved invaliditet,


text:
alderdom og dødsfald (12) skal indarbejdes i aftalen.
 (13)
 Afgørelse nr. S1 af 12. juni 2009 om det europæiske sygesikringskort (13) skal indarbejdes i aftalen.
 (14)
 Afgørelse nr. S2 af 12. juni 2009 om de tekniske specifikationer for det europæiske sygesikringskort (14) skal indarbejdes i aftalen.
 (15)
 Afgørelse nr. S3 af 12. juni 2009 om definitionen af de ydelser, der er omfattet af artikel 19, stk. 1, og artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 og artikel 25, afsnit A, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (15), skal indarbejdes i aftalen.
 (16)
 Afgørelse nr. U1 af 12. juni 2009 om artikel 54, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 angående familietillæg til ydelser ved arbejdsløshed (16) skal indarbejdes i aftalen.
 (17)
 Afgørelse nr. U2 af 12. juni 2009 om rækkevidden af artikel 65, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 angående ret til ydelser ved arbejdsløshed for andre fuldtidsledige end grænsearbejdere, som under deres seneste beskæftigelse eller selvstændige virksomhed var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat (17), skal indarbejdes i aftalen.
 (18)
 Afgørelse nr. U3 af 12. juni 2009 om rækkevidden af udtrykket »delvis arbejdsløshed« i forbindelse med de i artikel 65, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 omhandlede arbejdsløse (18) skal indarbejdes i aftalen.
 (19)
 Henstilling nr. P1 af 12. juni 2009 om Gottardo-dommen, hvorefter rettigheder, som indenlandske arbejdstagere er omfattet af i henhold til en bilateral overenskomst om social sikring indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, også skal gælde for statsborgere fra andre medlemsstater (19), skal indarbejdes i aftalen.
 (20)
 Henstilling nr. U1 af 12. juni 2009 om den lovgivning, der skal finde anvendelse på arbejdsløse, der udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis i en anden medlemsstat end bopælslandet (20), skal indarbejdes i aftalen.
 (21)
 Henstilling nr. U2 af 12. juni 2009 om anvendelse af artikel 64, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 på arbejdsløse, som ledsager deres ægtefælle eller partner, der udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed, til en anden medlemsstat end den kompetente stat (21), skal indarbejdes i aftalen.
 (22)
 For at aftalen kan fungere efter hensigten, skal protokol 37 til aftalen ændres med henblik på at omfatte Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikkerhedsordninger, oprettet ved forordning (EF) nr. 883/2004, og bilag VI skal ændres med henblik på at fastlægge procedurerne for samarbejde med denne kommission og dertil knyttede organer.
 (23)
 Forordning (EF) nr. 883/2004 ophæver Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (22), som er indarbejdet i aftalen, og som derfor skal udgå af aftalen.
 (24)
 Forordning (EF) nr. 987/2009 ophæver med virkning fra den 1. maj 2010 Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 (23), som er indarbejdet i aftalen, og som derfor skal udgå af aftalen.
 (25)
 Alle retsakter under overskrifterne »Retsakter, som de kontraherende parter skal tage behørigt hensyn til« og »Retsakter, som de kontraherende parter skal tage i betragtning« er forældede og


text:
skal derfor udgå af aftalen —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Bilag VI til aftalen ændres som angivet i bilaget til denne afgørelse.
 Artikel 2
 Punkt 5 (»Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres Sociale Sikring«) i protokol 37,(som indeholder den i artikel 101 omhandlede liste til aftalen), affattes således:
 »Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004).«
 Artikel 3
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EF) nr. 883/2004, berigtiget ved EUT L 200 af 7.6.2004, s. 1, og EUT L 204 af 4.8.2007, s. 30, forordning (EF) nr. 987/2009 og (EF) nr. 988/2009, afgørelse nr. A1, A2, E1, F1, H1, H2, P1, S1, S2, S3, U1, U2 og U3 og af henstilling nr. P1, U1 og U2, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 4
 Denne afgørelse træder i kraft dagen efter, at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget den sidste meddelelse i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (24).
 Artikel 5
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 1. juli 2011.
 På Det Blandede EØS-udvalgs vegne
 Kurt JÄGER
 Formand
 (1) EUT L 277 af 22.10.2009, s. 34.
 (2) EUT L 277 af 21.10. 2010, s. 46.
 (3) EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1.
 (4) EUT L 284 af 30.10.2009, s. 43.
 (5) EUT L 284 af 30.10.2009, s. 1.
 (6) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 1.
 (7) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 5.
 (8) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 9.
 (9) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 11.
 (10) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 13.
 (11) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 17.
 (12) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 21.
 (13) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 23.
 (14) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 26.
 (15) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 40.
 (16) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 42.
 (17) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 43.
 (18) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 45.
 (19) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 47.
 (20) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 49.
 (21) EUT C 106 af 24.4.2010, s. 51.
 (22) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 (23) EFT L 74 af 27.3.1972, s. 1.
 (24) Forfatningsmæssige krav angivet.
 BILAG
 Teksten til bilag VI til aftalen affattes således:
 »INDLEDNING
 Når de i dette bilag omhandlede retsakter indeholder begreber eller henvisninger til procedurer, der er specielle for Fællesskabets retsorden, som f.eks.:
 —
 præambler
 —
 hvem EF-retsakterne er rettet til
 —
 EF's områder og sprog
 —
 rettigheder og forpligtelser, som EF-medlemsstaterne eller deres offentlige organer, virksomheder eller borgere har i forhold til hinanden, og
 —
 informations- og notifikationsprocedurer
 gælder protokol 1 om horisontale tilpasninger, medmindre andet er bestemt i dette bilag.
 SEKTORTILPASNINGER
 I.
 I dette bilag og uanset bestemmelserne i protokol 1 omfatter udtrykket »medlemsstat(er)« i de omhandlede retsakter ud over dets betydning i de pågældende EF-retsakter tillige Island, Liechtenstein og Norge.
 II.
 Når bestemmelserne i de i dette bilag omhandlede


text:
retsakter anvendes i forbindelse med aftalen, påtager Det Blandede EØS-udvalg sig i henhold til aftalens del VII de rettigheder og forpligtelser, der er tillagt henholdsvis Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger under Europa-Kommissionen og Revisionsudvalget og Det Tekniske Udvalg for Databehandling under Den Administrative Kommission.
 I. KOORDINERING AF ALMINDELIGE SOCIALE SIKRINGSORDNINGER
 OMHANDLEDE RETSAKTER
 1.
 32004 R 0883: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1), som berigtiget ved EUT L 200 af 7.6.2004, s. 1, og EUT L 204 af 4.8.2007, s. 30, som ændret ved:
 —
 32009 R 0988: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009 (EUT L 284 af 30.10.2009, s. 43).
 Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 883/2004 tilpasses i forbindelse med denne aftale således:
 a)
 I artikel 87, stk. 10, tilføjes følgende afsnit:
 »Bestemmelserne i andet punktum i artikel 65, stk. 2 og 3, gælder i Liechtenstein med virkning fra senest den 1. maj 2012.«
 b)
 I bilag I, nr. I, tilføjes følgende:
 »ISLAND
 Forskud på underholdsbidrag i henhold til lov nr. 100/2007 om social sikring.
 LIECHTENSTEIN
 Forskud på underholdsbidrag i henhold til lov af 21. juni 1989 om ydelse af forskud på underholdsbidrag, som ændret.
 NORGE
 Forskud på skalnebidrag i henhold til lov nr. 2 af 17. februar 1989 om forskud på skalnebidrag.«
 c)
 I bilag I, nr. II, tilføjes følgende:
 »ISLAND
 Ydelser i form af engangsbeløb, der skal kompensere for omkostninger i forbindelse med international adoption i henhold til lov nr. 152/2006 om adoptionsydelser.
 NORGE
 Ydelser i form af engangsbeløb, der udbetales ved fødsel i henhold til den nationale lov om social sikring.
 Ydelser i form af engangsbeløb, der udbetales ved adoption i henhold til den nationale lov om social sikring.«
 d)
 I bilag II tilføjes følgende:
 »ISLAND — DANMARK
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).
 ISLAND — FINLAND
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).
 ISLAND — SVERIGE
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).
 ISLAND — NORGE
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi


text:
der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).
 NORGE — DANMARK
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).
 NORGE — FINLAND
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).
 NORGE — SVERIGE
 Artikel 7 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring (om dækning af merudgifter som følge af sygdom under et midlertidigt ophold i et andet nordisk land, fordi der ved hjemrejsen til bopælslandet må benyttes en rejseform, der er dyrere end den, der ellers ville være blevet anvendt).«
 e)
 I bilag III tilføjes følgende:
 »ISLAND
 NORGE«
 f)
 I bilag IV tilføjes følgende:
 »ISLAND
 LIECHTENSTEIN«
 g)
 I bilag VIII, del 1, tilføjes følgende:
 »ISLAND
 Alle ansøgninger under den almindelige alderspensionsordning og ordningen med faste ydelser for statsansatte.
 LIECHTENSTEIN
 Alle ansøgninger om pensioner fra alders-, efterladte- og invalideforsikringer under den lovbestemte pensionsordning samt om alders-, efterladte- og invalidepensioner under beskæftigelsesordningen, for så vidt de pågældende pensionskassers regler ikke indeholder bestemmelser om nedsættelse.
 NORGE
 Alle ansøgninger om alderspension, undtagen pensioner anført i bilag IX.«
 h)
 I bilag VIII, del 2, tilføjes følgende:
 »ISLAND
 Alderspension under beskæftigelsesordningen.
 LIECHTENSTEIN
 Alders-, efterladte- og invalidepensioner under beskæftigelsesordningen.«
 i)
 I bilag IX, nr. I, tilføjes følgende:
 »ISLAND
 Pensionsydelser til børn i overensstemmelse med lov nr. 100/2007 om social sikring og pensionsydelser til børn i overensstemmelse med lov nr. 129/1997 om obligatorisk pensionsforsikring og om pensionskassers virksomhed.«
 j)
 I bilag IX, nr. II, tilføjes følgende:
 »ISLAND
 Invalidepension i form af en grundpension, et pensionstillæg og et aldersbestemt pensionstillæg i overensstemmelse med lov nr. 100/2007 om social sikring.
 Invalidepension i overensstemmelse med lov nr. 129/1997 om obligatorisk pensionsforsikring og om pensionskassers virksomhed.
 NORGE
 Norsk invalidepension, også ved overgang til alderspension ved pensionsalderen, og alle pensioner (efterladte- og alderspensioner) baseret på den afdøde persons pensionsindtægter.«
 k)
 I bilag X tilføjes følgende:
 »LIECHTENSTEIN
 a)
 Ydelser til blinde (lov af 17. december 1970 om tilkendelse af ydelser til blinde, som ændret).
 b)
 Moderskabsydelser (lov af 25. november 1981 om tilkendelse af moderskabsydelser, som ændret).
 c)
 Tillægsydelser til alders-, efterladte- og invalideforsikringen (lov af 10. december 1965 om tillægsydelser til alders-, efterladte- og invalideforsikringen, som ændret).
 NORGE
 a)
 Garanteret minimumstillægspension til personer, der er født med handicap, eller som er blevet invalideret i en ung alder, i henhold til lov om nationale pensioner.
 b)
 Særlige ydelser i overensstemmelse med lov nr. 21 af 29. april 2005 om tillægsydelser til personer, der kortvarigt opholder sig i Norge.«
 l)
 I bilag XI


text:
tilføjes følgende:
 »ISLAND
 1.
 a)
 Uanset bestemmelserne i artikel 6 har personer, der ikke har haft lønnet beskæftigelse i en eller flere EU-medlemsstater eller EFTA-stater, kun ret til islandsk social pension, hvis de har haft eller tidligere har haft fast bopæl i Island i mindst tre år, inden for de aldersgrænser, der gælder i henhold til islandsk lovgivning.
 b)
 Ovennævnte bestemmelser finder ikke anvendelse på ret til islandsk social pension for familiemedlemmer til personer, der har eller har haft lønnet beskæftigelse i Island, og heller ikke for studerende og deres familiemedlemmer.
 2.
 Såfremt beskæftigelse eller selvstændigt erhverv er ophørt i Island, og forsikringsbegivenheden indtræder ved beskæftigelse eller selvstændigt erhverv i en anden stat, som er omfattet af denne forordning, og såfremt invalidepensionen i henhold til ordningerne for social sikring eller for tillægspensioner (pensionskasser) i Island ikke længere omfatter tidsrummet mellem forsikringsbegivenhedens indtræden og pensionsalderen (fremtidige perioder), skal der i forbindelse med de fremtidige perioder tages hensyn til forsikringsperioder henhørende under lovgivningen i en anden stat, der er omfattet af denne forordning, som var de forsikringsperioder i Island.
 LIECHTENSTEIN
 1.
 Tvungen forsikring efter den liechtensteinske sygeforsikringsordning vedrørende naturalydelser (»Krankenpflegeversicherung«) og mulige undtagelser:
 a)
 Følgende personer, som ikke er bosat i Liechtenstein, er omfattet af liechtensteinsk lovgivning om tvungen sygeforsikring vedrørende naturalydelser:
 i)
 personer, der er omfattet af liechtensteinsk lovgivning i henhold til forordningens afsnit II
 ii)
 personer, for hvem Liechtenstein skal afholde udgifterne til ydelser i henhold til forordningens artikel 24, 25 og 26
 iii)
 personer, der modtager liechtensteinske arbejdsløshedsydelser
 iv)
 familiemedlemmer til personer, der er omhandlet i nr. i) og iii), eller til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der har bopæl i Liechtenstein, og som er forsikret i henhold til den liechtensteinske sygeforsikringsordning
 v)
 familiemedlemmer til personer, der er omhandlet i nr. ii), eller til en pensionist, der har bopæl i Liechtenstein, og som er forsikret i henhold til den liechtensteinske sygeforsikringsordning.
 Ved familiemedlemmer forstås personer, der er defineret som familiemedlemmer i henhold til lovgivningen i bopælslandet.
 b)
 Personer, der er omhandlet i litra a), kan efter anmodning fritages for den tvungne forsikring vedrørende naturalydelser, hvis og så længe de er bosat i Østrig og kan dokumentere, at de er berettiget til dækning i tilfælde af sygdom i henhold til en lovpligtig eller tilsvarende sygeforsikring. Fritagelsen kan kun ophæves ved skift af arbejdsgiver.
 Denne anmodning
 i)
 skal indgives inden for tre måneder efter det tidspunkt, hvor pligten til at tegne en forsikring i Liechtenstein indtræder; når anmodningen i begrundede tilfælde indgives efter denne frist, træder fritagelsen i kraft med virkning fra det tidspunkt, hvor forsikringspligten indtræder. Personer, der ved forordningens ikrafttræden i EØS allerede er forsikret i Østrig, betragtes som undtaget fra den tvungne liechtensteinske forsikring vedrørende naturalydelser
 ii)
 gælder alle familiemedlemmer, der er bosat i den samme stat.
 2.
 Personer, der er beskæftiget, men ikke bosat i Liechtenstein, og som er omfattet af den lovbestemte eller en tilsvarende forsikring i deres bopælsland i henhold til punkt 1, litra b), samt deres familiemedlemmer er omfattet af bestemmelserne i forordningens artikel


text:
19 under deres ophold i Liechtenstein.
 3.
 Ved anvendelsen af forordningens artikel 18, 19, 20 og 27 i Liechtenstein afholder den kompetente forsikringsinstitution samtlige fakturerede omkostninger.
 4.
 Såfremt en person, som i henhold til forordningens afsnit II er omfattet af liechtensteinsk lovgivning, ved anvendelsen af punkt 1, litra b), for så vidt angår sygeforsikring, er omfattet af lovgivningen i en anden stat, som er omfattet af denne aftale, afholder den liechtensteinske forsikringsinstitution for arbejds- og fritidsulykker samt erhvervssygdomme og den kompetente sygeforsikringsinstitution hver især halvdelen af udgifterne til naturalydelser ved fritidsulykker, når der består en ret til naturalydelser fra begge institutioner. Selv hvor en sygeforsikringsinstitution i bopælslandet er forpligtet til at udrede ydelser i anledning af en arbejdsulykke eller en ulykke på vej til eller fra arbejde eller ved erhvervssygdom, afholder den liechtensteinske forsikringsinstitution for arbejds- og fritidsulykker samt erhvervssygdomme alene disse udgifter.
 NORGE
 1.
 Overgangsbestemmelserne i den norske lovgivning, som medfører en begrænsning af den forsikringsperiode, som kræves for en fuld tillægspension for personer, der er født før 1937, finder anvendelse på personer, der er omfattet af forordningen, forudsat at de har haft bopæl i Norge eller har haft indtægter som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i Norge i det antal år, der kræves efter det fyldte 16. år og før 1. januar 1967. Der kræves et år for hvert år, den pågældende person er født før 1937.
 2.
 En person, der er forsikret i henhold til den nationale lov om social sikring, og som yder pleje til forsikrede ældre, handicappede eller syge med plejebehov, skal i henhold til de gældende bestemmelser tildeles pensionspoint for sådanne perioder. På lignende måde og med forbehold af bestemmelserne i artikel 44 i forordning (EF) nr. 987/2009 tildeles en person, der passer små børn, pensionspoint, når vedkommende opholder sig i en anden stat, hvor denne forordning finder anvendelse, forudsat at den pågældende person har forældreorlov i henhold til den norske arbejdslovgivning.
 3.
 a)
 Uanset bestemmelserne i artikel 6 har personer, der ikke har haft lønnet beskæftigelse i en eller flere EU-medlemsstater eller EFTA-stater, kun ret til norsk social pension, hvis de har haft eller tidligere har haft fast bopæl i Norge i mindst tre år, inden for de aldersgrænser, der gælder i henhold til norsk lovgivning.
 b)
 Ovennævnte bestemmelser finder ikke anvendelse på ret til norsk social pension for familiemedlemmer til personer, der har eller har haft lønnet beskæftigelse i Norge, og heller ikke for studerende og deres familiemedlemmer.«
 VILKÅR FOR EFTA-STATERNES DELTAGELSE I DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR KOORDINERING AF SOCIALE SIKRINGSORDNINGER OG I DET TEKNISKE UDVALG FOR DATABEHANDLING OG I REVISIONSUDVALGET, BEGGE UNDER DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION, I OVERENSSTEMMELSE MED AFTALENS ARTIKEL 101:
 Island, Liechtenstein og Norge kan hver især lade en repræsentant med beføjelse som rådgiver (observatør) deltage i møderne i Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger under Europa-Kommissionen og i møderne i Det Tekniske Udvalg for Databehandling og i Revisionsudvalget, begge under Den Administrative Kommission.
 2.
 32009 R 0987: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009


