text: °C.Denne fremgangsmåde udelukker alle typer specielle opladninger, der vil kunne startes automatisk eller manuelt, for eksempel udligningsopladning eller vedligeholdelsesopladning. Fabrikanten skal afgive en erklæring om, at der under prøvningen ikke har fundet en særlig opladningsprocedure sted.3.2.2.5.2. Kriterier for stop af ladningKriterierne for stop af ladning svarer til en ladetid på 12 timer, undtagen hvis føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager et klart signal om, at den elektriske energi-/kraftlagringsenhed endnu ikke er fuldt opladet.I dette tilfælde er den3.2.3. Prøvningsforskrifter3.2.3.1. Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren.3.2.3.2. Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).3.2.3.3. Køretøjet køres efter den kørecyklus, der finder anvendelse, og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag.3.2.3.4. Udstødningsgasserne analyseres i henhold til bilag 4 til regulativ nr. 83, som finder anvendelse på tidspunktet for godkendelsen af køretøjet.3.2.3.5. Prøvningsresultaterne for den kombinerede cyklus (CO2 og brændstofforbrug) for betingelse A registreres (henholdsvis m1 [g] og c1 [l]).3.2.4. Inden for 30 minutter efter, at cyklussen er afsluttet, skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed være opladet i henhold til punkt 3.2.2.5 i dette bilag.Energimåleudstyret, der er anbragt mellem lysnetstikkontakten og køretøjsladeren, måler ladningsenergien e1 [Wh] leveret fra lysnettet.3.2.5. Det elektriske energiforbrug for betingelse A er e1 [Wh].3.3. Betingelse B3.3.1. Konditionering af køretøjet3.3.1.1. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades i henhold til punkt 3.2.1.1 i dette bilag.På fabrikantens anmodning kan der gennemføres en konditionering i overensstemmelse med punkt 3.2.2.1 eller 3.2.2.2 i dette bilag, før den elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades.3.3.1.2. Før prøvningen anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal ske i mindst seks timer, og under alle omstændigheder indtil temperaturen i motorolie og evt. kølevæske kun afviger med ±2 K fra rumtemperaturen.3.3.2. Prøvningsforskrifter3.3.2.1. Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren.3.3.2.2. Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).3.3.2.3. Køretøjet køres efter den kørecyklus, der finder anvendelse, og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag.3.3.2.4. Udstødningsgasserne analyseres i henhold til bilag 4 til regulativ nr. 83, som finder anvendelse på tidspunktet for godkendelsen af køretøjet.3.3.2.5. Prøvningsresultaterne for den kombinerede cyklus (CO2 og brændstofforbrug) for betingelse B registreres (henholdsvis m2 [g] og c2 [l]).3.3.3. Inden for 30 minutter efter, at cyklussen er afsluttet, skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed være opladet i henhold til punkt 3.2.2.5 i dette bilag.Energimåleudstyret, der er anbragt mellem lysnetstikkontakten og køretøjsladeren, måler ladningsenergien e2 [Wh] leveret fra lysnettet.3.3.4. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades i henhold til punkt 3.2.1.1 i dette bilag.3.3.5. Inden for 30 minutter efter afladningen skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed være opladet i henhold til punkt 3.2.2.5 i dette bilag.Energimåleudstyret, der er anbragt mellem lysnetstikkontakten og køretøjsladeren,


text: måler ladningsenergien e3 [Wh] leveret fra lysnettet.3.3.6. Det elektriske energiforbrug e4 [Wh] for betingelse B er: e4 = e2 – e33.4. Prøvningsresultater3.4.1. CO2-værdierne skal være M1 = m1/Dtest1 og M2 = m2/Dtest2 [g/km] idet Dtest1 og Dtest2 er de faktisk kørte afstande i de prøvninger, der er udført under henholdsvis betingelse A (punkt 3.2 i dette bilag) og B (punkt 3.3 i dette bilag), og m1 og m2 bestemmes i henholdsvis punkt 3.2.3.5 og 3.3.2.5 i dette bilag.3.4.2. De vægtede CO2-værdier beregnes som følger:M = (De · M1 + Dav · M2)/(De + Dav)hvor:M = masseemission af CO2 i g/kmM1 = masseemission af CO2 i g/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhedM2 = masseemission af CO2 i g/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsafladning)De = køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i rent elektrisk funktionsmådeDav = 25 km (gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).3.4.3. Værdierne for brændstofforbrug skal væreC1 = 100 · c1/Dtest1 og C2 = 100 · c2/Dtest2 [l/100 km]idet Dtest1 og Dtest2 er de faktisk kørte afstande i de prøvninger, der er udført under henholdsvis betingelse A (punkt 3.2. i dette bilag) og B (punkt 3.3. i dette bilag), og c1 og c2 bestemmes i henholdsvis punkt 3.2.3.5 og 3.3.2.5 i dette bilag.3.4.4. De vægtede værdier for brændstofforbrug beregnes som følger:C = (De · C1 + Dav · C2)/(De + Dav)hvorC = brændstofforbrug i l/100 kmC1 = brændstofforbrug i l/100 km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhedC2 = brændstofforbrug i l/100 km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning)De = køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i rent elektrisk funktionsmådeDav = 25 km (antaget gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).3.4.5. Værdierne for elektrisk energiforbrug skal væreE1 = e1/Dtest1 og E4 = e4/Dtest2 [Wh/km], idet Dtest1 og Dtest2 er de faktisk kørte afstande i de prøvninger, der er udført under henholdsvis betingelse A (punkt 3.2. i dette bilag) og B (punkt 3.3 i dette bilag), og e1 og e4 bestemmes i henholdsvis punkt 3.2.5 og 3.3.7 i dette bilag.3.4.6. De vægtede værdier for elektrisk energiforbrug beregnes som følger:E = (De · E1 + Dav · E4)/(De + Dav)hvorE = elektrisk forbrug Wh/kmE1 = elektrisk energiforbrug Wh/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed beregnetE4 = elektrisk energiforbrug Wh/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning)De = køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i rent elektrisk funktionsmåde.Dav = 25 km (antaget gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).4. HYBRIDELEKTRISK KØRETØJ MED EKSTERN OPLADNING (OVC HEV) OG MED OMSKIFTER MELLEM FUNKTIONSMÅDER4.1. To prøvninger skal udføres under følgende betingelser:4.1.1. Betingelse A: Prøvningen skal udføres med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed.4.1.2. Betingelse B: Prøvningen skal udføres med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning).4.1.3. Funktionsmådeomskifteren indstilles i henhold til nedenstående tabel:HybridfunktionsmåderBatteri-ladetilstand | Udelukkende elektrisk

type: contracts

jurisdiction: EU


text: driftHybrid | Udelukkende brændstofdriftHybrid | Udelukkende elektrisk driftUdelukkende brændstofdriftHybrid | Hybridfunktionsmåde n [****]...Hybridfunktionsmåde m [****] |Omskifter i position | Omskifter i position | Omskifter i position | Omskifter i position |Betingelse A Fuldt opladet | Hybrid | Hybrid | Hybrid | Mest elektriske hybridfunktionsmåde [*****] |Betingelse B Min. ladetilstand | Hybrid | Brændstofforbrugende | Brændstofforbrugende | Mest brændstofforbrugende funktionsmåde [******] |4.2. Betingelse A4.2.1. Hvis køretøjets elektriske rækkevidde, jf. bilag 9 til dette regulativ, er længere end 1 fuldstændig cyklus, kan type I-prøven til måling af elektrisk energi på fabrikantens anmodning udføres i rent elektrisk funktionsmåde efter aftale med den tekniske tjeneste. I så fald er værdierne af M1 og C1 i punkt 4.4 lig med 0.4.2.2. Proceduren indledes med afladning af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed som beskrevet i punkt 4.2.2.1 nedenfor.4.2.2.1. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades under kørsel med omskifteren indstillet til rent elektrisk funktionsmåde (på prøvebanen, på chassisdynamometer osv.) ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af køretøjets maksimale hastighed i rent elektrisk funktionsmåde, bestemt i henhold til prøvningsforskrifterne for elektriske køretøjer i regulativ nr. 68.Standsning af afladningen forekommer:- når køretøjet ikke er i stand til at køre med 65 % af den maksimale tredive minutters hastighed,eller- når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet,eller- efter at have tilbagelagt en distance på 100 km.Hvis køretøjet ikke har en rent elektrisk funktionsmåde, opnås afladningen af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed ved at køre køretøjet (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):- med en konstant fart på 50 km/h indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor startereller,- hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor lige netop ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten)eller- i henhold til fabrikantens anbefalinger.Den brændstofforbrugende motor standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.4.2.3. Konditionering af køretøjet4.2.3.1. Til konditionering af motorkøretøjer med kompressionstænding anvendes del 2-cyklussen af den kørecyklus, der finder anvendelse, i kombination med forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag. Der gennemkøres tre på hinanden følgende kørecyklusser.4.2.3.2. Motorkøretøjer med styret tænding konditioneres med en del 1-cyklus og to del 2-cyklusser af den kørecyklus, der finder anvendelse, i kombination med forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag.4.2.3.3. Efter denne konditionering, og før prøvningen, anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal vare mindst seks timer og fortsætte, indtil temperaturen af motorens olie og kølevæske højst afviger ±2 K fra temperaturen i rummet, og den elektriske energi-/kraftlagringsenhed er fuldt opladet som et resultat af den opladning, der er foreskrevet i punkt 4.3.3.4 nedenfor.4.2.3.4. Under stilstand oplades den elektriske energi-/kraftlagringsenhed under anvendelse af den normale procedure ved opladning natten over, jf. punkt 3.2.2.5 i dette bilag.4.2.4. Prøvningsforskrifter4.2.4.1. Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter


text: ved indledningen af startproceduren for køretøjet.4.2.4.2. Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).4.2.4.3. Køretøjet køres efter den kørecyklus, der finder anvendelse, og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag.4.2.4.4. Udstødningsgasserne analyseres i henhold til bilag 4 til regulativ nr. 83, som finder anvendelse på tidspunktet for godkendelsen af køretøjet.4.2.4.5. Prøvningsresultaterne for den kombinerede cyklus (CO2 og brændstofforbrug) for betingelse A registreres (henholdsvis m1 [g] og c1 [l]).4.2.5. Inden for 30 minutter efter, at cyklussen er afsluttet, skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed være opladet i henhold til punkt 3.2.2.5 i dette bilag.Energimåleudstyret, der er anbragt mellem lysnetstikkontakten og køretøjsladeren, måler ladningsenergien e1 [Wh] leveret fra lysnettet.4.2.6. Det elektriske energiforbrug for betingelse A er e1 [Wh].4.3. Betingelse B4.3.1. Konditionering af køretøjet4.3.1.1. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades i henhold til punkt 4.2.2.1 i dette bilag.På fabrikantens anmodning kan der gennemføres en konditionering i overensstemmelse med punkt 4.2.3.1 eller 4.2.3.2 i dette bilag, før den elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades.4.3.1.2. Før prøvningen anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal ske i mindst seks timer, og under alle omstændigheder indtil temperaturen i motorolie og evt. kølevæske kun afviger med ±2 K fra rumtemperaturen.4.3.2. Prøvningsforskrifter4.3.2.1. Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren for køretøjet.4.3.2.2. Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).4.3.2.3. Køretøjet køres efter den kørecyklus, der finder anvendelse, og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag.4.3.2.4. Udstødningsgasserne analyseres i henhold til bilag 4 til regulativ nr. 83, som finder anvendelse på tidspunktet for godkendelsen af køretøjet.4.3.2.5. Prøvningsresultaterne for den kombinerede cyklus (CO2 og brændstofforbrug) for betingelse B registreres (henholdsvis m2 [g] og c2 [l]).4.3.3. Inden for 30 minutter efter at cyklussen er afsluttet, skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed være opladet i henhold til punkt 3.2.2.5 i dette bilag.Energimåleudstyret, der er anbragt mellem lysnetstikkontakten og køretøjsladeren, måler ladningsenergien e2 [Wh] leveret fra lysnettet.4.3.4. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades i henhold til punkt 4.2.2.1 i dette bilag.4.3.5. Inden for 30 minutter efter afladningen skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed være opladet i henhold til punkt 3.2.2.5 i dette bilag.Energimåleudstyret, der er anbragt mellem lysnetstikkontakten og køretøjsladeren, måler ladningsenergien e3 [Wh] leveret fra lysnettet.4.3.6. Det elektriske energiforbrug e4 [Wh] for betingelse B er: e4 = e2 – e34.4. Prøvningsresultater4.4.1. CO2-værdierne skal væreM1 = m1/Dtest1 og M2 = m2/Dtest2 [g/km]idet Dtest1 og Dtest2 er de faktisk kørte afstande i de prøvninger, der er udført under henholdsvis betingelse A (punkt 4.2 i dette bilag) og B (punkt 4.3 i dette bilag), og m1 og m2 bestemmes i henholdsvis punkt 4.2.4.5 og 4.3.2.5 i dette bilag.4.4.2. De vægtede CO2-værdier beregnes som følger:M = (De · M1 + Dav · M2)/(De + Dav)hvorM


