text:
filteroverfladens temperatur under prøvetagningen ikke er under 293 K (20 oC).
 Ved stærk motorbelastning kan der anvendes køling af ovenstående dele på ikke aggressiv måde som f.eks. ved en roterende ventilator, forudsat at temperaturen af kølemediet ikke er under 293 K (20 oC).
 3. BESTEMMELSE AF RØGTÆTHED
 3.1. Indledning
 Punkt 3.2 og 3.3 og fig. 23 og 24 indeholder detaljerede beskrivelser af de anbefalede opacimetersystemer. Da tilsvarende resultater vil kunne opnås med afvigende udformning af systemerne, kræves der ikke nøje overensstemmelse med fig. 23 og 24. Der kan anvendes supplerende komponenter som instrumenter, ventiler, magnetventiler, pumper og kontakter til at tilvejebringe supplerende oplysninger og koordinere funktionerne af de indgående systemer. Andre komponenter kan udelades, hvis de for nogle systemers vedkommende ikke er nødvendige af hensyn til nøjagtigheden, og hvis udeladelsen af dem er teknisk velbegrundet.
 Måleprincippet består i, at der sendes lys gennem en bestemt længde af den undersøgte røg, og ved at måle, hvor stor en del af det indfaldende lys, som når frem til en modtager, kan man bestemmes prøvens lysabsorberende egenskaber. Opacitetsmåling afhænger af apparatets konstruktion og kan finde sted i udstødningsrøret (linjeopacimeter af fuldstrømstypen), ved enden af udstødningsrøret (fuldstrømsopacimeter ved rørafgang) eller ved udtagning af en prøve fra udstødningsrøret (delstrømsopacimeter). Til bestemmelse af lysabsorptionskoefficienten ud fra opacitetssignalet skal instrumentets optiske lysvej være angivet af instrumentets fabrikant.
 3.2. Fuldstrømsopacimeter
 Der kan anvendes to hovedtyper af fuldstrømsopacimetre (fig. 23). Med linjeopacimeteret måles opaciteten af den samlede udstødningsgas i udstødningsrøret. Med denne type opacimeter afhænger den effektive lysvej af opacimeterets udformning.
 Med opacimeteret i rørafgangen måles opaciteten af den samlede udstødningsgas ved afgangen fra udstødningsrøret. Med denne type opacimeter afhænger den effektive lysvej af udstødningsrørets udformning og afstanden mellem enden af udstødningsrøret og opacimeteret.
 Figur 23
 Fuldstrømsopacimeter
 3.2.1. Komponenterne i fig. 23:
 EP: udstødningsrør
 Med et linjeopacimeter må der ikke være nogen ændringer i udstødningsrørets diameter i en afstand af 3 rørdiametre før og efter målestedet. Hvis diameteren i måleområdet er større end udstødningsrørets diameter, anbefales det, at røret konvergerer gradvis før måleområdet.
 Med et opacimeter ved rørafgang skal de sidste 0,6 m af udstødningsrøret have cirkulært tværsnit og være uden vinkler og bøjninger. Enden af udstødningsrøret skal være skåret af i en ret vinkel. Opacimeteret skal være monteret centralt i røgstrømmen højst 25 ± 5 mm fra enden af udstødningsrøret.
 OPL: optisk lysvejlængde
 Længden af den røgfyldte lysvej mellem opacimeterets lyskilde og modtager, i nødvendigt omfang korrigeret for uhomogenitet som følge af massefyldegradienter og randeffekter. Den optiske lysvejlængde skal angives af instrumentets fabrikant under hensyntagen til eventuelle foranstaltninger mod tilsodning (f.eks. skylleluft). Er lysvejlængden ikke oplyst, skal den bestemmes i henhold til ISO 11614, punkt 11.6.5. Til korrekt bestemmelse af lysvejlængde skal udstødningsgassens hastighed være mindst på 20 m/s.
 LS: lyskilde
 Lyskilden skal være en glødelampe med en farvetemperatur mellem 2 800 og 3 250 K eller en grøn lysdiode (LED), hvis spektrum har sit toppunkt mellem 550 og 570 nm. Lyskilden skal være beskyttet mod tilsodning på en måde, som ikke ændrer lysvejen, således at denne afviger


text:
fra fabrikantens specifikationer.
 LD: lysdetektor
 Detektoren skal være en fotocelle eller fotodiode (om nødvendigt med filter). Er lyskilden en glødelampe, skal dens responsspektrum have toppunkt (maksimal respons) svarende til den fototopiske kurve for det menneskelige øje, dvs. i området 550 til 570 nm, medens responsen i området under 430 nm og over 680 nm skal være mindre end 4 % af den maksimale respons. Lysdetektoren skal være beskyttet mod tilsodning på en måde, som ikke ændrer lysvejen, således at denne afviger fra fabrikantens specifikationer.
 CL: kollimatorlinse
 Det afgivne lys skal kollimeres til en stråle med en diameter på højst 30 mm. Lyset i strålebundtet skal være parallelt med den optiske akse med en tolerance på 3o.
 T1: temperaturføler (frivillig)
 Udstødningsgassens temperatur kan overvåges gennem hele testen.
 3.3. Delstrømsopacimeter
 Med delstrømsopacimeteret (fig. 24) tages en repræsentativ prøve af udstødningsgas fra udstødningsrøret og ledes gennem en overføringsledning til målekammeret. Med denne type opacimeter afhænger den effektive lysvej af opacimeterets udformning. De i det følgende punkt anførte responstider gælder ved opacimeterets minimumsflowhastighed, således som denne angives af instrumentets fabrikant..
 Figur 24
 Delstrømsopacimeter
 3.3.1. Komponenterne i fig. 24:
 EP: udstødningsrør
 Udstødningsrøret skal i en afstand af mindst seks rørdiametre opstrøms for og tre rørdiametre nedstrøms for prøvetagningssonden være lige.
 SP: partikelprøvetagningssonde
 Prøvetagningssonden skal være et åbent rør, som vender modsat strømmen og er placeret i eller omkring udstødningsrørets midtlinje. Sonden skal have en afstand på mindst 5 mm fra udstødningsrørets væg. Sondens diameter skal sikre, at den udtagne prøve er repræsentativ og at gennemstrømningen i opacimeteret er tilstrækkelig.
 TT: overføringsrør
 Overføringsrøret:
 a)
 skal være så kort som muligt og skal sikre en udstødningsgastemperatur på 373 ± 30 K (100 oC ± 30 oC) ved indgangen til målekammeret
 b)
 rørets vægtemperatur skal være tilstrækkeligt over udstødningsgassens dugpunkt til at forhindre kondensation
 c)
 rørets diameter skal i hele dets længde være lig prøvetagningsrørets diameter
 d)
 rørets responstid skal være mindre end 0,05 s ved mindste flowmetergennemstrømning bestemt i henhold til punkt 5.2.4 i tillæg 4 til dette bilag
 e)
 røret må ikke have nævneværdig indvirkning på røgtæthedskurvens toppunkt.
 FM: flowmåleanordning
 Flowmåleanordning til bestemmelse af det korrekte flow ind i målekammeret. Instruments fabrikant skal angive en minimums- og maksimumsflowhastighed, som skal være sådan, at kravene til responstid af TT og lysvejlængde er opfyldt. Flowmåleanordningen kan være anbragt tæt på prøvetagningspumpen P, hvis en sådan anvendes.
 MC: målekammer
 Målekammeret skal indvendigt have ikke-reflekterende overflade eller tilsvarende optisk overflade. Indfald af falsk lys på detektoren som følge af indvendige reflekser af diffust lys skal være reduceret til et minimum.
 Gastrykket i målekammeret må ikke afvige mere end 0,75 kPa fra atmosfæretrykket. Når konstruktionen gør dette umuligt, skal opacimeterets aflæsning omregnes til atmosfæretryk.
 Målekammerets vægtemperatur skal med en nøjagtighed på ± 5 K være indstillet mellem 343 K (70 oC) og 373 K (100 oC), men under alle omstændigheder tilstrækkeligt over udstødningsgassens dugpunkt til at hindre kondensdannelse. Målekammeret skal være udstyret med passende anordninger til måling af temperaturen.
 OPL: optisk lysvejlængde
 Længden af den røgfyldte lysvej mellem opacimeterets lyskilde og

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
modtager, i nødvendigt omfang korrigeret for uhomogenitet som følge af massefyldegradienter og randeffekter. Den optiske lysvejlængde skal angives af instrumentets fabrikant under hensyntagen til eventuelle foranstaltninger mod tilsodning (f.eks. skylleluft). Er lysvejlængden ikke oplyst, skal den bestemmes i henhold til ISO 11614, punkt 11.6.5.
 LS: lyskilde
 Lyskilden skal være en glødelampe med en farvetemperatur mellem 2 800 og 3 250 K eller en grøn lysdiode (LED), hvis spektrum har sit toppunkt mellem 550 og 570 nm. Lyskilden skal være beskyttet mod tilsodning på en måde, som ikke ændrer lysvejen, således at denne afviger fra fabrikantens specifikationer.
 LD: lysdetektor
 Detektoren skal være en fotocelle eller fotodiode (om nødvendigt med filter). Er lyskilden en glødelampe, skal dens responsspektrum have toppunkt (maksimal respons) svarende til den fototopiske kurve for det menneskelige øje, dvs. i området 550 til 570 nm, medens responsen i området under 430 nm og over 680 nm skal være mindre end 4 % af den maksimale respons. Lysdetektoren skal være beskyttet mod tilsodning på en måde, som ikke ændrer lysvejen, således at denne afviger fra fabrikantens specifikationer.
 CL: kollimatorlinse
 Det afgivne lys skal kollimeres til en stråle med en diameter på højst 30 mm. Lyset i strålebundtet skal være parallelt med den optiske akse med en tolerance på 3o.
 T1: temperaturføler
 Til overvågning af udstødningsgassens temperatur ved indgangen til målekammeret.
 P: prøvetagningspumpe (frivillig)
 En prøvetagningspumpe nedstrøms for målekammeret kan anvendes til at føre gassen gennem målekammeret.
 BILAG 4B
 Prøvningsmetode for motorer med kompressionstænding og motorer med styret tænding, som drives af naturgas (NG) eller Autogas (LPG), som indkorporerer den globalt harmoniserede certificering for motorer til tunge køretøjer »world-wide harmonized heavy-duty certification« (WHDC, global teknisk forskrift Nr. 4)
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette tillæg finder i øjeblikket ikke anvendelse i forbindelse med typegodkendelse i henhold til dette regulativ. Det vil på et senere tidspunkt finde anvendelse.
 2.
 Reserveret (1).
 3. DEFINITIONER, SYMBOLER OG FORKORTELSER
 3.1. Definitioner
 I dette regulativ forstås ved:
 3.1.1.
 »Kontinuerlig regenerering«: efterbehandlingssystemets regenereringsproces, som enten foregår permanent eller mindst én gang pr. WHTC varmstarttest. En sådan regenereringsproces stiller ikke krav om en særlig testprocedure.
 3.1.2.
 »Forsinkelse«: det tidsrum der forløber, fra der indtræder en ændring i komponenten, målt i dennes referencepunkt, til systemet fremviser en respons på 10 % af den endelige aflæsning (t10
 ), idet prøvetagningssonden defineres som referencepunktet. For så vidt angår gasformige komponenter er dette den målte komponents transporttid fra prøvetagningssonden til detektoren, idet prøvetagningssonden defineres som referencepunktet.
 3.1.3.
 »DeNOx-system«: et system til efterbehandling af udstødningen, som er konstrueret til at reducere emissionen af nitrogenoxider (NOx) (f.eks. findes der passive og aktive, magre NOx-katalysatorer (LNC), NOx-absorbere og selektive katalytiske reduktionssystemer (SCR).
 3.1.4.
 »Dieselmotor«: en motor, der arbejder efter kompressionstændingsprincippet.
 3.1.5.
 »Motorfamilie«: en af fabrikanten foretaget gruppering af motorer, som gennem deres konstruktion, således som den er defineret i punkt 5.2 i dette bilag, har ensartede egenskaber hvad angår emissioner fra udstødningen; alle medlemmer af motorfamilien skal opfylde de pågældende emissionsgrænseværdier.
 3.1.6.
 »Motorsystem«: motoren, emissionsbegrænsningssystemet og kommunikationsgrænsefladen (hardware og meddelelser) mellem motorsystemets elektroniske styreenhed(er) (ECU) og andre styreenheder