text:
om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 284 af 30.10.2009, s. 1).
 Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 987/2009 tilpasses i forbindelse med denne aftale således:
 a)
 I bilag 1 tilføjes følgende:
 »ISLAND — DANMARK
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 ISLAND — LUXEMBOURG
 Aftale af 30. november 2001 om refusion af udgifter på socialsikringsområdet.
 ISLAND — FINLAND
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 ISLAND — SVERIGE
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 ISLAND — NORGE
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 NORGE — DANMARK
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 NORGE — LUXEMBOURG
 Artikel 2 til 4 i aftale af 19. marts 1998 om refusion af udgifter på området social sikring.
 NORGE — NEDERLANDENE
 Aftale af 23. januar 2007 om refusion af udgifter til naturalydelser, der er tilkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1408/71 og (EØF) nr. 574/72.
 NORGE — PORTUGAL
 Aftale af 24. november 2000 efter artikel 36, stk. 3, og artikel 63, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1408/71 og artikel 105, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 574/72 vedrørende gensidigt afkald på refusion af udgifter til naturalydelser ved sygdom og moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og udgifter ved administrativ og lægelig kontrol i medfør af disse forordninger.
 NORGE — FINLAND
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af


text:
udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 NORGE — SVERIGE
 Artikel 15 i den nordiske konvention af 18. august 2003 om social sikring: Aftale om gensidigt afkald på refusion af udgifter efter artikel 36, 63 og 70 i forordning (EØF) nr. 1408/71 (udgifter til naturalydelser ved sygdom, moderskab, arbejdsulykker og erhvervssygdomme og ydelser ved arbejdsløshed) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (udgifter til administrativ og lægelig kontrol).
 NORGE — DET FORENEDE KONGERIGE
 Brevveksling af 20. marts 1997 og 3. april 1997 vedrørende artikel 36, stk. 3, og artikel 63, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1408/71 (refusion eller afkald på refusion af udgifter til naturalydelser) og artikel 105 i forordning (EØF) nr. 574/72 (afkald på udgifter ved administrativ og lægelig kontrol).«
 b)
 I bilag 3 tilføjes følgende:
 »NORGE«
 c)
 I bilag 5 tilføjes følgende:
 »LIECHTENSTEIN
 NORGE«.
 RETSAKTER, SOM DE KONTRAHERENDE PARTER SKAL TAGE BEHØRIGT HENSYN TIL
 3.1.
 32010 D 0424(01): Afgørelse nr. A1 af 12. juni 2009 om indførelse af en dialog- og forligsprocedure om dokumenters gyldighed, fastlæggelse af, hvilken lovgivning der skal anvendes, og tilkendelse af ydelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 1).
 3.2.
 32010 D 0424(02): Afgørelse nr. A2 af 12. juni 2009 om fortolkning af artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 om den lovgivning, der finder anvendelse på udstationerede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som midlertidigt er beskæftiget uden for den kompetente stat (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 5).
 4.1.
 32010 D 0424(03): Afgørelse nr. E1 af 12. juni 2009 om praktiske retningslinjer for overgangsperioden for den i artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 omhandlede elektroniske dataudveksling (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 9).
 5.1.
 32010 D 0424(04): Afgørelse nr. F1 af 12. juni 2009 om fortolkning af artikel 68 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 om samtidig ret til familieydelser (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 11).
 6.1.
 32010 D 0424(05): Afgørelse nr. H1 af 12. juni 2009 om overgangen fra Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 og (EØF) nr. 574/72 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009 og anvendelsen af afgørelser og henstillinger fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 13).
 6.2.
 32010 D 0424(06): Afgørelse nr. H2 af 12. juni 2009 om virksomheden for og sammensætningen af Det Tekniske Udvalg for Databehandling under Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 17).
 7.1.
 32010 D 0424(07): Afgørelse nr. P1 af 12. juni 2009 om fortolkning af artikel 50, stk. 4, artikel 58 og artikel 87, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 i forbindelse med tilkendelse af ydelser ved invaliditet, alderdom og dødsfald (EUT C 106 af 24.4.2010,


text:
s. 21).
 8.1.
 32010 D 0424(08): Afgørelse nr. S1 af 12. juni 2009 om det europæiske sygesikringskort (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 23).
 8.2.
 32010 D 0424(09): Afgørelse nr. S2 af 12. juni 2009 om de tekniske specifikationer for det europæiske sygesikringskort (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 26).
 Bestemmelserne i afgørelse nr. S2 gælder i forbindelse med denne aftale med følgende tilpasning:
 Uanset bestemmelserne i punkt 3.3.2 i bilaget til afgørelsen har EFTA-staterne mulighed for at anvende europaflagets stjerner på de europæiske sygesikringskort, som de udsteder.
 8.3.
 32010 D 0424(10): Afgørelse nr. S3 af 12. juni 2009 om definitionen af de ydelser, der er omfattet af artikel 19, stk. 1, og artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 og artikel 25, afsnit A, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 40).
 9.1.
 32010 D 0424(11): Afgørelse nr. U1 af 12. juni 2009 om artikel 54, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 angående familietillæg til ydelser ved arbejdsløshed (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 42).
 9.2.
 32010 D 0424(12): Afgørelse nr. U2 af 12. juni 2009 om rækkevidden af artikel 65, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 angående ret til ydelser ved arbejdsløshed for andre fuldtidsledige end grænsearbejdere, som under deres seneste beskæftigelse eller selvstændige virksomhed var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 43).
 9.3.
 32010 D 0424(13): Afgørelse nr. U3 af 12. juni 2009 om rækkevidden af udtrykket delvis arbejdsløshed i forbindelse med de i artikel 65, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 omhandlede arbejdsløse (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 45).
 RETSAKTER, SOM DE KONTRAHERENDE PARTER SKAL TAGE I BETRAGTNING
 10.1.
 32010 H 0424(01): Henstilling nr. P1 af 12. juni 2009 om Gottardo-dommen, hvorefter rettigheder, som indenlandske arbejdstagere er omfattet af i henhold til en bilateral overenskomst om social sikring indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, også skal gælde for statsborgere fra andre medlemsstater (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 47).
 11.1.
 32010 H 0424(02): Henstilling nr. U1 af 12. juni 2009 om den lovgivning, der skal finde anvendelse på arbejdsløse, der udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis i en anden medlemsstat end bopælslandet (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 49).
 11.2.
 32010 H 0424(03): Henstilling nr. U2 af 12. juni 2009 om anvendelse af artikel 64, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 på arbejdsløse, som ledsager deres ægtefælle eller partner, der udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed, til en anden medlemsstat end den kompetente stat (EUT C 106 af 24.4.2010, s. 51).
 II. BESKYTTELSE AF SUPPLERENDE PENSIONSRETTIGHEDER
 OMHANDLEDE RETSAKTER
 12.
 398 L 0049: Rådets direktiv 98/49/EF af 29. juni 1998 om beskyttelse af supplerende pensionsrettigheder for arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 209 af 25.7.1998, s. 46).«


text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0872
 2002/872/EF: Afgørelse nr. 16/2002 af 16. april 2002 truffet af det blandede udvalg, der er nedsat ved aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om gensidig anerkendelse, om ændring af sektorbilaget om medicinsk udstyr
 EF-Tidende nr. L 302 af 06/11/2002 s. 0030 - 0030
 Afgørelse nr. 16/2002af 16. april 2002truffet af det blandede udvalg, der er nedsat ved aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om gensidig anerkendelse, om ændring af sektorbilaget om medicinsk udstyr(2002/872/EF)DET BLANDEDE UDVALG,som henviser til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om gensidig anerkendelse, særlig artikel 14, stk. 4, litra b),som henviser til, at ethvert sektorbilag ifølge artikel 21, stk. 2, kan ændres skriftligt af parterne gennem det blandede udvalg,som på den ene side noterer sig, at der er gjort fremskridt med de tillidsskabende foranstaltninger, der er omhandlet i sektorbilaget om medicinsk udstyr,som på den anden side erkender, at overgangsperioden må forlænges, da der er brug for mere tid til at fuldføre de resterende tillidsskabende foranstaltninger,HAR TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:1. I sektorbilaget om medicinsk udstyr foretages følgende ændringer:a) Artikel 5, første punktum, i sektorbilaget om medicinsk udstyr udgår i sin helhed og erstattes med følgende: "Der er en overgangsperiode på fem år, der begynder umiddelbart efter aftalens ikrafttrædelsesdato. Det blandede udvalg kan på grundlag af fremskridt i overgangsperioden, og særlig når parterne skønner, at der er anført et repræsentativt antal overensstemmelsesvurderingsorganer i tillæg 5, i overensstemmelse med artikel 9 beslutte at afslutte overgangsperioden og overgå til gennemførelsesperioden."b) Artikel 9, første punktum, i sektorbilaget om medicinsk udstyr udgår i sin helhed og erstattes med følgende: "Inden begyndelsen af gennemførelsesperioden tager parterne skridt til at gennemføre en fælles vurdering af ækvivalensen for de overensstemmelsesvurderingsorganer, der deltog i de tillidsskabende aktiviteter."2. Denne afgørelse, som udfærdiges i to eksemplarer, underskrives af det blandede udvalgs repræsentanter, som er bemyndiget til at handle på parternes vegne med henblik på ændring af aftalen. Denne afgørelse får virkning fra datoen for den seneste af disse underskrifter.Undertegnet i Washington D.C., den 4. april 2002På vegne af Amerikas Forenede StaterJames SanfordUndertegnet i Bruxelles, den 16. april 2002På vegne af Det Europæiske FællesskabPhilippe Meyer