text: = masseemission af CO2 i g/kmM1 = masseemission af CO2 i g/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhedM2 = masseemission af CO2 i g/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsafladning)De = køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i rent elektrisk funktionsmådeDav = 25 km (antaget gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).4.4.3. Værdierne for brændstofforbrug skal væreC1 = 100 · c1/Dtest1 og C2 = 100 · c2/Dtest2 [l/100 km]idet Dtest1 og Dtest2 er de faktisk kørte afstande i de prøvninger, der er udført under henholdsvis betingelse A (punkt 4.2 i dette bilag) og B (punkt 4.3 i dette bilag), og c1 og c2 bestemmes i henholdsvis punkt 4.2.4.5 og 4.3.2.5 i dette bilag.4.4.4. De vægtede værdier for brændstofforbrug beregnes som følger:C = (De · C1 + Dav · C2)/(De + Dav)hvorC = brændstofforbrug i l/100 kmC1 = brændstofforbrug i l/100 km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhedC2 = brændstofforbrug i l/100 km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning)De = køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i rent elektrisk funktionsmådeDav = 25 km (antaget gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).4.4.5. Værdierne for elektrisk energiforbrug skal være:E1 = e1/Dtest1 og E4 = e4/Dtest2 [Wh/km]idet Dtest1 og Dtest2 er de faktisk kørte afstande i de prøvninger, der er udført under henholdsvis betingelse A (punkt 4.2 i dette bilag) og B (punkt 4.3 i dette bilag), og e1 og e4 bestemmes i henholdsvis punkt 4.2.6 og 4.3.6 i dette bilag.4.4.6. De vægtede værdier for elektrisk energiforbrug beregnes som følger:E = (De · E1 + Dav · E4)/(De + Dav)hvorE = elektrisk forbrug Wh/kmE1 = elektrisk energiforbrug Wh/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed beregnetE4 = elektrisk energiforbrug Wh/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning)De = køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i rent elektrisk funktionsmådeDav = 25 km (antaget gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).5. HYBRIDELEKTRISK KØRETØJ MED IKKE-EKSTERN OPLADNING (NOVC HEV) OG UDEN OMSKIFTER MELLEM FUNKTIONSMÅDER5.1. Disse køretøjer prøves i henhold til bilag 6, idet den relevante kørecyklus og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag, følges.5.1.1. CO2-emissioner og brændstofforbrug bestemmes særskilt for del I (bykørsel) og del 2 (kørsel uden for byområder) af den foreskrevne kørecyklus.5.2. Som konditionering udføres mindst to på hinanden følgende kørecyklusser (én del 1-cyklus og én del 2-cyklus) uden mellemliggende stilstandsperiode, idet den relevante kørecyklus og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag, følges.5.3. Prøvningsresultater5.3.1. Prøvningsresultaterne (brændstofforbrug C [l/100 km] og CO2-emission M [g/km] korrigeres på grundlag af energibalancen ΔEbatt for køretøjets batteri.De korrigerede værdier (C0 [l/100 km] og M0 [g/km]) skal svare til en energibalance på nul (ΔEbatt = 0), og beregnes ved hjælp af en korrektionskoefficient, der fastsættes af fabrikanten som beskrevet nedenfor.Ved andre lagringssystemer end et elektrisk batteri


text: repræsenterer ΔEbatt ΔEstorage — energibalancen for den elektriske energilagringsenhed.5.3.1.1. Elektricitetsbalancen Q [Ah] målt efter den fremgangsmåde, der er angivet i tillæg 2 til dette bilag, anvendes til at udtrykke forskellen mellem energiindholdet i køretøjets batteri sidst i cyklussen og ved cyklussens begyndelse. Elektricitetsbalancen bestemmes separat for del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.5.3.2. Hvis nedenstående betingelser er opfyldt, er det tilladt at bruge de ukorrigerede målte værdier C og M som prøvningsresultat:1) hvis fabrikanten kan bevise, at der ikke er nogen forbindelse mellem energibalance og brændstofforbrug2) hvis ΔEbatt altid svarer til en batteriopladning3) hvis ΔEbatt altid svarer til en batteriafladning og ΔEbatt ligger inden for 1 % af energiindholdet i det forbrugte brændstof (hvor det forbrugte brændstof er det samlede brændstofforbrug i 1 cyklus).Ændringen i batteriets energiindhold ΔEbatt kan beregnes ud fra den målte elektricitetsbalance Q på følgende måde:ΔEbatt = ΔSOC(%) · ETEbatt ≅ 0,0036 · |ΔAh| · Vbatt = 0,0036 · Q · Vbatt (MJ)hvor ETEbatt [MJ] er batteriets samlede energilagringskapacitet og Vbatt [V] er den nominelle batterispænding.5.3.3. Den af fabrikanten definerede korrektionskoefficient for brændstofforbrug (Kfuel)5.3.3.1. Korrektionskoefficienten for brændstof (Kfuel) bestemmes ud fra en række n målinger, som fabrikanten foretager. Denne række skal omfatte mindst én måling, hvor Qi < 0 og mindst én, hvor Qj > 0.Hvis sidstnævnte betingelse ikke kan opfyldes ved den kørecyklus (del 1 eller del 2), som anvendes i denne prøvning, vurderer den tekniske tjeneste den statistiske signifikans af den ekstrapolation, der er nødvendig for at bestemme brændstofforbrugsværdien ved ΔEbatt = 0.5.3.3.2. Korrektionskoefficient for brændstofforbrug (Kfuel) defineres som:Kfuel = (n · ΣQiCi – ΣQi · ΣCi)/(n · ΣQi2 – (ΣQi)2) (l/100 km/Ah)hvor:Ci = brændstofforbruget målt under den i'te fabrikantprøvning (l/100 km)Qi = elektricitetsbalancen målt under den i'te fabrikantprøvning (Ah)n = antal data.Korrektionskoefficienten for brændstofforbrug afrundes til fire signifikante cifre (f.eks. 0,xxxx eller xx,xx). Den statistiske signifikans af korrektionskoefficienten for brændstofforbrug vurderes af den tekniske tjeneste.5.3.3.3. Der bestemmes separate korrektionskoefficienter for de brændstofforbrugsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.5.3.4. Brændstofforbrug ved en batterienergibalance på nul (C0)5.3.4.1. Brændstofforbruget C0 ved ΔEbatt = 0 bestemmes ved følgende ligning:C0 = C – Kfuel · Q (l/100 km)hvor:C = brændstofforbruget målt under prøvningen (l/100 km)Q = elektricitetsbalancen målt under prøvningen (Ah)5.3.4.2. Brændstofforbruget ved en batterienergibalance på nul bestemmes separat for de brændstofforbrugsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.5.3.5. Den af fabrikanten definerede korrektionskoefficient for CO2-emission (KCO2)5.3.5.1. Korrektionskoefficienten for CO2-emission (KCO2) bestemmes ud fra en række n målinger, som fabrikanten foretager: Denne række skal omfatte mindst én måling, hvor QI < 0 og mindst én, hvor Qj > 0.Hvis sidstnævnte betingelse ikke kan opfyldes ved den kørecyklus (del 1 eller del 2), som anvendes i denne prøvning, vurderer den tekniske tjeneste den statistiske signifikans af den ekstrapolation, der er nødvendig for at bestemme CO2-emissionen ved ΔEbatt = 0.5.3.5.2. Korrektionskoefficienten for CO2-emissionen (KCO2) defineres som:KCO2 = (n · ΣQiMi – ΣQi · ΣMi)/(n · ΣQi2 – (ΣQi)2) (g/km/Ah)hvor:Mi = CO2-emissionen målt under den i'te fabrikantprøvning (g/km)Qi = elektricitetsbalancen under den i'te fabrikantprøvning (Ah)n = antal


text: dataKorrektionskoefficienten for CO2-emissionen afrundes til fire signifikante cifre (f.eks. 0,xxxx eller xx,xx). Den statistiske signifikans af korrektionskoefficienten for CO2-emission vurderes af den tekniske tjeneste.5.3.5.3. Der bestemmes separate korrektionskoefficienter for CO2-emission for de brændstofforbrugsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.5.3.6. CO2-emission ved en batterienergibalance på nul (M0)5.3.6.1. CO2-emissionen M0 ved ΔEbatt = 0 bestemmes ved følgende ligning:M0 = M – KCO2 · Q (g/km)hvor:M = CO2-emissionen målt under prøvningen (g/km)Q = elektricitetsbalancen målt under prøvningen (Ah)5.3.6.2. CO2-emissionen ved en batterienergibalance på nul bestemmes separat for de CO2-emissionsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.6. HYBRIDELEKTRISK KØRETØJ MED IKKE-EKSTERN OPLADNING (NOT OVC HEV) MED OMSKIFTER MELLEM FUNKTIONSMÅDER6.1. Disse køretøjer prøves i hybridfunktionsmåde i henhold til bilag 6, idet den relevante kørecyklus og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag, følges. Hvis der er flere forskellige hybride funktionsmåder, foretages prøvningen i den funktionsmåde, der indstilles automatisk efter aktivering af tændingsnøglen (normal funktionsmåde).6.1.1. CO2-emissioner og brændstofforbrug bestemmes særskilt for del 1 (bykørsel) og del 2 (kørsel uden for byområder) af den foreskrevne kørecyklus.6.2. Som konditionering udføres mindst to på hinanden følgende kørecyklusser (én del 1-cyklus og én del 2-cyklus) uden mellemliggende stilstandsperiode, idet den relevante kørecyklus og forskrifterne for gearskift, jf. punkt 1.4 i dette bilag, følges.6.3. Prøvningsresultater6.3.1. Prøvningsresultaterne (brændstofforbrug C [l/100 km] og CO2-emission M [g/km] korrigeres på grundlag af energibalancen ΔEbatt for køretøjets batteri.De korrigerede værdier (C0 [l/100 km] og M0 [g/km]) skal svare til en energibalance på nul (ΔEbatt = 0), og beregnes ved hjælp af en korrektionskoefficient, der fastsættes af fabrikanten som beskrevet nedenfor.Ved andre lagringssystemer end et elektrisk batteri repræsenterer ΔEbatt ΔEstorage — energibalancen for den elektriske energilagringsenhed.6.3.1.1. Elektricitetsbalancen Q [Ah] målt efter den fremgangsmåde, der er angivet i tillæg 2 til dette bilag, anvendes til at udtrykke forskellen mellem energiindholdet i køretøjets batteri sidst i cyklussen og ved cyklussens begyndelse. Elektricitetsbalancen bestemmes separat for del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.6.3.2. Hvis nedenstående betingelser er opfyldt, er det tilladt at bruge de ukorrigerede målte værdier C og M som prøvningsresultat:1) hvis fabrikanten kan bevise, at der ikke er nogen forbindelse mellem energibalance og brændstofforbrug2) hvis ΔEbatt altid svarer til en batteriopladning3) hvis ΔEbatt altid svarer til en batteriafladning og ΔEbatt ligger inden for 1 % af energiindholdet i det forbrugte brændstof (hvor det forbrugte brændstof er det samlede brændstofforbrug i 1 cyklus).Ændringen i batteriets energiindhold ΔEbatt kan beregnes ud fra den målte elektricitetsbalance Q på følgende måde:ΔEbatt = ΔSOC(%) · ETEbatt ≅ 0,0036 · |ΔAh| · Vbatt = 0,0036 · Q · Vbatt (MJ)hvor ETEbatt [MJ] er batteriets samlede energilagringskapacitet og Vbatt [V] er den nominelle batterispænding.6.3.3. Den af fabrikanten definerede korrektionskoefficient for brændstofforbrug (Kfuel)6.3.3.1. Korrektionskoefficienten for brændstof (Kfuel) bestemmes ud fra en række målinger, som fabrikanten foretager. Denne række indeholder mindst én måling, hvor Qi < 0 og mindst én, hvor Qj > 0.Hvis sidstnævnte betingelse ikke kan opfyldes ved den kørecyklus (del 1 eller del 2), som anvendes i denne prøvning, vurderer den tekniske tjeneste den statistiske signifikans ved