text:
for drivaggregater eller køretøj.
 3.1.7.
 »Motortype«: en motorkategori, som ikke adskiller sig med hensyn til væsentlige motorspecifikationer.
 3.1.8.
 »System til efterbehandling af udstødningen«: en katalysator (oxidation eller 3-vejs), partikelfilter, deNOx-system, kombineret deNOx-partikelfilter eller eventuelle andre emissionsbegrænsende anordninger, som er monteret nedstrøms for motoren. Denne definition omfatter ikke udstødningsgasrecirkulation (EGR), som betragtes som en integreret del af motorsystemet.
 3.1.9.
 »Fuldstrømsfortyndingsmetode«: en proces, hvor den samlede udstødningsstrøm blandes med fortyndingsluft, før en fraktion af den fortyndende udstødningsstrøm udskilles til analyse.
 3.1.10.
 »Gasmotor«: en motor, som anvender naturgas (NG) eller autogas (LPG) som brændstof.
 3.1.11.
 »Forurenende gasser«: carbonmonoxid, carbonhydrider og/eller ikke-methan carbonhydrider (idet der antages et kul-brintforhold på CH1,85 for diesel, CH2,525 for LPG og CH2,93 for NG (NMHC) og et antaget molekyle CH3O0,5 for ethanoldrevne dieselmotorer) methan, (idet der antages et kul-brintforhold på CH4 for NG) og nitrogenoxider (udtrykt som nitrogendioxidækvivalenter (NO2).
 3.1.12.
 »Høj hastighed (n
 hi)«: den højeste motorhastighed, hvor motoren yder 70 % af den angivne maksimaleffekt.
 3.1.13.
 »Lav hastighed (n
 lo)«: den laveste motorhastighed, hvor motoren yder 55 % af den angivne maksimaleffekt.
 3.1.14.
 »Maksimaleffekt (Pmax)«: den maksimale effekt i kW, som angivet af fabrikanten.
 3.1.15.
 »Hastighed ved maksimalt drejningsmoment«: den motorhastighed, ved hvilken der opnås det maksimale drejningsmoment, som foreskrevet af fabrikanten
 3.1.16.
 »Stammotor«: en motor, der er udvalgt af en motorfamilie på en sådan måde, at dens emissionsegenskaber er repræsentative for den pågældende motorfamilie.
 3.1.17.
 »Partikelefterbehandlingsanordning«: et system til efterbehandling af udstødningen, som er konstrueret med henblik på at reducere emission af forurenende partikler (PM) gennem en mekanisk, aerodynamisk, diffusions- eller enertimæssig separation.
 3.1.18.
 »Delstrømsfortyndingssystem«: en proces, hvor en del af den samlede udstødningsstrøm udskilles og blandes med en passende mængde fortyndingsluft før partikeludskillelsesfilteret.
 3.1.19.
 »Partikler (PM)«: alt materiale, der er indsamlet på et nærmere angivet filtermateriale efter fortynding af udstødningsgassen med ren, filtreret luft til en temperatur på mellem 315 K (42 oC) og 325 K (52 oC), målt umiddelbart opstrøms for filteret: der er først og fremmest tale om carboner, kondenserede carbonhydrider samt sulphater med tilhørende vand.
 3.1.20.
 »% belastning«, den brøkdel af det maksimale drejningsmoment, der er til rådighed ved en given motorhastighed.
 3.1.21.
 »Periodisk regenerering«: et efterbehandlingssystems regenereringsproces, som finder sted periodisk typisk efter mindre end 100 timers normal motordrift. I forbindelse med regenereringscyklussen, tillades overskridelse af emissionsstandarden.
 3.1.22.
 »Stationær prøvecyklus med ramper«: en testcyklus med en sekvens af stationære motorprøvningsmodi med defineret hastigheds- og drejningsmomentkriterier og definerede ramper mellem disse modi (WHSC).
 3.1.23.
 »Mærkehastighed«: den maksimale motorhastighed ved fuld belastning, som tillades af regulatoren ifølge fabrikantens angivelser i salgs- eller servicedokumentation, eller, hvis der ikke er en regulator, den hastighed ved hvilken motorens maksimale effekt opnås ifølge fabrikantens angivelser i salgs- eller servicedokumentation.
 3.1.24.
 »Responstid«: forskellen i tid mellem en ændring i den komponent, der skal måles, i dennes referencepunkt og et systemrespons på 90 % af den endelige aflæsning (t90), idet prøveoptagningssonden defineres som referencepunkt, hvorved ændringen i den målte komponent er mindst 60 % af fuld skalavisning (FS) og finder sted inden for mindre end 0,1 sekund. Systemets responstid omfatter


text:
systemets forsinkelse og dets stigningstid.
 3.1.25.
 »Stigningstid«: den tid, der forløber fra den viste værdi stiger fra 10 % til 90 % af den endelige aflæsning (t90 – t10).
 3.1.26.
 »Specifikke emissioner«: masseemissioner udtrykt i g/kWh.
 3.1.27.
 »Prøvecyklus«: en sekvens af testpunkter, der hver er karakteriseret ved en bestemt hastighed og et bestemt drejningsmoment, som motoren skal overholde henholdsvis i stationær funktionsmåde (WHSC-test) og i transient funktionsmåde (WHTC-test).
 3.1.28.
 »Transformationstid«: det tidsrum der forløber, fra der indtræder en ændring i komponenten, målt i dennes referencepunkt, til systemet fremviser en respons på 50 % af den endelige aflæsning (t50
 ), idet prøvetagningssonden defineres som referencepunktet. Transformationstiden anvendes i forbindelse med indbyrdes justering af signalet fra forskellige måleinstrumenter.
 3.1.29.
 »Transient prøvecyklus«: en prøvecyklus med en sekvens af normaliseret hastigheds- og drejningsmomentværdier, der skifter relativt hurtigt med tiden (WHTC).
 3.1.30.
 »Levetid«: relevante afstand/tid, i hvilken der skal sikres overholdelse af de relevante emissionsgrænser for gasser og partikler.
 Figur 1
 Definition af systemrespons
 3.2. Almindelige symboler
 Symbol
 Enhed
 Betegnelse
 A/F
 st
 —
 støkiometrisk luft/brændstofforhold
 c
 ppm/ % vol.
 Koncentration
 c
 d
 ppm/ % vol.
 Koncentration på tør basis
 c
 w
 ppm/ % vol.
 Koncentration på våd basis
 cb
 ppm/ % vol.
 Baggrundskoncentration
 C
 d
 —
 Udledningskoefficient for SSV
 d
 m
 Diameter
 d
 V
 m
 Venturiens halsdiamter
 D
 0
 m3/s
 PDP-kalibreringens skæring
 D
 —
 Fortyndingsfaktor
 Δt
 s
 Tidsinterval
 e
 gas
 g/kWh
 Specifik emission af gaskomponenter
 e
 PM
 g/kWh
 Specifik partikelemission
 e
 p
 g/kWh
 Specifik emission under regenerering
 e
 w
 g/kWh
 Vægtet specifik emission
 E
 CO2
 %
 CO2-dæmpning af NOx-analysator
 E
 E
 %
 Virkningsgrad for ethan
 E
 H2O
 %
 Vanddæmpning af NOx-analysator
 E
 M
 %
 Virkningsgrad for methan
 E
 NOx
 %
 Virkningsgrad for NOx-konverter
 f
 Hz
 Dataindsamlingsfrekvens
 f
 a
 —
 Laboratoriets atmosfærefaktor
 F
 s
 —
 Støkiometrisk koefficient
 H
 a
 g/kg
 Indsugningsluftens absolutte fugtindhold
 H
 d
 g/kg
 Fortyndingsluftens absolutte fugtindhold
 i
 —
 Indeks, som angiver en øjeblikkelig måling (f.eks. 1 Hz)
 k
 f
 —
 Brændstofspecifik faktor
 k
 h, D
 —
 Fugtighedskorrektionsfaktor for NOx for motorer med kompressionstænding
 k
 h, G
 —
 Fugtighedskorrektionsfaktor for NOx for motorer med styret tænding
 k
 r
 —
 Regenereringsfaktor
 k
 w, a
 —
 Omregningsfaktor for indsugningsluft fra tør til våd basis
 k
 w, d
 —
 Omregningsfaktor for fortyndingsluft fra tør til våd basis
 k
 w, e
 —
 Omregningsfaktor for fortyndet udstødningsgas fra tør til våd basis
 k
 w, r
 —
 Omregningsfaktor for ufortyndet udstødningsgas fra tør til våd basis
 K
 V
 —
 CFV-kalibreringsfunktion
 λ
 —
 Luftoverskudskoefficient
 m
 d
 kg
 Masse af fortyndingsluftprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøver
 m
 ed
 kg
 Total masse af fortyndet udstødningsgas i hele cyklusen
 m
 edf
 kg
 Masse af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen
 m
 ew
 kg
 Total masse af udstødningsgas i hele cyklusen
 m
 f
 mg
 Masse af opsamlede partikler
 m
 f, d
 mg
 Masse af opsamlede partikler fra fortyndingsluft
 m
 gas
 g
 Masse af gasemissioner i hele prøvecyklussen
 m
 PM
 g
 Masse af partikelemissioner i hele prøvecyklussen
 m
 se
 kg
 Udstødningsprøvens masse i hele prøvecyklussen
 m
 sed
 kg
 Masse af fortyndet udstødningsgas gennem fortyndingstunnelen


text:
m
 sep
 kg
 Masse af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler
 m
 ssd
 kg
 Masse af sekundær fortyndingsluft
 M
 a
 g/mol
 Indsugningsluftens molmasse
 M
 e
 g/mol
 Udstødningens molmasse
 M
 gas
 g/mol
 Gaskomponenternes molmasse
 n
 —
 Antal målinger
 nr
 —
 Antal målinger under regenerering
 n
 min-1
 Motorens omdrejningshastighed
 n
 hi
 min-1
 Høj motorhastighed
 n
 lo
 min-1
 Lav motorhastighed
 n
 pref
 min-1
 Foretrukket motorhastighed
 n
 p
 r/s
 PDP-pumpens hastighed
 p
 a
 kPa
 Mætningsdamptryk af motorens indsugningsluft
 p
 b
 kPa
 Totalt atmosfæretryk
 p
 d
 kPa
 Mætningsdamptryk af fortyndingsluft
 p
 p
 kPa
 Absolut tryk
 p
 r
 kPa
 Vanddamptryk efter kølebad
 p
 s
 kPa
 Tørt atmosfæretryk
 qm
 ad
 kg/s
 Massestrøm af indsugningsluft, tør basis
 qm
 aw
 kg/s
 Massestrøm af indsugningsluft, våd basis
 qm
 Ce
 kg/s
 Carbons massestrømningshastighed i den ufortyndede udstødning
 qm
 Cf
 kg/s
 Carbons massestrømshastighed ind i motoren
 qm
 Cp
 kg/s
 Carbons massestrømshastighed i delstrømsfortyndingssystemet
 qm
 dew
 kg/s
 Den fortyndede udstødningsgas' massestrømshastighed, våd basis
 qm
 dw
 kg/s
 Fortyndingsluftens massestrømshastighed, våd basis
 qm
 edf
 kg/s
 Ækvivalent massestrømshastighed af fortyndet udstødningsgas, våd basis
 qm
 ew
 kg/s
 Udstødningsgassens massestrømshastighed, våd basis
 qm
 ex
 kg/s
 Massestrømshastighed for prøvemasse udskilt fra fortyndingstunnelen
 qm
 f
 kg/s
 Massestrømshastighed af brændstof
 qm
 p
 kg/s
 Prøvestrøm af udstødningsgas ind i delstrømsfortyndingssystem
 qv
 CVS
 m3/s
 CVS-volumenhastighed
 qv
 s
 dm3/min
 Udstødningsanalysesystemets strømningshastighed
 qv
 t
 cm3/min
 Sporgassens strømningshastighed
 r
 d
 —
 Fortyndingsforhold
 r
 D
 —
 Diameterforholdet for SSV
 r
 h
 —
 FID's responsfaktor for carbonhydrider
 r
 m
 —
 FID's responsfaktor for methanol
 r
 p
 —
 Trykforhold for SSV
 r
 s
 —
 Gennemsnitlig prøvetagningskoefficient
 ρ
 kg/m3
 Massefylde
 ρe
 kg/m3
 Udstødningsgassens massefylde
 σ
 Standardafvigelse
 T
 K
 Absolut temperatur
 T
 a
 K
 Absolut temperatur af indsugningsluft
 t
 s
 Tid
 t
 10
 s
 Tid mellem trinformigt input og 10 % af endelig aflæsning
 t
 50
 s
 Tid mellem trinformigt input og 50 % af endelig aflæsning
 t
 90
 s
 Tid mellem trinformigt input og 90 % af endelig aflæsning
 u
 —
 Forholdet mellem gaskomponentens og udstødningsgassens massefylde
 V
 0
 m3/r
 PDP-gasvolumen pumpet pr. omdrejning
 V
 s
 dm3
 Udstødningsanalyseenhedens systemvolumen
 W
 act
 kWh
 Faktisk arbejde udført i prøvecyklus
 W
 ref
 kWh
 Referencearbejde udført i prøvecyklus
 X
 0
 m3/r
 PDP-kalibreringsfunktion
 3.3. Symboler og forkortelser for brændstofsammensætning
 w
 ALF
 brændstoffets hydrogenindhold ( % masse)
 w
 BET
 brændstoffets carbonindhold ( % masse)
 w
 GAM
 brændstoffets svovlindhold ( % masse)
 w
 DEL
 brændstoffets nitrogenindhold ( % masse)
 w
 EPS
 brændstoffets oxygenindhold ( % masse)
 α
 molforhold for hydrogen (H/C)
 γ
 molforhold for svovl (S/C)
 δ
 molforhold for nitrogen (N/C)
 ε
 molforhold for oxygen (O/C)
 For et brændstof CHαOεNδSγ
 3.4. Symboler og forkortelser for kemiske komponenter
 C1
 Carbonhydridækvivalent med ét kulstofatom
 CH4
 Methan
 C2H6
 Ethan
 C3H8
 Propan
 CO
 Carbonmonoxid
 CO2
 Carbondioxid
 DOP
 Dioctylphtalat
 HC
 Carbonhydrider
 H2O
 Vand
 NMHC
 Ikke-methan carbonhydrider
 NOx
 Nitrogenoxider
 NO
 Nitrogenmonoxid
 NO2
 Nitrogendioxid
 PM
 Partikler
 3.5. Forkortelser
 CFV
 Critical Flow Venturi (Venturi med kritisk strømning (kritisk venturi))
 CLD
 Chemiluminescent Detector (Kemiluminescensdetektor)
 CVS
 Constant Volume Sampling (prøvetagning med konstant volumen)
 deNOx
 NOx-efterbehandlingssystem
 EGR
 Exhaust gas recirculation (udstødningsrecirkulation)
 FID
 Flame Ionization Detector (flammeiondetektor)
 GC
 Gas Chromatograph (gaskromatograf)
 HCLD
 Heated Chemiluminescent Detector