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0151
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 151/2001 af 11. december 2001 om ændring af bilag I (dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 065 af 07/03/2002 s. 0024 - 0025
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalgnr. 151/2001af 11. december 2001om ændring af bilag I (dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalenDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:(1) Bilag I til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 132/2001 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 9. november 2001(1).(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 937/2001 af 11. maj 2001 om godkendelse af nye anvendelser af tilsætningsstoffer, nye tilsætningsstoffer og forlængelse af foreløbige tilladelser samt om en 10-årig godkendelse af et tilsætningsstof til foderstoffer(2) skal indarbejdes i aftalen.(3) Kommissionens forordning (EF) nr. 1334/2001 af 2. juli 2001 om foreløbig tilladelse til et nyt tilsætningsstof til foderstoffer(3) skal indarbejdes i aftalen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Følgende punkter indsættes efter punkt 1t (Kommissionens forordning (EF) nr. 418/2001) i kapitel II i bilag I til aftalen: "1u. 32001 R 0937: Kommissionens forordning (EF) nr. 937/2001 af 11. maj 2001 om godkendelse af nye anvendelser af tilsætningsstoffer, nye tilsætningsstoffer og forlængelse af foreløbige tilladelser samt om en 10-årig godkendelse af et tilsætningsstof til foderstoffer (EFT L 130 af 12.5.2001, s. 25).1v. 32001 R 1334: Kommissionens forordning (EF) nr. 1334/2001 af 2. juli 2001 om foreløbig tilladelse til et nyt tilsætningsstof til foderstoffer (EFT L 180 af 3.7.2001, s. 18)."Artikel 2Teksterne til forordning (EF) nr. 937/2001 og 1334/2001 på islandsk og norsk, som offentliggøres i EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende, er autentiske.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft den 12. december 2001, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1(4).Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 2001.På Det Blandede EØS-udvalgs vegneB. GrydelandFormand(1) EFT L 22 af 24.1.2002, s. 18.(2) EFT L 130 af 12.5.2001, s. 25.(3) EFT L 180 af 3.7.2001, s. 18.(4) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 51996XG1212
 Konventionen om forenklet udleveringsprocedure mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union Forklarende rapport
 EF-Tidende nr. C 375 af 12/12/1996 s. 0004 - 0010
 KONVENTIONEN om forenklet udleveringsprocedure mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union FORKLARENDE RAPPORT (96/C 375/03) 1. HISTORISK BAGGRUND På mødet den 28. september 1993 i Limelette blev EU-medlemsstaternes justitsministre enige om en erklæring, hvori de fastlagde retningslinjerne for en forbedring af proceduren for udlevering mellem medlemsstaterne. Erklæringen blev vedtaget på samlingen i Rådet (retlige og indre anliggender) den 29. og 30. november 1993.I denne erklæring fik de tjenester og organer, der er kompetente i henhold til afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, til opgave at undersøge betingelserne for udlevering med henblik på at gøre dem mere fleksible og at se nærmere på udleveringsprocedurerne med henblik på at forenkle og fremskynde dem, i det omfang det er foreneligt med de grundlæggende principper i medlemsstaternes nationale lovgivning.Rådet fik forelagt den første situationsrapport på samlingen den 29. og 30. november 1993. Rådet havde derefter på samlingen den 24. marts 1994 en drøftelse af visse principielle spørgsmål om udleveringsbetingelserne.Endnu en foreløbig rapport blev forelagt Rådet på samlingen den 20. juni 1994. Ved denne lejlighed blev Rådet gjort opmærksom på, at det ville være gavnligt at se nærmere på de mulige proceduremæssige foranstaltninger, der uden at berøre de uomgængelige juridiske eller politiske principper ville gøre det muligt at foretage en betydelig forenkling og fremskyndelse af procedurerne. Rådet besluttede derfor at koncentrere sig om de procedurer, hvor den berørte person giver sit samtykke til udleveringen.Efter mødet forelagde den belgiske justitsminister et arbejdsdokument om dette spørgsmål. De drøftelser, der har fundet sted under det tyske og det franske formandskab, har taget udgangspunkt i dette dokument.Efter drøftelserne besluttede Rådet ved en retsakt af 10. marts 1995 (EFT nr. C 78 af 30. 3. 1995, s. 1) at udarbejde denne konvention, som blev undertegnet samme dag af repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringer, hvorefter Rådet anbefalede medlemsstaterne at vedtage den.2. KONVENTIONENS PRINCIPPER Konventionen bygger på følgende kendsgerninger. Det fremgår af statistiske oplysninger, som sideløbende med drøftelserne er indsamlet i medlemsstaterne, vedrørende antallet af udleveringssager og den gennemsnitlige varighed af procedurerne mellem medlemsstaterne (referenceåret er 1992), at i mere end 30 % af de ca. 700 udleveringsbegæringer, der blev fremsat i 1992 mellem de daværende medlemsstater, gav den berørte person sit samtykke til udleveringen. Trods samtykket tager behandlingen af sagen ret lang tid (og kan vare op til flere måneder), selv i de tilfælde, hvor den berørte person ikke er eftersøgt eller fængslet i forbindelse med en anden sag i den anmodede stat.På baggrund af dette forhold mente Rådet, at det ville være ønskeligt at begrænse den tid og den tilbageholdelsesperiode, der er nødvendig med henblik på udlevering i sådanne tilfælde, mest muligt.Dette ønske svarer generelt til viljen til at forbedre og fremskynde samarbejdet mellem medlemsstaterne for så vidt angår udlevering af personer med henblik på retsforfølgning og fuldbyrdelse af domme.I tilfælde, hvor personer tilbageholdes udelukkende i udleveringsøjemed med henblik


text: på retsforfølgning i den begærende stat, er dette ønske helt på linje med kravet om overholdelse af de berørte personers menneskerettigheder og fundamentale frihedsrettigheder. I disse tilfælde formodes den person, der er tilbageholdt med henblik på udlevering, således at være uskyldig. Begrænsningen af den pågældendes frihed skal derfor begrundes nøje. En person, som samtykker i at blive udleveret, bør hurtigst muligt udleveres til den begærende stat for dér at kunne anke tilbageholdelsen.Endelig opfyldes målet om effektivisering af strafferetten. Så længe den person, som ønskes udleveret, ikke er udleveret til myndighederne i den begærende stat, er proceduren i denne stat lammet eller i det mindste forsinket. Hvis forsinkelsen svarer til den periode, hvor personen modsætter sig udlevering, overholdes principperne for en rimelig strafferetlig procedure. Hvis den berørte person derimod ikke agter at modsætte sig udlevering, er forsinkelsen ikke berettiget.På baggrund af alle disse overvejelser besluttede Rådet, at det ville være hensigtsmæssigt at udarbejde en mere passende juridisk ramme, således at udleveringen kan ske hurtigere, når personen samtykker i udleveringen.Princippet går ud på følgende. Hvis den berørte person giver sit samtykke, og de kompetente myndigheder i den anmodede stat giver deres tilladelse, udleveres personen, uden at der skal indgives en udleveringsbegæring, og uden at den formelle udleveringsprocedure tages i anvendelse, idet proceduren afvikles mellem den kompetente myndighed i den anmodede stat og den myndighed i den begærende stat, som har anmodet om anholdelse og fængsling. Udleveringen finder sted inden for en frist på højst 40 dage regnet fra dagen efter, at den berørte person har givet sit samtykke.Det bør præciseres, at den kompetente myndighed i den anmodede stat giver sin tilladelse uafhængigt af personens samtykke, idet den pågældende myndighed har frie hænder til at bedømme udleveringens hensigtsmæssighed under hensyn til begæringens indhold samt på baggrund af eventuelle igangværende procedurer vedrørende samme person i den anmodede stat.Konventionen finder hovedsagelig anvendelse i to situationer. Den første situation er den, hvor der er begæret foreløbig anholdelse og fængsling med henblik på udlevering, og hvor den berørte person, som giver sit samtykke straks ved anholdelsen (eller inden for ti dage efter anholdelsen), ikke er eftersøgt eller tilbageholdt for et andet forhold i den anmodede stat. Dette er den hyppigst forekommende situation, som er omhandlet i artikel 3 11. Den anden situation er den, hvor personen giver sit samtykke efter udløbet af fristen på ti dage, men inden udløbet af fristen på 40 dage som omhandlet i artikel 16 i den europæiske udleveringskonvention af 13. december 1957, og inden der er indgivet udleveringsbegæring.Konventionen vil også kunne anvendes i en tredje situation, under forudsætning af at de pågældende medlemsstater fremsætter en erklæring derom i forbindelse med ratificeringen af konventionen. Det drejer sig om den situation, hvor personen giver sit samtykke til udlevering, efter at der er fremsat udleveringsbegæring, uanset om der inden begæringens fremsættelse er anmodet om foreløbig anholdelse og fængsling eller ej.Konventionen er en fleksibel juridisk ramme, fordi proceduren under alle omstændigheder skal godkendes af den kompetente myndighed i den anmodede stat, som skal tage stilling til