text: den ekstrapolation, der er nødvendig for at bestemme brændstofforbrugsværdien ved ΔEbatt = 0.6.3.3.2. Korrektionskoefficient for brændstofforbrug (Kfuel) defineres som:Kfuel = (n · ΣQiCi – ΣQi · ΣCi)/(n · ΣQi2 – (ΣQi)2) (l/100 km/Ah)hvor:Ci = brændstofforbruget målt under den i'te fabrikantprøvning (l/100 km)Qi = elektricitetsbalancen målt under den i'te fabrikantprøvning (Ah)n = antal dataKorrektionskoefficienten for brændstofforbrug afrundes til fire signifikante cifre (f.eks. 0,xxxx eller xx,xx). Den statistiske signifikans af korrektionskoefficienten for brændstofforbrug vurderes af den tekniske tjeneste.6.3.3.3. Der bestemmes separate korrektionskoefficienter for de brændstofforbrugsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.6.3.4. Brændstofforbrug ved en batterienergibalance på nul (C0)6.3.4.1. Brændstofforbruget C0 ved ΔEbatt = 0 bestemmes ved følgende ligning:C0 = C – Kfuel · Q (l/100 km)hvor:C = brændstofforbruget målt under prøvningen (l/100 km)Q = elektricitetsbalancen målt under prøvningen (Ah)6.3.4.2. Brændstofforbruget ved en batterienergibalance på nul bestemmes separat for de brændstofforbrugsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.6.3.5. Den af fabrikanten definerede korrektionskoefficient for CO2-emission (KCO2)6.3.5.1. Korrektionskoefficienten for CO2-emission (KCO2) bestemmes ud fra en række n målinger, som fabrikanten foretager: Denne række indeholder mindst én måling, hvor Qi < 0 og mindst én, hvor Qj > 0.Hvis sidstnævnte betingelse ikke kan opfyldes ved den kørecyklus (del 1 eller del 2), som anvendes i denne prøvning, vurderer den tekniske tjeneste den statistiske signifikans af den ekstrapolation, der er nødvendig for at bestemme CO2-emissionen ved ΔEbatt = 0.6.3.5.2. Korrektionskoefficienten for CO2-emissionen (KCO2) defineres som:KCO2 = (n · ΣQiMi – ΣQi · ΣMi)/(n · ΣQi2 – (ΣQi)2) (g/km/Ah)hvor:Mi = CO2-emissionen målt under den i'te fabrikantprøvning (g/km)Qi = elektricitetsbalancen under den i'te fabrikantprøvning (Ah)n = antal dataKorrektionskoefficienten for CO2-emissionen afrundes til fire signifikante cifre (f.eks. 0,xxxx eller xx,xx). Den statistiske signifikans af korrektionskoefficienten for CO2-emission vurderes af den tekniske tjeneste.6.3.5.3. Der bestemmes separate korrektionskoefficienter for CO2-emission for de brændstofforbrugsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.6.3.6. CO2-emission ved en batterienergibalance på nul (M0)6.3.6.1. CO2-emissionen M0 ved ΔEbatt = 0 bestemmes ved følgende ligning:M0 = M – KCO2 · Q (g/km)hvor:M = CO2-emissionen målt under prøvningen (g/km)Q = elektricitetsbalancen målt under prøvningen (Ah)6.3.6.2. CO2-emissionen ved en batterienergibalance på nul bestemmes separat for de CO2-emissionsværdier, der er målt ved henholdsvis del 1-cyklussen og del 2-cyklussen.[1] Rettelse til det oprindelige UN/ECE-dokument: Henvisningen i kildeteksten er forkert. Der skal henvises til punkt 2.14.1 i stedet for punkt 2.12.2.[2] Også kaldet "eksternt opladelige".[3] Også kaldet "ikke-eksternt opladelige".[****] F.eks.: sport, økonomi, bykørsel, landevejskørsel osv.[*****] Mest elektriske hybridfunktionsmåde:Den hybridfunktionsmåde, som kan påvises at have det største elektricitetsforbrug af alle de hybridfunktionsmåder, der kan vælges, når prøvning foretages i henhold til betingelse A, idet dette fastslås på grundlag af fabrikantens oplysninger og i enighed med den tekniske tjeneste.[******] Mest brændstofforbrugende funktionsmåde:Den hybridfunktionsmåde, som kan påvises at have det største brændstofforbrug af alle de ybridfunktionsmåder, der kan vælges, når prøvning foretages i henhold til betingelse B, idet dette fastslås på grundlag af fabrikantens oplysninger og i enighed med den tekniske tjeneste.--------------------------------------------------Tillæg 1 til bilag 8Ladetilstandsprofil (SOC) for den elektriske energi-/kraftlagringsenhed til OVC HEV'erLadetilstandsprofilen for OVC-HEV'er, der


text: prøves i henhold til betingelse A og B er:Betingelse A:+++++ TIFF +++++(1) indledende ladetilstand for energi-/kraftlagringsenheden(2) afladning i overensstemmelse med punkt 3.2.1 eller 4.2.2 i dette bilag(3) konditionering af køretøjet i overensstemmelse med punkt 3.2.2.1/3.2.2.2 eller 4.2.3.1/4.2.3.2 i dette bilag(4) ladning under stilstand i overensstemmelse med punkt 3.2.2.3 og 3.2.2.4 eller 4.2.3.3 og 4.2.3.4 i dette bilag(5) prøvning i overensstemmelse med punkt 3.2.3 eller 4.2.4 i dette bilag(6) ladning i overensstemmelse med punkt 3.2.4 eller 4.2.5 i dette bilagBetingelse B:+++++ TIFF +++++(1) indledende ladetilstand(2) konditionering af køretøjet i overensstemmelse med punkt 3.3.1.1 eller 4.3.1.1 (valgfrit) i dette bilag(3) afladning i overensstemmelse med punkt 3.3.1.1 eller 4.3.1.1 i dette bilag(4) stilstand i overensstemmelse med punkt 3.3.1.2 eller 4.3.1.2 i dette bilag(5) prøvning i overensstemmelse med punkt 3.3.2 eller 4.3.2 i dette bilag(6) ladning i overensstemmelse med punkt 3.3.3 eller 4.3.3 i dette bilag(7) afladning i overensstemmelse med punkt 3.3.4 eller 4.3.4 i dette bilag(8) ladning i overensstemmelse med punkt 3.3.5 eller 4.3.5 i dette bilag.--------------------------------------------------Tillæg 2 til bilag 8Metode til måling af elektricitetsbalancen for batteriet i en NOVC HEV1. INDLEDNING1.1. Formålet med dette tillæg er at definere metoden og de fornødne instrumenter til måling af elektricitetsbalancen på hybridelektriske køretøjer med ikke-ekstern opladning (NOVC HEV'er). Måling af elektricitetsbalancen er nødvendig for at korrigere det målte brændstofforbrug og den målte CO2-emission for den ændring i batteriets energiindhold, som forekommer under prøvningen efter den i punkt 5 og 6 i dette bilag angivne metode.1.2. Den metode, der er beskrevet i dette bilag, anvendes af fabrikanten til de målinger, der foretages for at bestemme korrektionskoefficienterne Kfuel og KCO2 som beskrevet i punkt 5.3.3.2, 5.3.5.2, 6.3.3.2, og 6.3.5.2 i dette bilag.Den tekniske tjeneste kontrollerer, at disse målinger er foretaget i overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er beskrevet i dette bilag.1.3. Den metode, der er beskrevet i dette bilag, anvendes af den tekniske tjeneste til måling af elektricitetsbalancen Q som defineret i punkt 5.3.4.1, 5.3.6.1, 6.3.4.1, og 6.3.6.1 i dette bilag.2. MÅLEAPPARATUR OG -INSTRUMENTER2.1. Under de prøvninger, som er beskrevet i dette bilags punkt 5 og 6, måles batteristrømmen ved hjælp af en strømtransducer af klemmetypen eller den lukkede type. Strømtransduceren (dvs. strømsensoren uden dataindsamlingsudstyr) skal minimum have en nøjagtighed på 0,5 % af den målte værdi eller 0,1 % af skalaens maksimale værdi.Der må ikke anvendes OEM-diagnosetestere ved denne prøvning.2.1.1. Strømtransduceren monteres på en af de ledninger, som er direkte forbundet med batteriet. For at lette målingen af batteristrøm ved hjælp af eksternt måleudstyr, bør fabrikanterne integrere passende, sikre og tilgængelige forbindelsespunkter i køretøjet. Hvis dette ikke er muligt, er fabrikanten forpligtet til at hjælpe den tekniske tjeneste ved at levere det udstyr, som er nødvendigt for at forbinde en strømtransducer til de ledninger, som er forbundet med batteriet, på den oven for beskrevne måde.2.1.2. Strømtransducerens målinger foretages med en prøvetagningsfrekvens på mindst 5 Hz. Den målte strøm integreres med tiden, hvorved den målte værdi Q udtrykt i amperetimer (Ah) fremkommer.2.1.3. Temperaturen ved sensorens placering måles og prøvetages med samme prøvetagningsfrekvens som strømmen, således at denne


text: værdi vil kunne anvendes til at kompensere for forskydning i strømtransducerne og eventuelt i spændingstransduceren, som anvendes til at konvertere målingerne fra strømtransduceren.2.2. Til den tekniske tjeneste gives en fortegnelse over de instrumenter (fabrikat, modelnr., serienr.), som fabrikanten har anvendt til bestemmelse af korrektionskoefficienterne Kfuel and KCO2 (som angivet i punkt 5.3.3.2, 5.3.5.2, 6.3.3.2, og 6.3.5.2 i dette bilag), og dato for seneste kalibrering af instrumenterne (i givet fald).3. MÅLEPROCEDURE3.1. Målingen af batteristrømmen påbegyndes samtidig med prøvningens start og afsluttes umiddelbart efter, at køretøjet har gennemkørt den fuldstændige kørecyklus.3.2. Der skal registreres separate værdier for Q i cyklussens del 1 og del 2.--------------------------------------------------BILAG 9METODE TIL MÅLING AF DEN ELEKTRISKE RÆKKEVIDDE FOR KØRETØJER, DER UDELUKKENDE DRIVES AF ET ELEKTRISK FREMDRIFTSSYSTEM ELLER AF ET HYBRIDELEKTRISK FREMDRIFTSSYSTEM1. MÅLING AF DEN ELEKTRISKE RÆKKEVIDDEDen prøvningsmetode, der beskrives i det følgende, gør det muligt at måle den elektriske rækkevidde udtrykt i km for køretøjer, der udelukkende drives af et elektrisk fremdriftssystem, eller køretøjer, der drives af et hybridelektrisk fremdriftssystem med ekstern opladning (OVC-HEV, jf. definitionen i bilag 8, punkt 2).2. PARAMETRE, ENHEDER OG NØJAGTIGHED VED MÅLINGERParametre, enheder og nøjagtighed ved målinger skal være som følger:Parametre, enheder og nøjagtighed ved målingerParameter | Enhed | Nøjagtighed | Opløsning |Tid | s | ±0,1 s | 0,1 s |Afstand | m | ±0,1 % | 1 m |Temperatur | °C | ±1 °C | 1 °C |Hastighed | km/h | ±1 % | 0,2 km/h |Masse | kg | ±0,5 % | 1 kg |3. PRØVNINGSBETINGELSER3.1. Køretøjets tilstand3.1.1. Køretøjets dæk skal have det af køretøjsfabrikanten anbefalede dæktryk, når dækkene har omgivende temperatur.3.1.2. Viskositeten af olierne til de mekaniske bevægelige dele skal svare til køretøjsfabrikantens specifikationer.3.1.3. Lys og lyssignalerne og hjælpeanordninger skal være slukkede, bortset fra dem, der er nødvendige for prøvningen og for den sædvanlige brug af køretøjet om dagen.3.1.4. Alle energilagringssystemer, som er tilgængelige til andet end drivformål (elektriske, hydrauliske, pneumatiske osv.) skal lades op til deres maksimale niveau som angivet af fabrikanten.3.1.5. Hvis batterierne bruges over den omgivende temperatur, skal operatøren følge den procedure, som anbefales af køretøjsfabrikanten for at holde batteriets temperatur i det normale driftsområde.Fabrikantens agent skal være i stand til at attestere, at det termiske batteristyringssystem hverken er deaktiveret eller reduceret.3.1.6. Køretøjet skal have kørt mindst 300 km i de syv dage før prøvningen med de batterier, som er installeret i testkøretøjet.3.2. Klimatiske betingelserTil prøvningsformål udendørs skal den omgivende temperatur være mellem 5 °C og 32 °C.De indendørs prøvninger udføres ved en temperatur på mellem 20 °C og 30 °C.4. FUNKTIONSMÅDERPrøvningsmetoden indbefatter de følgende trin:a) Oprindelig opladning af batterietb) Anvendelse af cyklussen og måling af den elektriske rækkevidde.Hvis det er nødvendigt at flytte køretøjet mellem trinene, skubbes det til det næste prøveområde (uden regenerativ genopladning).4.1. Oprindelig opladning af batterietOpladning af batteriet består af de følgende procedurer:Bemærk: "Oprindelig ladning af batteriet" gælder for den første opladning af batteriet ved modtagelsen af køretøjet. Såfremt der udføres flere på hinanden følgende kombinerede prøvninger eller målinger, skal den først opladning være en "oprindelig opladning af batteriet", og den