text:
(opvarmet kemiluminescensdetektor)
 HFID
 Heated Flame Ionization Detector (opvarmet flammeiondetektor)
 LPG
 Liquefied Petroleum Gas (autogas)
 NDIR
 Non-Dispersive Infrared (Analyzer) (ikke-dispersiv infrarødanalysator)
 NG
 Natural Gas (naturgas)
 NMC
 Non-Methane Cutter (enhed til ikke-methan afskæring)
 PDP
 Positive Displacement Pump (fortrængningspumpe)
 % FS
 Per cent of full scale ( % af fuld skalaudslag)
 PFS
 Partial Flow System (delstrømssystem)
 SSV
 Subsonic Venturi (subsonisk venturi)
 VGT
 Variable Geometry Turbine (turbine med variabel geometri)
 4. GENERELLE FORSKRIFTER
 Motorsystemet skal være udformet, konstrueret og samlet på en sådan måde, at motoren i sin levetid under normale driftsforhold opfylder forskrifterne i dette bilag, som defineret i dette regulativ.
 5. PRÆSTATIONSKRAV
 5.1. Emission af forurenende gasser og partikler
 Emissionen af forurenende gasser og partikler fra motoren skal bestemmes i WHTC- og WHSC-prøvecyklusserne som beskrevet i punkt 7. Målesystemerne skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2 og specifikationerne i punkt 9.3. (måling af gasemissioner), punkt 9.4 (måling af partikler) og i tillæg 3 til dette bilag.
 Andre systemer eller analysatorer kan godkendes af den typegodkendende myndighed, hvis det konstateres, at de giver ækvivalente resultater i henhold til punkt 5.1.1.
 5.1.1. Ækvivalens
 Bestemmelsen af systemernes ækvivalens skal ske på grundlag af en korrelationsundersøgelse af 7 par (eller flere) stikprøver af det betragtede system og et af systemerne i dette bilag.
 Med »resultater« menes de specifikke, vægtede emissionsværdier målt under prøvecyklussen. Korrelationsundersøgelsen, skal udføres på samme laboratorium og prøvningscelle og på samme motor, og skal helst finde sted sideløbende. Ækvivalensen af stikprøveparrenes gennemsnit bestemmes ved hjælp af den i tillæg 4 beskrevne F-test- og t-teststatistik, som er registreret under de ovenfor beskrevne laboratorie-, prøvningscelle- og motordriftsforhold. Afvigende resultater (outliers) skal bestemmes i overensstemmelse med ISO 5725 og elimineres fra databasen. De systemer, der anvendes til korrelationsundersøgelse, skal godkendes af den typegodkendende myndighed.
 5.2. Motorfamilie
 5.2.1. Generelt
 En motorfamilie karakteriseres ved dens konstruktionsparametre. Disse skal være fælles for alle motorer i familien. Motorfabrikanten kan bestemme, hvilke motorer der tilhører en motorfamilie, når blot de kriterier, der er anført i punkt 5.2.3, opfyldes. Motorfamilien skal godkendes af den typegodkendende myndighed. Fabrikanten skal levere den typegodkendende myndighed fyldestgørende oplysninger om emissionsniveauerne for de forskellige motorer i familien.
 5.2.2. Særlige tilfælde
 I visse tilfælde kan der være interaktion mellem parametrene. Dette skal tages i betragtning, således at det sikres, at kun motorer med tilsvarende egenskaber med hensyn til emissioner fra udstødningen indgår i samme motorfamilie. Disse tilfælde skal identificeres af fabrikanten og meddeles den typegodkendende myndighed. Dette indgår så som et kriterium for oprettelse af en ny motorfamilie.
 I tilfælde af anordninger eller karakteristika, der ikke er anført i punkt 5.2.3, men som har stor indflydelse på emissionsniveauet, skal sådant udstyr identificeres af fabrikanten ud fra god teknisk skik og meddeles den typegodkendende myndighed. Dette indgår så som et kriterium for oprettelse af en ny motorfamilie.
 Ud over de parametre, der er anført i punkt 5.2.3, kan fabrikanten indføre yderligere kriterier, der gør det muligt at definere en motorfamilie af mere begrænset omfang. Disse parametre skal ikke nødvendigvis være parametre, der har indflydelse på emissionsniveauet.
 5.2.3. Parametre,


text:
der er bestemmende for motorfamilien
 5.2.3.1.
 Forbrændingscyklus:
 a)
 totakts
 b)
 firtakts
 c)
 drejestempelmotor
 d)
 andet
 5.2.3.2.
 Cylindernes konfiguration
 5.2.3.2.1.
 Cylindernes placering i blokken
 a)
 V
 b)
 på linje
 c)
 radialt
 d)
 andet (F, W osv.)
 5.2.3.2.2.
 Cylindernes relative placering
 Motorer med samme blok kan tilhøre samme familie, hvis deres boringsmål (centrum til centrum) er de samme.
 5.2.3.3.
 Vigtigste kølemiddel
 a)
 luft
 b)
 vand
 c)
 olie
 5.2.3.4.
 De enkelte cylindres slagvolumen
 5.2.3.4.1.
 Motor med en enhedsslagvolumen ≥ 0,75 dm3
 For at motorer med en enhedsslagvolumen på ≥ 0,75 dm3 kan anses for at tilhøre samme motorfamilie, må afvigelse i slagvolumen for de enkle cylindre ikke være over 15 % af slagvolumen for det største individuelle cylinderslagvolumen i familien.
 5.2.3.4.2.
 Motor med et enhedsslagvolumen < 0,75 dm3
 for at motorer med et enhedsslagvolumen på < 0,75 dm3 kan anses for at tilhøre samme motorfamilie, må afvigelse i slagvolumenet for de enkle cylindre ikke være over 30 % af slagvolumenet for det største individuelle cylinderslagvolumen i familien.
 5.2.3.4.3.
 Motorer med andre enhedsslagvolumengrænser
 Motorer med et individuel slagvolumen, der overskrider grænserne fastsat i punkt 5.2.3.4.1. og 5.2.3.4.2, kan med den typegodkendende myndigheds godkendelse anses for at tilhøre samme familie. Godkendelsen skal baseres på tekniske elementer (beregninger, simulationer, forsøgsresultater osv.), der viser, at overskridelsen af grænserne ikke har nogen signifikant indflydelse på udstødningsemissionerne.
 5.2.3.5.
 Luftindtagstype
 a)
 naturlig
 b)
 trykladet
 c)
 trykladet med ladeluftkøler
 5.2.3.6.
 Brændstoftype
 a)
 diesel
 b)
 naturgas (NG)
 c)
 autogas (LPG)
 d)
 ethanol
 5.2.3.7.
 Type forbrændingskammer
 a)
 åbent kammer
 b)
 delt kammer
 c)
 andre typer
 5.2.3.8.
 Tændingstype
 a)
 styret tænding
 b)
 kompressionstænding
 5.2.3.9.
 Ventiler og porte
 a)
 arrangement
 b)
 antal ventiler pr. cylinder
 5.2.3.10.
 Type brændstoftilførsel
 a)
 flydende brændstoftilførsel
 i)
 pumpe og (højtryks) ledning og indsprøjtningsdyse
 ii)
 in-line eller fordelerpumpe
 iii)
 enhedspumpe eller enhedsdyse
 iv)
 common rail
 v)
 karburator(er)
 vi)
 andet
 b)
 Type brændstoftilførsel for gas
 i)
 gasformig
 ii)
 flydende
 iii)
 blandingsaggregater
 iv)
 andet
 c)
 andre typer
 5.2.3.11.
 Forskellige anordninger
 a)
 udstødningsrecirkulation (EGR)
 b)
 vandindsprøjtning
 c)
 luftindsprøjtning
 d)
 andet
 5.2.3.12.
 Elektronisk styrestrategi
 Tilstedeværelse eller fravær af en elektronisk styreenhed (ECU) på motoren anses for at være et grundlæggende familiekriterium.
 Hvis der er tale om elektronisk styrede motorer, skal fabrikanten redegøre for de tekniske elementer, der forklarer samlingen af de pågældende motorer i samme familie, dvs. grundene til at de pågældende motorer kan forventes at opfylde samme krav med hensyn til emissioner. Disse elementer kan være beregninger, simulationer, skøn, beskrivelse af indsprøjtningsparametre, forsøgsresultater osv.
 Eksempler på styrede karakteristika er:
 a)
 tidsindstilling
 b)
 indsprøjtningstryk
 c)
 multiple indsprøjtninger
 d)
 ladetryk
 e)
 VGT
 f)
 EGR
 5.2.3.13.
 Efterbehandlingssystemer til udstødningen
 Følgende anordningers funktion og kombination anses for tilhørskriterier til en motorfamilie:
 a)
 oxidationskatalysator
 b)
 3-vejskatalysator
 c)
 deNOx-system med selektiv reduktion af NOx (tilsætning af reduktionsmiddel)
 d)
 andre DeNOx-systemer
 e)
 partikelfilter med passiv regenerering
 f)
 partikelfilter med aktiv regenerering
 g)
 andre partikelfiltre
 h)
 andre anordninger.
 Når en motor er blevet certificeret uden efterbehandlingssystem, enten som stammotor eller som en motor i en motorfamilie, kan den, når den udstyres med en oxidationskatalysator, indgå i samme motorfamilie, hvis den ikke kræver


text:
andre brændstofspecifikationer.
 Hvis den kræver særlige specifikationer (f.eks. partikelfiltre, der kræver særlige tilsætningsmidler i brændstoffet for at sikre regenereringsprocessen), skal afgørelsen om at lade motoren indgå i samme familie baseres på tekniske elementer meddelt af fabrikanten. Disse elementer skal vise, at det forventede emissionsniveau for motoren forsynet med oxidationskatalysator overholder de samme grænseværdier som en motor, der ikke er udstyret med en sådan katalysator.
 Når en motor er blevet certificeret med efterbehandlingssystem, enten som stammotor eller som en motor i en motorfamilie, hvis stammotor er udstyret med samme efterbehandlingssystem, kan den, når den ikke er monteret uden et efterbehandlingssystem, ikke indgå i samme motorfamilie.
 5.2.4. Valg af stammotor
 5.2.4.1. Motorer med kompressionstænding
 Når motorfamilien er blevet accepteret af den typegodkendende myndighed, udvælges stammotoren til motorfamilien primært efter kriteriet højeste brændstofforbrug pr. takt ved den angivne hastighed, som svarer til største drejningsmoment. Såfremt dette primære kriterium opfyldes af to eller flere motorer, skal stammotoren vælges efter det sekundære kriterium, nemlig højeste brændstofforbrug pr. takt ved mærkehastigheden.
 5.2.4.2. Motorer med styret tænding
 Når motorfamilien er blevet accepteret af den typegodkendende myndighed, udvælges stammotoren til motorfamilien primært efter kriteriet største slagvolumen. Er to eller flere motorer fælles om at opfylde dette primære kriterium, skal stammotoren vælges efter følgende sekundære kriterier i nævnte rækkefølge:
 a)
 højeste brændstofforbrug pr. takt ved den hastighed, som svarer til den angivne mærkeeffekt
 b)
 tidligste tændingsindstilling
 c)
 laveste recirkulationshastighed for udstødningen.
 5.2.4.3. Bemærkninger vedrørende valg af stammotor
 Under visse omstændigheder kan den typegodkendende eller certificerende myndighed afgøre, at den værst tænkelige emission i motorfamilien bedst kan karakteriseres ved afprøvning af yderligere motorer. Hvis dette er tilfældet, skal motorfabrikanten fremsende de oplysninger, der er nødvendige for at bestemme, hvilke motorer i familien, der med sandsynlighed har de højeste emissionsniveauer.
 Såfremt nogle motorer i motorfamilien har egenskaber, der kan tænkes at påvirke emissionen af forurenende stoffer, skal disse egenskaber ligeledes fastlægges og tages i betragtning ved valg af stammotor.
 Hvis motorer i familien opfylder samme emissionsværdier over forskellige levetidsperioder, skal der tages hensyn til dette ved udvælgelse af stammotoren.
 6. PRØVNINGSBETINGELSER
 6.1. Laboratorieundersøgelser
 Indsugningsluftens absolutte temperatur (Ta) måles i Kelvin ved motorens luftindtag, det tørre atmosfæretryk (ps) måles i kPa, og parameteren fa
 bestemmes efter følgende anvisninger: På flercylindrede motorer med flere separate grupper af indsugningsmanifolder, f.eks. V-motorer, måles gennemsnitstemperaturen for de separate grupper. Parameteren f
 a skal meddeles sammen med undersøgelsesresultaterne. For at opnå bedre repeterbarhed og reproducerbarhed for undersøgelsesresultaterne anbefales det, at parameteren f
 a er således, at: 0,93 ≤ f
 a ≤ 1,07.
 a)
 Motorer med kompressionstænding:
 Motorer med naturlig indsugning og mekanisk trykladning:
 (1)
 Trykladede motorer med eller uden køling af motorens indgangsluft:
 (2)
 b)
 Motorer med styret tænding:
 (3)
 6.2. Motorer med køling af motorens indgangsluft
 Ladelufttemperaturen registreres og må ved motorhastigheden svarende til motorens mærkeeffekt og fuld belastning højst afvige ± 5 K fra den maksimale ladelufttemperatur angivet af fabrikanten. Kølemidlets temperatur skal være mindst 293 K (20 oC).
 Anvendes laboratorietestsystem eller udvendig blæser, må ladelufttemperaturen ved motorhastigheden svarende til motorens mærkeeffekt og fuld belastning