text: dens lovlighed og hensigtsmæssighed. Der er tale om et instrument, som udgør et juridisk grundlag for et forenklet og fremskyndet samarbejde; men det er vigtigt at lægge vægt på, at effektiviteten i sidste ende i vid udstrækning afhænger af, om de kompetente myndigheder er indstillet på at forbedre samarbejdet om udlevering af personer med henblik på retsforfølgning og fuldbyrdelse af domme.3. KOMMENTARER TIL ARTIKLERNE Artikel 1 Generelle bestemmelserI artikel 1 anføres det, at konventionen skal ses i sammenhæng med den europæiske udleveringskonvention. Formålet med nærværende konvention er at lette anvendelsen mellem Den Europæiske Unions medlemsstater af den europæiske udleveringskonvention og supplere dens bestemmelser, således at de på en mere hensigtsmæssig måde kan dække de tilfælde, hvor personer, som er eftersøgt med henblik på udlevering, giver deres samtykke til udlevering.Som det anføres i den sidste betragtning i konventionens præambel, betyder denne tilknytning til den europæiske udleveringskonvention, at bestemmelserne i den europæiske udleveringskonvention fortsat gælder i alle spørgsmål, der ikke er behandlet i nærværende konvention. Det gælder især med hensyn til udleveringsbetingelserne.Det kan udledes af denne generelle bestemmelse, at konventionen ikke ændrer udleveringsreglerne for de medlemsstater, hvis indbyrdes forbindelse er styret af andre instrumenter end den europæiske udleveringskonvention. Det gælder bl. a. Benelux-landene, som har indgået traktaten af 27. juni 1962 om udlevering og gensidig retshjælp i straffesager, hvis artikel 19, som omhandler en summarisk udleveringsprocedure, fortsat gælder for disse lande.For så vidt angår de medlemsstater, hvis forbindelser er styret af den europæiske udleveringskonvention, fastsættes det desuden i artikel 1, stk. 2, i nærværende konvention, at artiklens stk. 1 ikke berører anvendelsen af mere fordelagtige bestemmelser i gældende bi- eller multilaterale aftaler eller ensartet lovgivning mellem visse medlemsstater.Artikel 2 Forpligtelse til udleveringArtikel 2 indeholder konventionens grundlæggende princip, som er, at medlemsstaterne er forpligtet til at udlevere personer, der er eftersøgt med henblik på udlevering, hvis disse personer giver deres samtykke til at blive udleveret efter den forenklede procedure i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, og artikel 6 og 7, og den anmodede stat giver tilladelse dertil i henhold til artikel 5, stk. 2.Artikel 3 Betingelser for udleveringArtikel 3 omhandler konventionens centrale formål, som er anvendelse af den forenklede procedure efter foreløbig anholdelse og fængsling. Det anføres, at udgangspunktet for denne forenklede procedure er fremsættelse af en begæring om foreløbig anholdelse og fængsling efter artikel 16 i den europæiske udleveringskonvention. For de medlemsstater, som deltager i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen, vil udgangspunktet også kunne være registrering i Schengen-informationssystemet, i overensstemmelse med artikel 95 i sidstnævnte konvention.Artikel 3, stk. 2, omhandler konsekvenserne af anvendelse af den forenklede procedure med hensyn til udlevering: det er således ikke længere nødvendigt med en udleveringsbegæring og dokumenter som krævet i artikel 12 i den europæiske udleveringskonvention. Udleveringen finder sted på grundlag af oplysningerne i begæringen om foreløbig anholdelse og fængsling som omhandlet i artikel 4 i nærværende konvention.Artikel 4 Oplysninger, der skal meddelesI artikel 4 præciseres det, hvilke oplysninger der skal meddeles, for at den forenklede procedure kan anvendes.Meddelelsen vedrører underretning både af den anholdte person,


text: således at denne får et grundlag for eventuelt samtykke til udlevering, og af den kompetente myndighed i den anmodede stat ved at give denne de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan behandle spørgsmålet om tilladelse til udlevering.De krævede oplysninger svarer til dem, der er nødvendige for registrering af en person i Schengen-informationssystemet. Hertil kommer oplysninger om den eftersøgte persons identitet.Disse oplysninger skulle i princippet være tilstrækkelige til, at den kompetente myndighed i den anmodede stat kan træffe afgørelse om udlevering af personen. Oplysningerne indeholder alle de elementer, som er nødvendige for, at der kan foretages en passende undersøgelse af spørgsmålet om tilladelse til udlevering med hensyn til både personen og selve forbrydelsen.I artikel 4, stk. 2, gives der dog mulighed for at fravige stk. 1 og begære supplerende oplysninger, hvis de givne oplysninger ikke er tilstrækkelige til, at den kompetente myndighed i den anmodede stat kan give tilladelse til udlevering. Det er ikke nærmere angivet, hvilken type oplysninger der er tale om, men dette er overladt til den enkelte stats vurdering. Denne fravigelse kan dog på ingen måde berøre artikel 3, stk. 2, ifølge hvilken der i forbindelse med forenklet procedure ikke kan kræves fremlæggelse af dokumenter, som krævet i artikel 12 i den europæiske udleveringskonvention.Artikel 5 Samtykke og tilladelseArtikel 5 omhandler måden, hvorpå der gives samtykke og tilladelse i henhold til artikel 2. Den berørte persons samtykke skal gives efter bestemmelserne i artikel 6 og 7. Den kompetente myndighed i den anmodede stat giver tilladelse efter statens nationale procedurer.Artikel 6 Underretning af den pågældendeIfølge artikel 6 skal staten oplyse personer, som er anholdt med henblik på udlevering, om den foreliggende begæring og om muligheden for at give samtykke til at blive udleveret efter den forenklede procedure. Disse oplysninger skal gives af den kompetente myndighed, dvs. den myndighed, som har ansvaret for tilbageholdelsen. Oplysningerne skal gives, så snart tilbageholdelsen finder sted og i henhold til statens nationale lovgivning.Artikel 7 Indhentelse af samtykkeArtikel 7 omhandler den måde, hvorpå samtykket gives. Den vedrører også afkald på anvendelse af specialitetsreglen, hvis det i henhold til den anmodede stats lovgivning er muligt at give afkald, uanset om der gives samtykke til udlevering, i overensstemmelse med artikel 9, litra b).Konventionen præciserer ikke, hvornår den berørte persons samtykke skal indhentes. Når proceduren er iværksat i kraft af den foreløbige anholdelse eller fængsling i henhold til artikel 4, skal den berørte person ifølge artikel 6, som omhandler underretning af personen ved anholdelsen, og ifølge artikel 8, som omhandler meddelelse om samtykke senest ti dage efter den foreløbige anholdelse eller fængsling, kunne give samtykke straks efter den foreløbige anholdelse eller fængsling.Samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) gives over for de kompetente retsmyndigheder i den anmodede stat. Disse myndigheder kan være en dommer, en domstol eller en embedsmand fra anklagemyndigheden, afhængigt af den anmodede stats lovgivning. Ifølge artikel 15 skal medlemsstaterne ved deponeringen af deres ratifikations-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument oplyse, hvilke myndigheder der er kompetente.De nærmere regler for indhentning af samtykke (og i