text: følgende kan udføres efter "normal ladeprocedure natten over".4.1.1. Afladning af batteriet4.1.1.1. Ved rent elektriske køretøjer:4.1.1.1.1. Proceduren begynder med afladning af batteriet i køretøjet under kørsel (på prøvebanen, på et chassisdynamometer osv.) ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af køretøjets maksimale tredive minutters hastighed.4.1.1.1.2. Standsning af afladningen forekommer:a) når køretøjet ikke er i stand til at køre ved 65 % af den maksimale tredive minutters hastighedb) eller når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet,ellerc) efter at have kørt distancen på 100 km.4.1.1.2. For hybridelektriske køretøjer med ekstern opladning (OVC HEV) uden funktionsmådeomskifter, jf. definitionen i bilag 8:4.1.1.2.1. Fabrikanten skal give mulighed for, at målingen kan foretages med køretøjet i rent elektrisk funktionsmåde.4.1.1.2.2. Proceduren starter med afladning af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed, mens dette kører (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):- med en konstant fart på 50 km/h indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter- eller, hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor lige netop ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten)- eller i henhold til fabrikantens anbefalinger.Den brændstofforbrugende motor standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.4.1.1.3. For hybridelektriske køretøjer med ekstern opladning (OVC HEV) med funktionsmådeomskifter, jf. definitionen i bilag 8:4.1.1.3.1. Hvis der ikke findes en rent elektrisk måde, skal fabrikanten give mulighed for, at målingen kan foretages med køretøjet i rent elektrisk funktionsmåde.4.1.1.3.2. Proceduren begynder med afladningen af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed under kørsel med omskifteren indstillet på rent elektrisk kørsel (på prøvebane, på et chassisdynamometer osv.) ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af den maksimale tredive minutters hastighed af køretøjet.4.1.1.3.3. Standsning af afladningen forekommer:- når køretøjet ikke er i stand til at køre ved 65 % af den maksimale tredive minutters hastighed,eller- når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet,eller- efter at have kørt distancen på 100 km.4.1.1.3.4. Hvis køretøjet ikke har en rent elektrisk funktionsmåde, opnås afladningen af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed ved at køre køretøjet (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):- med en konstant fart på 50 km/h, indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter,eller- hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor lige netop ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten),eller- i henhold til fabrikantens anbefalinger.Den brændstofforbrugende motor standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.4.1.2. Anvendelse af en normal opladning natten overVed rent elektriske køretøjer oplades batteriet efter den normale opladningsprocedure natten over, jf. punkt 2.4.1.2 i bilag 7, i et tidsrum, som ikke overstiger 12 timer.Ved OVC HEV-køretøjer oplades batteriet efter den normale opladningsprocedure natten over som beskrevet i punkt 3.2.2.5 i bilag 8.4.2. Anvendelse af cyklussen og måling af rækkevidden4.2.1. Ved rent elektriske


text: køretøjer4.2.1.1. Prøvningssekvensen som defineret i punkt 1.1 i bilag 7 udføres på et chassisdynamometer indstillet som beskrevet i tillægget til bilag 7, indtil slutningen på prøvningskriteriet er nået.4.2.1.2. Slutningen af prøvningskriteriet er nået, når køretøjet ikke er i stand til at opfylde målkurven op til 50 km/h, eller når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet.Derpå skal køretøjet bringes ned på 5 km/h ved at slippe speederen uden at røre bremsepedalen og standses derpå ved bremsning.4.2.1.3. Ved en hastighed over 50 km/h, når køretøjet ikke opnår den krævede acceleration eller hastighed i prøvningscyklussen, skal speederen forblive helt nedtrykket, indtil referencekurven er nået igen.4.2.1.4. For at respektere menneskelige behov er op til tre afbrydelser tilladt mellem prøvningssekvenser, på ikke over 15 minutter i alt.4.2.1.5. Det endelige mål De for den dækkede distance i km er det elektriske køretøjs elektriske rækkevidde. Det afrundes til det nærmeste hele tal.4.2.2. Ved hybridelektriske køretøjer4.2.2.1. Den gældende prøvningssekvens og de dertil hørende forskrifter for gearskift, som defineret i punkt 1.4 i bilag 8, udføres på et chassisdynamometer indstillet som beskrevet i tillæg 2, 3 og 4 i bilag 4 til regulativ nr. 83, indtil slutningen på prøvningskriteriet er nået.4.2.2.2. Slutningen af prøvningskriteriet er nået, når køretøjet ikke er i stand til at opfylde målkurven op til 50 km/h, eller når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet, eller når den brændstofforbrugende motor starter. Derpå skal køretøjet bringes ned på 5 km/h ved at slippe speederen uden at røre bremsepedalen og standses derpå ved bremsning.4.2.2.3. Ved en hastighed over 50 km/h, når køretøjet ikke opnår den krævede acceleration eller hastighed i prøvningscyklussen, skal speederen forblive helt nedtrykket, indtil referencekurven er nået igen.4.2.2.4. For at respektere menneskelige behov er op til tre afbrydelser tilladt mellem prøvningssekvenser, på ikke over 15 minutter i alt.4.2.2.5. Det endelige mål De for den dækkede distance i km er det elektriske køretøjs elektriske rækkevidde. Det afrundes til det nærmeste hele tal.--------------------------------------------------BILAG 10FORSKRIFTER FOR EMISSIONSPRØVNING AF KØRETØJ MED PERIODISK REGENERERENDE SYSTEM1. INDLEDNING1.1. Dette bilag definerer de specifikke forhold med hensyn til typegodkendelse af et køretøj udstyret med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.16 i dette regulativ.2. TYPEGODKENDELSENS OMFANG OG DÆKNINGSOMRÅDE2.1. Køretøjsfamiliegruppe udstyret med periodisk regenererende systemProceduren gælder for køretøjer udstyret med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.16 i dette regulativ. I forbindelse med dette bilag kan der etableres køretøjsfamiliegrupper. Følgelig skal de køretøjstyper med regenererende systemer, hvis parametre beskrevet nedenfor er identiske, eller er inden for de anførte tolerancer, anses for at høre til den samme familie med hensyn til målinger, der er specifikke for de definerede periodisk regenererende systemer.2.1.1. Identiske parametre er:Motor:a) antal cylindreb) motorkapacitet (±15 %)c) antal ventilerd) brændstofsysteme) forbrændingsproces (2-takt, 4-takt, roterende).Periodisk regenererende system (dvs. katalysator, partikelfilter):a) konstruktion (dvs. indeslutningstype, ædelmetaltype, substrattype, celledensitet)b) type og funktionsprincipc) doserings- og additivsystemd) volumen (±10 %)e) placering (temperatur ±50 °C ved 120 km/h eller 5 procent forskel fra maksimal temperatur/tryk).2.2. Køretøjstyper med afvigende referencemasserKi-faktoren udviklet ved proceduren i dette bilag for typegodkendelse af


text: en køretøjstype med et periodisk regenererende system, som defineret i punkt 2.16 i dette regulativ, kan udvides til andre køretøjer i familiegruppen med en referencemasse inden for de næste to højere ækvivalente inertiklasser eller en hvilken som helst lavere ækvivalent inerti.2.3. I stedet for at følge de prøvningsforskrifter, som angives i det følgende punkt, kan der anvendes en fast Ki-værdi på 1,05, hvis den tekniske tjeneste ikke finder grundlag for overskridelse af denne værdi.3. PRØVNINGSFORSKRIFTERKøretøjet kan være udstyret med en omskifter, der kan forhindre eller tillade regenereringsprocessen, forudsat at denne operation ikke har indflydelse på den oprindelige kalibrering af motoren. Denne omskifter tillades kun med det formål at forhindre regenerering under belastning af det regenererende system og under konditioneringscyklusserne. Den må dog ikke anvendes under målingen af emissioner i regenereringsfasen; snarere skal emissionsprøvningen udføres med fabrikantens uændrede originale (OEM) reguleringsenhed.3.1. Måling af carbondioxidemission og brændstofforbrug mellem to cyklusser, hvor der forekommer regenererende faser3.1.1. Gennemsnittet af carbondioxidemission og brændstofforbrug mellem regenereringsfaser og under belastning af den regenererende anordning skal bestemmes ud fra det aritmetiske gennemsnit af adskillige omtrent ækvidistante (hvis mere end 2) driftscyklusser af type I eller tilsvarende cyklusser i prøvebænk. Som et alternativ kan fabrikanten levere data, der viser, at carbondioxidemissionen og brændstofforbruget forbliver konstant ±4 % mellem regenereringsfaserne. I dette tilfælde kan carbondioxidemissionen og brændstofforbruget målt under den regulære type I-prøvning anvendes. I et hvilket som helst andet tilfælde skal emissionsmåling for mindst to type I-driftscyklusser eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser fuldføres: én straks efter regenerering (før ny belastning) og én så tæt som muligt før regenereringsfasen. Alle emissionsmålinger og beregninger skal udføres i overensstemmelse med bilag 6.3.1.2. Belastningsprocessen og Ki-bestemmelsen skal udføres under type I-driftscyklussen på et chassisdynamometer eller på en motorprøvebænk ved anvendelse af en ækvivalent prøvningscyklus. Disse cyklusser kan køres kontinuerligt (dvs. uden at det er nødvendigt, at slukke motoren mellem cyklusserne). Efter et hvilket som helst antal fuldførte cyklusser kan køretøjet fjernes fra chassisdynamometeret og prøvningen fortsættes på et senere tidspunkt.3.1.3. Antallet af cyklusser (D) mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer, det antal cyklusser, hvori emissionsmålinger udføres (n), og hver emissionsmåling (M′sij) skal anføres i bilag 1, punkt 4.1.11.2.1.10.1 til 4.1.11.2.1.10.4 eller 4.1.11.2.5.4.1 til 4.1.11.2.5.4.4, alt efter hvad der er relevant.3.2. Måling af carbondioxidemission og brændstofforbrug under regenerering3.2.1. Forberedelse af køretøjet kan om nødvendigt for emissionsprøvningen under en regenereringsfase udføres ved at anvende forberedelsescyklusserne i punkt 5.3. i bilag 4 i regulativ nr. 83 eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser, afhængigt af den valgte belastningsprocedure i punkt 3.1.2 ovenfor.3.2.2. Prøvningen og køretøjstilstandene for prøvningen beskrevet i bilag 6 finder anvendelse før den første gyldige emissionsprøvning udføres.3.2.3. Regenerering må ikke forekomme under forberedelse af køretøjet. Dette kan sikres ved en af de følgende metoder:3.2.3.1. Et "dummy"-regenererende system eller delvist system kan monteres til konditioneringscyklusserne.3.2.3.2. En hvilken som helst anden metode, der er enighed om mellem fabrikanten og typegodkendelsesmyndigheden.3.2.4. En koldstartsudstødningsemissionsprøvning, herunder en regenereringsproces, skal udføres ifølge type I-driftscyklussen eller en ækvivalent motorprøvebænkscyklus. Hvis emissionsprøvningerne mellem to cyklusser, hvor der forekommer regenereringsfaser, udføres på en motorprøvebænk, skal emissionsprøvingen, hvori indgår en