text:
højst afvige ± 5 K fra den maksimale ladelufttemperatur som angivet af fabrikanten. Ladeluftkølerens kølemiddeltemperatur og strømningshastighed ved ovennævnte indstillingspunkt må ikke ændres under prøvecyklussen, medmindre dette medfører en urepræsentativ overkøling af ladeluften. Ladeluftens volumen skal baseres på god teknisk skik og skal være repræsentativ for produktionsmotorens montering efter ibrugtagning.
 6.3. Motoreffekt
 Grundlaget for specifik emissionsmåling er ukorrigeret effekt som defineret i ECE-regulativ nr. 85.
 Hjælpeudstyr, som udelukkende er nødvendigt for anvendelse af selve køretøjet, men som kan være monteret på motoren, skal afmonteres inden prøvningen. Som eksempel gives følgende ikke-udtømmende liste:
 a)
 luftkompressor til bremser
 b)
 pumpe til servostyring
 c)
 kompressor til airconditioning
 d)
 pumper til hydrauliske aktuatorer
 Hvis hjælpeudstyr ikke er afmonteret, bestemmes den effekt, der er optaget af dette, for at justere indstillingsværdier og beregne det arbejde, der er udført af motoren under prøvecyklussen.
 6.4. Motorens luftindtag
 Der skal anvendes et motorluftindtagssystem eller et prøvelaboratoriumsystem med en indsnævring, der højst afviger ± 300 Pa fra den maksimale værdi, der er angivet af fabrikanten for et rent luftfilter ved mærkehastighed og fuld belastning.
 6.5. Motorens udstødningssystem
 Der skal anvendes et udstødningssystem eller en prøvelaboratoriumsystem med et modtryk i udstødningssystemet, der højst afviger ± 650 Pa fra den maksimale værdi, der er angivet af fabrikanten ved mærkehastighed og fuld belastning. Udstødningssystemet skal opfylde kravene til udtagning af prøver af udstødningsgas som angivet i punkt 8.3.2.2 og 8.3.3.2.
 6.6. Motor med system til efterbehandling af udstødningen
 Har motoren et system til efterbehandling af udstødningsgassen, skal udstødningsrøret have samme diameter som det, der anvendes mindst fire rørdiametre oven for indgangen til begyndelsen af den udvidelse, som indeholder efterbehandlingsenheden. Afstanden fra udstødningsmanifoldflange eller turboladerudgang til efterbehandlingsenheden skal være den samme som i køretøjsarrangementet eller inden for de afstandsspecifikationer, fabrikanten har angivet. Udstødningens modtryk eller indsnævring skal overholde samme kriterier som ovenfor angivet og kan være indstillet ved hjælp af en ventil. Efterbehandlingsenheden kan være afmonteret under forprøver og under registrering af motorens data og kan erstattes med en tilsvarende beholder med inaktiv katalysatorbærer.
 De under prøvecyklussen målte emissioner skal være repræsentative for emissionerne i marken. Er motoren forsynet med et system til efterbehandling af udstødningen, der forbruger et reagens, skal fabrikanten oplyse, hvilket reagens, der anvendes til alle prøvningerne.
 For motorer udstyret med et system til efterbehandling af udstødningen, der regenereres periodisk som beskrevet i punkt 6.6.2, skal emissionsresultaterne justeres for at tage højde for regenereringerne. I dette tilfælde afhænger den gennemsnitlige emission af hyppigheden af regenereringer, udtrykt som fraktion af prøvninger, under hvilke regenerering finder sted.
 Efterbehandlingssystemer med kontinuerlig regenerering i henhold til punkt 6.6.1, kræver ikke en særlig prøvningsprocedure.
 6.6.1. Kontinuerlig regenerering
 Er der tale om et system til efterbehandling af udstødningen, der er baseret på en kontinuerlig regenereringsproces, måles emissionerne på et efterbehandlingssystem, der er stabiliseret, således at der opnås repeterbarhed med hensyn til systemets optræden for så vidt angår emissioner.
 Regenereringsprocessen skal finde sted mindst én gang under WHTC-testen, og fabrikanten skal angive de normale betingelser, under hvilke regenerering finder sted (sodbelastning, temperatur, modtryk i udstødningssystemet, osv.).
 For


text:
at påvise, at regenereringsprocessen er kontinuerlig, skal der gennemføres mindst 3 WHTC-test med varmstart. Under disse test registreres udstødningstemperatur og -tryk (temperatur før og efter efterbehandlingssystemet, modtryk i udstødningssystemet, osv.).
 Efterbehandlingssystemet anses for at være tilfredsstillende, hvis de betingelser, der er angivet af fabrikanten, forekommer under prøvningen i et tilstrækkeligt tidsrum, og emissionsresultaterne ikke er spredt med mere end ±15 %.
 Hvis efterbehandlingssystemet til udstødningen har en sikkerhedsmodus, der skifter til en periodisk regenereringsmodus, skal det kontrolleres i overensstemmelse med punkt 6.6.2. I dette særlige tilfælde kan emissionsgrænserne overskrides og vil i så fald ikke blive vægtet.
 6.6.2. Periodisk regenerering
 Er der tale om en efterbehandling af udstødningen baseret på en periodisk regenereringsproces, måles emissionerne i mindst tre WHTC-test — den ene under regenerering og de to andre før eller efter regenerering — på et stabiliseret efterbehandlingssystem, og resultaterne vægtes.
 Regenereringsprocessen skal finde sted mindst én gang under WHTC-testen. Motoren kan være udstyret med en omskifter, der kan forhindre eller tillade regenereringsprocessen, forudsat at denne operation ikke har indflydelse på den oprindelige kalibrering af motoren.
 Fabrikanten skal angive de normale parameterbetingelser, under hvilke regenereringsprocessen finder sted (sodbelastning, temperatur, modtryk i udstødningssystemet osv.) og dennes varighed på grundlag af antallet af cyklusser (nr). Fabrikanten skal også angive alle data til bestemmelse af antallet af cyklusser mellem to regenereringer (n). Den nøjagtige procedure til bestemmelse af dette tidsrum aftales med den typegodkendende myndighed på grundlag af et velbegrundet teknisk skøn.
 Fabrikanten skal levere et efterbehandlingssystem, der er blevet ladet for at opnå regenerering under en WHTC-test. Regenerering må ikke finde sted i motorens konditioneringsfase.
 Middelværdier for emissioner mellem regenereringsfaserne bestemmes ud fra den aritmetiske middelværdi af flere WHTC-varmstartstest foretaget med omtrent ens intervaller. Der skal foretages mindst én WHTC så kort tid som muligt før en regenereringsprøvning og én WHTC umiddelbart efter en regenereringsprøvning. Alternativt kan fabrikanten levere data, der påviser, at emissionerne forbliver konstante (± 15 %) mellem regenereringsfaserne. I dette tilfælde kan emissionerne fra en enkelt WHTC-test anvendes.
 Under regenereringsprøvningen registreres alle de data, der er nødvendige for at detektere regeneration (CO- eller NOx-emissioner, temperatur før og efter efterbehandlingssystemet, modtrykket i udstødningssystemet osv.).
 Under regenereringsprocessen kan de gældende emissionsgrænser overskrides.
 De målte emissioner vægtes i overensstemmelse med punkt 8.5.2.2, og det endelige vægtede resultat må ikke overskride de gældende emissionsgrænser. Prøvningsproceduren er vist skematisk i figur 2.
 Figur 2
 Periodisk regenerering
 6.7. Kølesystem
 Motorkølesystemets kapacitet skal være tilstrækkelig til at holde motorens driftstemperatur på den af fabrikanten angivne normalværdi.
 6.8. Smøreolie
 Smøreolien skal være specificeret af fabrikanten og være repræsentativt for smøreolie, der findes på markedet. Specifikationerne for den ved prøvningen anvendte smøreolie skal registreres og angives sammen med prøvningsresultaterne.
 6.9. Specifikationer for referencebrændstoffet
 Referencebrændstoffet for motorer med kompressionstænding er specificeret i tillæg 2 til dette bilag og for CNG- og LPG-motorer i tillæg 6 og 7.
 Brændstoftemperaturen skal være i overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger.
 7. PRØVNINGSPROCEDURER
 7.1. Principper for emissionsmåling
 I dette bilag beskrives to måleprincipper, der er funktionelt ækvivalente. Begge principper kan anvendes til både WHTC- og WHSC-prøvecyklussen:


text:
a)
 Gaskomponenterne måles i den ufortyndede udstødningsgas på tidstro basis og partiklerne bestemmes ved hjælp af et delstrømsfortyndingssystem.
 b)
 Gaskomponenterne og partiklerne bestemmes ved hjælp af et fuldstrømsfortyndingssystem (CVS-system).
 c)
 Enhver kombination af de to principper (f.eks. ufortyndet måling af gasser og fuldstrømsmåling af partikler).
 Motoren skal gennemgå de prøvecyklusser, der er nærmere beskrevet nedenfor.
 7.2. Transient WHTC-prøvecyklus
 Den transiente WHTC-prøvecyklus er anført i tillæg 1 som en sekundopdelt sekvens af normaliserede hastigheds- og drejningsmomentværdier, der gælder for alle motorer, der er omfattet af dette bilag. For at udføre prøvningen på en motortestcelle skal de normaliserede værdier konverteres til faktiske værdier for den enkelte motor, der prøves, på grundlag af motorens karakteristik. Denne konvertering betegnes denormalisering, og den prøvecyklus, der således udvikles, betegnes referencecyklussen for den motor, der skal prøves. Med disse værdier for referencehastighed og drejningsmoment køres cyklussen på testcellen, og de faktiske værdier for hastighed, drejningsmoment og effekt registreres. For at validere testkørslen skal der efter prøvningen foretages en regressionsanalyse mellem værdierne for referencehastighed og faktisk hastighed, drejningsmoment og effekt.
 For at beregne de specifikke emissioner beregnes det faktiske arbejde i cyklussen ved at integrere faktisk motoreffekt i løbet af cyklussen. For at validere cyklussen skal det faktiske arbejde i cyklussen ligge inden for de foreskrevne grænser for referencecyklussens cyklusarbejde (referencecyklusarbejde).
 De forurenende gasser kan registreres kontinuerligt eller opsamles i en prøvetagningssæk. Partikelprøven skal fortyndes med konditioneret omgivende luft og opsamles på et enkelt passende filter. WHTC er vist skematisk i fig. 3.
 Figur 3
 WHTC-prøvecyklus
 7.3. Stationær WHSC-prøvecyklus med ramper
 Den stationære WHSC-prøvecyklus med ramper består af en række normaliserede hastigheds- og belastningsmodi, som dækker det typiske arbejdsområde for motorer til tunge køretøjer. Modus 0 køres ikke, men gengives matematisk med en vægtningsfaktor (WF) på 0,24 og ingen emission og effekt. Motoren skal fungere i den foreskrevne tid i hver modus, således at ændringer i motorhastighed og -belastning er fuldført lineært inden for 20 sekunder. For at validere testkørslen skal der efter prøvningen foretages en regressionsanalyse mellem værdierne for referencehastighed og faktisk hastighed, drejningsmoment og effekt.
 I hver af disse modi og i ramperne mellem modiene bestemmes koncentrationen af hver forurenende gas, udstødningsstrømmen og den afgivne effekt, og gennemsnitsværdien for prøvecyklussen findes. De forurenende gasser kan registreres kontinuerligt eller opsamles i en prøvetagningssæk. Partikelprøven fortyndes med konditioneret omgivende luft. Der tages én prøve gennem hele testproceduren, som opsamles på et enkelt passende filter.
 For at beregne de specifikke emissioner beregnes det faktiske arbejde i cyklussen ved at integrere faktisk motoreffekt i løbet af cyklussen.
 WHSC er vist i tabel 1. Vægtningsfaktorerne (WF) er kun angivet som reference. Tomgangsmodus er opdelt i to modi. Modus 1 i begyndelsen og modus 13 ved afslutningen af prøvecyklussen.
 Tabel 1
 WHSC-prøvecyklus
 Modus
 Normaliseret hastighed
 ( %)
 Normaliseret belastning
 ( %)
 WF
 Som reference
 Varighed(er) af modus inkl. rampe (20 s)
 0
 kørsel (motoring)
 —
 0,24
 —
 1
 0
 0
 0,17/2
 210
 2
 55
 100
 0,02
 50
 3
 55
 25
 0,10
 250
 4
 55
 70
 0,03
 75
 5
 35
 100
 0,02
 50