text: givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) fastsættes i medlemsstaternes respektive lovgivninger for deres eget vedkommende. I artikel 7, stk. 2, pålægges det dog medlemsstaterne at vedtage de nødvendige foranstaltninger for, at samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) indhentes på en sådan måde, at det fremgår, at den pågældende har givet udtryk herfor frivilligt og med fuldt kendskab til følgerne heraf (frivilligt samtykke efter orientering). Med henblik herpå har den berørte person ret til at lade sig rådgive.Ifølge denne bestemmelse skal den berørte person have fuldt kendskab til følgerne af sit samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen.For så vidt angår følgerne af samtykke skal der oplyses om, at der gives afkald på garantierne i forbindelse med den normale procedure, samtykkets eventuelle uigenkaldelighed i overensstemmelse med artikel 7, stk. 4, de eventuelle følger for specialitetsreglen og muligheden for at blive retsforfulgt for andre forhold end dem, der er årsag til udleveringsproceduren, i overensstemmelse med artikel 9, litra a).For så vidt angår afkald på anvendelse af specialitetsreglen, skal der oplyses om selve specialitetsreglen, følgerne af et sådant afkald og om afkaldets eventuelle uigenkaldelighed.Denne bestemmelse indebærer desuden, at indhentningen af samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) skal foregå på en sådan måde, at der er mulighed for senere at kontrollere, at samtykket er givet frivilligt og bevidst. Derfor fastsættes det i artikel 7, stk. 3, at samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) skal føres til protokols. De nærmere regler for udarbejdelse af protokollen fastsættes i de nationale lovgivninger.I artikel 7, stk. 4, fastsættes det, at samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) ikke kan tilbagekaldes. For at tage hensyn til de eksisterende retsforhold i visse medlemsstater gives der dog i samme stykke mulighed for, at medlemsstaterne kan tage forbehold og meddele, at samtykke (og i givet fald afkald på anvendelse af specialitetsreglen) kan tilbagekaldes i henhold til de nationale regler.For at undgå, at tilbagekaldelsen af samtykket i så fald berører gennemførelsen af udleveringsproceduren, fastsættes det i artikel 7, stk. 4, at den periode, der forløber mellem meddelelsen om samtykke og meddelelsen om dets tilbagekaldelse, ikke medregnes ved fastlæggelsen af de i artikel 16, stk. 4, i den europæiske udleveringskonvention fastsatte frister på 18 og 40 dage. Dette betyder, at den begærende stat, hvis en person tilbagekalder sit samtykke, råder over lige så mange dage til at indgive en udleveringsbegæring, som den havde, da personen gav sit samtykke til udlevering, og hvor den afbrød udarbejdelsen af de dokumenter, der kræves i henhold til artikel 12 i den europæiske udleveringskonvention.Artikel 8 Meddelelse om samtykkeIfølge artikel 8 skal den anmodede stat omgående meddele den pågældendes samtykke til den begærende stat. Denne omgående meddelelse er af afgørende betydning for at sikre gennemførelsen af den forenklede procedure, når udgangspunktet er foreløbig anholdelse eller fængsling af den pågældende i henhold til artikel 4 ff. Meddelelsen giver den begærende stat mulighed for at afbryde udarbejdelsen af de dokumenter, der kræves i


text: forbindelse med en udleveringsbegæring i henhold til artikel 12 i den europæiske udleveringskonvention.For at der eventuelt kan indgives en udleveringsbegæring i overensstemmelse med artikel 12 i den europæiske udleveringskonvention inden for den i artikel 16 i samme konvention fastsatte frist, pålægges det i artikel 8 i nærværende konvention den anmodede stat senest inden ti dage efter den foreløbige anholdelse eller fængsling at meddele den begærende stat, om den pågældende har givet sit samtykke til udlevering eller ej. Formålet med denne frist er ikke at forhindre den pågældende i på et senere tidspunkt at give sit samtykke, men at hindre, at usikkerheden om den pågældendes samtykke vil kunne berøre gennemførelsen af udleveringsproceduren på grund af de frister, der er fastsat i artikel 16 i den europæiske udleveringskonvention.Ud fra samme ønske om hurtig behandling fastsættes det i artikel 8, stk. 2, at meddelelsen om samtykke skal foretages direkte mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Ved kompetente myndigheder forstås ikke de myndigheder, som er kompetente til indhentning af samtykket, men derimod de myndigheder, som er kompetente med hensyn til den forenklede udleveringsprocedure, og som i henhold til artikel 15 er udpeget af medlemsstaterne i forbindelse med deponeringen af disses ratifikations-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument.Artikel 9 Afkald på anvendelse af specialitetsreglenPå grund af de betydelige forskelle, der består mellem medlemsstaternes lovgivning for så vidt angår de følger, som personens samtykke til udlevering har for den begærende stats mulighed for at gennemføre retsforfølgning af den pågældende for andre handlinger end dem, begæringen omhandler, indeholder konventionen ingen bindende bestemmelser desangående. Artikel 9 vedrører dette spørgsmål og imødekommer ønsket om gensidig underretning. Det fastsættes i artikel 9, at enhver medlemsstat kan erklære, at specialitetsreglen i artikel 14 i den europæiske udleveringskonvention ikke finder anvendelse, når den forenklede procedure benyttes.For at tage hensyn til forskellene mellem retssystemerne er der mulighed for to erklæringer. I den ene erklæres det, at specialitetsreglen ikke finder anvendelse, når den pågældende samtykker til udlevering, idet samtykke er ensbetydende med afkald på anvendelse af specialitetsreglen, som det er tilfældet i Benelux-landene. Ifølge den anden erklæring finder specialitetsreglen ikke anvendelse, når den person, som har givet samtykke til udlevering, desuden udtrykkeligt giver afkald på anvendelse af specialitetsreglen.Artikel 10 Meddelelse af afgørelsen om udleveringIfølge artikel 10 skal alle oplysninger om den forenklede procedure meddeles direkte mellem den kompetente myndighed i den anmodede stat, der er udpeget af medlemsstaten i forbindelse med deponeringen af dens ratifikations-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument i overensstemmelse med artikel 15, og den myndighed i den begærende stat, som har anmodet om foreløbig anholdelse og fængsling. Formålet med bestemmelsen er at forenkle og fremskynde proceduren, således at oplysningerne udveksles mellem de myndigheder, der er direkte berørt af proceduren, og at afgørelserne i forbindelse med anvendelsen af den forenklede procedure træffes af disse myndigheder uden medvirken af andre administrative myndigheder.Ifølge artikel 10, stk. 2, skal afgørelsen om udlevering, som den kompetente myndighed i den anmodede stat har truffet, meddeles senest 20 dage efter den dato, hvor den pågældende har givet sit samtykke. Dette er selvfølgelig den


text: maksimale frist, og det er ønskeligt, at den henholdsvis positive eller negative afgørelse, alt efter om der ikke synes at være nogen hindring for udleveringen, eller om der er en alvorlig hindring for udleveringen, meddeles så hurtigt som muligt, efter at den pågældende har givet sit samtykke.Hvis den kompetente myndighed i den anmodede stat nægter udlevering efter den forenklede procedure, har den begærende stat under alle omstændigheder i kraft af samspillet mellem de to frister i artikel 8, stk. 1, og artikel 10, stk. 2, stadig en frist på mindst ti dage, inden fristen på 40 dage for foreløbig anholdelse og fængsling i henhold til artikel 16 i den europæiske udleveringskonvention udløber, hvor den kan indgive udleveringsbegæring i medfør af artikel 12 i den europæiske udleveringskonvention.Artikel 11 Frist for udleveringIfølge artikel 11 skal udleveringen finde sted senest 20 dage efter, at afgørelsen om udlevering blev meddelt. Der er også her tale om en maksimal frist, og udlevering kan selvfølgelig finde sted, så snart den kompetente myndighed i den anmodede stat har truffet afgørelse derom, hvis det er praktisk muligt på dette tidspunkt. Dette bør især være tilfældet, når der er tale om udlevering mellem nabolande.Ifølge artikel 11, stk. 2, skal den pågældende løslades, hvis vedkommende ikke er blevet udleveret til den begærende stat inden den i stk. 1 fastsatte frist. Kan den pågældende på grund af force majeure ikke udleveres inden for den fastsatte frist, giver stk. 3 dog mulighed for at overskride denne frist. Underretter den kompetente myndighed, som er berørt af force majeure, den kompetente myndighed i den anden stat inden for fristen på 20 dage, kan de to myndigheder aftale en ny dato for udleveringen. Den pågældende løslades, hvis udlevering til den begærende stat ikke har fundet sted inden 20 dage fra denne dato.Ved anvendelsen af denne bestemmelse bør begrebet force majeure fortolkes strengt og i overensstemmelse med den internationale strafferets fortolkning af udtrykket. Der er tale om en situation, som ikke har kunnet forudses, og som ikke har kunnet afværges (f. eks. et trafikuheld, en strejke, som forhindrer anvendelse af det planlagte transportmiddel, samt manglende mulighed for at benytte andre transportmidler, alvorlig sygdom hos den person, der skal udleveres, og som nødvendiggør øjeblikkelig hospitalsindlæggelse). I øvrigt skal den nye dato for udlevering ligge så tæt som muligt på den dato, hvor den oprindelige frist for udlevering udløb.Ifølge artikel 11, stk. 4, finder stk. 1, 2 og 3 ikke anvendelse, hvis den pågældende retsforfølges i den begærende stat for et andet forhold eller skal afsone en straf for en anden handling, og den pågældende stat ønsker at anvende artikel 19 i den europæiske udleveringskonvention om udsat eller betinget udlevering. I så fald er det bestemmelserne i den europæiske udleveringskonvention, der finder anvendelse.Artikel 12 Samtykke givet efter udløbet af den i artikel 8 fastsatte frist eller under andre omstændighederMedens artikel 3 11 først og fremmest omhandler tilfælde, hvor personen giver sit samtykke til udlevering efter foreløbig anholdelse eller fængsling, omhandler artikel 12 de retlige foranstaltninger, der skal anvendes,