text: regenereringsfase, også udføres på en motorprøvebænk.3.2.5. Hvis regenereringsprocessen kræver mere end én driftscyklus, skal én eller flere efterfølgende prøvningscyklusser køres umiddelbart uden at afbryde motoren, indtil fuldstændig regenerering er opnået (hver cyklus skal være afsluttet). Den nødvendige tid til at opstille en ny prøvning bør være så kort som mulig (fx skift af partikelfilter). Motoren skal være slukket i denne periode.3.2.6. Carbondioxidemissionen og brændstofforbrugsværdierne under regenerering (Mri) beregnes i overensstemmelse med bilag 6. Antallet af driftscyklusser (d) målt til fuldstændig regenerering registreres.3.3. Beregning af kombineret carbondioxidemission og brændstofforbrugMsi = ∑j=1nM′sijn | n ≥ 2; | Mri = ∑j=1dM′rijd |hvor der for hver carbondioxidemission og hvert brændstofforbrug gælder, at:M′sij = masseemissioner af CO2 i g/km og brændstofforbrug i l/100 km i én del (i) af driftscyklussen (eller ækvivalent motorprøvebænkscyklus) uden regenereringM′rij = masseemissioner af CO2 i g/km og brændstofforbrug i l/100 km i én del (i) af driftscyklussen (eller ækvivalent motorprøvebænkscyklus) under regenerering (når n > 1 køres den første type I test i kold og efterfølgende cyklusser i varm tilstand)Msi = gennemsnitlige masseemissioner af CO2 i g/km og brændstofforbrug i l/100 km i én del (i) af driftscyklussen uden regenereringMri = gennemsnitlige masseemissioner af CO2 i g/km og brændstofforbrug i l/100 km i én del (i) af driftscyklussen under regenereringMpi = gennemsnitlig masseemission af CO2 i g/km og brændstofforbrug i l/100 kmN = antal prøvningspunkter ved hvilke emissionsmålinger (type I-driftscyklusser eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser) udføres mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer, ≥ 2d = antal driftscyklusser krævet til regenereringD = antal driftscyklusser mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommerSe figur 10/1 for et eksempel på en illustration af måleparametrene.Figur 10/1Parametre målt under carbondioxidemission og brændstofforbrugsprøvning under og mellem cyklusser, hvor regenerering forekommer (skematisk eksempel, emissionerne under "D" kan øges eller mindskes)+++++ TIFF +++++3.4. Beregning af regenereringsfaktoren K for hver carbondioxidemission og iagttaget brændstofforbrug (i)Ki = Mpi / MsiResultater for Msi, Mpi og Ki registreres i prøvningsrapporten fra den tekniske tjeneste.Ki kan bestemmes ved at følge afslutningen på en enkelt sekvens.--------------------------------------------------


text:
 23.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 53/36
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 141/2005
 af 2. december 2005
 om ændring af bilag I (Dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag I til aftalen blev ændret ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 110/2005 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2005/200/EF af 2. marts 2005 om bemyndigelse af Estland, Letland, Litauen og Malta til at vedtage strengere krav vedrørende tilstedeværelsen af Avena fatua i sædekorn (2) bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Kommissionens beslutning 2005/310/EF af 15. april 2005 om midlertidig handel med frø af arten Glycine max, der ikke opfylder kravene i Rådets direktiv 2002/57/EF (3), bør indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Kommissionens beslutning 2005/325/EF af 8. marts 2005 om fritagelse af Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Malta og Polen for forpligtelsen til for visse arters vedkommende at anvende Rådets direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 1999/105/EF og 2002/57/EF om henholdsvis handel med frø af foderplanter, handel med sædekorn, handel med vegetativt formeringsmateriale af vin, markedsføring af forstligt formeringsmateriale og handel med frø af olie- og spindplanter (4) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I kapitel III, del 2, i bilag I til aftalen foretages følgende ændringer:
 1.
 Følgende punkt indsættes efter punkt 40 (Kommissionens beslutning 2005/114/EF):
 »41.
 32005 D 0310: Kommissionens beslutning 2005/310/EF af 15. april 2005 om midlertidig handel med frø af arten Glycine max, der ikke opfylder kravene i Rådets direktiv 2002/57/EF (EUT L 99 af 19.4.2005, s. 13).«
 2.
 Under overskriften »RETSAKTER, SOM EFTA-STATERNE OG EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN SKAL TAGE BEHØRIGT HENSYN TIL« indsættes følgende punkt efter punkt 73 (Kommissionens beslutning 1999/416/EF):
 »74.
 32005 D 0200: Kommissionens beslutning 2005/200/EF af 2. marts 2005 om bemyndigelse af Estland, Letland, Litauen og Malta til at vedtage strengere krav vedrørende tilstedeværelsen af Avena fatua i sædekorn (EUT L 70 af 16.3.2005, s. 19).
 75.
 32005 D 0325: Kommissionens beslutning 2005/325/EF af 8. marts 2005 om fritagelse af Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Malta og Polen for forpligtelsen til for visse arters vedkommende at anvende Rådets direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 1999/105/EF og 2002/57/EF om henholdsvis handel med frø af foderplanter, handel med sædekorn, handel med vegetativt formeringsmateriale af vin, markedsføring af forstligt formeringsmateriale og handel med frø af olie- og spindplanter (EUT L 109 af 29.4.2005, s. 1).
 Beslutningens bestemmelser gælder i forbindelse med aftalen med følgende tilpasning:
 Referencer til andre retsakter i beslutningen anses for relevante, i det omfang og i den form disse indarbejdes i aftalen.«
 Artikel 2
 Den islandske og norske udgave af beslutning 2005/200/EF, 2005/310/EF og 2005/325/EF, der offentliggøres i EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 3. december 2005, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1


text:
(5).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2005.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 SD Prinz Nikolaus von LIECHTENSTEIN
 Formand
 (1) EUT L 339 af 22.12.2005, s. 6.
 (2) EUT L 70 af 16.3.2005, s. 19.
 (3) EUT L 99 af 19.4.2005, s. 13.
 (4) EUT L 109 af 29.4.2005, s. 1.
 (5) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 23.8.2018
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 215/17
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 226/2016
 af 2. december 2016
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen [2018/1164]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) 2016/427 af 10. marts 2016 om ændring af forordning (EF) nr. 692/2008 med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 6) (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag II til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 45zu (Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008) i kapitel I i bilag II til EØS-aftalen:
 »—
 32016 R 0427: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/427 af 10. marts 2016 (EUT L 82 af 31.3.2016, s. 1).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) 2016/427, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 3. december 2016, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2016.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Bergdís ELLERTSDÓTTIR
 Formand
 (1) EUT L 82 af 31.3.2016, s. 1.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 22.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 154/39
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 nr. 236/2013
 af 13. december 2013
 om ændring af bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1207/2011 af 22. november 2011 om fastlæggelse af krav til overvågningens præstationer og interoperabilitet i det fælles europæiske luftrum (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag XIII til EØS-aftalen bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende punkt indsættes efter punkt 66wk (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 923/2012) i bilag XIII til EØS-aftalen:
 »66wl.
 32011 R 1207: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1207/2011 af 22. november 2011 om fastlæggelse af krav til overvågningens præstationer og interoperabilitet i det fælles europæiske luftrum (EUT L 305 af 23.11.2011, s. 35).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1207/2011, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 14. december 2013, forudsat at alle meddelelser er indgivet til Det Blandede EØS-Udvalg, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (2), eller på dagen for ikrafttrædelsen af Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 228/2013 af 13. december 2013 (3), hvis denne dato falder senere.
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2013.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Thórir IBSEN
 Formand
 (1) EUT L 305 af 23.11.2011, s. 35.
 (2) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.
 (3) Se side 25 i denne EUT.


text:
 30.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 164/92
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulativ nr. 98 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af forlygter, som er bestemt til anvendelse på motordrevne køretøjer og er udstyret med gasudladningslyskilder
 omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 13 til den oprindelige udgave af regulativet — Ikrafttrædelsesdato: den 19. august 2010
 INDHOLDSFORTEGNELSE
 REGULATIV
 A. ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
 0.
 Anvendelsesområde
 1.
 Definitioner
 2.
 Ansøgning om godkendelse af en forlygte
 3.
 Mærkning
 4.
 Godkendelse
 B. TEKNISKE FORSKRIFTER FOR FORLYGTER
 5.
 Almindelige forskrifter
 6.
 Lysafgivelse
 7.
 Måling af gener og/eller funktionsforringelse
 C. YDERLIGERE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
 8.
 Ændring af en forlygtetype og udvidelse af godkendelsen
 9.
 Produktionens overensstemmelse
 10.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 11.
 Endeligt ophør af produktionen
 12.
 Navne og adresser på tekniske tjenester, som er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de administrative myndigheder
 13.
 Overgangsbestemmelser
 BILAG
 Bilag 1 —
 Meddelelse vedrørende godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en type forlygte i henhold til regulativ nr. 98
 Bilag 2 —
 Eksempler på udformning af godkendelsesmærker
 Bilag 3 —
 Måleskærme
 Bilag 4 —
 Prøvninger for stabilitet af fotometriske præstationer af forlygter i brug
 Tillæg
 —
 Oversigt over driftsperioder i forbindelse med prøvning af stabilitet af fotometriske præstationer
 Bilag 5 —
 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast — prøvning af lygteglas eller materialeprøver samt af komplette lygter
 Tillæg 1— Kronologisk rækkefølge af godkendelsesprøvninger
 Tillæg 2— Metode til måling af lysspredning og -transmission
 Tillæg 3— Metode for prøvning ved påsprøjtning
 Tillæg 4— Prøvning af klæbebåndets vedhæftning
 Bilag 6 —
 Referencecentrum
 Bilag 7 —
 Mærkning af spænding
 Bilag 8 —
 Mindstekrav for metoder til kontrol af produktionens overensstemmelse
 Bilag 9 —
 Mindstekrav til prøvetagning ved en inspektør
 Bilag 10 —
 Kontrol af »afskæring« for nærlyslygter ved hjælp af instrumenter
 Bilag 11 —
 Forskrifter for LED-moduler og forlygter med LED-moduler
 A. ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
 0. ANVENDELSESOMRÅDE (1)
 Dette regulativ finder anvendelse på:
 a)
 forlygter, og
 b)
 distribuerede lyssystemer,
 der anvender gasudladningslyskilder, i køretøjer i klasse M, N og L3.
 1. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 1.1. Definitionerne i regulativ nr. 48 og de ændringsserier dertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen, finder anvendelse i dette regulativ.
 1.2. »Lygteglas«: forlygtens (enhedens) yderste del, som afgiver lys gennem den lysende overflade.
 1.3. »Coating«: et eller flere produkter, som er påført i et eller flere lag på ydersiden af lygteglasset.
 1.4. »Ballast«: gasudladningslyskildens strømforsyning. Ballasten kan befinde sig helt eller delvist inden i eller helt eller delvist uden for forlygten.
 1.5. »Lygtepar«: et sæt lygter med samme funktion i køretøjets venstre og højre side.
 1.6. Forlygter af forskellig »type«: forlygter, som afviger på væsentlige punkter såsom:
 1.6.1.
 fabriks- eller varemærke
 1.6.2.
 det optiske systems egenskaber
 1.6.3.
 hvorvidt de indeholder komponenter, som under funktion er


text:
i stand til at ændre de optiske virkninger ved refleksion, brydning, absorption og/eller deformation
 1.6.4.
 egnethed til højre- eller venstrekørsel eller til begge færdselsretninger
 1.6.5.
 det frembragte lys (nærlys, fjernlys eller både nær- og fjernlys)
 1.6.6.
 de materialer, som udgør lygteglas og eventuel coating.
 1.6.7.
 Dog skal en anordning beregnet til montering i køretøjets venstre side og den tilsvarende anordning beregnet til montering i køretøjets højre side anses for at være af samme type.
 1.7. Henvisninger i dette regulativ til standardglødelamper (étalon) og gasudladningslyskilder læses som henvisninger til henholdsvis regulativ nr. 37 og nr. 99 og de ændringsserier dertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen.
 2. ANSØGNING OM GODKENDELSE AF EN FORLYGTE (2)
 2.1. Ansøgning om godkendelse skal indgives af indehaveren af fabriks- eller varemærket for forlygten eller af dennes bemyndigede repræsentant. I ansøgningen skal følgende oplyses:
 2.1.1.
 om forlygten er til nærlys eller fjernlys eller til både nærlys og fjernlys
 2.1.2.
 såfremt forlygten er bestemt til at afgive nærlys, om den er bestemt til venstre- eller højrekørsel eller til både venstre- og højrekørsel
 2.1.3.
 såfremt forlygten er udstyret med indstillelig reflektor, forlygtens monteringsposition(er), angivet i forhold til vejbanen og til køretøjets langsgående midterplan
 2.1.4.
 de største lodrette vinkler, som opretningsmekanismen kan anbringes i over og under den eller de nominelle positioner
 2.1.5.
 hvilke lyskilder, der er under strøm, når de forskellige kombinationer af lys anvendes
 2.1.6.
 om der anvendes et distribueret lyssystem, og hvilken eller hvilke typer lys, dette system er beregnet til at afgive
 2.1.7.
 kategorien af lyskilde som anført i regulativ nr. 37 eller 99 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for ansøgning om godkendelse.
 For et distribueret lyssystem, som anvender en ikke-udskiftelig gasudladningslyskilde, der ikke er godkendt i henhold til regulativ nr. 99, det delnummer, som fabrikanten af lysgeneratoren har givet lysgeneratoren.
 2.2. Alle ansøgninger skal vedlægges:
 2.2.1.
 tegninger i tre eksemplarer, som er tilstrækkeligt detaljerede til, at typen kan identificeres (jf. punkt 3.2 og 4.2 nedenfor). Tegningerne skal vise, hvor godkendelsesnummeret og tillægssymboler skal anbringes i forhold godkendelsesmærkets cirkel, og hvis der er tale om LED-moduler også det område, der er afsat til modulets/modulernes specifikke identifikationsdode(r), og de skal vise forlygten i lodret (aksialt) snit og i vertikalprojektion set forfra med de vigtigste detaljer i den optiske opbygning, herunder eventuelle rifler.
 2.2.2.
 En kortfattet teknisk specifikation, herunder ballastens/ballasternes fabrikat og type, hvis dette er relevant, og hvis forlygten anvendes til kurvelys, yderpositionerne i henhold til punkt 6.2.7 nedenfor. Hvis der er tale om LED-moduler, skal specifikationen omfatte:
 a)
 en kortfattet teknisk specifikation af LED-modulet/modulerne
 b)
 en tegning med dimensioner og de grundlæggende elektriske og fotometriske værdier samt den objektive lysstrøm.
 Desuden, hvis der er tale om et distribueret lyssystem, en kort teknisk specifikation, herunder fortegnelse over lysleder(e) og relaterede optiske komponenter samt oplysninger, der beskriver lysgeneratoren/-generatorerne godt nok til at de kan identificeres. Oplysningerne skal omfatte de delnumre, som lysgeneratorfabrikanten har givet generatorerne, en tegning med angivelse af dimensioner og grundlæggende elektriske og fotometriske værdier samt en officiel prøvningsrapport


text:
i henhold til punkt 5.8 i dette regulativ.
 2.2.3.
 Prøvemateriale som følger:
 2.2.3.1.
 til godkendelse af en forlygte to prøveeksemplarer af hver type forlygte, idet det ene prøveeksemplar skal være beregnet til montering i køretøjets venstre side og det andet prøveeksemplar til montering i køretøjets højre side, med standard gasudladningslyskilde og én ballast af hver type, der skal anvendes, hvor dette er relevant.
 Til godkendelse af et distribueret lyssystem, der anvender en ikke-udskiftelig gasudsladningslyskilde, der ikke er godkendt i henhold til regulativ nr. 99, to prøveeksemplarer af systemet, inklusive lysgenerator og én ballast af hver type, der skal anvendes, hvor dette er relevant.
 2.2.4.
 Til prøvning af det plastmateriale, som lygteglasset er fremstillet af:
 2.2.4.1.
 fjorten stk. lygteglas
 2.2.4.1.1.
 ti af disse lygteglas kan erstattes af ti materialeprøver, som måler mindst 60 x 80 mm og har flad eller konveks ydre overflade og i midten et omtrent fladt areal (krumningsradius mindst 300 mm), som måler mindst 15 × 15 mm
 2.2.4.1.2.
 hver(t) sådan(t) lygteglas eller materialeprøve skal være fremstillet ved den metode, som vil blive anvendt til massefabrikation
 2.2.4.2.
 en reflektor, hvorpå lygteglassene kan monteres efter fabrikantens anvisninger.
 2.2.5.
 Til prøvning af lystransmitterende plastdeles bestandighed over for UV-stråling fra gasudladningslyskilder i forlygten:
 2.2.5.1.
 En prøve af hvert af de relevante materialer, som anvendes i forlygten, eller en prøve af forlygten indeholdende disse. Hver materialeprøve skal have samme fremtræden og eventuel overfladebehandling, som påtænkes anvendt i den forlygte, der søges godkendt.
 2.2.5.2.
 Prøvning af indvendige materialers bestandighed over for UV-stråling er ikke påkrævet:
 2.2.5.2.1.
 hvis der anvendes gasudladningslyskilder af typen med lav UV-stråling som nærmere specificeret i regulativ nr. 99, eller
 2.2.5.2.2.
 hvis de relevante dele af forlygten afskærmes mod UV-stråling, f.eks. med glasfiltre.
 2.3. For et distribueret lyssystem 10 prøver af det materiale eller de materialer og eventuel coating/skjold hertil, som lyslederne og systemets andre optiske dele er fremstillet af.
 2.4. De materialer, som lygteglas og, hvis der er tale om et distribueret lyssystem, de materialer som systemets optiske dele og eventuel coating/skjolde består af, skal være ledsaget af prøvningsrapporten over de pågældende materialers og coatingers egenskaber, såfremt de i forvejen er afprøvet.
 3. MÆRKNING
 3.1. Forlygter og distribuerede lyssystemer, som forelægges til godkendelse, skal på læselig og blivende vis være påført ansøgerens fabriks- eller varemærke.
 3.2. På lygteglasset og lygtehuset (3) skal der være afsat tilstrækkeligt store pladser til godkendelsesmærket og til de ekstra symboler omhandlet i punkt 4; disse pladser skal være vist på de i punkt 2.2.1 ovenfor omhandlede tegninger.
 3.3. Forlygter bestemt til at opfylde sikkerhedsforskrifterne for både højre- og venstrekørsel skal afmærkes med de to indstillingsmuligheder for den optiske enhed på køretøjet, eller for gasudladningslyskilden på reflektoren; disse afmærkninger skal bestå af bogstaverne »R/D« for stillingen svarende til højrekørsel og »L/G« for stillingen svarende til venstrekørsel.
 3.4. Alle lys kan på deres lysafgivende overflade været forsynet med et referencecentrum som vist i bilag 6.
 3.5. Hvis der er tale om en lysgenerator i et distribueret lyssystem, der anvender en ikke-udskiftelig gasudsladningslyskilde, der ikke er godkendt


text:
i henhold til regulativ nr. 99, skal lysgeneratoren være påført fabriks- eller varemærke og det delnummer, der er omhandlet i punkt 2.2.2 ovenfor.
 3.6. Hvis der er tale om lygter med LED-modul(er), skal lygten være mærket med nominel spænding og nominel effekt samt lyskildemodulets specifikke identifikationskode.
 3.7. LED-modul(er) indleveret i forbindelse med lygtens godkendelse:
 3.7.1.
 skal være mærket med ansøgerens fabriks- eller varemærke. Denne mærkning skal være let læselig og må ikke kunne fjernes.
 3.7.2.
 skal være mærket med modulets specifikke identifikationskode. Denne mærkning skal være let læselig og må ikke kunne fjernes.
 Den særlige identifikationskode skal omfatte begyndelsesbogstaverne »MD« for »MODUL«, efterfulgt af godkendelsesmærket uden den i punkt 4.2.1 nedenfor beskrevne cirkel og, hvis der er tale om flere ikke identiske lyskildemoduler, efterfulgt af tillægssymboler eller tegn. Denne specifikke identifikationskode skal være angivet på de i punkt 2.2.1 ovenfor omhandlede tegninger. Godkendelsesmærket behøver ikke være det samme som på den lygte, hvor modulet anvendes, men begge mærker skal være fra samme ansøger.
 3.8. Hvis et elektroniske styringsanlæg for lyskilder, der ikke er en del af et LED-modul, anvendes til at drive et eller flere LED-moduler, skal det mærkes med dets specifikke identifikationskode(r), nominel spænding (volt) og nominel effekt (watt).
 4. GODKENDELSE
 4.1. Generelt
 4.1.1. Er dette regulativs forskrifter opfyldt af alle de i henhold til punkt 2 ovenfor indleverede prøveeksemplarer af en type forlygte, meddeles godkendelse.
 4.1.2. Forlygter, der opfylder forskrifterne i dette regulativ, kan sammenbygges og kombineres med enhver anden lys- eller lyssignaleringsfunktion, eller de kan indbygges i hinanden, forudsat at lysfunktionerne ikke forringes.
 4.1.3. Når sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter opfylder forskrifterne i flere end ét regulativ, kan der påføres ét enkelt internationalt godkendelsesmærke, forudsat at hver af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter opfylder de forskrifter, som finder anvendelse på dem.
 4.1.4. Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (i øjeblikket 00) angiver den ændringsserie, som omfatter de seneste vigtige ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. En aftalepart må ikke tildele samme nummer til to forskellige typer forlygter, der er omfattet af dette regulativ. Lygterne i et lygtepar anses dog for at udgøre en enkelt type.
 4.1.5. Meddelelse om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af en godkendelse, eller endeligt ophør af produktionen af en type forlygte i henhold til dette regulativ, skal gives de kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 4.1.6. Ud over det i punkt 3.1 foreskrevne mærke skal der påføres et godkendelsesmærke som beskrevet i punkt 4.2 og 4.3 nedenfor på de i punkt 3.2 ovenfor omhandlede pladser på hver forlygte, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt i henhold til dette regulativ.
 4.2. Godkendelsesmærkets sammensætning
 Godkendelsesmærket skal bestå af:
 4.2.1.
 Et internationalt godkendelsesmærke bestående af:
 4.2.1.1.
 en cirkel, hvori er anbragt bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummer for det land, som har meddelt godkendelsen (4)
 4.2.1.2.
 det i punkt 4.1.4 ovenfor foreskrevne godkendelsesnummer
 4.2.2.
 følgende tillægssymbol(er):
 4.2.2.1.
 på


text:
forlygter, der kun opfylder forskrifterne for venstrekørsel, en vandret pil, der for en iagttager rettet mod forlygten peger mod højre, dvs. mod den side af vejen, hvor der køres
 4.2.2.2.
 på forlygter, der er konstrueret til at opfylde forskrifterne for begge færdselsretninger ved passende indstilling af den optiske enhed eller lyskilden, en vandret pil med hoved i begge ender, altså en pil, som peger både mod venstre og højre
 4.2.2.3.
 på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter alene hvad angår nærlyset, bogstaverne»DC«
 4.2.2.4.
 på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter alene hvad angår fjernlyset, bogstaverne »DR«
 4.2.2.5.
 på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter hvad angår både nær- og fjernlyset, bogstaverne »DCR«
 4.2.2.6.
 på forlygter med lygteglas af plast, bogstaverne »PL«, som påføres nær de symboler, som foreskrives i punkt 4.2.2.3 til 4.2.2.5 ovenfor
 4.2.2.7.
 på forlygter, der opfylder dette regulativs forskrifter hvad angår fjernlyset, den maksimale lysstyrke, angivet ved et henvisningsmærke som foreskrevet i punkt 6.3.2.2 nedenfor, placeret tæt ved cirklen, som omslutter bogstavet »E«.
 For i hinanden indbyggede forlygter, angivelse af fjernlysets største lysstyrke som helhed, udtrykt som angivet ovenfor.
 4.2.2.8.
 hvis der er tale om et distribueret lyssystem erstatter bogstaverne »DLS« bogstavet »D« som foreskrevet i punkt 4.2.2.3, 4.2.2.4 og 4.2.2.5 ved anvendelse af samme kriterier.
 4.2.3.
 I hvert tilfælde skal den pågældende arbejdsfunktion i henhold til punkt 1.1.1.1 i bilag 4 og de(n) tilladte spænding(er) i henhold til punkt 1.1.1.2 i bilag 4 være fastlagt på godkendelsesattesterne og på de meddelelsesformularer, som fremsendes til de stater, som er kontraherende parter i overenskomsten og anvender dette regulativ.
 I de pågældende tilfælde skal anordningerne være mærket som følger:
 4.2.3.1.
 På forlygter, som opfylder forskrifterne i dette regulativ og er konstrueret således, at nærlyset ikke tænder samtidigt med nogen anden lygtefunktion, i hvilken den er gensidigt indbygget: anføres en skråstreg (/) efter nærlyssymbolet i godkendelsesmærket.
 4.2.3.2.
 Forskrifterne i punkt 4.2.3.1 ovenfor finder ikke anvendelse på forlygter, der opfylder forskrifterne i dette regulativ, og som er konstrueret således, at nærlys og fjernlys leveres af den samme gasudladningslyskilde.
 4.2.4.
 De to cifre (p.t. 00) i godkendelsesnummeret, som angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer af Regulativet på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen og, om nødvendigt, den nødvendige pil, kan være angivet nær ovenstående tillægssymboler.
 4.2.5.
 De mærker og symboler, der henvises til i punkt 4.2.1 til 4.2.3 ovenfor, skal være let læselige og uudslettelige. De kan være anbragt på en indvendig eller udvendig del (gennemsigtig eller ej) af forlygten, som ikke må kunne fjernes fra den gennemsigtige del af forlygten, som udsender lyset. Hvis der er tale om et distribueret lyssystem med ydre lygteglas indbygget i lyslederen, anses denne betingelse for at være opfyldt, hvis godkendelsesmærkningen mindst placeres på lysgeneratoren og på lyslederen, eller på dens beskyttende skjold. Under alle omstændigheder skal mærkningen være synlig, når forlygten eller systemet er monteret på køretøjet, eller når en bevægelig del som f.eks. kølerhjelmen åbnes.
 4.3. Godkendelsesmærkets udformning
 4.3.1. Uafhængige lygter
 Eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning med ovennævnte tillægssymboler findes i bilag