text:
6
 25
 25
 0,08
 200
 7
 45
 70
 0,03
 75
 8
 45
 25
 0,06
 150
 9
 55
 50
 0,05
 125
 10
 75
 100
 0,02
 50
 11
 35
 50
 0,08
 200
 12
 35
 25
 0,10
 250
 13
 0
 0
 0,17/2
 210
 Sum
 1,00
 1 895
 7.4. Generel prøvningssekvens
 Nedenstående rutediagram skitserer de generelle linjer, der bør følges ved prøvning. Mere detaljerede oplysninger om de enkelte trin findes i de relevante punkter. Afvigelser fra vejledningen er tilladt, hvor dette er hensigtsmæssigt, men de specifikke krav i de relevante punkter er obligatoriske.
 For WHTC består prøvningsproceduren af en koldstartsprøvning efterfulgt af enten naturlig eller kunstig nedkøling af motoren, en periode på 5 minutters med fordampningsemission fra brændstofsystemet (»hot soak«) og en varmstartsprøvning.
 For WHSC består prøvningsproceduren af en varmstartsprøvning efter forkonditionering ved WHSC-modus 9.
 7.5. Optegning af motorens karakteristik
 For at der kan genereres en WHTC og WHSC på testcellen, må motorens hastigheds-drejningsmomentkarakteristik og hastigheds-effektkarakteristik fastlægges inden gennemkøring af prøvecyklussen.
 7.5.1. Bestemmelse af hastighedsområdet for motorkarakteristikken
 Den minimale og den maksimale karakteristikhastighed er defineret således:
 Minimal karakteristikhastighed =
 tomgangshastighed
 Maksimal karakteristikhastighed =
 n
 hi x 1,02, dog højst den hastighed, hvor drejningsmomentet ved fuld belastning går mod nul.
 7.5.2. Motorkarakteristik
 Motoren skal varmes op ved maksimal motoreffekt for at stabilisere motorens driftsparametre efter fabrikantens anvisninger og god teknisk skik. Når motoren er stabiliseret, optegnes motorens karakteristik efter følgende fremgangsmåde.
 a)
 Motoren skal være ubelastet og gå med tomgangshastighed.
 b)
 Motoren skal arbejde med indsprøjtningspumpen indstillet på fuld belastning ved den minimale karakteristikhastighed.
 c)
 Motorhastigheden øges med en hastighed på gennemsnitligt 8 ± 1 min-1/s fra den minimale til den maksimale karakteristikhastighed. Motorens hastigheds- og drejningsmomentpunkter skal registreres med en målefrekvens på mindst ét punkt i sekundet.
 7.5.3. Alternativ optegning af karakteristik
 Anser en fabrikant ovennævnte teknikker til optegning af karakteristik for sikkerhedsmæssigt utilfredsstillende eller dårligt repræsentative for en given motor, kan alternative teknikker til optegning af karakteristik anvendes. Sådanne alternative teknikker skal opfylde den angivne karakteristikprocedures formål: at bestemme det maksimale drejningsmoment, der er til rådighed ved alle motorhastigheder, som gennemløbes under prøvecyklussen. Hvis der afviges fra de teknikker til optegning af karakteristik, som er foreskrevet i dette punkt med begrundelse i sikkerhed eller repræsentativitet, skal sådanne afvigende teknikker godkendes af den typegodkendende myndighed tillige med begrundelsen for deres anvendelse. Dog må drejningsmomentkurven under ingen omstændigheder gennemkøres med faldende motorhastigheder i forbindelse med regulerede eller turboladede motorer.
 7.5.4. Gentagelse af prøvninger
 Der behøver ikke optages karakteristik af motoren før hver eneste prøvecyklus. Der skal optegnes ny karakteristik af en motor før en prøvecyklus, hvis:
 a)
 der er gået urimelig lang tid siden sidste karakteristikoptegnelse, vurderet ud fra et teknisk skøn, eller
 b)
 der er foretaget fysiske ændringer eller rekalibrering af motoren, som muligvis kan have indflydelse på motorens præstationer.
 7.6. Generering af referenceprøvecyklussen
 7.6.1. Denormalisering af motorhastigheden
 Hastigheden denormaliseres ved hjælp af følgende ligning:
 Faktisk hastighed = n
 norm x (0,45 x n
 lo+0,45 x n
 pref+0,1 x n
 hi – n
 idle) x 2,0327 + n
 idle
 (4)
 hvor:
 n
 lo
 er


text:
den laveste hastighed, ved hvilken effekten er 55 % af den maksimale effekt
 n
 pref
 er den motorhastighed, hvor det maksimale drejningsmomentintegral er 51 % af det samlede integral
 n
 hi
 er den højeste hastighed, ved hvilken effekten er 70 % af den maksimale effekt
 n
 idle
 er tomgangshastigheden
 som vist i figur 4.
 Figur 4
 Definition af prøvningshastigheder
 7.6.1.1. Bestemmelse af foretrukken hastighed
 Ud fra motorkarakteristikken, som bestemt efter punkt 7.5.2, beregnes integralet for det maksimale drejningsmoment fra n
 idle til n
 95h. n
 95h er den højeste hastighed, hvor effekten er 95 % af den maksimale effekt. n
 pref bestemmes så som den hastighed, der svarer til 51 % af hele integralet som vist i figur 5.
 Figur 5
 Bestemmelse af f n
 pref
 7.6.2. Denormalisering af motorens drejningsmoment
 Drejningsmomentværdierne i dynamometerskemaet i tillæg 1 er normaliseret til det maksimale drejningsmoment ved den pågældende hastighed. Referencecyklussens drejningsmomentværdier denormaliseres ved hjælp af den karakteristik, der er fastlagt i henhold til punkt 7.5.2, på følgende måde:
 (5)
 for den pågældende faktiske hastighed, bestemt i punkt 7.6.1.
 7.6.3. Eksempel på denormaliseringsmetode
 Som eksempel vises, hvordan følgende testpunkter denormaliseres:
 % hastighed
 =
 43 %
 % drejningsmoment
 =
 82 %
 Følgende værdier er givet:
 n
 lo
 =
 1 015 min-1
 n
 hi
 =
 2 200 min-1
 n
 pref
 =
 1 300 min-1
 n
 idle
 =
 600 min-1
 resulterende i:
 faktisk hastighed
 = 1,178 min-1
 hvor det maksimale drejningsmoment, aflæst på kurvebladet ved 1 178 min-1, er 700 Nm
 = 574 Nm
 7.7. Validering af testforløbet
 7.7.1. Beregning af det udførte arbejde i cyklussen
 Før beregning af det udførte arbejde i cyklussen, udelades alle punkter registreret under start af motoren. Det faktisk udførte arbejde under cyklussen W
 act (kWh) beregnes ved hjælp af målt motorhastighed og drejningsmoment. Arbejdet i cyklussen W
 ref (kWh) beregnes ved hjælp af referenceværdier for motorhastighed og drejningsmoment. Det faktiske arbejde W
 act benyttes til sammenligning med arbejdet W
 ref i referencecyklussen og til beregning af de specifikke emissioner (jf. punkt 8.5.2.1).
 Samme metode anvendes til integration af både referencemotoreffekt og faktisk motoreffekt. Til eventuel bestemmelse af værdier mellem tilstødende referenceværdier eller tilstødende måleværdier anvendes lineær interpolation. Ved integration af faktisk udført arbejde i cyklussen skal alle negative drejningsmomentværdier sættes lig nul og medindregnes. Hvis integrationen foretages med mindre frekvens end 5 Hz, og drejningsmomentet inden for et givet tidsafsnit skifter fortegn fra positivt til negativt eller omvendt, skal den negative del beregnes og sættes lig nul. Den positive del skal medregnes i den integrerede værdi.
 W
 act skal ligge mellem 85 % og 105 % af W
 ref
 7.7.2. Statistiske beregninger til godkendelse af prøvecyklussen
 Der foretages lineær regressionsanalyse af de faktiske værdier på referenceværdierne for hastighed, drejningsmoment og effekt.
 For at minimere den skævhed, der skyldes tidsforsinkelsen mellem de faktiske værdier og værdierne for referencecyklussen, kan hele sekvensen af signaler for faktiske værdier af motorhastighed og drejningsmoment fremskyndes eller forsinkes i forhold til sekvensen af referencehastigheds- og drejningsmomentsignalerne. Hvis signalerne for de faktiske værdier forskydes, skal hastighed og


text:
drejningsmoment forskydes lige meget i samme retning.
 Der anvendes mindste kvadraters metode, med bedste tilnærmelse repræsenteret ved en ligning med formen:
 y = mx + b
 (6)
 hvor:
 y
 =
 faktisk værdi for hastighed (min-1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 m
 =
 regressionslinjens hældning
 x
 =
 referenceværdien for hastighed (min-1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 b
 =
 regressionslinjens skæring med y-aksen.
 For hver regressionslinje beregnes middelfejlen på estimatet (SEE) af y på x og determinationskoefficienten (r2).
 Det anbefales, at denne analyse foretages ved 1 Hz. For at en test kan anses for gyldig, skal kriterierne i tabel 2 være opfyldt.
 Tabel 2
 Regressionslinjernes tolerancer
 Hastighed
 Drejningsmoment
 Effekt
 Middelfejl på estimatet (SEE) af y på x
 maks. 100 min-1
 maks. 13 % af maksimalt motordrejningsmoment
 maks. 8 % af maksimal motoreffekt
 Regressionslinjens hældning, m
 0,95 til 1,03
 0,83-1,03
 0,89-1,03
 Determinations koefficient, r2
 min. 0,970
 min. 0,850
 min. 0,910
 Regressionslinjens skæring med y-aksen, b
 ± 50 min-1
 ± 20 Nm eller ± 2 % af maks. drejningsmoment; det største gælder
 ± 4 kW eller ± 2 % af maks. effekt; det største gælder
 Sletning af punkter, udelukkende med henblik på regression, er tilladt før regressionsberegningen, hvis dette er anført i tabel 3. Disse punkter må dog ikke slettes ved beregning af arbejde udført i cyklussen og emissioner. Et tomgangspunkt defineres som et punkt med et normaliseret referencedrejningsmoment på 0 % og en normaliseret referencehastighed på 0 %. Punktsletning kan anvendes på cyklussen eller enhver del af denne.
 Tabel 3
 Punkter, som det er tilladt at slette af regressionsanalysen
 Vilkår
 Punkter, som skal slettes
 Første 6 ± 1 sekund
 Hastighed, drejnings-moment, effekt
 Fuldlast og faktisk drejningsmoment < 95 % referencedrejningsmomentet
 Drejningsmoment og/eller effekt
 Fuldlast og faktisk hastighed < 95 % referencehastigheden
 Hastighed og/eller effekt
 Ingen belastning og faktisk drejningsmoment > referencedrejningsmomentet
 Drejningsmoment og/eller effekt
 Ingen belastning og faktisk drejningsmoment > ± 2 % af maks. drejningsmoment (tomgangspunkt)
 Hastighed og/eller effekt
 Ingen belastning og referencedrejningsmoment < 0 % af maks. drejningsmoment (kørepunkt)
 Drejningsmoment og/eller effekt
 7.8. Emissionsprøvning
 7.8.1. Indledning
 De emissioner, der skal måles i motorens udstødning, omfatter de gasformige komponenter (carbonmonoxid, total mængde carbonhydrider eller ikke-methan carbonhydrider, methan og nitrogenoxider) og partikler. Desuden anvendes carbondioxid ofte som sporgas til bestemmelse af fortyndingsforholdet i delstrøms- og fuldstrømsfortyndingssystemer.
 Ovennævnte forurenende stoffer skal undersøges i de foreskrevne prøvecyklusser. Koncentrationerne af de gasformige komponenter skal bestemmes i cyklussens forløb, enten i den ufortyndede udstødningsgas ved integration af analysatorsignalet, eller i den fortyndede udstødningsgas fra et CVS-fuldstrømsfortyndingssystem ved integration eller ved opsamling i prøvesæk. For så vidt angår partikler, opsamles en proportionel prøve af den fortyndede udstødningsgas på et nærmere specificeret filter ved enten delstrøms- eller fuldstrømsfortynding. Afhængig af den anvendte metode bestemmes strømningshastigheden af den fortyndede eller ufortyndede udstødningsgas gennem hele cyklussen med henblik på beregning af masseemissionen af hvert forurenende stof. Masseemissionsværdierne skal relateres til motorens arbejde, som beregnet i henhold til punkt 7.7.1, for at nå frem til emissionen i gram af hvert forurenende stof pr. kilowattime.
 7.8.2. Procedurer forud for prøvningen
 Motormålinger, kontrol af


text:
motorydelse og systemkalibreringer forud for prøvningen skal finde sted før optegning af motorens karakteristik i overensstemmelse med den generelle sekvens vist i punkt 7.4.
 7.8.2.1. Motornedkøling (kun koldstartsprøvning)
 Der kan anvendes naturlig eller kunstig nedkøling. Ved kunstig nedkøling etableres i overensstemmelse med god teknisk praksis systemer til at sende køleluft hen over maskinen, sende køleolie gennem motorens smøresystem, bortlede varme fra kølemiddelet gennem motorens kølesystem og aflede varme fra udstødningens efterbehandlingssystem. Ved kunstig nedkøling af et efterbehandlingssystem, må køleluften først tilføres, når efterbehandlingssystemet er nedkølet til under den temperatur, hvor katalysen aktiveres. En køleprocedure, der fører til ikke-repræsentative emissioner er ikke tilladt.
 7.8.2.2. Klargøring af partikelprøvetagningsfilter
 Mindst én time før prøvningen gennemførelse skal hvert filter anbringes i en petriskål, som er beskyttet mod støvkontaminering og tillader luftudskiftning, og stilles til stabilisering i et vejerum. Efter forløbet af stabiliseringsperioden vejes hvert filter, og taravægten noteres. Det pågældende filter opbevares derefter i en lukket petriskål eller lukket filterholder, indtil det skal bruges til prøvning. Filteret skal anvendes inden for otte timer efter udtagning af vejerummet.
 7.8.2.3. Montering af måleapparaturet
 Instrumenter og prøvetagningssonder skal monteres som angivet. Udstødningsrøret skal være tilsluttet fuldstrømsfortyndingssystemet, hvis dette anvendes.
 7.8.2.4. Forkonditionering af fortyndingssystemet og motoren (kun WHSC)
 Fortyndingssystemet og motoren startes og varmes op. Efter opvarmningen forkonditioneres motoren og prøvetagningssystemet ved at lade motoren køre i modus 9 i mindst 10 minutter, samtidig med enten delstrømsfortyndingssystemet eller fuldstrømsfortyndingssystemet og det sekundære fortyndingssystem. Der kan indsamles pseudo-prøver af partikelemissionen. Det er ikke nødvendigt at stabilisere eller veje disse prøvetagningsfiltre, og de kan smides væk. Strømningshastigheder skal indstilles til de omtrentlige strømningshastigheder udvalgt til prøvningen.
 7.8.2.5. Start af partikelprøvetagningssystem
 Partikelprøvestagningssystemet startes med omføring (bypass). Fortyndingsluftens baggrundskoncentration af partikler kan bestemmes, ved at tage prøver af fortyndingsluften, inden udstødningsgassen kommer ind i fortyndingstunnellen. Målingen kan foretages før eller efter prøvningen. Hvis måling foretages både ved cyklussens begyndelse og afslutning, kan gennemsnittet af værdierne beregnes. Hvis der anvendes et forskelligt prøvetagningssystem til baggrundsmåling, skal målingen foretages parallelt med prøvningsforløbet.
 7.8.2.6. Indstilling af fortyndingsforholdet
 Totalstrømmen af fortyndet udstødningsgas i et fuldstrømsfortyndingssystem eller strømmen af den fortyndede udstødningsgas i delstrømsfortyndingssystem skal indstilles således, at kondensation af vand i systemet undgås, og således at temperaturen af filteroverfladen ligger på mellem 315 K (42 oC) og 325 K (52 oC).
 7.8.2.7. Kontrol af analysatorerne
 Analysatorerne til emissionsbestemmelse skal være nulstillet og kalibreret. Anvendes sække til prøveudtagning, skal de være udsuget.
 7.8.3. Procedure for motorstart
 7.8.3.1. Koldstartsprøvning (kun WHTC)
 Koldstartsprøvningen indledes, når temperaturerne i motorens smøremiddel, kølemiddel og efterbehandlingssystemer alle er på mellem 293 og 303 K (20 og 30 oC). Motoren startes ved anvendelse af en af følgende metoder:
 a)
 Motoren startes efter den af fabrikanten i instruktionsbogen givne fremgangsmåde, enten ved hjælp af en startmotor fra produktionen og et tilstrækkeligt opladet batteri eller en passende strømtilførsel, eller
 b)
 Motoren startes ved hjælp af dynamometeret. Motoren køres med ± 25 % af dens typiske startomdrejningstal efter ibrugtagning. Kørsel ved startomdrejningstal standses inden for 1 sekund efter motorstart. Hvis motoren ikke starter efter 15 sekunders kørsel