text: hvis den pågældende giver sit samtykke under andre betingelser end dem, der er fastsat i disse artikler og især efter udløbet af fristen på ti dage i artikel 8, stk. 1.Der bør skelnes mellem to situationer i sidstnævnte tilfælde. Den første er den situation, hvor den pågældende giver sit samtykke efter udløbet af den første frist på ti dage, men inden udløbet af fristen på 40 dage som omhandlet i artikel 16 i den europæiske udleveringskonvention, og inden den begærende stat har indgivet en formel udleveringsbegæring. Den anden situation er den, hvor den pågældende giver sit samtykke, efter at den begærende stat har indgivet udleveringsbegæring, uanset om der er anmodet om foreløbig anholdelse og fængsling forud herfor.I førstnævnte tilfælde fastsættes det i artikel 12, stk. 1, at den anmodede stat skal iværksætte den forenklede procedure som fastsat i konventionen. Er der ikke givet samtykke inden udløbet af den første frist på ti dage, skal den begærende stat naturligvis forberede begæringen om udlevering uden at afvente, at den pågældende eventuelt på et senere tidspunkt giver sit samtykke, for at sikre, at begæringen kan indgives inden for den maksimale frist på 40 dage.For så vidt angår det andet tilfælde er anvendelse af den forenklede procedure valgfri, og medlemsstaterne skal i forbindelse med ratificeringen erklære, om de agter at anvende den forenklede procedure og på hvilke betingelser.Artikel 13 Videreudlevering til en anden medlemsstatArtikel 13 falder i tråd med artikel 9, ifølge hvilken der kan gives afkald på anvendelse af specialitetsreglen, og den angiver følgerne af denne mulighed for betingelserne for videreudlevering til en anden medlemsstat. Reglen er, at hvis den pågældende i henhold til artikel 9 ikke længere nyder godt af specialitetsreglen efter udlevering til den begærende stat, er den anmodede stats samtykke uanset artikel 15 i den europæiske udleveringskonvention ikke længere nødvendigt for, at der kan ske videreudlevering til en anden medlemsstat.Denne regel begrundes med, at anvendes specialitetsreglen ikke, kan den begærende stat gennemføre strafferetlige procedurer (og som følge heraf, i kraft af udleveringen, medvirke ved procedurerne i andre stater) for alle andre forhold end det, som er årsag til udleveringen.Det skal dog bemærkes, at konventionen ikke løser spørgsmålet om videreudlevering af personen til en stat, som har tiltrådt den europæiske udleveringskonvention, men som ikke er medlem af Den Europæiske Union.Artikel 14 TransitArtikel 14, som er en logisk følge af den forenkling, der er indført ved artikel 3 og 4, forenkler betingelserne for transit i forhold til betingelserne i artikel 21 i den europæiske udleveringskonvention.Uanset artikel 21, stk. 3, i den europæiske udleveringskonvention kan ansøgningen om transit fremsendes i en hvilken som helst skriftlig form (f. eks. telefax eller e-mail), og transitstatens afgørelse kan meddeles på samme måde. Den skal ikke ledsages af de dokumenter, som er omhandlet i artikel 12, stk. 2, i den europæiske udleveringskonvention, men kun af dem, der er omhandlet i artikel 4 i nærværende konvention. Transitstaten skal betragte disse oplysninger som tilstrækkelige til, at der kan træffes de nødvendige forholdsregler til transitrejsens gennemførelse.Artikel 15 Kompetente myndighederIfølge artikel


text: 15 skal medlemsstaterne ved ratificeringen oplyse, hvilke myndigheder der er kompetente med hensyn til anvendelse af proceduren i henhold til konventionen, og især hvilke myndigheder der er ansvarlige for proceduren og skal give tilladelse til udlevering efter den forenklede procedure, hvilke myndigheder der skal modtage den pågældendes samtykke til udlevering, og hvilke myndigheder der er kompetente til at tillade en udleveret persons transit efter denne procedure.Ønsket om at fremskynde og effektivisere processen tilskynder til som ansvarlige myndigheder at udpege de myndigheder, som konkret er ansvarlige for retsforfølgningen i den enkelte medlemsstat, for at undgå indblanding af myndigheder, hvis medvirken ikke er påkrævet for gennemførelsen af proceduren.Artikel 16 IkrafttrædenArtikel 16 omhandler konventionens ikrafttræden i overensstemmelse med de regler, som Rådet for Den Europæiske Union har fastsat. Konventionen træder i kraft 90 dage efter, at den sidste medlemsstat har deponeret sit ratifikationsinstrument.For at konventionen kan finde anvendelse snarest muligt i forbindelserne mellem de mest interesserede medlemsstater, kan hver enkelt medlemsstat dog, som det er tilfældet i de konventioner om retligt samarbejde, der tidligere er indgået mellem medlemsstaterne, ifølge artikel 16, stk. 3, samtidig med ratificeringen eller på et hvilket som helst andet tidspunkt fremsætte en erklæring, ifølge hvilken konventionens ikrafttræden fremskyndes over for de andre medlemsstater, som har fremsat den samme erklæring. Erklæringen træder i kraft 90 dage efter deponeringen.Artikel 17 TiltrædelseIfølge artikel 17 er konventionen åben for tiltrædelse af enhver stat, der bliver medlem af Den Europæiske Union, og artiklen omhandler de nærmere bestemmelser for tiltrædelse.Hvis konventionen allerede er trådt i kraft, når den nye medlemsstat tiltræder, træder den i kraft over for den nye medlemsstat 90 dage efter deponeringen af tiltrædelsesinstrumentet. Hvis konventionen endnu ikke er trådt i kraft 90 dage efter den nye stats tiltrædelse, træder den i kraft over for denne på det tidspunkt, der er fastsat i artikel 16, stk. 2. I så fald kan den tiltrædende stat også fremskynde anvendelsen i kraft af en erklæring efter artikel 16, stk. 3.Det skal bemærkes, at hvis en stat bliver medlem af Den Europæiske Union inden konventionens ikrafttræden, og staten ikke ratificerer konventionen, træder konventionen alligevel i kraft, når alle de stater, der var medlemmer, da den blev undertegnet, har deponeret deres ratifikationsinstrument, jf. artikel 16, stk. 2.