text:
2, fig. 1 til 9, i dette regulativ.
 4.3.2. Sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter
 4.3.2.1.
 Når sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter er fundet i overensstemmelse med forskrifterne i flere forskellige regulativer, kan der påføres ét enkelt internationalt godkendelsesmærke, bestående af en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelsen, samt et godkendelsesnummer. Dette godkendelsesmærke kan være placeret et vilkårligt sted på de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter, forudsat at:
 4.3.2.1.1.
 det er synligt, jf. punkt 4.2.5
 4.3.2.1.2.
 ingen lystransmitterende del af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter kan fjernes, uden at godkendelsesmærket samtidig fjernes.
 4.3.2.2.
 Identifikationssymbolet for hver lygte svarende til hvert regulativ, i henhold til hvilket der er meddelt godkendelse, sammen med den tilsvarende ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer af det pågældende regulativ på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen og, om nødvendigt, den foreskrevne pil, skal være påført:
 4.3.2.2.1.
 enten på den pågældende lysemitterende overflade
 4.3.2.2.2.
 eller i en gruppe, på en sådan måde, at hver af de sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter tydeligt kan identificeres (se fire mulige eksempler i bilag 2, fig. 10).
 4.3.2.3.
 Komponenterne i et enkelt godkendelsesmærke må ikke være mindre end den mindstestørrelse, som for det mindste af de enkelte mærker foreskrives i det regulativ, i henhold til hvilket godkendelsen er meddelt.
 4.3.2.4.
 Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. Samme aftalepart kan ikke tildele samme nummer til en anden type sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter, som omfattes af dette regulativ.
 4.3.2.5.
 I fig. 10 i bilag 2 til dette regulativ findes eksempler på udformning af godkendelsesmærker for sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyggede lygter med alle ovennævnte tillægssymboler.
 4.3.3. Lygter, hvis lygteglas anvendes til forskellige forlygtetyper, og som kan indbygges i hinanden eller sammenbygges med andre lygter
 Bestemmelserne i punkt 4.3.2 ovenfor finder anvendelse.
 4.3.3.1.
 Når samme lygteglas anvendes, kan dette endvidere være påført forskellige godkendelsesmærker for de forskellige typer forlygter eller lygteenheder, forudsat at forlygtens hus eller distribuerede lyssystem, uanset at de ikke kan adskilles fra lygteglasset, desuden omfatter den i punkt 3.2 ovenfor beskrevne plads og er påført godkendelsesmærker for de faktiske funktioner.
 4.3.3.2.
 I bilag 2, fig. 11, i dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets sammensætning i forbindelse med ovennævnte tilfælde.
 4.3.4. Distribuerede lyssystemer
 For distribuerede lyssystemer skal de relevante forskrifter i punkt 4.3.1 til 4.3.3.2 opfyldes, i sammenhæng med forskrifterne i punkt 3.4.
 B. TEKNISKE FORSKRIFTER FOR FORLYGTER (5)
 5. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
 5.1. Hvert prøveeksemplar skal være i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 6 til 8 nedenfor.
 5.2. Forlygter skal være udført således, at de bevarer de foreskrevne fotometriske egenskaber og forbliver funktionsdygtige ved normal brug uanset de vibrationer, de kan blive udsat for.
 5.2.1. Forlygter skal være udstyret med en anordning, som bevirker, at de kan justeres således på køretøjet, at de opfylder de forskrifter, som finder anvendelse på dem. Dog behøver en sådan anordning ikke være monteret på lygteenheder, i hvilke reflektor og lygteglas ikke


text:
kan skilles fra hinanden, forudsat at anvendelse af sådanne lygteenheder begrænses til køretøjer, på hvilke justering af forlygterne kan finde sted på anden måde.
 Når en forlygte, der frembringer en hovednærlysstråle, og en forlygte, der frembringer en fjernlysstråle, hver har egen lyskilde og er samlet til en sammensat enhed, skal justeranordningen give mulighed for korrekt justering af hvert optisk system for sig. Den samme bestemmelse gælder for forlygter, der frembringer en tågeforlysstråle og en fjernlysstråle, og for forlygter, der frembringer en hovednærlysstråle og en tågeforlysstråle, samt for forlygter med alle disse tre lysstråler.
 5.2.2. Disse forskrifter finder dog ikke anvendelse på forlygteenheder, hvis reflektorer er udelelige. For en sådan type enhed finder forskrifterne i punkt 6.3 i dette regulativ anvendelse.
 5.3. Forlygter, som er konstrueret således, at de opfylder forskrifterne for både højre- og venstrekørsel, kan tilpasses en given færdselsretning enten ved passende grundindstilling i monteret stand på køretøjet eller ved valgfri indstilling foretaget af brugeren. Sådan grundindstilling eller valgfri indstilling kan f.eks. bestå i, at den optiske enhed fastgøres i en given vinkel på køretøjet, eller at lyskilden/lyskilderne fastgøres i en given vinkel i forhold til den optiske enhed. I alle tilfælde må der kun være mulighed for to nøje afgrænsede indstillinger, en for højre- og en for venstrekørsel, og konstruktionen skal forhindre utilsigtet ændring af indstillingen fra den ene færdselsretning til den anden eller indstilling i en mellemposition. Når der findes to forskellige indstillingsmuligheder for lyskilden, skal de komponenter, som fastgør lyskilden til reflektoren, være således konstrueret og udført, at lyskilden i hver af de to indstillinger vil blive fastholdt i stilling med den nøjagtighed, som foreskrives for forlygter konstrueret til kun én færdselsretning. Overensstemmelsen med forskrifterne i dette punkt efterprøves ved visuel inspektion og, om nødvendigt, ved en prøvemontering.
 5.4. Belysningskonfiguration til forskellige trafikforhold
 5.4.1. For forlygter, som er konstrueret til at opfylde kravene for kun én færdselsretning (højre- eller venstrekørsel), skal der træffes egnede foranstaltninger til at undgå gener for trafikanter i stater, hvor færdselsretningen er modsat færdselsretningen i den stat, som lygten er godkendt til (6). Disse foranstaltninger kan bestå i:
 a)
 afblænding af en del af forlygtens udvendige lygteglas
 b)
 sænkning af lysstrålen. Vandret forskydning er ikke tilladt
 c)
 enhver anden foranstaltning til fjernelse eller reduktion af strålens asymmetriske del.
 5.4.2. Efter anvendelse af denne (disse) foranstaltning(er) skal følgende forskrifter for belysningen være opfyldt, når justeringen er uforandret i forhold til justeringen til den oprindelige færdselsretning.
 5.4.2.1.
 Nærlysstråle beregnet til højrekørsel og tilpasset venstrekørsel:
 ved 0,86D-1,72L
 mindst 5 lux
 ved 0,57U-3,43R
 højst 1,4 lux
 5.4.2.2.
 Nærlysstråle beregnet til venstrekørsel og tilpasset højrekørsel:
 ved 0,86D-1,72R
 mindst 5 lux
 ved 0,57U-3,43L
 højst 1,4 lux
 5.5. På forlygter, som er konstrueret til skiftevis at afgive fjernlys og nærlys, eller fjernlys og/eller nærlys konstrueret til at frembringe kurvelys, skal eventuelle mekaniske, elektromekaniske eller andre anordninger, som er indbygget i forlygten til disse formål (7), være konstrueret således:
 5.5.1.
 at anordningen er så robust, at den kan klare 50 000 betjeninger under normale anvendelsesforhold. For at kontrollere opfyldelsen af


text:
denne forskrift kan den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for godkendelsesprøvningerne:
 a)
 kræve at ansøgeren leverer det udstyr, der er nødvendigt for at udføre prøvningen
 b)
 give afkald på prøvningen, hvis den forlygte, der indleveres af ansøgeren, er ledsaget af en prøvningsrapport udstedt af en teknisk tjeneste, der er ansvarlig for godkendelsesprøvninger af forlygter af samme konstruktion (enhed), der bekræfter overensstemmelsen med denne forskrift
 5.5.2.
 at belysningsstyrken over linjen H-H i tilfælde af svigt ikke er større end værdierne for nærlys i henhold til punkt 6.2.6; desuden skal der med forlygter, der er konstrueret til at frembringe nær- og/eller fjernlys, der bliver til kurvelys, være en mindste belysningsstyrke på 5 lux i prøvningspunkt 25 V (VV-linje, D 75 cm)
 ved udførelse af prøvninger til kontrol af overensstemmelse med disse forskrifter skal den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvningerne henholde sig til de anvisninger, der er leveret af ansøgeren
 5.5.3.
 at der kun kan skiftes til enten hovednærlysstråle eller fjernlysstråle, uden at der er mulighed for, at mekanismen stopper imellem de to positioner
 5.5.4.
 at brugeren ikke med normalt værktøj kan ændre de bevægelige deles form eller position.
 5.6. Der skal udføres supplerende prøvning efter forskrifterne i bilag 4, således at det sikres, at de fotometriske præstationer ikke ændres for meget under brug.
 5.7. Lystransmitterende dele fremstillet af plast skal prøves efter forskrifterne i bilag 5.
 5.8. Lyskildernes udskiftelighed
 5.8.1. Den eller de gasudladningslyskilder, der er anvendes i gasudladningsforlygter eller i distribuerede lyssystemer, skal være udskiftelige og godkendt i henhold til regulativ 99 og de ændringsserier hertil, der er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsen. Gasudladningslyskilder, der ikke er godkendt i henhold til regulativ nr. 99, kan dog anvendes, men kun hvis de udgør en ikke-udskiftelig del af en lysgenerator. Hvis der er tale om distribuerede lyssystemer, kan lysgeneratoren imidlertid være udskiftelig uden brug af speicialværktøj, også når den lyskilde, der anvendes, ikke er godkendt.
 5.8.2. Hvis der anvendes en eller flere (supplerende) glødetrådslyskilder i gasudladningsforlygten, skal disse glødetrådslyskilder være godkendt i henhold til regulativ nr. 37 og de ændringsserier hertil, der er i kraft på tidspunktet for ansøgning om typegodkendelse, forudsat at der ikke i regulativ nr. 37 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for ansøgning om typegodkendelse, er fastsat begrænsninger for anvendelsen.
 5.8.3. Anordningen skal være konstrueret således, at en eventuel glødelampe kun kan placeres i den korrekte position.
 5.8.4. Hvis der er tale om en udskiftelig gasudladningslyskilde, og hvis der er tale om en supplerende glødetrådslyskilde, skal fatningen overholde målangivelserne i det datablad i IEC Publication 60061, der er relevant for den anvendte lyskildes kategori. Det skal være let at isætte lyskilden/lyskilderne i forlygten.
 5.9. Ikke-udskiftelige gasudladningslyskilder, der ikke er godkendt i henhold til regulativ nr. 99, og som anvendes i distribuerede lyssystemer, skal desuden være i overensstemmelse med følgende forskrifter (svarende til forskrifterne i regulativ nr. 99 for godkendelse af gasudladningslyskilder):
 5.9.1.
 aktivering, opstart og ny tænding i varm tilstand som foreskrevet i punkt 3.6 i regulativ nr. 99
 5.9.2.