text:
ved startomdrejningstal, indstilles startforsøget og grunden til, at motoren ikke starter, undersøges, medmindre det af instruktionsbogen eller servicehåndbogen fremgår, at en længere starttid er normal.
 7.8.3.2. Periode med fordampningsemission (hot soak) (kun WHTC)
 Umiddelbart efter afslutning af koldstartsprøvningen, lader man motoren henstå med fordampningsemission fra brændstofsystemet i 5 ± 1 minutter.
 7.8.3.3. Varmstartsprøvning
 7.8.3.3.1. WHTC
 Motoren startes efter perioden med fordampningsemission, som defineret i punkt 7.8.3.2 og med anvendelse af procedurerne i punkt 7.8.3.1.
 7.8.3.3.2. WHSC
 Fem minutter efter afslutningen af forkonditioneringen ved modus 9 som beskrevet i punkt 7.8.2.4 startes motoren efter den af fabrikanten i instruktionsbogen givne fremgangsmåde, enten ved hjælp af en startmotor fra produktionen eller dynamometeret i overensstemmelse med punkt 7.8.3.1.
 7.8.4. Gennemkørsel af cyklus
 De generelle forskrifter i dette punkt finder anvendelse på både koldstartsprøvning som omhandlet i punkt 7.8.3.1 og varmstartsprøvningen som omhandlet i punkt 7.8.3.3.
 7.8.4.1. Prøvningssekvens
 Prøvningssekvensen starter ved start af motoren.
 WHTC udføres i henhold til referencecyklussen beskrevet i punkt 7.2. Styresignalerne for indstilling af motorhastighed og drejningsmoment afsendes med 5 Hz (10 Hz anbefales) eller derover. Indstillingspunkterne beregnes ved lineær interpolation mellem referencecyklussens 1 Hz-indstillingspunkter. Faktisk motorhastighed og drejningsmoment registreres mindst en gang i sekundet under prøvecyklussen (1 Hz), og signalerne kan filtreres elektronisk.
 WHSC udføres efter den rækkefølge af prøvningsmodi, der er anført i tabel 1 i punkt 7.3.
 7.8.4.2. Analysator-respons
 Måleudstyret skal starte samtidig med prøvningssekvensens start:
 a)
 start indsamling og analyse af fortyndingsluft, hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem
 b)
 start indsamling og analyse af ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas, afhængig af den anvendte metode
 c)
 start måling af mængden af fortyndet udstødningsgas og de nødvendige temperatur- og trykmålinger
 d)
 start registrering af udstødningsgassens massestrømshastighed, hvis der anvendes analyse af den ufortyndede udstødningsgas
 e)
 begynd registreringen af feedbackværdier for hastighed og drejningsmoment fra dynamometeret.
 Hvis der anvendes målinger af ufortyndet udstødning, skal emissionskoncentrationerne ((NM)HC, CO and NOx) samt udstødningsgassens massestrømshastighed måles kontinuerligt og lagres ved mindst 2 Hz i et computersystem. Alle andre data kan registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz. For analoge analysatorer registreres responsen, og kalibreringsdata kan anvendes online eller offline under dataevalueringen.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal HC og NOx måles kontinuerligt i fortyndingstunnelen med en frekvens på mindst 2 Hz. Gennemsnitskoncentrationerne bestemmes ved integration af signalerne fra analysatorerne gennem hele prøvecyklussen. Systemets responstid må ikke være over 20 s og skal om nødvendigt koordineres med svingninger i CVS-strømmen og prøvetagningstid/prøvecyklus. CO, CO2 og NMHC bestemmes ved integration af kontinuerlige målesignaler eller ved analyse af koncentrationerne i prøveopsamlingssækken opsamlet gennem hele cyklussen. Koncentrationerne af forurenende gasser i fortyndingsluften bestemmes ved integration eller ved opsamling i baggrundssækken. Alle andre parametre, der skal måles, registreres med mindst én måling i sekundet (1 Hz).
 7.8.4.3. Udtagning af partikelprøver
 Når prøvningssekvensen påbegyndes, skal partikelprøvetagningssystemet stilles om fra bypass til partikeludskillelse.
 Hvis der anvendes et delstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem prøvetagningssonden eller overføringsrøret holdes proportionalt med udstødningens massestrømshastighed som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.3.3.3.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles


text:
således, at strømningshastigheden gennem partikelprøvesonde eller overføringsrør holdes på en værdi, der højst afviger ±2,5 % fra den indstillede strømningshastighed. Hvis der anvendes strømningskompensation (dvs. proportionalregulering af prøvegasstrømmen), skal det være godtgjort, at forholdet mellem gennemstrømningen i hovedtunnelen og partikelprøvestrømmen højst ændrer sig ±2,5 % fra den indstillede værdi (bortset fra de første 10 sekunders prøvetagning). Gennemsnitstemperatur og -tryk ved gasmåleren (-målerne) eller flowmeterindgang skal registreres. Hvis den indstillede strømningshastighed ikke kan holdes over hele cyklussen med en nøjagtighed på ±2,5 % på grund af stor partikelbelastning af filteret, skal prøvningsresultaterne kasseres. Prøvningen gentages med en lavere prøvestrømshastighed.
 7.8.4.4. Motorstop og fejl i udstyret
 Hvis motoren på noget tidspunkt under WHTC-koldstartsprøvningen eller under WHSC-prøvningen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres. Motoren skal forkonditioneres og startes igen i overensstemmelse med startmetoderne i punkt 7.8.3.1, og prøvningen gentages.
 Hvis motoren på noget tidspunkt under WHTC-varmstartsprøvningen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres. Motoren skal henstå med fordampningsemission fra brændstofsystemet i overensstemmelse med punkt 7.8.3.2, og varmstartsprøvningen gentages. I dette tilfælde er det ikke nødvendigt at gentage koldstartsprøvningen.
 Hvis der optræder fejl i noget af det foreskrevne testudstyr under prøvecyklussen, skal prøvningsresultaterne kasseres, og prøvningen gentages i overensstemmelse med ovenstående bestemmelser, afhængig af prøvecyklussen.
 7.8.4.5. Operationer efter prøvningen
 Efter udførelse af prøvningen standses målingen af udstødningens massestrømshastighed, rumfanget af den fortyndede udstødningsgas, gastilførslen til opsamlingssækkene samt partikelprøvepumpen. For integrerende analysesystemer skal prøvetagningen fortsætte til udløb af systemets responstider.
 Koncentrationerne i opsamlingssækkene skal, hvis de bruges, analyseres snarest muligt og under ingen omstændigheder senere end 20 minutter efter afslutning af prøvecyklussen.
 Efter emissionstesten gentages kontrollen af analysatorerne med anvendelse af en nulstillingsgas og samme kalibreringsgas. Testresultatet anses for tilfredsstillende, hvis forskellen mellem resultatet før og efter testen er mindre end 2 % af kalibreringsgassens værdi.
 Partikelfiltret skal bringes tilbage til vejerummet senest én time efter afslutningen af prøvningen. Det skal konditioneres i en petriskål, som er beskyttet mod støvkontaminering og tillader udskiftning af luft, i mindst 1 time og derefter vejes. Filterets bruttovægt registreres.
 8. MÅLING OG BEREGNING AF EMISSION
 Det endelige prøvningsresultat oprundes i én operation til det antal decimaler, der er angivet i den gældende emissionsstandard, plus endnu et betydende ciffer i overensstemmelse med ASTM E 29-04. Ingen mellemværdier, der fører til det endelige specifikke emissionsresultat, må afrundes.
 8.1. Korrektion ved omregning tør/våd
 Hvis emissioner måles på tør basis, omregnes den målte koncentration til våd basis ved hjælp af følgende formel.
 cw
 = k
 w × c
 d
 (7)
 hvor:
 cw
 er våd koncentration i ppm eller volumenprocent
 c
 d
 er tør koncentration i ppm eller volumenprocent
 k
 w
 er korrektionsfaktoren for omregning fra tør til våd basis
 8.1.1. Ufortyndet udstødning
 (8)
 eller
 (9)
 eller
 (10)
 med
 k
 f = 0,055594 × w
 ALF+0,0080021 × w
 DEL+0,0070046 × w
 EPS
 (11)
 og
 (12)
 hvor:
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 w
 ALF
 er brændstoffets hydrogenindhold, % massefylde
 q
 mf, i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 q
 mad, I
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for tør indsugningsluft, kg/s
 p


text:
r
 er vanddamptryk efter kølebad, kPa
 p
 b
 er totalt atmosfæretryk, kPa
 w
 DEL
 er brændstoffets nitrogenindhold, % massefylde
 w
 EPS
 er brændstoffets oxygenindhold, % massefylde
 α
 er brændstoffets molforhold for hydrogen
 c
 CO2
 er tør CO2-koncentration, %
 c
 CO
 er tør CO-koncentration, %.
 Ligningerne (8) og (9) er næsten identiske, idet faktoren 1,008 i ligning (8) og (10) er en tilnærmelsesværdi for den mere nøjagtige nævner i ligning (9).
 8.1.2. Fortyndet udstødningsgas
 (13)
 eller
 (14)
 med
 (15)
 hvor:
 α
 er brændstoffets molforhold for hydrogen
 c
 CO2w
 er våd CO2-koncentration, %
 c
 CO2d
 er tør CO2-koncentration, %
 H
 d
 er fortyndingsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 D
 er fortyndingsfaktoren (jf. punkt 5.4.1)
 8.1.3. Fortyndingsluft
 (16)
 med
 (17)
 hvor:
 H
 d
 er fortyndingsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 8.2. NOx-korrektion for fugtindhold
 Da NOx-emissionen påvirkes af den omgivende luft, skal NOx-koncentrationen korrigeres for fugtindhold ved hjælp af korrektionsfaktorerne i punkt 8.2.1 eller 8.2.2. Indsugningsluftens fugtindhold Ha kan afledes af målinger af relativ fugtighed, dugpunkt, damptryk eller måling med tør/våd termometerføler ved anvendelse af den generelt accepterede ligning.
 8.2.1. Motorer med kompressionstænding
 (18)
 hvor:
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 8.2.2. Motorer med styret tænding
 k
 h,G = 0,6272+44,030 x 10-3 x H
 a – 0,862 x 10-3 x H
 a
 2
 (19)
 hvor:
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 8.3. Delstrømsfortynding (PFS) og måling af ufortyndet gas
 De øjeblikkelige koncentrationssignaler for gaskomponenterne bruges til beregning af masseemissioner ved multiplikation med udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed. Udstødningens massestrømshastighed kan måles direkte eller beregnes efter metoderne med måling af indsugningsluft og brændstofstrøm, måling ved hjælp af sporstoffer eller måling af indsugningsluft og luf/brændstof-forhold. Man skal være særlig opmærksom på de forskellige instrumenters responstider. Der skal tages højde for forskelle ved at tidsjustere signalerne. For så vidt angår partikler anvendes signalerne for udstødningens massestrømshastighed til at regulere delstrømsfortyndingssystemet, så det udtager en prøve, der er proportionel med udstødningens massestrømshastighed. Proportionalitetens kvalitet kontrolleres ved hjælp af en regressionsanalyse mellem prøvestrøm og udstødningsstrøm i overensstemmelse med punkt 8.3.3.3. Hele prøvningsopsætningen er vist skematisk i figur 6.
 Figur 6
 Skematisk gengivelse af system til måling af ufortyndet strøm/delstrøm
 8.3.1. Bestemmelse af udstødningsgassens massestrøm
 8.3.1.1. Indledning
 For at kunne beregne emissionerne i den ufortyndede udstødningsgas og for at kunne styre et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt at kende udstødningsgassens massestrømshastighed. Til bestemmelse af udstødningens massestrømshastighed kan en af de metoder, der er beskrevet i punkt 8.3.1.3 til 8.3.1.6, anvendes.
 8.3.1.2. Responstid
 For så vidt angår emissionsberegningen skal responstiden for hver af de metoder, der er beskrevet i punkt 8.3.1.3 til 8.3.1.6 være lig med eller mindre end analysatorens responstid på ≤ 10 s, som kræves i henhold til punkt 9.3.5.
 Til styring af et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt, at systemet har en kortere responstid. Til delstrømsfortyndingssystemer med online-styring kræves der en responstid på ≤ 0,3 s. For delstrømsfortyndingssystemer med look ahead-styring