text:
 28.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 318/27
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 125/2013
 af 14. juni 2013
 om ændring af bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1077/2012 af 16. november 2012 om en fælles sikkerhedsmetode for nationale sikkerhedsmyndigheders tilsyn efter udstedelse af et sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse (1) skal indarbejdes i aftalen.
 (2)
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1078/2012 af 16. november 2012 om en fælles sikkerhedsmetode for overvågning, der skal anvendes af jernbanevirksomheder og infrastrukturforvaltere efter modtagelse af et sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse og af enheder med ansvar for vedligeholdelsen (2), skal indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Bilag XIII til aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende punkter indsættes efter punkt 42eg (Kommissionens forordning (EU) nr. 445/2011) i bilag XIII til aftalen:
 »42eh.
 32012 R 1077: Kommissionens forordning (EU) nr. 1077/2012 af 16. november 2012 om en fælles sikkerhedsmetode for nationale sikkerhedsmyndigheders tilsyn efter udstedelse af et sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse (EUT L 320 af 17.11.2012, s. 3).
 42ei.
 32012 R 1078: Kommissionens forordning (EU) nr. 1078/2012 af 16. november 2012 om en fælles sikkerhedsmetode for overvågning, der skal anvendes af jernbanevirksomheder og infrastrukturforvaltere efter modtagelse af et sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse og af enheder med ansvar for vedligeholdelsen (EUT L 320 af 17.11.2012, s. 8).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) nr. 1077/2012 og (EU) nr. 1078/2012, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 15. juni 2013, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juni 2013.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 320 af 17.11.2012, s. 3.
 (2) EUT L 320 af 17.11.2012, s. 8.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0099
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 99/2001 den 13. juli 2001 om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder
 EF-Tidende nr. L 251 af 20/09/2001 s. 0026 - 0026
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalgnr. 99/2001den 13. juli 2001om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire frihederDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 86 og 98, ogud fra følgende betragtninger:(1) Protokol 31 til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 72/1999 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 15. juni 1999(1).(2) De kontraherende parters samarbejde bør udvides til at omfatte Rådets beslutning 2000/819/EF af 20. december 2000 om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder (SMV) (2001-2005)(2).(3) Protokol 31 til aftalen bør derfor ændres, således at dette udvidede samarbejde kan finde sted med virkning fra 1. januar 2001 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Artikel 7 i protokol 31 til aftalen ændres således:1) Overskriften affattes således: "Initiativ, iværksætterånd og små og mellemstore virksomheder."2) Følgende led tilføjes i stk. 5: "- 32000 D 0819: Rådets beslutning 2000/819/EF af 20. december 2000 om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder (SMV) (2001-2005) (EFT L 333 af 29.12.2000, s. 84)."Artikel 2Denne afgørelse træder i kraft den 14. juli 2001, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1(3).Den anvendes fra 1. januar 2001.Artikel 3Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidendes EØS-afdeling og EØS-tillæg.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2001.På Det Blandede EØS-udvalgs vegneE. BullFormand(1) EFT L 284 af 9.11.2000, s. 61.(2) EFT L 333 af 29.12.2000, s. 84.(3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 15.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 330/12
 AFTALE
 mellem Den Europæiske Union og Den Franske Republik om anvendelse med hensyn til det oversøiske område Saint-Barthélemy af EU-lovgivningen om beskatning af indtægter fra opsparing og om administrativt samarbejde inden for beskatning
 DEN EUROPÆISKE UNION
 og
 DEN FRANSKE REPUBLIK, på vegne af Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy,
 i det følgende benævnt »parterne«,
 som tager følgende i betragtning:
 (1)
 Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy udgør en integrerende del af Den Franske Republik, men udgør siden den 1. januar 2012 ikke længere en del af Den Europæiske Union, jf. Det Europæiske Råds afgørelse 2010/718/EU (1).
 (2)
 For fortsat at beskytte Unionens interesser og navnlig bekæmpe grænseoverskridende svig og skatteunddragelse er det nødvendigt at sikre, at EU-lovgivningen om administrativt samarbejde inden for beskatning og om beskatning af indtægter fra opsparing i form af renteindtægter fortsætter med at finde anvendelse med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy. Det er også nødvendigt at sikre, at ændringer af denne lovgivning finder anvendelse med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy,
 ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 Artikel 1
 Anvendelse af direktiverne 2011/16/EU og 2003/48/EF og hermed forbundne retsakter
 1. Den Franske Republik og de øvrige medlemsstater anvender med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy Rådets direktiv 2011/16/EU (2) og de bestemmelser, de har vedtaget for at gennemføre dette direktiv.
 2. Den Franske Republik og de øvrige medlemsstater anvender med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy Rådets direktiv 2003/48/EF (3) og de bestemmelser, de har vedtaget for at gennemføre dette direktiv.
 3. Den Franske Republik og de øvrige medlemsstater anvender med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy alle de EU-retsakter, som er vedtaget på basis af de i stk. 1 og 2 nævnte direktiver.
 4. Parterne erklærer, at Europa-Kommissionen med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy har samme opgaver som dem, der er omhandlet i Rådets direktiver 2011/16/EU og 2003/48/EF og i alle andre hermed forbundne retsakter vedtaget af Rådet, for at lette det administrative samarbejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder.
 Artikel 2
 Gældende versioner af de i denne aftale omhandlede retsakter
 Henvisningerne i denne aftale til direktiv 2011/16/EU og 2003/48/EF og til de øvrige EU-retsakter, der er nævnt i artikel 1, stk. 3 og 4, i denne aftale, udgør henvisninger til disse direktiver og retsakter og instrumenter, der er gældende på det relevante tidspunkt, eventuelt som ændret ved efterfølgende ændringsretsakter.
 Artikel 3
 Kompetente myndigheder, centrale forbindelseskontorer, forbindelsesafdelinger og kompetente embedsmænd
 Parterne erklærer, at de kompetente myndigheder, som udpeges i henhold til direktiv 2003/48/EF, og de kompetente myndigheder, centrale forbindelseskontorer, forbindelsesafdelinger og kompetente embedsmænd, som udpeges af medlemsstaterne i henhold til direktiv 2011/16/EU, tildeles samme opgaver og beføjelser med henblik på anvendelse af disse direktiver med hensyn til Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy i overensstemmelse med artikel 1 i denne aftale.
 Artikel 4
 Kontrol
 Den Franske Republik forelægger Europa-Kommissionen statistikker og information om anvendelsen af denne aftale på Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy. Disse oplysninger skal have samme omfang og form og samme tidsfrister som dem, der skal forelægges om, hvordan direktiv 2011/16/EU og


text:
2003/48/EF fungerer med hensyn til de franske territorier, på hvilke disse direktiver finder anvendelse.
 Artikel 5
 Procedure for gensidig aftale mellem kompetente myndigheder
 1. Hvis gennemførelsen eller fortolkningen af denne aftale giver anledning til problemer eller usikkerhed mellem den kompetente myndighed for Det Oversøiske Område Saint-Barthélemy og en eller flere kompetente myndigheder i medlemsstaterne, søger de at løse spørgsmålet ved gensidig overenskomst. De underretter Europa-Kommissionen om resultaterne af denne forligsprocedure, hvorefter Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
 2. Med hensyn til fortolkningsspørgsmål kan Europa-Kommissionen deltage i samrådet efter anmodning fra en af de i stk. 1 nævnte kompetente myndigheder.
 Artikel 6
 Løsning på tvister mellem parterne i denne aftale
 1. I tilfælde af tvister mellem parterne i denne aftale om fortolkningen og anvendelsen af aftalen mødes de, før sagen forelægges for Den Europæiske Unions Domstol, i overensstemmelse med stk. 2.
 2. Den Europæiske Unions Domstol har enekompetence til at løse tvister mellem parterne om anvendelsen eller fortolkningen af denne aftale. Sager kan henvises til Domstolen af en af parterne.
 Artikel 7
 Ikrafttræden
 Parterne underretter hinanden om afslutningen af de procedurer, der er nødvendige for aftalens ikrafttræden. Aftalen får virkning dagen efter modtagelse af den anden underretning.
 Artikel 8
 Varighed og opsigelse
 Denne aftale indgås på ubestemt tid, medmindre en af parterne opsiger aftalen efter at have givet den anden part meddelelse herom ad diplomatisk vej. Aftalen ophører med at finde anvendelse tolv måneder efter modtagelsen af en sådan meddelelse.
 Artikel 9
 Sprog
 Denne aftale er udfærdiget i to eksemplarer på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
 Съставено в Брюксел на седемнадесети февруари две хиляди и четиринадесета година.
 Hecho en Bruselas, el diecisiete de febrero de dos mil catorce.
 V Bruselu dne sedmnáctého února dva tisíce čtrnáct.
 Udfærdiget i Bruxelles den syttende februar to tusind og fjorten.
 Geschehen zu Brüssel am siebzehnten Februar zweitausendvierzehn.
 Kahe tuhande neljateistkümnenda aasta veebruarikuu seitsmeteistkümnendal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα εφτά Φεβρουαρίου δύο χιλιάδες δεκατέσσερα.
 Done at Brussels on the seventeenth day of February in the year two thousand and fourteen.
 Fait à Bruxelles, le dix-sept février deux mille quatorze.
 Sastavljeno u Bruxellesu sedamnaestog veljače dvije tisuće četrnaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì diciassette febbraio duemilaquattordici.
 Briselē, divi tūkstoši četrpadsmitā gada septiņpadsmitajā februārī.
 Priimta du tūkstančiai keturioliktų metų vasario septynioliktą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizennegyedik év február havának tizenhetedik napján.
 Magħmul fi Brussell, fis-sbatax-il jum ta' Frar tas-sena elfejn u erbatax.
 Gedaan te Brussel, de zeventiende februari tweeduizend veertien.
 Sporządzono w Brukseli dnia siedemnastego lutego roku dwa tysiące czternastego.
 Feito em Bruxelas, em dezassete de fevereiro de dois mil e catorze.
 Întocmit la Bruxelles la șaptesprezece februarie două mii paisprezece.
 V Bruseli sedemnásteho februára dvetisícštrnásť.
 V Bruslju, dne sedemnajstega februarja leta dva tisoč štirinajst.
 Tehty Brysselissä seitsemäntenätoista päivänä helmikuuta vuonna kaksituhattaneljätoista.
 Som skedde i Bryssel den sjuttonde februari tjugohundrafjorton.
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou


text:
unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Френската република
 Por la República Francesa
 Za Francouzskou republiku
 For Den Franske Republik
 Für die Französische Republik
 Prantsuse Vabariigi nimel
 Για τη Γαλλική Δημοκρατία
 For the French Republic
 Pour la République française
 Za Francusku Republiku
 Per la Repubblica francese
 Francijas Republikas vārdā –
 Prancūzijos Respublikos vardu
 A Francia Köztársaság részéről
 Għar-Repubblika Franċiża
 Voor de Franse Republiek
 W imieniu Republiki Francuskiej
 Pela República Francesa
 Pentru Republica Franceză
 Za Francúzsku republiku
 Za Francosko republiko
 Ranskan tasavallan puolesta
 För Republiken Frankrike
 (1) Det Europæiske Råds afgørelse 2010/718/EU af 29. oktober 2010 om ændring af øen Saint-Barthélemys status i forhold til Den Europæiske Union (EUT L 325 af 9.12.2010, s. 4).
 (2) Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF (EUT L 64 af 11.3.2011, s. 1).
 (3) Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger (EUT L 157 af 26.6.2003, s. 38).