text:
farve, som foreskrevet punkt 3.9 i regulativ nr. 99. Farven skal være hvid.
 5.9.3.
 UV-stråling som foreskrevet i punkt 3.10 i regulativ nr. 99, hvis dette er angivet i ansøgningen om godkendelse (punkt 2.2.2 ovenfor).
 5.10. Forlygten og ballastsystemet må ikke frembringe udstrålede forstyrrelser eller ledningsbårne forstyrrelser, der kan medføre, at køretøjets andre elektriske/elektroniske systemer ikke fungerer efter hensigten. (8)
 5.11. Hvis det af hensyn til prøvningsproceduren er nødvendigt, kan prøvningsanstalten fra fabrikanten rekvirere yderligere prøveeksemplarer, prøvebænke (holdere) eller særlige strømforsyninger.
 5.12. Prøvningsproceduren skal gennemføres i henhold til fabrikantens specifikationer for prøvningsopstillingen.
 5.13. Forlygten (hvis udstyret med LED-moduler) og LED-modulerne selv skal være i overensstemmelse med forskrifterne i bilag 11 til dette regulativ. Overensstemmelse med forskrifterne skal efterprøves.
 6. LYSAFGIVELSE
 6.1. Almindelige forskrifter
 6.1.1. Forlygter eller distribuerede lyssystemer skal konstrueres således, at de med en passende gasudladningslyskilde giver en tilstrækkelig illuminans uden at blænde, når nærlyset er tændt, og en god belysning, når fjernlyset er tændt.
 6.1.2. Den af forlygten frembragte belysningsstyrke bestemmes ved hjælp af en flad, lodret skærm, som opstilles 25 m foran forlygten og vinkelret på dennes akse som vist i bilag 3 til dette regulativ. Prøveskærmen skal være tilstrækkelig bred til, at nærlysstrålens »afskæring« kan undersøges og justeres langs et område mindst 5 på hver side af linjen V-V.
 6.1.3. Forlygten eller det distribuerede lyssystem anses for at være overensstemmende, hvis de fotometriske forskrifter, der er anført i punkt 6, opfyldes ved anvendelse af en lyskilde, der har gennemført mindst 15 cykliske forløb, efter forskrifterne i regulativ nr. 99, bilag 4, punkt 4.
 Hvis gasudladningslyskilden er godkendt i henhold til regulativ nr. 99 skal det være en standardlyskilde (etalon), og dens lysflux kan være forskellig fra den objektive lysflux fastsat i regulativ nr. 99. Hvis dette er tilfældet, skal illuminansen korrigeres tilsvarende.
 Ovennævnte korrektion gælder ikke for distribuerede lyssystemer med en ikke-udtagelig gasudladningslyskilde og heller ikke for forlygter, hvor ballasten/ballasterne er helt eller delvist indbygget.
 Hvis gasudladningslyskilden ikke er godkendt i henhold til regulativ nr. 99, skal den være en ikke-udskiftelig produktionslygte.
 6.1.4. De mål, som bestemmer positionen af buen inden i standardgasudladningslyskilden, er vist i det pågældende datablad i regulativ nr. 99.
 6.1.5. Fotometrisk overensstemmelse skal kontrolleres efter punkt 6.2.6 eller 6.3 i dette regulativ. Dette gælder også for afskæringszonen mellem 3R og 3L (målemetode for afskæringsfarve er under overvejelse).
 6.1.6. Farven af lyset i de stråler, der udsendes af forlygter med gasudladningslyskilder skal være hvid.
 6.1.7. Fire sekunder efter tænding af en forlygte, der ikke har været tændt i 30 minutter eller mere:
 6.1.7.1.
 Skal der være opnået mindst 60 lux i punkt HV for en forlygte, der kun frembringer fjernlys.
 6.1.7.2.
 Skal der være opnået mindst 10 lux i punkt 50 V for forlygter, der kun frembringer nærlys eller skiftende nærlys- og fjernlysfunktioner, som beskrevet i punkt 5.4 i dette regulativ.
 6.1.7.3.
 I begge tilfælde skal strømforsyningen være tilstrækkelig til at sikre den påkrævede stigning i højstrømsimpulsen.
 6.2. Forskrifter vedrørende nærlys
 6.2.1. Nærlyslygtens lysstyrkefordeling skal omfatte en »afskæring« (se fig. 1 nedenfor), som


text:
gør det muligt at justere forlygten korrekt til fotometriske målinger og til opretning med køretøjet.
 »Afskæringen« består af:
 a)
 for lysstråler til højrekørsel:
 i)
 en lige »vandret del« til venstre
 ii)
 en »forhøjning (albue-skulder)« til højre
 b)
 for lysstråler til venstrekørsel:
 i)
 en lige »vandret del« til højre
 ii)
 en »forhøjning (albue-skulder)« til venstre.
 I begge tilfælde skal »albue-skulder«-delen have en skarp kant.
 6.2.2. Forlygten skal rettes op visuelt ved hjælp af »afskæringen« (se fig. 1 nedenfor) som følger:
 6.2.2.1.
 vertikal indstilling: den horisontale del af »afskæringen« flyttes opad fra neden for linjen B og justeres til dens nominelle stilling 1 procent (25 cm) under linjen H-H.
 Figur 1
 6.2.2.2.
 horisontal justering: »albue-skulder«-delen af »afskæringen« flyttes:
 a)
 for højrekørsel fra højre mod venstre og skal efter flytning være placeret således horisontalt, at:
 b)
 »skulderen« over linjen 0,2 D ikke overskrider linje A mod venstre og
 c)
 på linjen 0,2 D eller under denne bør »skulderen« ikke krydse linjen A og
 d)
 knækket på »albuen« bør hovedsageligt befinde sig på linjen V-V
 eller
 for venstrekørsel fra venstre mod højre og skal efter flytning være placeret således horisontalt, at:
 a)
 »skulderen« over linjen 0,2 D ikke overskrider linje A mod højre og
 b)
 på linjen 0,2 D eller under denne bør »skulderen« ikke krydse linjen A og
 c)
 knækket på »albuen« bør hovedsageligt befinde sig på linjen V-V.
 6.2.2.3.
 Når en således oprettet forlygte ikke opfylder forskrifterne i punkt 6.2.5, 6.2.6 og 6.3, kan dens indstilling ændres, forudsat af lysstrålens akse ikke forskydes:
 horisontalt fra linjen A med mere end:
 a)
 0,5 mod venstre eller 0,75 mod højre for højrekørsel eller
 b)
 0,5 mod højre eller 0,75 mod venstre for venstrekørsel og
 vertikalt ikke mere end 0,25° opad eller nedad fra linjen B.
 6.2.2.4.
 Hvis den vertikale justering imidlertid ikke kan foretages gentagne gange til den påkrævede position inden for tolerancerne beskrevet i punkt 6.2.2.3 ovenfor, anvendes instrumentmetoden i bilag 10, bilag 2 og 3 til prøvning af overensstemmelse med »afskæringens« påkrævede mindstekvalitet og til at foretage den vertikale og horisontale justering af lysstrålen.
 6.2.3. Når forlygten er således rettet og kun søges godkendt til afgivelse af nærlys, behøver den kun opfylde forskrifterne i punkt 6.2.4 og 6.2.5 nedenfor; er den bestemt til at afgive både nærlys og fjernlys, skal den opfylde de forskrifter, der er anført i punkt 6.2.4 til 6.2.6. De værdier, der er anført for segment II i punkt 6.2.5 gælder ikke for bilag 3, skærm 2.
 6.2.4. Der må kun være en gasudladningslyskilde for hvert nærlys. Der tillades højst to supplerende lyskilder som følger:
 6.2.4.1.
 Der kan anvendes en supplerende lyskilde i henhold til regulativ nr. 37 eller en eller flere supplerende LED-moduler inden i nærlyslygten for at bidrage til kurvelys.
 6.2.4.2.
 En supplerende lyskilde i henhold til regulativ nr. 37 og/eller en eller flere supplerende LED-moduler kan anvendes inden i nærlyslygten for at frembringe infrarød stråling. Den/de må kun aktivers samtidigt med gasudladningslyskilden. Hvis gasudladningslyskilden svigter, skal denne supplerende lyskilde og/eller LED-modul(er) slukkes automatisk.
 Prøvespændingen for målingen


text:
med denne supplerende lyskilde og/eller LED-modul(er) skal være den samme som i punkt 6.2.4.4.
 6.2.4.3.
 Hvis en supplerende lyskilde eller et LED-modul svigter, skal forlygten fortsat opfylde kravene til nærlyset.
 6.2.4.4.
 Spændingen over ballastens/ballasternes klemmer skal være:
 Enten:
 13,5 V + 0,1
 for 12 V-systemer
 eller:
 andet som specificeret
 (jf. bilag 7).
 6.2.5. Efter mere end 10 minutter efter tænding skal de illuminansværdier, der opnås på skærm 1 eller 2 (eller spejlvendt omkring VV-linjen ved venstrekørsel) opfylde følgende forskrifter:
 NB: signaturforklaring til tabellen:
 Bogstavet L angiver, at punktet eller segmentet befinder sig til venstre for VV-linjen.
 Bogstavet R angiver, at punktet eller segmentet befinder sig til højre for VV-linjen.
 Bogstavet U angiver, at punktet eller segmentet befinder sig over HH-linjen.
 Bogstavet D angiver, at punktet eller segmentet befinder sig under HH-linjen.
 Punkter eller segmenter
 Betegnelse
 Illuminans
 (lux)
 Horisontale
 afstande
 Vertikale
 afstande
 På og over linjen H/H2, eller
 på og over linjen H/H3/H4
 1 max
 1
 HV
 1 max
 0
 0
 2
 B 50 L
 0,5 max
 L 150
 U 25
 3
 75 R
 20 min
 R 50
 D 25
 4
 50 L
 20 max
 L 150
 D 37,5
 5
 25 L1
 30 max
 L 150
 D 75
 6
 50 V
 12 min
 0
 D 37,5
 7
 50 R
 20 min
 R 75
 D 37.5
 8
 25 L2
 4 min
 L 396
 D 75
 9
 25 R1
 4 min
 R 396
 D 75
 10
 25 L3
 2 min
 L 670
 D 75
 11
 25 R2
 2 min
 R 670
 D 75
 12
 15 L
 1 min
 L 910
 D 125
 13
 15 R
 1 min
 R 910
 D 125
 14
 (9)
 L 350
 U 175
 15
 (9)
 0
 U 175
 16
 (9)
 R 350
 U 175
 17
 (9)
 L 175
 U 87,5
 18
 (9)
 0
 U 87,5
 19
 (9)
 R 175
 U 87,5
 20
 0,1 min
 L 350
 0
 21
 0,2 min
 L 175
 0
 A til B
 Segment I
 6 min
 L 225 til R 225
 D 37,5
 C til D
 Segment II
 6 max
 R 140 til R 396
 U 45
 E til F
 Segment III og derunder
 20 max
 L 417 til R 375
 D 187,5
 E max R
 70 max
 Til højre for VV-linjen
 Over D 75
 E max L
 50 max
 Til venstre for VV-linjen
 6.2.6. Forskrifterne i punkt 6.2.5 ovenfor finder også anvendelse på forlygter konstrueret til at frembringe kurvelys og/eller omfatte den supplerende lyskilde eller LED-modul(er) omhandlet i punkt 6.2.4.2. Hvis der er tale om en forlygte konstrueret til at frembringe kurvelys, kan dets indstilling ændres, forudsat at strålens akse ikke forskydes vertikalt med mere end 0,2°.
 6.2.6.1.
 Hvis kurvelys frembringes:
 6.2.6.1.1.
 ved at dreje nærlyset eller flytte knækket i afskæringens albue horisontalt, skal målingerne foretages, efter at hele forlygteenheden er blevet genoprettet horisontalt, f.eks. ved brug af et goniometer
 6.2.6.1.2.
 ved at bevæge en eller flere af forlygtens optiske dele uden at bevæge knækket i afskæringens albue horisontalt, skal målingerne foretages med disse dele i deres yderste driftsposition
 6.2.6.1.3.
 ved hjælp af en