text:
baseret på et allerede registreret prøvningsforløb, kræves der en responstid for systemet til måling af udstødningsstrømmen på ≤ 5 s med en stigningstid på ≤ 1 s. Systemets responstid skal angives af instrumentfabrikanten. Kravene til den kombinerede responstid for udstødningsgasstrøm og delstrømsfortyndingssystem er angivet i punkt 8.3.3.3.
 8.3.1.3. Direkte måling
 Direkte måling af den øjeblikkelige udstødningsstrøm foretages med systemer som:
 a)
 differenstrykanordninger som f.eks. en venturidyse (for detaljer se ISO 5167)
 b)
 ultralyd-flowmeter
 c)
 vortex-flowmeter.
 Der skal tages forholdsregler til undgåelse af målefejl, som giver anledning til fejl i emissionsværdier. Sådanne forholdsregler omfatter omhyggelig montering af anordningen i motorens udstødningssystem i henhold til fabrikantens anvisninger og god teknisk skik. Især må motorens ydelse og emissioner ikke påvirkes af monteringen af anordningen.
 Flowmålerne skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2.
 8.3.1.4. Metode til måling af luft- og brændstofstrømme
 Dette omfatter måling af luftstrøm og brændstofstrøm med passende flowmålere. Beregningen af den øjeblikkelige udstødningsgasstrøm foretages ved brug af følgende formel:
 qm
 ew, i = qm
 aw, i + qm
 f, i
 (20)
 hvor:
 qm
 ew, i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 qm
 aw, i
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for indsugningsluft, kg/s
 qm
 f, i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 Flowmålerne skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2, men skal være nøjagtige nok til også at opfylde linearitetsforskrifterne for udstødningsgasstrømmen.
 8.3.1.5. Måling ved hjælp af sporstoffer
 Dette omfatter måling af koncentrationen af sporgas i udstødningen.
 En kendt mængde inaktiv gas (f.eks. rent helium) indsprøjtes i udstødningsgasstrømmen som sporstof. Gassen blandes med og fortyndes af udstødningsgassen, men reagerer ikke i udstødningsrøret. Koncentrationen af gassen måles derefter i prøven af udstødningsgas.
 For at sikre en fuldstændig blanding af sporgassen, anbringes prøvetagningssonden for udstødningsgas mindst 1 meter eller 30 gange udstødningsrørets diameter efter sporgassens indsprøjtningspunkt, afhængig af hvilken afstand der er den største. Prøvetagningssonden kan placeres tættere på indsprøjtningspunktet, hvis det kontrolleres, at der finder en fuldstændig blanding sted, ved at sammenligne koncentrationen af sporgas med referencekoncentrationen, når sporgassen indsprøjtes før motoren.
 Sporgassens strømningshastighed skal indstilles således, at koncentrationen af sporgas ved motorens tomgangshastighed efter blandingen er lavere end sporgasanalysatorens fulde skalaudslag.
 Beregningen af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende formel:
 (21)
 hvor:
 qm
 ew, i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 qv
 t
 er sporgassens strømingshastighed, cm3/min
 c
 mix, i
 er den øjeblikkelige koncentration af sporgassen efter blanding, ppm
 ρe
 er udstødningsgassens massefylde, kg/m3 (jf. tabel 4)
 c
 b
 er baggrundskoncentration af sporgassen i indsugningsluften, ppm.
 Sporgassens koncentration (c
 b) kan bestemmes ved at beregne gennemsnittet af baggrundskoncentrationen som målt umiddelbart før prøvningskørslen og efter prøvningskørslen.
 Når baggrundskoncentrationen er mindre end 1 % af koncentrationen af sporgas efter blanding (c
 mix.,i) ved maksimal udstødningsstrøm, kan der ses bort fra baggrundskoncentrationen.
 Systemet som helhed skal opfylde linearitetsforskrifterne i punkt 9.2 for udstødningsgasstrømmen.
 8.3.1.6. Målemetode med luftstrøm og luft/brændstof-blandingsforhold
 Dette indebærer beregning af udstødningsmasse ud fra luftstrøm og luft/brændstof-blandingsforhold. Beregningen af den øjeblikkelige udstødningsgasstrøm foretages ved brug af følgende formel:
 (22)
 med
 (23)
 (24)
 hvor:
 qm
 ew, i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 qm
 aw, i


text:
er den øjeblikkelige massestrømshastighed for indsugningsluft, kg/s
 A/F
 st
 er det støkiometriske luft/brændstofforhold, kg/kg
 λi
 er den øjeblikkelige luftoverskudskoefficient
 c
 CO2d
 er tør CO2-koncentration, %
 c
 COd
 er tør CO-koncentration, ppm
 c
 HCw
 er våd HC-koncentration, ppm.
 Luftflowmåler og analysatorer skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2, og systemet som helhed skal opfylde linearitetsforskrifterne for udstødningsgasstrømmen i punkt 9.2.
 Hvis udstyr til måling af luft-/brændstofforholdet, som f.eks. en føler af zirconia-typen, anvendes til måling af luftoverskudskoefficienten, skal det opfylde specifikationerne i punkt 9.3.2.7.
 8.3.2. Bestemmelse af gaskomponenter
 8.3.2.1. Indledning
 Gaskomponenterne i den ufortyndede udstødningsgas fra den motor, der er indleveret til prøvning, skal måles med de måle- og prøvetagningssystemer, der er beskrevet i punkt 9.3. og tillæg 3. Dataevalueringen er beskrevet i punkt 8.3.2.2.
 Beregningsprocedurerne er beskrevet i punkt 8.3.2.4 og 8.3.2.5, som er ækvivalente for referencebrændstofferne i tillæg 2. Proceduren i punkt 8.3.2.4 er den mest enkle, fordi den anvender u-tabelværdier for forholdet mellem komponentens og udstødningsgassens massefylde. Proceduren i punkt 8.3.2.5 er mere nøjagtig for brændstofmængder, der afviger fra specifikationerne i tillæg 2, men kræver elementær analyse af brændstofsammensætningen.
 8.3.2.2. Prøvetagning af gasemissioner
 Prøvetagningssonder til bestemmelse af gasemissioner skal være monteret i en afstand af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstødningsrørets diameter, oven for udstødningsgassystemets afgang, men tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en udstødningsgastemperatur på mindst 343 K (70 oC) ved sonden.
 Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmanifold, skal prøvetagningssondens indtag være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige udstødningsemission fra alle cylindrene. I flercylindrede motorer med flere separate grupper af udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer, anbefales det at kombinere manifolderne oven for prøveudtagningssonden. Hvis dette ikke er praktisk muligt, er det tilladt at foretage en prøvetagning fra den gruppe, der har den højeste CO2-emission. Til beregning af emissionen fra udstødningen skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
 Hvis motoren er forsynet med et system til efterbehandling af udstødningen, skal udstødningsgasprøven tages neden for efterbehandlingssystemet.
 8.3.2.3. Evaluering af data
 Til vurdering af emissionen af gasser registreres og lagres de ufortyndede emissionskoncentrationer (HC, CO and NOx) samt udstødningsgassens massestrømshastighed med mindst 2 Hz i et computersystem. Alle andre data registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz. For analoge analysatorer registreres responsen, og kalibreringsdata kan anvendes online eller offline under dataevalueringen.
 Til beregning af masseemissionen af gaskomponenter tidsjusteres sporene af de registrerede koncentrationer og sporet af udstødningsgassens massestrømshastighed ved hjælp af transformationstiden som defineret i punkt 2 i punkt 3.1.28. Derfor skal responstiden for hver enkel gasemissionsanalysator og udstødningsgassens massestrømssystem bestemmes efter bestemmelserne i henholdsvis punkt 8.3.1.2 og 9.3.5 og registreres.
 8.3.2.4. Beregning af masseemission på grundlag af tabelværdier
 Massen af de forurenende stoffer (g/test) bestemmes ved at beregne de øjeblikkelige masseemissioner fra de ufortyndede koncentrationer af de forurenende stoffer og udstødningsgassens massestrøm, justeret for transformationstid som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.3.2.3, idet de øjeblikkelige værdier i løbet af cyklussen integreres, og idet de integrerede værdier multipliceres med u-værdierne fra tabel 4. Hvis der er tale


text:
om måling på tør basis, anvendes tør til våd-korrektion i overensstemmelse med punkt 8.1 på de øjeblikkelige koncentrationsværdier, før der foretages yderligere beregninger.
 Ved beregning af NOx multipliceres masseemissionen med korrektionsfaktoren for fugtighed k
 h, D, or k
 h, G, som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.2.
 I tillæg 6 findes et eksempel på beregningsprocedurerne.
 Der anvendes følgende ligning:
 (g/test) (25)
 hvor:
 u
 gas
 er forholdet mellem udstødningskomponentens og udstødningsgassens massefylde
 c
 gas, i
 er den øjeblikkelig koncentration af komponenten i udstødningsgassen, ppm
 q
 m
 ew, i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 f
 er dataindsamlingsfrekvensen, Hz
 n
 er antal målinger
 Tabel 4
 u-værdier for ufortyndet udstødningsgas og komponentmassefylde
 Brændstof
 ρe
 Gas
 NOx
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρgas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (2)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 u
 gas
 (3)
 Diesel
 1,2943
 0,001586
 0,000966
 0,000479
 0,001517
 0,001103
 0,000553
 Ethanol
 1,2757
 0,001609
 0,000980
 0,000805
 0,001539
 0,001119
 0,000561
 CNG (4)
 1,2661
 0,001621
 0,000987
 0,000558 (5)
 0,001551
 0,001128
 0,000565
 Propan
 1,2805
 0,001603
 0,000976
 0,000512
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 Butan
 1,2832
 0,001600
 0,000974
 0,000505
 0,001530
 0,001113
 0,000558
 LPG (6)
 1,2811
 0,001602
 0,000976
 0,000510
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 8.3.2.5. Beregning af masseemission på grundlag af nøjagtige ligninger
 Massen af de forurenende stoffer (g/test) bestemmes ved at beregne de øjeblikkelige masseemissioner fra de ufortyndede koncentrationer af de forurenende stoffer, u-værdierne og udstødningsgassens massestrøm, justeret for transformationstid som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.3.2.3, idet de øjeblikkelige værdier i løbet af cyklussen integreres. Hvis der er tale om måling på tør basis, anvendes tør til våd-korrektion i overensstemmelse med punkt 8.1 på de øjeblikkelige koncentrationsværdier, før der foretages yderligere beregninger.
 Ved beregning af NOx multipliceres masseemissionen med korrektionsfaktoren for fugtighed k
 h, D, eller k
 h, G, som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.2.
 Der anvendes følgende ligning:
 (g/test) (26)
 hvor:
 u
 gas, i
 er det øjeblikkelige forhold mellem udstødningskomponentens og udstødningsgassens massefylde
 c
 gas, i
 er den øjeblikkelig koncentration af komponenten i udstødningsgassen, ppm
 qm
 ew, i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 f
 er dataindsamlingsfrekvensen, Hz
 n
 er antal målinger
 De øjeblikkelige u-værdier beregnes på følgende måde:
 U
 gas,i
 = M
 gas/(M
 e,i
 x 1 000)
 (27)
 eller
 u
 gas, i =ρgas/(ρe, i x 1 000)
 (28)
 med
 ρgas = M
 gas/22,414
 (29)
 hvor:
 M
 gas
 er gaskomponentens molmasse, g/mol (jf. tillæg 6)
 Me,i
 er udstødningsgassens øjeblikkelige molarmasse, g/mol
 ρgas
 er gaskomponentens massefylde, kg/m3
 ρe, i
 er udstødningsgassens øjeblikkelige massefylde, kg/m3
 Udstødningens molarmasse, M
 e, udledes af en generel brændstofsammensætning CHαOεNδSγ, idet det antages at der finder en fuldstændig forbrænding sted, som følger:
 (30)
 hvor:
 qm
 aw, i
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for indsugningsluft på våd basis, kg/s
 qm
 f, i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 M
 a
 den tørre indsugningslufts molarmasse (= 28,965 g/mol)
 Udstødningens massefylde ρe afledes som følger:
 (31)
 hvor:
 qm
 ad, i
 er indsugningsluftens øjeblikkelige massestrømshastighed på tør basis, kg/s
 qm
 f, i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 k
 f
 er den


text:
brændstofspecifikke faktor i henhold til ligning 11 i punkt 8.1.1.
 8.3.3. Partikelbestemmelse
 8.3.3.1. Indledning
 Bestemmelse af partiklerne kræver fortynding af prøven med filtreret omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen. Delstrømsfortyndingssystemet skal indstilles til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemerne og holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på mellem 315 K (42 oC) og 325 K (52 oC) umiddelbart oven for filterholderne. Affugtning af fortyndingsluften før den tilføres fortyndingssystemet er tilladt og især nyttig, når fortyndingsluftens fugtindhold er højt. Fortyndingsluftens temperatur skal være > 288 K (15 oC) i umiddelbar nærhed af indgangen til fortyndingstunnellen.
 Delstrømsfortyndingssystemet skal konstrueres til at udtrække en proportionel ufortyndet udstødningsprøve fra udstødningsgasstrømmen, og således reagere på vandringer i udstødningens strømningshastighed, og indføre fortyndingsluft i denne prøve for at opnå en temperatur på mellem 315 K (42 oC) og 325 K (52 oC) ved prøvningsfilteret. Det er her af afgørende betydning, at fortyndingsforholdet eller prøvetagningsforholdet r
 d eller r
 s bestemmes så nøje, at kravene til nøjagtighed i punkt 3.2.1 i punkt 9.4.4 opfyldes.
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøvetagningssystem til partikelbestemmelse, et partikelfilter, en mikrogramvægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering. Nærmere enkeltheder om systemet er beskrevet i punkt 9.4.
 8.3.3.2. Udtagning af partikelprøver
 Generelt skal prøvetagningssonden for partikler være placeret i umiddelbar nærhed af prøvetagningssonden for gasemissioner, men dog i tilstrækkelig afstand fra denne til ikke at skabe interferens. Monteringsbestemmelserne i punkt 8.3.2.2 finder derfor også anvendelse på prøvetagning af partikler. Prøvetagningsledningen skal opfylde forskrifterne i tillæg 3.
 Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmanifold, skal prøvetagningssondens indtag være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige udstødningsemission fra alle cylindrene. I flercylindrede motorer med flere separate grupper af udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer, anbefales det at kombinere manifolderne oven for prøveudtagningssonden. Hvis dette ikke er praktisk muligt, er det tilladt at foretage en prøvetagning fra den gruppe, der har den højeste partikelemission. Til beregning af emissionen fra udstødningen skal manifoldens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
 8.3.3.3. Systemets responstid
 Til kontrol af et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt, at systemet har en kort responstid. Systemets transformationstid bestemmes efter fremgangsmåden i punkt 9.4.7.3. Hvis den kombinerede transformationstid for målingen af udstødningsstrømmen (jf. punkt 8.3.1.2) og delstrømssystemet er ≤ 0,3 s, skal der anvendes online-kontrol. Hvis transformationstiden er over 0,3 s skal der anvendes look ahead-kontrol på grundlag af et allerede registret prøvningsforløb. I så fald skal den kombinerede stigningstid være ≤ 1 s og den kombinerede forsinkelsestid ≤ 10 s.
 Systemets respons som helhed skal kunne sikre en repræsentativ prøveudtagning af partikler, qm
 p, i, proportionelt med udstødningens massestrøm. For at bestemme proportionaliteten foretages en regressionsanalyse af qmp, i versus qmew, i med en datafangsthastighed på mindst 5 Hz, og følgende kriterier skal være opfyldt:
 a)
 determinationskoefficienten r
 2 for den lineære regression mellem qmp, i and qmew, i må ikke være mindre end 0,95
 b)
 middelfejl på estimatet for qm
 p, i på qm
 ew, i må ikke være større end 5 % af qm


text:
p maksimum
 c)
 regressionslinjens qm
 p-skæring må ikke være mere end ± 2 % af qm
 p maksimum.
 Look ahead-styring er påkrævet, hvis de kombinerede transformationstider for partikelsystemet, t
 50,P, og udstødningens massestrømsignal, t
 50,F, er > 0,3 s. I et sådant tilfælde skal der foretages en forprøvning, og forprøvningens massestrømningssignal kan anvendes til at styre prøvestrømmen ind i partikelsystemet. Der opnås en korrekt styring af delstrømsfortyndingssystemet, hvis tidssporet af forprøvningens qm
 ew, pre, som styrer qm
 p, forskydes med en look ahead-tid på t
 50,P + t
 50,F.
 Til bestemmelse af korrelationen mellem qm
 p, i and qm
 ew, i anvendes data fra selve prøvningen, med qm
 ew, i-tiden justeret med t50,F i forhold til qm
 p, i (intet bidrag fra t
 50,P til tidsjusteringen). Det vil sige, at tidsforskydningen mellem qm
 ew og qm
 p er forskellen i deres transformationstider, som bestemt i overensstemmelse med punkt 9.4.7.3.
 8.3.3.4. Evaluering af data
 Filterets taravægt som bestemt i overensstemmelse med punkt 7.8.2.2 trækkes fra filterets bruttovægt som bestemt i overensstemmelse med punkt 7.8.4.5, hvilket giver massen af opsamlede partikler m
 f. Til evalueringen af partikelkoncentrationen registreres den samlede masse af opsamlede partikler (m
 sep) gennem filteret gennem prøvecyklussen.
 Efter forudgående godkendelse fra den typegodkendende myndighed kan partikelmassen korrigeres for partikelniveauet i fortyndingsluften som bestemt i overensstemmelse med punkt 7.8.2.5 i henhold til god teknisk skik og de særlige konstruktionskarakteristika for det system, der er anvendt til partikelmåling.
 8.3.3.5. Beregning af masseemission
 Afhængig af systemets konstruktion beregnes partikelmassen (g/test) efter en af metoderne i punkt 8.3.3.5.1. eller 8.3.3.5.2 efter opdriftskorrektion af massen af opsamlede partikler i overensstemmelse med punkt 9.4.3.5. I tillæg 6 findes et eksempel på beregningsprocedurerne.
 8.3.3.5.1. Beregning baseret på prøvetagningskoefficient
 m
 PM = m
 f/(r
 s x 1 000)
 (32)
 hvor:
 m
 f
 er partikelmasse opsamlet gennem cyklus, mg
 r
 s
 er den gennemsnitlige prøvetagningskoefficient gennem prøvecyklussen
 med
 (33)
 hvor:
 m
 se
 er den opsamlede masse i løbet af cyklussen, kg
 m
 ew
 er den samlede udstødningsmassestrøm gennem cyklussen, kg
 m
 sep
 er massen af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler, kg
 m
 sed
 er massen af fortyndet udstødningsgas gennem fortyndingstunnelen, kg
 Er der tale om et system med totalprøveudtagning, er m
 sep og m
 sed identiske.
 8.3.3.5.2. Beregning baseret på fortyndingsforhold
 (34)
 hvor:
 m
 f
 er partikelmasse opsamlet gennem cyklus, mg
 m
 sep
 er massen af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler, kg
 m
 edf
 er massen af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen, kg
 Den samlede masse af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen bestemmes på følgende måde:
 (35)
 qm
 edf, I = qm
 ew, i × r
 d, i
 (36)
 (37)
 hvor:
 qm
 edf, i
 er den fortyndede udstødnings øjeblikkelige ækvivalente massestrømshastighed, kg/s
 qm
 ew, i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 r
 d, i
 er det øjeblikkelige fortyndingsforhold
 qm
 dew, i
 er den fortyndede udstødnings øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 qm
 dw, i
 er fortyndingsluftens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 f
 er dataindsamlingsfrekvensen, Hz
 n
 er antallet af målinger.
 8.4. Måling med fuldstrømsfortynding


text:
(CVS)
 Koncentrationssignalerne, der er opnået ved integration gennem cyklussen eller ved opsamling i sæk, anvendes til beregning af masseemissionerne ved multiplikation med den fortyndede udstødnings massestrømshastighed. Udstødningens massestrømshastighed måles med prøvetagning med et system med konstant prøvevolumen (CVS), som kan anvende en fortrængningspumpe (PDP), en kritisk venturi (CGV) eller en subsonisk venturi (SSV) med eller uden strømningskompensation.
 For så vidt angår opsamling i prøvesæk og partikelopsamling udtages der en proportional prøve fra CVS-systemets fortyndede udstødningsgas. Ved et system uden strømningskompensation må forholdet mellem prøvestrømmen og CVS-strømmen ikke variere mere end ±2,5 % fra det punkt, der er fastsat for prøvningen. Ved et system med strømningskompensation skal de enkelte strømningshastigheder konstant ligge inden for ±2,5 % af de respektive tilstræbte strømningshastigheder.
 Hele prøvningsopsætningen er vist skematisk i figur 7.
 Figur 7
 Skematisk gengivelse af fuldstrømsmålesystem
 8.4.1. Bestemmelse af den fortyndede udstødningsgasstrøm
 8.4.1.1. Indledning
 For at beregne emissionerne i den fortyndede udstødningsgas må man kende den fortyndede udstødningsgas' massetrømshastighed. Den totale fortyndede udstødningsgasstrøm i hele cyklussen (kg/test) beregnes af måleværdierne for hele cyklussen og de tilsvarende kalibreringsdata for flowmeteret (V
 0 for PDP, K
 V for CFV, C
 d for SSV) med en af metoderne beskrevet i punkt 8.4.1.2 til 8.4.1.4. Hvis den samlede prøvestrøm af udskilte partikler (m
 sep) udgør over 0,5 % af den totale CVS-strøm (m
 ed), skal CVS-strømmen korrigeres for m
 sep, eller partikelprøvestrømmen returneres til CVS før flowmeteret.
 8.4.1.2. PDP-CVS system
 Beregningen af massestrømmen gennem hele cyklussen foretages som følger, hvis den fortyndede udstødnings temperatur holdes inden for ± 6 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 m
 ed = 1,293 x V
 0 x n
 P x p
 p x 273/(101,3 x T)
 (38)
 hvor:
 V
 0
 er volumen gas pumpet pr. omdrejning under prøvningsbetingelserne, m3/rev
 n
 P
 er det samlede antal pumpeomdrejninger pr. prøvning
 p
 p
 er det absolutte tryk ved pumpeindgangen, kPa
 T
 er den fortyndet udstødningsgas' gennemsnitstemperatur ved pumpeindgang, K.
 Anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), skal de øjeblikkelige masseemissioner beregnes og integreres over hele cyklussen. I så fald beregnes den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas på følgende måde:
 m
 ed, i = 1,293 x V
 0 x n
 P, i x p
 p x 273/(101,3 x T)
 (39)
 hvor:
 n
 P, i
 er det samlede antal pumpeomdrejninger pr. tidsinterval
 8.4.1.3. CFV-CVS system
 Beregningen af massestrømmen gennem hele cyklussen foretages som følger, hvis den fortyndede udstødnings temperatur holdes inden for ± 11 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 m
 ed = 1,293 x t x K
 v x p
 p/T
 0,5
 (40)
 hvor:
 t
 er cyklustiden, s
 K
 V
 er kalibreringsfaktoren for kritisk venturi ved standardbetingelser
 p
 p
 er det absolutte tryk ved venturiens indgang, kPa
 T
 er den absolutte temperatur ved venturiens indgang, K
 Anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler) skal de øjeblikkelige masseemissioner beregnes og integreres over hele cyklussen. I så fald beregnes den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas på følgende måde:
 m
 ed, i = 1,293 x Δti x


text:
K
 V x p
 p/T
 0,5
 (41)
 hvor:
 Δti
 er tidsintervallet, s
 8.4.1.4. SSV-CVS system
 Beregningen af massestrømmen gennem hele cyklussen foretages som følger, hvis den fortyndede udstødnings temperatur holdes inden for ± 11 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 m
 ed = 1,293 x Q
 SSV
 (42)
 med
 (43)
 hvor:
 A
 0
 er 0,006111 i SI-enheder på
 d
 V
 er SVV-halsens diameter, m
 C
 d
 er SSV-udladningskoefficienten
 p
 p
 er det absolutte tryk ved venturiens indgang, kPa
 T
 er temperaturen ved venturiens indgang, K
 r
 p
 er forholdet mellem det det absolutte statiske tryk ved indgang og SVV-hals =
 r
 D
 er SSV-halsens diameter, d, i forhold til indgangsrørets indvendige diameter, D.
 Anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler) skal de øjeblikkelige masseemissioner beregnes og integreres over hele cyklussen. I så fald beregnes den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas på følgende måde:
 m
 ed = 1,293 x Q
 SSV x Δt
 i
 (44)
 hvor:
 Δt
 i
 er tidsintervallet, s
 Realtidsberegningen indledes med enten en rimelig værdi for C
 d, f.eks. 0,98, eller en rimelig værdi for Q
 ssv. Hvis beregningen indledes med Q
 ssv, anvendes begyndelsesværdien for Q
 ssv til anslåelse af Reynolds-tallet.
 Under alle emissionsprøvninger skal Reynolds-tallet ved SSV-halsen befinde sig inden for området af de Reynolds-tal, der anvendes til at aflede kalibreringskurven udviklet i punkt 9.5.4.
 8.4.2. Bestemmelse af gaskomponenter
 8.4.2.1. Indledning
 De gasformige komponenter i den fortyndede udstødningsgas afgivet af den afprøvede motor skal måles med de metoder, der er beskrevet i tillæg 3. Fortyndelse af udstødningen foretages med filtreret omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen. Fuldstrømssystemet skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemer. Dataevaluerings- og beregningsmetoder er beskrevet i punkt 8.4.2.3. og 8.4.2.4.
 8.4.2.2. Prøvetagning af gasemissioner
 Udstødningsrøret mellem motoren og fuldstrømsfortyndingssystemet skal opfylde forskrifterne i punkt i tillæg 3. Prøvetagningssonden (-sonderne) for gasemissioner skal være placeret et sted i fortyndingstunnelen, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet og tæt på prøvetagningssonden for partikler.
 Prøvetagningen kan generelt ske på to måder:
 a)
 emissionerne udtages i en prøvetagningssæk gennem cyklussen og måles efter prøvningens afslutning; for HC skal prøvetagningssækken opvarmes til 464 ± 11 K (191 ± 11 oC), for NOx skal prøvetagningssækkens temperatur være over dugpunktstemperaturen
 b)
 emissionerne udtages kontinuerligt og integreres gennem cyklussen.
 Baggrundskoncentrationerne skal udtages i en prøvetagningssæk oven for fortyndingstunelen og trækkes fra emissionskoncentrationen i overensstemmelse med punkt 8.4.2.4.2.
 8.4.2.3. Evaluering af data
 Ved kontinuerlig prøvetagning registreres og lagres emissionskoncentrationerne (HC, CO og NOx) med mindst 1 Hz i et computersystem, mens der ved anvendelse af prøvetagningssæk kræves en gennemsnitsværdi pr. prøvning. Massestrømshastigheden for fortyndet udstødningsgas og alle andre data registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz. For analoge analysatorer registreres responsen, og kalibreringsdata kan anvendes online eller offline under dataevalueringen.
 8.4.2.4. Beregning af masseemission
 8.4.2.4.1. Systemer med konstant massestrøm
 For systemer med varmeveksler bestemmes massen af forurenende stoffer ved hjælp af følgende ligning:
 m
 gas = u
 gas x c
 gas x m
 ed
 (g/test) (45)
 hvor: