text:
under 0,1 sekund. Den aerosol, der anvendes til prøvningen, skal forårsage en koncentrationsændring på mindst 60 % fuldskalavisning (FS).
 Koncentrationssporet skal registreres. Med hensyn til tidsjustering af signaler for partikelantalkoncentration og udstødningsstrøm defineres transformationstiden som tiden fra ændringen (t0), indtil responsen er 50 % af den endelige aflæste værdi (t50).
 A.8.1.4. Beskrivelse af anbefalet system
 Følgende punkt beskriver den anbefalede praksis for måling af partikelantal. Ethvert system, der opfylder funktionsspecifikationerne i punkt A.8.1.2 og A.8.1.3 kan dog accepteres.
 Figur 19 og 20 er skematiske tegninger af den anbefalede konfiguration af partikelprøveudtagningssystemet for henholdsvis deltrøms- og fuldstrømsfortyndingssystemer.
 Figur 19
 Skematisk tegning af anbefalet partikelprøveudtagningssystem - delstrømsprøveudtagning
 Figur 20
 Skematisk tegning af anbefalet partikelprøveudtagningssystem – fuldstrømsprøveudtagning
 A.8.1.4.1. Beskrivelse af prøveudtagningssystem
 Partikelprøveudtagningssystemet skal bestå af en prøveudtagningssonde eller et prøveudtagningspunkt i fortyndingssystemet, et partikeloverførselsrør (PTT), en præklassifikator (PCF) og en enhed, der fjerner flygtige partikler (VPR) opstrøms for enheden til måling af partikelantalkoncentration (PNC). VPR skal omfatte anordninger til fortynding af prøve (partikelantalfortyndere: PND1 og PND2) og partikelfordampning (ET - evaporation tube). Arrangementet af prøveudtagningssonde eller prøveudtagningspunkt for prøvningens gasstrøm skal være således, at en repræsentativ prøve af gasstrømmen tages fra en homogen blanding af fortynder/udstødning. Summen af systemets opholdstid plus PNC's t90-responstid må højst være 20 s.
 A.8.1.4.2. Partikeloverførselssystem
 Prøveudtagningssondens spids eller partikelprøveudtagningspunktet og partikeloverførselsrøret (PTT - particle transfer tube) udgør tilsammen partikeloverførselssystemet (PTS - particle transfer system). PTS fører prøven fra fortyndingstunnelen til indgangen til den første partikelantalfortynder. PTS skal opfylde følgende betingelser:
 Hvis der er tale om fuldstrømsfortyndingssystemer og delstrømsfortyndingssystemer af typen med fraktionel prøveudtagning (som beskrevet i tillæg 2 til dette bilag, punkt A.2.2.1) skal prøveudtagningssonden monteres nær tunnelens midterlinje 10 til 20 tunneldiameter efter gasindgangen, og den skal vende opstrøms mod tunnelens gasstrøm med aksen ved spidsen parallel med fortyndingstunnelens akse. Prøveudtagningssonden skal placeres i fortyndingsskakten, således at prøven tages fra en homogen blanding af fortynding/udstødning.
 Hvis der er tale om delstrømsfortyndingssystemer af typen med totalprøveudtagning (som beskrevet i tillæg 2 til dette bilag, punkt A.2.2.1) skal partikelprøveudtagningspunktet placeres i partikeloverførselsrøret opstrøms for partikelfilterholder, flowmåleranordning og eventuelt omledningspunkt/forgreningspunkt for prøven. Prøveudtagningspunktet eller prøveudtagningssonden skal placeres, således at prøven tages fra en homogen blanding af fortynding/udstødning.
 Gasprøven udtrukket gennem PTS skal opfylde følgende betingelser:
 Den skal have et Reynolds-tal (Re) < 1 700
 Dens opholdstid i PTS skal være ≤ 3 sekunder.
 Enhver anden prøveudtagningskonfiguration for PTS, for hvilken der kan påvises en ækvivalent partikelpenetration for partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm, vil blive anset for acceptabel.
 Afgangsrøret (OT – outlet tube), der fører den fortyndede prøve fra VPR til PNC-indgangen, skal have følgende egenskaber:
 Den skal have en indvendig diameter på ≥ 4 mm.
 Gasprøvestrømmen gennem POT skal have en opholdstid på ≤ 0,8 sekunder.
 Enhver anden prøveudtagningskonfiguration for OT, for hvilken der kan påvises en ækvivalent partikelpenetration for partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm, vil blive anset for acceptabel.
 A.8.1.4.3. Partikelpræklassifikator
 Den anbefalede partikelpræklassifikator skal være anbragt opstrøms for VPR. Præklassifikatorens 50 %-skæringspunkt for partikeldiameter skal ligge mellem 2,5 μm og 10 μm


text:
ved den volumetriske strømningshastighed for prøveudtagning af partikelantalemissioner. Præklassifikatoren skal lade mindst 99 % af massekoncentrationen af 1 μm-partikler, der kommer ind i præklassifikatoren, passere gennem præklassifikatorens udgang ved den volumetriske strømningshastighed, der er valgt til prøveudtagning af partikelantalemissioner. Hvis der er tale om et delstrømsfortyndingssystem, er det acceptabelt at bruge den samme præklassifikator til prøveudtagning af partikelmasse og partikelantal, idet partikelantalprøven udtrækkes fra fortyndingssystemet efter præklassifikatoren. Alternativt kan der anvendes separate præklassifikatorer, idet partikelantalprøven udtrækkes fra fortyndingssystemet før præklassifikatoren for partikelmasse.
 A.8.1.4.4. Enhed til fjernelse af flygtige partikler (VPR)
 VPR skal omfatte en partikelantalfortynder (PND1), et fordampningsrør og endnu en fortynder (PND2) forbundet i serie. Fortyndingsfunktionen består i at reducere antalkoncentrationen i den prøve, der kommer ind i enheden til måling af partikelkoncentration til under den øverste tærskel i PNC'ens modus for tælling af enkeltpartikler og at forhindre nukleation i prøven. VPR skal angive om PND1 og fordampningsrøret har den korrekte driftstemperatur.
 VPR skal opnå > 99,0 % fordampning af 30 nm tetracontan-partikler (CH3(CH2)38CH3) med en indgangskoncentration på ≥ 10 000 cm–3 ved hjælp af opvarmning og reduktion af tetracontanens deltryk. Den skal også opnå en reduktionsfaktor for partikelkoncentrationen (fr) for partikler med elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm og 50 nm, som højst er henholdsvis 30 og 20 % højere, og højst 5 % lavere, end reduktionsfaktoren for partikler med elektrisk mobilitetsdiameter på 100 nm for VPR som helhed.
 A.8.1.4.4.1. Første partikelfortyndingsanordning (PND1)
 Første partikelfortyndingsanordning skal være specielt konstrueret til fortynding af partikelantalkoncentration og køre med en (væg)temperatur på 150 °C til 400 °C. Indstillingspunktet for vægtemperaturen skal holdes på en konstant nominel driftstemperatur inden for dette område med en tolerance på ±10 °C og må ikke overskride ET's vægtemperatur (punkt A.8.1.4.4.2). Fortynderen bør forsynes med HEPA-filtreret fortyndingsluft og bør kunne klare en fortyndingsfaktor på 10 til 200 gange.
 A.8.1.4.4.2. Fordampningsrør (ET)
 Hele ET's længde skal have en kontrolleret vægtemperatur, der er større eller lig med vægtemperaturen i den første partikelfortyndingsanordning, og vægtemperaturen skal holdes på en fast nominel driftstemperatur på mellem 300 °C and 400 °C, med en tolerance på ± 10 °C.
 A.8.1.4.4.3. Anden partikelfortyndingsanordning (PND2)
 PND2 skal være specielt konstrueret til fortynding af partikelantalkoncentration. Fortynderen skal forsynes med HEPA-filtreret fortyndingsluft og skal kunne opretholde en enkelt fortyndingsfaktor inden for området 10 til 30 gange. PND2-fortyndingsfaktoren skal vælges inden for området mellem 10 og 15, således at partikelantalkoncentrationen nedstrøms for den anden fortynder er mindre end den øverste tærskel i PNC'ens modus for tælling af enkeltpartikler og gastemperaturen før indgangen i PNC er < 35 °C.
 A.8.1.4.5. Partikelantaltæller (PNC)
 PNC skal opfylde forskrifterne i punkt A.8.1.3.4.
 A.8.2. Kalibrering/validering af partikelprøveudtagningssystemet (1)
 A.8.2.1. Kalibrering af partikelantaltælleren
 A.8.2.1.1. Den tekniske tjeneste skal sikre, at der findes et kalibreringscertifikat for PNC, der påviser overensstemmelse med en sporbar standard, udstedt inden for 12 måneder før emissionsprøvningen.
 A.8.2.1.2. PNC skal omkalibreres, og der skal udstedes et nyt kalibreringscertifikat, efter enhver form for større vedligeholdelse.
 A.8.2.1.3. Kalibreringen skal være sporbar til en standardkalibreringsmetode:
 a)
 ved sammenligning af PNC'ens respons under kalibrering med responsen

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
i et kalibreret aerosolelektrometer ved samtidig prøveudtagning af elektrostatisk klassificerede kalibreringspartikler eller
 b)
 ved sammenligning af PNC'ens respons under kalibrering med responsen i en anden PNC, der er blevet direkte kalibreret ved ovennævnte metode.
 Hvis der anvendes et elektrometer, skal kalibreringen foretages med anvendelse af mindst seks standardkoncentrationer fordelt så jævnt som muligt over PNC'ens måleområde. Punkterne skal omfatte et nominelt nulkoncentrationspunkt frembragt ved tilslutning af HEPA-filtre af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2008, eller ækvivalent ydelse, til indgangen af hvert instrument. Uden anvendelse af kalibreringsfaktor på PNC'en under kalibreringen skal de målte koncentrationer befinde sig inden for ± 10 % af standardkoncentrationen for hver anvendt koncentration, bortset fra nulpunktet, og hvis dette ikke er tilfældet, afvises den PNC, der kalibreres. Gradienten fra en lineær regression af de to datasæt beregnes og registreres. En kalibreringsfaktor lig gradientens reciprokke værdi skal anvendes på PNC under kalibreringen. Responsens linearitet beregnes som Pearsons korrelationskoefficient (R2) for de to datasæt og skal være lig med eller større end 0,97. Ved beregning af gradient og R2 skal den lineære regression tvinges gennem oprindelsespunktet (nulkoncentration på begge instrumenter).
 Hvis der anvendes en reference-PNC, skal kalibreringen foretages med anvendelse af mindst seks standardkoncentrationer over PNC'ens måleområde. Mindst 3 punkter skal være ved koncentrationer under 1 000 cm–3, og de resterende koncentrationer skal lineært fordelt mellem 1 000 cm–3 og det maksimale PNC-område i modus for tælling af enkeltpartikler. Punkterne skal omfatte et nominelt nulkoncentrationspunkt frembragt ved tilslutning af HEPA-filtre af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2008, eller ækvivalent ydelse, til indgangen af hvert instrument. Uden anvendelse af kalibreringsfaktor på PNC'en under kalibreringen skal de målte koncentrationer befinde sig inden for ± 10 % af standardkoncentrationen for hver koncentration, bortset fra nulpunktet, og hvis dette ikke er tilfældet, afvises den PNC, der kalibreres. Gradienten fra en lineær regression af de to datasæt beregnes og registreres. En kalibreringsfaktor lig gradientens reciprokke værdi skal anvendes på PNC under kalibreringen. Responsens linearitet beregnes som Pearsons korrelationskoefficient (R2) for de to datasæt og skal være lig med eller større end 0,97. Ved beregning af gradient og R2 skal den lineære regression tvinges gennem oprindelsespunktet (nulkoncentration på begge instrumenter).
 A.8.2.1.4. Kalibreringen skal også omfatte en kontrol efter forskrifterne i punkt A.8.1.3.4.8 af PNC'ens detektionseffektivitet med partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 23 nm. Kontrol af tællevirkningsgraden med 41 nm-partikler er ikke påkrævet.
 A.8.2.2. Kalibrering/validering af enhed til fjernelse af flygtige partikler
 A.8.2.2.1. Kalibrering af VPR'ens reduktionsfaktorer for partikelkoncentrationer over hele området af fortyndingsindstillinger ved instrumentets faste nominelle driftstemperaturer er påkrævet, når enheden er ny samt efter enhver større vedligeholdelse. Kravene til periodisk validering af VPR'ens reduktionsfaktor for partikelkoncentration er begrænset til en kontrol ved en enkelt indstilling, typisk den, der anvendes til måling af køretøjer med dieselpartikelfilter. Den tekniske tjeneste skal sikre, at der findes et kalibreringscertifikat eller et valideringscertifikat for enheden til fjernelse af flygtige partikler, der er udstedt inden for 6 måneder før emissionsprøvningen. Hvis enheden til fjernelse af flygtige partikler indeholder temperaturovervågningsalarmer, tillades et valideringsinterval på


text:
12 måneder.
 VPR skal karakteriseres for reduktionsfaktor for partikelkoncentration med faste partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm, 50 nm and 100 nm. Reduktionsfaktorer for partikelkoncentrationen (fr(d)) for partikler med elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm og 50 nm, må højst være henholdsvis 30 og 20 % højere, og højst 5 % lavere, end reduktionsfaktoren for partikler med elektrisk mobilitetsdiameter på 100 nm. Med hensyn til validering skal den gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentrationen ligge inden for ±10 % af den gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentration () bestemt under VPR'ens primære kalibrering.
 A.8.2.2.2. Prøveaerosolen for disse målinger skal være faste partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30, 50 and 100 nm og en mindste koncentration på 5 000 partikler cm–3 ved indgangen til VPR. Partikelkoncentrationer skal måles opstrøms og nedstrøms for komponenterne.
 Reduktionsfaktoren for partikelkoncentration ved hver partikelstørrelse (fr(di) ) beregnes som følger:
 (117)
 hvor:
 Nin(di)
 =
 opstrøms partikelantalkoncentration for partikler med diameter di
 Nout(di)
 =
 nedstrøms partikelantalkoncentration for partikler med diameter di og
 di
 =
 partiklernes elektriske mobilitetsdiameter (30, 50 eller 100 nm).
 Nin
 (di
 ) og Nout(di) skal korrigeres til samme betingelser.
 Den gennemsnitlige reduktion af partikelkoncentration () ved en given fortyndingsindstilling beregnes som følger:
 (118)
 Det anbefales, at VPR'en kalibreres og valideres som en komplet enhed.
 A.8.2.2.3. Den tekniske tjeneste skal sikre, at der findes et valideringscertifikat for VPR, der påviser faktisk virkning med hensyn til fjernelse af flygtige partikler, som er udstedt inden for 6 måneder før emissionsprøvningen. Hvis enheden til fjernelse af flygtige partikler indeholder temperaturovervågningsalarmer, tillades et valideringsinterval på 12 måneder. VPR skal påvises at kunne fjerne mere end 99,0 % tetracontan-partikler (CH3(CH2)38CH3) med en diameter på mindst 30 nm ved en indgangskoncentration på ≥ 10 000 cm–3, når den kører ved mindste fortyndingsindstilling og den driftstemperatur, der er anbefalet af fabrikanten.
 A.8.2.3. Procedurer til kontrol af partikelantalsystem
 A.8.2.3.1. Før hver prøvning skal partikeltælleren rapportere en målt koncentration på under 0,5 partikler cm–3, når et HEPA-filter af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2008, eller ækvivalent ydelse, er tilsluttet til indgangen til det samlede partikelprøveudtagningssystem (VPR og PNC).
 A.8.2.3.2. På månedsbasis skal strømmen ind i partikeltælleren rapportere en målt værdi inden for 5 % af partikeltællerens nominelle strømningshastighed, når der foretages kontrol med et kalibreret flowmeter.
 A.8.2.3.3. Hver dag, efter tilslutning af et HEPA-filter af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2008, eller ækvivalent ydelse, indgangen til partikeltælleren, skal partikeltælleren rapportere en koncentration på ≤ 0,2 cm–3. Efter fjernelse af dette filter skal partikeltælleren vise en forøgelse af den målte koncentration til mindst 100 partikler cm–3 ved udsættelse for omgivende luft og en returnering til ≤ 0,2 cm–3 ved genanbringelse af HEPA-filteret.
 A.8.2.3.4. Før påbegyndelse af hver prøvning bekræftes det, at målesystemet angiver, at fordampningsrøret, hvis systemet omfatter et sådant, er nået op på den korrekte driftstemperatur.
 A.8.2.3.5. Før påbegyndelse af hver prøvning bekræftes det, at målesystemet angiver, at fortynderen PND1, er nået op på den korrekte driftstemperatur.
 (1) Eksempel på metoder til kalibrering/validering findes på adressen: http:/www.unece.org/es/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grpe/pmpfcp
 BILAG 5
 SPECIFIKATIONER FOR REFERENCEBRÆNDSTOFFER
 Tekniske


text:
data for brændstoffer til prøvning af motorer med kompressionstænding og dobbeltbrændstof
 Type: Diesel (B7)
 Parameter
 Enhed
 Grænseværdier (1)
 Prøvningsmetode
 Minimum
 Maksimum
 Cetantal
 46,0
 EN ISO 4264
 Cetantal (2)
 52,0
 56,0
 EN-ISO 5165
 Massefylde ved 15 °C
 kg/m3
 833
 837
 EN-ISO 3675
 EN ISO 12185
 Destillation:
 —
 50 %-punkt
 °C
 245
 EN-ISO 3405
 —
 95 %-punkt
 °C
 345
 350
 EN-ISO 3405
 —
 slutkogepunkt
 °C
 360
 EN-ISO 3405
 Flammepunkt
 °C
 55
 EN 22719
 Koldfilterpunkt (CFPP)
 °C
 5
 EN 116
 Viskositet ved 40 °C
 mm2/s
 2,3
 3,3
 EN-ISO 3104
 Polycykliske aromatiske kulbrinter
 % m/m
 2,0
 4,0
 EN 12916
 Svovlindhold
 mg/kg
 10
 EN ISO 20846/EN ISO 20884
 Kobberkorrosion
 (3h ved 50 °C)
 Klassificering
 Klasse 1
 EN-ISO 2160
 Kulstofrest efter Conradson (10 % destillationsrest)
 % m/m
 0,2
 EN-ISO 10370
 Askeindhold
 % m/m
 0,01
 EN-ISO 6245
 Samlet kontaminering
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Vandindhold
 % m/m
 0,02
 EN-ISO 12937
 Neutralisationstal (stærk syre)
 mg KOH/g
 0,10
 ASTM D 974
 Oxidationsstabilitet (3)
 mg/ml
 0,025
 EN-ISO 12205
 Smøreevne (diameter af HFRR slidmærke ved 60 °C)
 μm
 400
 EN ISO 12156
 Oxidationsstabilitet ved 110 °C (3)
 H
 20,0
 EN 15751
 FAME (4)
 % v/v
 6,0
 7,0
 EN 14078
 Type: Ethanol til dedikerede motorer med kompressionstænding (ED95) (5)
 Parameter
 Enhed
 Grænseværdier (6)
 Prøvningsmetode (7)
 Minimum
 Maksimum
 Alkohol i alt (ethanol inkl. indhold for højere mættede alkoholer)
 % m/m
 92,4
 EN 15721
 Andre højere mættede monoalkoholer (C3-C5)
 % m/m
 2,0
 EN 15721
 Methanol
 % m/m
 0,3
 EN 15721
 Massefylde 15°C
 kg/m3
 793,0
 815,0
 EN ISO 12185
 Syreindhold beregnet som eddikesyre
 % m/m
 0,0025
 EN 15491
 Udseende
 Lyst og klart
 Flammepunkt
 °C
 10
 EN 3679
 Tør rest
 mg/kg
 15
 EN 15691
 Vandindhold
 % m/m
 6,5
 EN 15489 (8)
 EN-ISO 12937
 EN 15692
 Aldehyder beregnet som acetaldehyd
 % m/m
 0,0050
 ISO 1388-4
 Estere, beregnet som ethylacetat
 % m/m
 0,1
 ASTM D1617
 Svovlindhold
 mg/kg
 10,0
 EN 15485
 EN 15486
 Sulfater
 mg/kg
 4,0
 EN 15492
 Partikelkontaminering
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Phosphor
 mg/l
 0,20
 EN 15487
 Uorganisk chlorid
 mg/kg
 1,0
 EN 15484 eller EN 15492
 Kobber
 mg/kg
 0,100
 EN 15488
 Elektrisk ledningsevne
 μS/cm
 2,50
 DIN 51627-4 eller prEN 15938
 Tekniske data for brændstoffer til prøvning af motorer med styret tænding og dobbeltbrændstof
 Type: Benzin (E10)
 Parameter
 Enhed
 Grænseværdier (9)
 Prøvningsmetode (10)
 Minimum
 Maksimum
 Research-oktantal (RON)
 95,0
 97,0
 EN ISO 5164:2005 (11)
 Motoroktantal (MON)
 84,0
 86,0
 EN ISO 5163:2005 (11)
 Massefylde ved 15 °C
 kg/m3
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Damptryk
 kPa
 56,0
 60,0
 EN ISO 13016-1
 (DVPE)
 Vandindhold
 % v/v
 0,015
 ASTM E 1064
 Destillation:
 —
 fordampet ved 70 °C
 % v/v
 24,0
 44,0
 EN-ISO 3405
 —
 fordampet ved 100 °C
 % v/v
 56,0
 60,0
 EN-ISO 3405
 —
 fordampet ved 150 °C
 % v/v
 88,0
 90,0
 EN-ISO 3405
 —
 slutkogepunkt
 °C
 190
 210
 EN-ISO 3405
 Rest
 % v/v
 —
 2,0
 EN-ISO 3405
 Carbonhydridanalyse:
 —
 olefiner
 % v/v
 3,0
 18,0
 EN 14517
 EN 15553
 —
 aromater
 % v/v
 25,0
 35,0
 EN 14517
 EN 15553
 —
 benzen
 % v/v
 0,4
 1,0
 EN 12177
 EN 238,
 EN 14517
 —
 mættede forbindelser
 % v/v
 angives
 EN 14517
 EN 15553


text:
Carbon/hydrogen- forhold
 angives
 Carbon/oxygen-forhold
 angives
 Induktionstid (12)
 minutter
 480
 EN-ISO 7536
 Oxygenindhold (13)
 % m/m
 3,7
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Harpiks
 mg/ml
 —
 0,04
 EN-ISO 6246
 Svovlindhold (14)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Kobberkorrosion
 (3 h ved 50 °C)
 klassificering
 —
 Klasse 1
 EN-ISO 2160
 Blyindhold
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Phosphorindhold (15)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Ethanol (12)
 % v/v
 9,5
 10,0
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Type: Ethanol (E85)
 Parameter
 Enhed
 Grænseværdier (16)
 Prøvningsmetode
 Minimum
 Maksimum
 Research-oktantal (RON)
 95,0
 —
 EN ISO 5164
 Motoroktantal (MON)
 85,0
 —
 EN ISO 5163
 Tæthed ved 15 °C
 kg/m3
 angives
 ISO 3675
 Damptryk
 kPa
 40,0
 60,0
 EN ISO 13016-1
 (DVPE)
 Svovlindhold (17)
 mg/kg
 —
 10
 EN 15485 eller EN 15486
 Oxidationsstabilitet
 Minutter
 360
 EN ISO 7536
 Harpiksindhold
 (vasket med opløsningsmiddel)
 mg/100 ml
 —
 5
 EN-ISO 6246
 Udseende
 Bestemmes ved omgivelsestemperatur, dog mindst 15 °C
 Klar og blank, synligt fri for opslæmmede eller udfældede kontaminanter
 Visuel inspektion.
 Ethanol og højere alkoholer (18)
 % v/v
 83
 85
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 E DIN 51627-3
 Højere alkoholer (C3-C8)
 % v/v
 —
 2,0
 E DIN 51627-3
 Methanol
 % v/v
 1,00
 E DIN 51627-3
 Benzin (19)
 % v/v
 Rest
 EN 228
 Phosphor
 mg/l
 0,20 (20)
 EN 15487
 Vandindhold
 % v/v
 0,300
 EN 15489 eller EN 15692
 Inorganisk chloridindhold
 mg/l
 1
 EN 15492
 pHe
 6,5
 9,0
 EN 15490
 Kobberstrimmel-korrosion
 (3 h ved 50°C)
 Klassificering
 Klasse 1
 EN ISO 2160
 Syreindhold (beregnet som eddikesyre CH3COOH)
 % m/m
 —
 0,0050
 EN 15491
 (mg/l)
 (40)
 Elektrisk ledningsevne
 μS/cm
 1,5
 DIN 51627-4 eller prEN 15938
 Carbon/hydrogen- forhold
 angives
 Carbon/oxygen-forhold
 angives
 Type: LPG
 Parameter
 Enhed
 Brændstof A
 Brændstof B
 Prøvningsmetode
 Sammensætning:
 EN 27941
 C3-indhold
 % v/v
 30 ± 2
 85 ± 2
 C4-indhold
 % v/v
 Rest (21)
 Rest (21)
 < C3, > C4
 % v/v
 maksimum 2
 maksimum 2
 Olefiner
 % v/v
 maksimum 12
 maksimum 15
 Fordampningsrest
 mg/kg
 maksimum 50
 maksimum 50
 EN 15470
 Vand ved 0 °C
 Fri
 Fri
 EN 15469
 Totalt svovlindhold herunder lugtstof
 mg/kg
 maksimum 10
 maksimum 10
 EN 24260, ASTM D 3246, ASTM 6667
 Hydrogensulfid
 Ingen
 Ingen
 EN ISO 8819
 Kobberstrimmelkorrosion
 (1 h ved 40 °C)
 Klassificering
 Klasse 1
 Klasse 1
 ISO 6251 (22)
 Lugt
 Karakteristika
 Karakteristika
 Motoroktantal (23)
 Minimum 89,0
 Minimum 89,0
 EN 589, bilag B
 Type: Naturgas/biomethan
 Karakteristika
 Enheder
 Basis
 Grænseværdier
 Prøvningsmetode
 minimum
 maksimum
 Referencebrændstof GR
 Sammensætning:
 Methan
 87
 84
 89
 Ethan
 13
 11
 15
 Rest (24)
 mol %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 Svovlindhold
 mg/ m3
 (25)
 —
 10
 ISO 6326-5.
 Referencebrændstof G23
 Sammensætning:
 Methan
 92,5
 91,5
 93,5
 Rest (26)
 mol %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 mol %
 7,5
 6,5
 8,5
 Svovlindhold
 mg/ m3
 (27)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Referencebrændstof G25
 Sammensætning:
 Methan
 mol %
 86
 84
 88
 Rest (28)
 mol %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 mol %
 14
 12
 16
 Svovlindhold
 mg/ m3
 (29)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Referencebrændstof G20
 Sammensætning:
 Methan
 % mol
 100
 99
 100
 ISO 6974
 Rest (30)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974


text:
N2
 % mol
 ISO 6974
 Svovlindhold
 mg/ m3
 (31)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Wobbeindeks (netto)
 MJ/m3
 (32)
 48,2
 47,2
 49,2
 (1) De i specifikationen angivne værdier er "faktiske værdier". Deres grænseværdier er fastsat i henhold til ISO 4259 "Petroleum products - Determination and application of precision data in relation to methods of test", idet minimumsværdien er fastsat på grundlag af en minimumsforskel på 2R over nul. For maksimal- og minimalværdi har minimalforskellen været 4R (R = reproducerbarhed). Uanset denne værdi, som er nødvendig af tekniske årsager, bør brændstoffabrikanten tilstræbe en nulværdi, hvor den anførte maksimumsværdi er 2R, og en gennemsnitsværdi, hvor der anføres maksimums- og minimumsgrænseværdier. Dersom det bliver nødvendigt at afgøre, om et brændstof opfylder kravene i specifikationerne, anvendes ISO 4259.
 (2) Det angivne interval for cetan opfylder ikke kravet om et område på mindst 4R. I tilfælde af tvist mellem brændstofleverandør og -bruger kan bestemmelserne i ISO 4259 imidlertid anvendes til afgørelse af tvistigheder, forudsat at målingerne gentages et tilstrækkeligt antal gange til, at den fornødne præcision kan opnås. Dette må foretrækkes frem for enkeltstående målinger.
 (3) Selv om iltningsstabiliteten kontrolleres, må holdbarheden antages at være begrænset. Der bør indhentes retningslinjer for opbevaring og holdbarhed fra leverandøren.
 (4) FAME-indholdet skal opfylde specifikationerne i EN 14214.
 (5) Additiver som f.eks. cetantalsforbedrende midler kan efter motorfabrikantens anvisninger tilsættes til ethanolbrændstof, hvis blot de negative bivirkninger er kendte. Hvis disse betingelse er opfyldt, er den højst tilladte mængde 10 % m/m.
 (6) De i specifikationen angivne værdier er "faktiske værdier". Deres grænseværdier er fastsat i henhold til ISO 4259 "Petroleum products - Determination and application of precision data in relation to methods of test", idet minimumsværdien er fastsat på grundlag af en minimumsforskel på 2R over nul. For maksimal- og minimalværdi har minimalforskellen været 4R (R = reproducerbarhed). Uanset denne værdi, som er nødvendig af tekniske årsager, bør brændstoffabrikanten tilstræbe en nulværdi, hvor den anførte maksimumsværdi er 2R, og en gennemsnitsværdi, hvor der anføres maksimums- og minimumsgrænseværdier. Dersom det bliver nødvendigt at afgøre, om et brændstof opfylder kravene i specifikationerne, anvendes ISO 4259.
 (7) Ækvivalente EN/ISO-metoder vil blive taget i anvendelse, når de udstedes for de ovenfor nævnte egenskaber.
 (8) Dersom det bliver nødvendigt at afgøre, om et brændstof opfylder kravene i specifikationerne, anvendes EN 15489.
 (9) De i specifikationen angivne værdier er "faktiske værdier". Deres grænseværdier er fastsat i henhold til ISO 4259 "Petroleum products - Determination and application of precision data in relation to methods of test", idet minimumsværdien er fastsat på grundlag af en minimumsforskel på 2R over nul. For maksimal- og minimalværdi har minimalforskellen været 4R (R = reproducerbarhed). Uanset denne værdi, som er nødvendig af tekniske årsager, bør brændstoffabrikanten tilstræbe en nulværdi, hvor den anførte maksimumsværdi er 2R, og en gennemsnitsværdi, hvor der anføres maksimums- og minimumsgrænseværdier. Dersom det bliver nødvendigt at afgøre, om et brændstof opfylder kravene i specifikationerne, anvendes ISO 4259.
 (10) Ækvivalente EN/ISO-metoder vil blive taget i anvendelse, når de udstedes for de ovenfor nævnte egenskaber.
 (11) En korrektionsfaktor på 0,2 for


text:
MON og RON skal fratrækkes ved beregningen af det endelige resultat i overensstemmelse med EN 228:2008.
 (12) Brændstoffet kan indeholde oxidationsinhibitorer og metaldeaktivatorer, som normalt anvendes til stabilisering af benzinproduktionen på raffinaderier, men additiver i form af detergenter eller dispergerende stoffer eller opløsningsolier må ikke tilsættes.
 (13) Ethanol, der opfylder specifikationerne i EN 15376, er det eneste oxygenat, der som led i produktionsprocessen må tilsættes referencebrændstoffet.
 (14) Det faktiske svovlindhold i det brændstof, der anvendes til type 1-prøvning, angives.
 (15) Der må ikke som led i produktionsprocessen tilsættes forbindelser indeholdende phosphor, jern, mangan eller bly til dette referencebrændstof.
 (16) De i specifikationen angivne værdier er "faktiske værdier". Deres grænseværdier er fastsat i henhold til ISO 4259 "Petroleum products - Determination and application of precision data in relation to methods of test", idet minimumsværdien er fastsat på grundlag af en minimumsforskel på 2R over nul. For maksimal- og minimalværdi har minimalforskellen været 4R (R = reproducerbarhed). Uanset denne værdi, som er nødvendig af tekniske årsager, bør brændstoffabrikanten tilstræbe en nulværdi, hvor den anførte maksimumsværdi er 2R, og en gennemsnitsværdi, hvor der anføres maksimums- og minimumsgrænseværdier. Dersom det bliver nødvendigt at afgøre, om et brændstof opfylder kravene i specifikationerne, anvendes ISO 4259.
 (17) Det faktiske svovlindhold i det brændstof, der anvendes til emissionsprøvninger, angives.
 (18) Ethanol, der opfylder specifikationerne i EN 15376, er det eneste oxygenat, der som led i produktionsprocessen må tilsættes referencebrændstoffet.
 (19) Indholdet af blyfri benzin kan bestemmes som 100 minus summen af procentdelen for vand- og alkoholindhold.
 (20) Der må ikke som led i produktionsprocessen tilsættes forbindelser indeholdende phosphor, jern, mangan eller bly til dette referencebrændstof.
 (21) Rest forstås som følger: rest = 100 — C3 —<C3 — >C4.
 (22) Denne metode giver ikke nødvendigvis en nøjagtig bestemmelse af tilstedeværende korroderende stoffer, hvis prøven indeholder korrosionsinhibitorer eller andre kemikalier, som nedsætter korrosiviteten af prøven over for kobberstrimlen. Tilsætning af sådanne stoffer alene med det formål at påvirke prøvningsresultaterne er derfor forbudt.
 (23) På motorfabrikantens anmodning kan der anvendes et højere MON til udførelse af typegodkendelsesprøvningerne.
 (24) Inaktive +C2+
 (25) Værdien bestemmes ved standardbetingelserne 293,2 K (20 °C) og 101,3 kPa.
 (26) Inaktive (forskellig fra N2) +C2+ +C2+
 (27) Værdien fastlægges ved 293,2 K (20 °C) og 101,3 kPa.
 (28) Inaktive (forskellig fra N2) +C2+ +C2+
 (29) Værdien fastlægges ved 293,2 K (20 °C) og 101,3 kPa.
 (30) Inaktive (forskellig fra N2) + C2 + C2+.
 (31) Værdien fastlægges ved 293,2 K (20 °C) og 101,3 kPa.
 (32) Værdien fastlægges ved 273,2 K (20 °C) og 101,3 kPa.
 BILAG 6
 EMISSIONSDATA TIL BRUG FOR TYPEGODKENDELSE VED TEKNISK KONTROL
 MÅLING AF CARBONMONOXIDEMISSIONEN I TOMGANG
 1. INDLEDNING
 1.1.
 Dette bilag beskriver metoden til måling af carbonmonoxidemissioner i tomgang (normal og høj tomgangshastighed) for motorer med styret tænding drevet af benzin eller ethanol (E85) eller motorer med styret tænding drevet af NG/biomethan eller LPG og monteret i køretøjer i klasse M2, N1 eller M1med tilladt totalmasse på ikke over 7,5 tons.
 2. GENERELLE FORSKRIFTER
 2.1.
 De generelle krav er fastsat i punkt


text:
5.3.7 regulativ nr. 83 med de undtagelser, der er beskrevet i punkt 2.2 til 2.4.
 2.2.
 Atomforholdene i punkt 5.3.7.3 i regulativ 83 læses som følger:
 Hcv= atomforholdet mellem hydrogen og kulstof
 —
 for benzin (E10) 1,93
 —
 for LPG 2,525
 —
 for NG/biogas 4,0
 —
 for ethanol (E85) 2,74
 Ocv= atomforholdet mellem oxygen og kulstof
 —
 for benzin (E10) 0,032
 —
 for LPG 0,0
 —
 for NG/biogas 0,0
 —
 for ethanol (E85) 0,385
 2.3.
 Tabellen i punkt 1.4.3 i bilag 2A (tabel 6) udfyldes på grundlag af kravene i punkt 2.2 og 2.4 i dette bilag.
 2.4.
 Fabrikanten bekræfter nøjagtigheden af den lambda-værdi, der blev registreret ved typegodkendelsen i punkt 2.1 i dette bilag, som værende repræsentativ for et typisk seriekøretøj inden for 24 måneder fra datoen for meddelelse af typegodkendelse. Der foretages en vurdering på grundlag af syn og undersøgelser af seriekøretøjer.
 3. TEKNISKE FORSKRIFTER
 3.1.
 De tekniske forskrifter er fastsat i bilag 5 til regulativ nr. 83 med den undtagelse, der er fastsat i punkt 3.2.
 3.2.
 Henvisningen til de brændstoffer, der er specificeret i punkt 2.1 i bilag 5 til FN/ECE-regulativ nr. 83, læses som en henvisning til de relevante referencebrændstofspecifikationer i bilag 5 til dette regulativ.
 BILAG 7
 EFTERPRØVNING AF MOTORSYSTEMERS HOLDBARHED
 1. INDLEDNING
 1.1. 1.1. Dette bilag indeholder en nærmere beskrivelse af metoderne til udvælgelse af motorer til prøvning i en driftsprøveplan med henblik på at bestemme forringelsesfaktorer. Forringelsesfaktorerne skal anvendes i overensstemmelse med kravene i punkt 3.6 i dette bilag på de emissioner, der er målt i overensstemmelse med bilag 4.
 1.2. Dette bilag indeholder også nærmere oplysninger om emissionsrelateret og ikke-emissionsrelateret vedligeholdelse af motorer, der indgår i en driftsprøveplan. Sådan vedligeholdelse skal være i overensstemmelse med den vedligeholdelse, der udføres på ibrugtagne motorer, og skal meddeles ejere af nye motorer og køretøjer.
 2. UDVÆLGELSE AF MOTORER TIL BESTEMMELSE AF FORRINGELSESFAKTORER I MOTORENS LEVETID
 2.1. Der skal udvælges motorer fra den motorfamilie, der er defineret i punkt 7 i dette regulativ, til emissionsprøvning for at bestemme forringelsesfaktorer i levetiden.
 2.2. Motorer fra forskellige motorfamilier kan yderligere kombineres i familier på grundlag af den type efterbehandlingssystem til udstødningen, der anvendes. For at placere motorer med forskelligt antal cylindre og forskellige cylinderkonfigurationer men med samme tekniske specifikationer for og samme montering af systemerne til efterbehandling af udstødningen i samme familie af motorefterbehandlingssystemer, skal fabrikanten give den godkendende myndighed oplysninger, der godtgør, at sådanne motorers emissionsbegrænsningspræstationer svarer til hinanden.
 2.3. Der udvælges én motor, der er repræsentativ for motorefterbehandlingssystemets familie som bestemt i henhold til punkt 2.2, til prøvning i den driftsprøveplan, der er defineret i punkt 3.2, og dette indberettes til den godkendende myndighed før påbegyndelse af prøvningen.
 2.3.1. Hvis den godkendende myndighed bestemmer, at de mest ugunstige emissioner fra motorens efterbehandlingssystem bedre kan karakteriseres af en anden motor, udvælges prøvningsmotoren i fællesskab af den godkendende myndighed og motorfabrikanten.
 3. BESTEMMELSE AF FORRINGELSESFAKTORER I MOTORENS LEVETID
 3.1. Generelt
 De forringelsesfaktorer, der finder anvendelse på et motorefterbehandlingssystems familie, udvikles ud fra de udvalgte motorer på grundlag


text:
af en driftsprøveplan, der omfatter periodisk prøvning af gas- og partikelemissioner under WHTC- og WHSC-prøvningerne.
 3.2. Driftsprøveplan
 Driftsprøveplaner kan efter fabrikantens valg gennemføres ved at lade et køretøj køre med den udvalgte stammotor gennem en "driftsprøveplan for køretøj efter ibrugtagning" eller ved at lade den udvalgte stammotor gennemgå en "dynamometer-prøveplan."
 3.2.1. Driftsprøveplan efter ibrugtagning og dynamometer-prøveplan
 3.2.1.1. Fabrikanten bestemmer form og omfang af kilometerplan, driftsprøveplan og ældningscyklus for motorer i overensstemmelse med god teknisk skik.
 3.2.1.2. Fabrikanten bestemmer de prøvningspunkter, hvor gas- og partikelemissioner vil blive målt under de varme WHTC- og WHSC-prøvninger. Der skal være mindst tre prøvningspunkter, nemlig et i begyndelsen, et omtrent i midten og et i slutningen af driftsprøveplanen.
 3.2.1.3. Emissionsværdierne ved begyndelsespunktet og ved punktet ved afslutningen af levetiden, der beregnes i overensstemmelse med punkt 3.5.2, skal opfylde de grænseværdier, der er specificeret i punkt 5.3 i dette regulativ, men individuelle emissionsresultater fra prøvningspunkterne kan overskride disse grænseværdier.
 3.2.1.4. På fabrikantens anmodning og med den godkendende myndigheds accept kan man nøjes med at gennemføre én prøvecyklus (enten varm WHTC- eller WHSC-prøvning) ved hvert prøvningspunkt, mens den anden prøvecyklus kun gennemføres ved begyndelsen og afslutningen af driftsprøveplanen.
 3.2.1.5. Driftsprøveplanerne kan være forskellige for de forskellige familier af motorefterbehandlingssystemer.
 3.2.1.6. Driftsprøveplaner kan være kortere end levetiden, men må ikke være kortere end angivet i tabel 1 i punkt 3.2.1.8.
 3.2.1.7. Ved en dynamometerprøveplan for motoren skal fabrikanten levere den relevante korrelation mellem driftsprøveplan (afstand i kilometer) og dynamometertimer for motoren, f.eks. korrelation for brændstofforbrug, korrelation for køretøjets hastighed versus motoromdrejningstal osv.
 3.2.1.8. Mindste driftsprøveplan
 Tabel 1
 Mindste driftsprøveplan
 Køretøjsklasse, som motoren monteres i (1)
 Mindste driftsprøveplan
 Levetid
 Køretøjer i klasse N1
 160 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ.
 Køretøjer i klasse N2
 188 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 Køretøjer i klasse N3 med en maksimal teknisk tilladt masse på højst 16 tons
 188 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 Køretøjer i klasse N3 med en største teknisk totalmasse på over 16 tons
 233 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 For køretøjer af klasse M1:
 160 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 Køretøjer i klasse M2
 160 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 Køretøjer i klasse M3, kategori I, II, A og B med en maksimal teknisk tilladt masse på højst 7,5 tons
 188 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 Køretøjer i klasse M3, kategori III og B med en maksimal teknisk tilladt masse på over 7,5 tons
 233 000 km
 Se punkt 5.4 i dette regulativ
 3.2.1.9. Fremskyndet aldring er tilladt ved justering af driftsprøveplanen på grundlag af brændstofforbrug. Justeringen skal baseres på forholdet mellem det typiske brændstofforbrug under brug og brændstofforbruget i aldringscyklussen, men brændstofforbruget i aldringscyklussen må ikke overstige det typiske brændstofforbrug under brug med mere end 30 %.
 3.2.1.10. Driftsprøveplanen for motorer efter ibrugtagning skal beskrives fuldt ud i ansøgningen om typegodkendelse og indberettes til den typegodkendende myndighed før påbegyndelse af prøvningen.
 3.2.2. Hvis den godkendende myndighed bestemmer, at


text:
der skal foretages yderligere målinger for de varme WHTC- og WHSC-prøvninger mellem de punkter, der er udvalgt af fabrikanten, meddeler den fabrikanten dette. Den reviderede driftsprøveplan skal udarbejdes af fabrikanten og godkendes af den godkendende myndighed.
 3.3. Motorprøvning
 3.3.1. Stabilisering af motorsystemet
 3.3.1.1. For hver familie af motorefterbehandlingssystemer fastsætter fabrikanten det antal driftstimer for køretøj eller motor, der er nødvendige for at motorefterbehandlingssystemet har stabiliseret sig. Hvis den godkendende myndighed anmoder herom, stiller fabrikanten de data og analyser, der er anvendt til denne fastsættelse, til rådighed. Som et alternativ skal fabrikanten vælge at lade motoren køre i mellem 60 og 125 timer eller et ækvivalent kilometertal i aldringscyklussen for at stabilisere motorens efterbehandlingssystem.
 3.3.1.2. Den i punkt 3.3.1.1 fastsatte stabiliseringsperiode anses for at være afsluttet ved starten af driftsprøveplanen.
 3.3.2. Prøvning efter driftsprøveplan
 3.3.2.1. Efter stabilisering kører motoren i henhold til den driftsprøveplan, som fabrikanten har valgt, som beskrevet i punkt 3.2. Med de tidsintervaller i driftsprøveplanen, som er fastlagt af fabrikanten, og eventuelt også fastsat af den godkendende myndighed i overensstemmelse med punkt 3.2.2, prøves motoren for gas- og partikelemissioner gennem varme WHTC- og WHSC-prøvninger. Hvis det er aftalt, at kun én prøvningscyklus (varm WHTC eller WHSC) skal gennemføres ved hvert prøvningspunkt, skal den anden prøvningscyklus (varm WHTC eller WHSC) i overensstemmelse med punkt 3.2.1.4 gennemføres ved begyndelsen og afslutningen af driftsprøveplanen.
 3.3.2.2. Under driftsprøveplanen udføres vedligeholdelse af motoren i overensstemmelse med kravene i punkt 4.
 3.3.2.3. Under driftsprøveplanen kan der udføres vedligeholdelse af motoren eller køretøjet uden for planen, f.eks. hvis OBD-systemet specifikt har detekteret et problem, der har medført aktivering af fejlindikatoren (MI).
 3.4. Rapportering
 3.4.1. Resultaterne af alle emissionsprøvninger (varm WHTC og WHSC), der er gennemført under driftsprøveplanen, skal stilles til rådighed for den godkendende myndighed. Hvis en emissionsprøvning erklæres ugyldig, skal fabrikanten afgive en forklaring om, hvorfor prøvningen er blevet erklæret ugyldig. I sådanne tilfælde skal der gennemføres en ny række emissionsprøvninger gennem varme WHTC- og WHSC-prøvninger inden for de følgende 100 driftstimer.
 3.4.2. Fabrikanten skal opbevare alle oplysninger om de emissionsprøvninger og den vedligeholdelse, der er udført på motoren under driftsprøveplanen. Disse oplysninger skal indsendes til den godkendende myndighed sammen med resultaterne af emissionsprøvningerne gennemført under driftsprøveplanen.
 3.5. Bestemmelse af forringelsesfaktorer
 3.5.1. For hvert forurenende stof målt i de varme WHTC- og WHSC-prøvninger og ved hvert prøvningspunkt i driftsprøveplanen skal der foretages en "best fit" lineær regressionsanalyse på grundlag af alle prøvningsresultaterne. Resultaterne af hver prøvning for hvert forurenende stof skal udtrykkes med samme antal decimaler som grænseværdien for det pågældende forurenende stof i punkt 5.3 i dette regulativ, plus endnu en decimal. Hvis det i overensstemmelse med punkt 3.2.1.4 i dette bilag er aftalt, at kun én prøvningscyklus (varm WHTC eller WHSC) skal gennemføres ved hvert prøvningspunkt, og at den anden prøvningscyklus (varm WHTC eller WHSC) kun skal gennemføres ved begyndelsen og afslutningen af driftsprøveplanen, skal regressionsanalysen kun foretages på grundlag af prøvningsresultaterne fra den prøvningscyklus, der er gennemført ved hvert prøvningspunkt.
 På fabrikantens anmodning og med forudgående accept fra den godkendende myndighed


text:
er en ikke-lineær regression tilladt.
 3.5.2. Emissionsværdierne for hvert forurenende stof ved starten af driftsprøveplanen og ved det punkt for levetidens afslutning, der gælder for den motor, der prøves, beregnes ud fra regressionligningen. Hvis driftsprøveplanen er kortere end levetiden, bestemmes emissionsværdierne og punktet for levetidens afslutning ved ekstrapolering af regressionligningen som bestemt i punkt 3.5.1.
 3.5.3. Forringelsesfaktoren for hvert forurenende stof er defineret som forholdet mellem de anvendte emissionsværdier ved punktet for levetidens afslutning og ved starten af driftsprøveplanen.
 På anmodning fra fabrikanten og med forudgående godkendelse fra den godkendende myndighed, kan der anvendes en additiv forringelsesfaktor for hvert forurenende stof. Den additive forringelsesfaktor skal anses for at være forskellen mellem de beregnede emissionsværdier ved punktet for levetidens afslutning og ved starten af driftsprøveplanen.
 Hvis beregningsresultatet er en værdi på mindre end 1,00 for en multiplikativ forringelsesfaktor, eller mindre end 0,00 for en additiv forringelsesfaktor, fastsættes forringelsesfaktoren til henholdsvis 1,0 eller 0,00.
 Et eksempel på bestemmelse af forringelsesfaktorer ved hjælp af lineær regression er vist i figur 1.
 Anvendelse af både multiplikative og additive forringelsesfaktorer på samme sæt af forurenende stoffer er ikke tilladt.
 Hvis det i overensstemmelse med punkt 3.2.1.4 er aftalt, at kun én prøvningscyklus (varm WHTC eller WHSC) skal gennemføres ved hvert prøvningspunkt, og at den anden prøvningscyklus (varm WHTC eller WHSC) kun skal gennemføres ved begyndelsen og afslutningen af driftsprøveplanen, skal den forringelsesfaktor, der er beregnet for den gennemførte prøvningscyklus ved hvert prøvningspunkt, også være gældende for den anden prøvningscyklus.
 Figur 1
 Eksempel på bestemmelse af forringelsesfaktor
 3.6. Tildelte forringelsesfaktorer
 3.6.1. Som et alternativ til at benytte en driftsprøveplan til at bestemme forringelsesfaktorer kan motorfabrikanter vælge at anvende følgende tildelte multiplikative forringelsesfaktorer:
 Tabel 2
 Forringelsesfaktorer
 Prøvningscyklus
 CO
 THC (2)
 NMHC (3)
 CH4
 (3)
 NOx
 NH3
 PMmasse
 Partikelantal
 WHTC
 1,3
 1,3
 1,4
 1,4
 1,15
 1,0
 1,05
 1,0
 WHSC
 1,3
 1,3
 1,4
 1,4
 1,15
 1,0
 1,05
 1,0
 Der angives ikke tildelte additive forringelsesfaktorer. Det er ikke tilladt at omregne de tildelte multiplikative forringelsesfaktorer til additive forringelsesfaktorer.
 3.7. Anvendelse af forringelsesfaktorer
 3.7.1. Motorerne skal være i overensstemmelse med de respektive emissionsgrænser for hvert forurenende stof som angivet i punkt 5.3 i dette regulativ efter anvendelse af forringelsesfaktorerne på prøvningsresultaterne som målt i overensstemmelse med bilag 4 (egas, ePM). Afhængig af typen af forringelsesfaktor (DF), finder følgende bestemmelser anvendelse:
 a)
 :
 Multiplikativ
 :
 (egas eller ePM) * DF ≤ emissionsgrænse
 b)
 :
 Additiv
 :
 (egas eller ePM) + DF ≤ emissionsgrænse
 3.7.2. Fabrikanten kan vælge at overføre forringelsesfaktorer for en motorefterbehandlingssystemfamilie til et motorsystem, som ikke falder ind under samme motorefterbehandlingssystemfamilie. I sådanne tilfælde skal fabrikanten over for den godkendende myndighed påvise, at det motorsystem, for hvilket efterbehandlingssystemfamilien oprindeligt blev prøvet, og det motorsystem, som forringelsesfaktorerne overføres til, har samme tekniske specifikationer og monteringskrav på køretøjet, og at emissionerne fra sådanne motorer eller motorsystemer er tilsvarende.
 3.7.3. Forringelsesfaktorerne for hvert forurenende stof i den pågældende prøvningscyklus registreres i punkt 1.4.1 og 1.4.2 i addendum til bilag 2A og i punkt 1.4.1 og 1.4.2 i addendum til bilag 2C.
 3.8. Kontrol


text:
af produktionens overensstemmelse
 3.8.1. Produktionens overensstemmelse med hensyn til opfyldelse af emissionskravene kontrolleres på grundlag af kravene i punkt 8 i dette regulativ.
 3.8.2. Fabrikanten kan vælge at måle emissionerne af forurenende stoffer før et system til efterbehandling af udstødningen samtidig med at typegodkendelsesprøvningen foretages. På denne måde kan fabrikanten udvikle en uformel særskilt forringelsesfaktor for motoren og efterbehandlingssystemet, som kan anvendes af fabrikanten som et værktøj til kontrol ved produktionslinjens afslutning.
 3.8.3. Med henblik på typegodkendelse skal kun de forringelsesfaktorer, der er i overensstemmelse med punkt 3.5 eller 3.6, registreres i punkt 1.4.1 og 1.4.2 i addendum til bilag 2A og punkt 1.4.1 og 1.4.2 i addendum til del 2 i bilag 2C.
 4. VEDLIGEHOLDELSE
 For så vidt angår driftsprøveplanen udføres vedligeholdelse i henhold til fabrikantens instruktionsbog for service og vedligeholdelse.
 4.1. Emissionsrelateret planmæssig vedligeholdelse
 4.1.1. Emissionsrelateret planmæssig vedligeholdelse med henblik på at gennemføre en driftsprøveplan skal finde sted med de samme eller tilsvarende intervaller, som dem der er specificeret i fabrikantens vedligeholdelsesvejledning til ejeren af motoren eller køretøjet. Vedligeholdelsesplanen kan opdateres efter behov igennem hele driftsprøveplanen, hvis ingen vedligeholdelsesoperation slettes fra vedligeholdelsesplanen, efter at operationen er blevet udført på prøvemotoren.
 4.1.2. Motorfabrikanten skal (hvor dette er nødvendigt) for driftsprøveplanen specificere justering, rengøring og vedligeholdelse og planmæssig udskiftning af følgende dele:
 a)
 Filtre og kølere i udstødningsgassens recirkulationssystem
 b)
 Ventil i aktiv krumtaphusventilation, hvis relevant
 c)
 Brændstofinjektorspidser (kun rengøring)
 d)
 Brændstofinjektorer
 e)
 Turbolader
 f)
 Elektronisk motorstyringsenhed og tilhørende følere og aktuatorer
 g)
 Partikelefterbehandlingssystem (inkl. tilhørende komponenter)
 h)
 deNOx-system
 i)
 Udstødningsgassens recirkulationssystem, inklusive alle tilhørende reguleringsventiler og rør
 j)
 Eventuelt andet system til efterbehandling af udstødningen.
 4.1.3. Kritisk emissionsrelateret planmæssig vedligeholdelse skal kun udføres, hvis den udføres under brug og meddeles køretøjets ejer.
 4.2. Ændringer af planmæssig vedligeholdelse
 4.2.1. Fabrikanten skal indsende en anmodning til den godkendende myndighed om godkendelse af ethvert nyt planmæssigt vedligeholdelsespunkt, som han ønsker at udføre under driftsprøveplanen, og derefter anbefale det over for ejere af motorer eller køretøjer. Anmodningen skal ledsages af data til begrundelse for behovet for den nye planmæssige vedligeholdelse og vedligeholdelsesintervallet.
 4.3. Ikke-emissionsrelateret planmæssig vedligeholdelse
 4.3.1. Ikke-emissionsrelateret planmæssig vedligeholdelse, som er rimelig og teknisk nødvendig, som f.eks. olieskift, udskiftning af oliefilter, udskiftning af brændstoffilter, udskiftning af luftfilter, vedligeholdelse af kølesystem, justering af tomgangshastighed, regulator, motorboltsdrejningsmoment, ventilslør, injektorslør, tidsjusteringer, justering af drivremme osv., kan udføres på motorer eller køretøjer udvalgt til driftsprøveplanen ved de mindst hyppige intervaller anbefalet af fabrikanten over for ejeren.
 4.4. Reparation
 4.4.1. Reparationer af komponenter i en motor, der er udvalgt til prøvning under en driftsprøveplan, bortset fra motoren, emissionsbegrænsningssystemet eller brændstofsystemet, må kun udføres som følge af, at en komponent svigter, eller at der er en fejlfunktion i motorsystemet.
 4.4.2. Hvis selve motoren, emissionsbegrænsningssystemet eller brændstofsystemet svigter i løbet af driftsprøveplanen, anses driftsperioden for ugyldig, og en ny driftsperiode startes med et nyt motorsystem.
 (1) Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, punkt 2.
 (2) Finder anvendelse for motorer med kompressionstænding.
 (3) Finder anvendelse for motorer med styret tænding.
 BILAG 8
 KØRETØJERS ELLER MOTORERS


text:
OVERENSSTEMMELSE EFTER IBRUGTAGNING
 1. INDLEDNING
 1.1 I dette bilag fastsættes bestemmelserne for kontrol og påvisning af motorers og køretøjers overensstemmelse efter ibrugtagning.
 2. PROCEDURE FOR OVERENSSTEMMELSESKONTROL EFTER IBRUGTAGNING
 2.1. Ibrugtagne køretøjers eller motorers overensstemmelse påvises ved at prøve køretøjerne på vej, idet de betjenes ved deres normale kørselsmønstre, kørselsforhold og nyttelast. Overensstemmelsesprøvningen efter ibrugtagning skal være repræsentativ for køretøjer, der køres på de rigtige ruter, med deres normale belastning og af køretøjets sædvanlige erhvervschauffør. Når køretøjet betjenes af en fører, som ikke er det pågældende køretøjs sædvanlige erhvervschauffør, skal den alternative fører være kvalificeret og uddannet til at betjene køretøjer i den klasse, der skal prøves.
 2.2. Hvis det vurderes, at de normale betingelser for et bestemt køretøj efter ibrugtagning er uforenelige med en korrekt gennemførelse af prøvningerne, kan fabrikanten eller den godkendende myndighed anmode om, at der anvendes alternative ruter og belastninger.
 2.3. Fabrikanten skal over for den godkendende myndighed påvise, at det valgte køretøj, de valgte kørselsmønstre, forhold og belastninger er repræsentative for motorfamilien. Kravene i punkt 4.1 og 4.5 anvendes til at bestemme, om kørselsmønstrene og belastningerne kan anvendes til overensstemmelsesprøvning efter ibrugtagning.
 2.4. På tidspunktet for den første typegodkendelse af en ny motorfamilie skal fabrikanten meddele tids- og prøveudtagningsplanen for overensstemmelsesprøvning.
 2.5. Køretøjer skal anses for at være uoverensstemmende, hvis de ikke har en kommunikationsgrænseflade, som muliggør indsamling af de nødvendige ECU-data, jf. punkt 9.4.2.1 og 9.4.2.2 i dette regulativ, eller hvis der er manglende data eller en ikke-standardiseret dataprotokol.
 2.6. Køretøjer, hvor indsamlingen af ECU-data indvirker på køretøjets emission eller ydelse, skal anses for at være uoverensstemmende.
 3. UDVÆLGELSE AF MOTORER ELLER KØRETØJER
 3.1. Efter udstedelse af typegodkendelse for en motorfamilie skal fabrikanten foretage prøvning efter ibrugtagning på denne motorfamilie senest 18 måneder efter første registrering af et køretøj monteret med en motor fra den pågældende motorfamilie. I forbindelse med etapevis typegodkendelse regnes første registrering for den første registrering af det færdigopbyggede køretøj.
 Prøvningen gentages periodisk mindst hvert andet år for hver motorfamilie på køretøjer gennem deres levetid, jf. punkt 5.4 i dette regulativ.
 På fabrikantens anmodning kan prøvningen indstilles fem år efter produktionens ophør.
 3.1.1. Med en mindste stikprøvestørrelse på tre motorer tilrettelægges prøvetagningsproceduren således, at sandsynligheden for, at en produktionsbatch består prøven, når 20 % af køretøjerne eller motorerne er defekte, er 0,90 (producentens risiko = 10 %), medens sandsynligheden for, at en batch godkendes med 60 % af køretøjerne eller motorerne defekte, er 0,10 (forbrugerens risiko = 10 %).
 3.1.2. For stikprøven bestemmes et statistisk resultat, der kvantificerer de kumulative antal uoverensstemmende prøvninger ved n-prøvningen.
 3.1.3. Bestået/ikke bestået afgørelsen af partiet skal ske i henhold til følgende krav:
 a)
 hvis det statistiske resultat er mindre end eller lig med godkendelsesgrænsen for den pågældende stikprøvestørrelse i tabel 1, nås afgørelsen godkendt for partiet
 b)
 er det statistiske resultat større end eller lig med forkastelsesgrænsen for den pågældende stikprøvestørrelse angivet i tabel 1, nås afgørelsen forkastet for partiet
 c)
 ellers afprøves én yderligere motor i henhold til dette bilag, og beregningen foretages for den


text:
derved med én forøgede stikprøvestørrelse.
 I tabel 1 beregnes godkendelsesgrænse og forkastelsesgrænse efter ISO 8422/1991.
 Tabel 1
 Godkendelses- og forkastelsesgrænse for stikprøveplanen
 Mindste stikprøvestørrelse: 3
 Kumuleret antal motorer afprøvet
 (stikprøvestørrelse)
 Godkendelsesgrænse
 Forkastelsesgrænse
 3
 —
 3
 4
 0
 4
 5
 0
 4
 6
 1
 4
 7
 1
 4
 8
 2
 4
 9
 2
 4
 10
 3
 4
 Den godkendende myndighed skal godkende de udvalgte motorer og køretøjskonfigurationer, før prøvningsprocedurerne iværksættes. Udvælgelsen skal foregå ved for den godkendende myndighed at fremlægge kriterierne for udvælgelse af de enkelte køretøjer.
 3.2. De udvalgte motorer og køretøjer skal være i brug og registreret på området (f.eks. Den Europæiske Union). Køretøjet skal have kørt mindst 25 000 km.
 3.3. Der skal for hvert prøvet køretøj foreligge dokumentation for, at køretøjet har været korrekt vedligeholdt, og for overholdt eftersyn i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger.
 3.4. Det kontrolleres, at OBD-systemet sikrer korrekt motorfunktion. Alle fejlindikationer i OBD-systemets hukommelse og driftsklarhedskoden registreres, og de nødvendige reparationer foretages.
 Motorer med en klasse C-fejl behøver ikke nødvendigvis at blive repareret før prøvning. Diagnosefejlkoden (DTC) skal ikke nulstilles.
 Motorer med en af de tællere, der kræves i bestemmelserne i bilag 11, og som ikke står på "0", må ikke prøves. Dette meddeles til den godkendende myndighed.
 3.5. Motoren eller køretøjet må ikke udvise tegn på misbrug (f.eks. overbelastning, brug af forkert brændstof eller andet misbrug) eller andre faktorer (f.eks. uautoriserede indgreb), som kunne indvirke på emissionen. Der tages hensyn til OBD-systemets fejlkoder og data om motorens driftstid, som er lagret i computeren.
 3.6. Alle komponenter i emissionsbegrænsningssystemet skal være i overensstemmelse med dem, som er oplyst i de relevante typegodkendelsesdokumenter.
 3.7. Fabrikanten kan efter aftale med den godkendende myndighed gennemføre overensstemmelsesprøvning efter ibrugtagning med færre motorer eller køretøjer end det i punkt 3,1 angivne antal, hvis den årlige produktion inden for en motorfamilie er på mindre end 500 enheder.
 4. PRØVNINGSBETINGELSER
 4.1. Køretøjets nyttelast
 I forbindelse med overensstemmelsesprøvning kan nyttelasten reproduceres, og der kan anvendes en kunstig belastning.
 I mangel på statistik til påvisning af, at nyttelasten er repræsentativ for køretøjet, sættes nyttelasten til 50-60 % af køretøjets maksimale nyttelast.
 Den maksimale nyttelast er forskellen mellem køretøjets teknisk tilladte totalmasse og køretøjets masse i køreklar stand, jf. bilag 3 til Special Resolution No. 1 (TRANS/WP.29).
 4.2. De omgivende forhold
 Prøvningen foretages under omgivende forhold, der opfylder følgende betingelser:
 Et atmosfæretryk, der er større end eller lig med 82,5 kPa
 En temperatur på 266 K (– -7°C) eller derover og mindre end eller lig med den temperatur, der bestemmes af følgende ligning ved det angivne atmosfæretryk:
 hvor:
 T er den omgivende lufts temperatur, K
 pb er atmosfæretrykket i kPa.
 4.3. Kølevæsketemperatur
 Kølevæsketemperaturen skal være i overensstemmelse med punkt A.1.2.6.1 i tillæg 1 til dette bilag.
 4.4. Smøreolie, brændstof og reagens skal overholde de specifikationer, som fabrikanten har oplyst.
 4.4.1. Smøreolie
 Der tages olieprøver.
 4.4.2. Brændstof
 Prøvningsbrændstoffet skal være et kommercielt brændstof, som er omfattet af de relevante standarder eller et referencebrændstof som specificeret i bilag 5 til dette regulativ. Der tages brændstofprøver.
 4.4.2.1.


text:
Hvis fabrikanten i overensstemmelse med punkt 4 i bilag I til dette regulativ har erklæret, at køretøjet opfylder kravene i dette regulativ med hensyn til de kommercielle brændstoffer, der er oplyst i punkt 3.2.2.2.1 i del 1 til bilag I til dette regulativ, skal der gennemføres prøvning med mindst ét af de oplyste kommercielle brændstoffer eller en blanding mellem de oplyste kommercielle brændstoffer og de kommercielle brændstoffer, der er omfattet af de relevante CEN-standarder.
 4.4.3. Reagens
 Hvis der er tale om efterbehandlingssystemer for udstødningen, som bruger en reagens til at reducere emissionen, udtages en prøve af reagenset. Reagenset må ikke fryses.
 4.5. Krav til kørecyklus
 De forskellige kørselstypers fordeling udtrykkes som en procentdel af varigheden af den samlede kørecyklus.
 Cyklussen skal bestå af bykørsel efterfulgt af kørsel på landevej og motorvej i overensstemmelse med den fordeling, som er angivet i punkt 4.5.1 til 4.5.4. Såfremt en anden prøvningsrækkefølge er begrundet af praktiske hensyn, kan rækkefølgen af by-, landevejs- og motorvejskørsel ændres efter aftale med den godkendende myndighed.
 For så vidt angår dette punkt skal "ca." forstås som målværdien ± 5 %.
 Bykørsel er kendetegnet ved køretøjshastigheder på mellem 0 og 50 km/h. Landevejskørsel er kendetegnet ved køretøjshastigheder på mellem 50 og 75 km/h. Motorvejskørsel er kendetegnet ved køretøjshastigheder på over 75 km/h.
 4.5.1. For køretøjer i klasse M1 og N1 og skal cyklussen bestå af ca. 45 % bykørsel, 25 % landevejskørsel og 30 % motorvejskørsel.
 4.5.2. For køretøjer i klasse M2 M3 skal cyklussen bestå af ca. 45 % bykørsel, 25 % landevejskørsel og 30 % motorvejskørsel. Køretøjer i klasse M2 og M3 af kategori I, II eller A prøves ved ca. 70 % bykørsel og 30 % landevejskørsel.
 4.5.3. For køretøjer i klasse N2 skal cyklussen bestå af ca. 45 % bykørsel, 25 % landevejskørsel efterfulgt af 30 % motorvejskørsel.
 4.5.4. For køretøjer i klasse N3 skal cyklussen bestå af ca. 20 % bykørsel, 25 % landevejskørsel efterfulgt af 55 % motorvejskørsel.
 4.5.5 Følgende fordeling af de karakteristiske kørecyklusværdier fra WHDC-databasen kan give yderligere vejledning for evaluering af kørecyklussen:
 a)
 acceleration: 26,9 % af tiden
 b)
 deceleration: 22,6 % af tiden
 c)
 kørsel ved jævn hastighed: 38,1 % af tiden
 d)
 standsning (køretøjshastighed = 0): 12,4 % af tiden.
 4.6. Driftskrav
 4.6.1. Kørecyklussen vælges således, at prøvningen ikke afbrydes, og så der kontinuerligt udtages data, indtil prøvningens minimumsvarighed i punkt 4.6.5 nås.
 4.6.2. Udtagelse af emissions- og andre data påbegyndes, før motoren startes. Eventuelle emissioner ved koldstart kan fjernes fra emissionsevalueringen i overensstemmelse med punkt A.1.2.6 i tillæg 1 til dette bilag.
 4.6.3. Det er ikke tilladt at kombinere data fra forskellige kørecyklusser eller at ændre eller fjerne data fra kørecyklussen.
 4.6.4. Hvis motoren går i stå, må den genstartes, men dataudtagningen må ikke afbrydes.
 4.6.5. Prøvningens minimumsvarighed skal være lang nok til at fuldende fem gange det arbejde, der udføres under WHTC-cyklussen, eller frembringe fem gange CO2-referencemassen i kg/cyklus fra WHTC, afhængigt af hvad der er relevant.
 4.6.6. Den elektriske strøm til PEMS-systemet skal leveres af en


text:
ekstern strømforsyning og må ikke komme fra en kilde, som får sin energi enten direkte eller indirekte fra den motor, der skal prøves.
 4.6.7. Montering af PEMS-udstyret må ikke påvirke køretøjets emission og/eller ydelse.
 4.6.8. Det anbefales, at køretøjerne betjenes under almindelige trafikforhold i dagstimerne.
 4.6.9. Hvis den godkendende myndighed ikke er tilfreds med kontrolresultaterne af datakonsistensen, jf. punkt A.1.3.2 i tillæg 1 til dette bilag, kan den anse prøvningen for at være ugyldig.
 4.6.10. Der skal anvendes samme rute til prøvningerne af køretøjerne i den stikprøve, der er beskrevet i punkt 3.1.1 til 3.1.3.
 5. ECU-DATASTRØM
 5.1. Kontrol af tilgængeligheden og overensstemmelsen af de datastrømsoplysninger fra motorens elektroniske styreenhed (ECU), som kræves til prøvning efter ibrugtagning
 5.1.1. Datastrømsoplysningernes tilgængelighed, jf. kravene i punkt 9.4.2 i dette regulativ, skal påvises, før der foretages prøvning efter ibrugtagning.
 5.1.1.1. Hvis disse oplysninger ikke kan hentes af PEMS-systemet på korrekt vis, skal oplysningernes tilgængelighed påvises ved anvendelse af et eksternt OBD-scanningsværktøj som beskrevet i bilag 9B.
 5.1.1.1.1.
 Hvis der kan skaffes korrekt adgang til disse oplysninger gennem anvendelse af et scanningsværktøj, anses PEMS-systemet for at have svigtet, og prøvningen er ugyldig.
 5.1.1.1.2.
 Hvis der ikke kan skaffes korrekt adgang til disse oplysninger fra to køretøjer med motorer fra samme motorfamilie med et korrekt fungerende scanningsværktøj, anses motoren for ikke-overensstemmende.
 5.1.2. Overensstemmelsen af det momentsignal, der beregnes af PEMS-udstyret ud fra de i punkt 9.4.2.1 i dette regulativ krævede ECU-datastrømsoplysninger, kontrolleres ved fuld belastning.
 5.1.2.1. Den metode, der anvendes til at kontrollere denne overensstemmelse, er beskrevet i tillæg 4 til dette bilag.
 5.1.2.2. ECU-momentsignalets overensstemmelse anses for at være tilstrækkelig, hvis det beregnede moment holder sig inden for tolerancerne for momentet ved fuld belastning, jf. punkt 9.4.2.5 i dette regulativ.
 5.1.2.3. Hvis det beregnede moment ikke holder sig inden for tolerancen for momentet ved fuld belastning, jf. punkt 9.4.2.5 i dette regulativ, anses motoren for ikke at have bestået prøven.
 6. EMISSIONSEVALUERING
 6.1. Prøvningen og beregningen af prøvningsresultater udføres i overensstemmelse med bestemmelserne i tillæg 1 til dette bilag.
 6.2. Overensstemmelsesfaktorerne beregnes og fremlægges for både CO2-massemetoden og metoden baseret på udført arbejde. Afgørelsen om godkendelse/forkastelse træffes på baggrund af resultaterne fra den arbejdsbaserede metode.
 6.3. Den 90 %-kumulative percentil af overensstemmelsesfaktorerne for udstødningsemissionen fra hvert prøvet motorsystem, bestemt i overensstemmelse med måle- og beregningsprocedurerne i bilag 1 til dette bilag, må ikke overskride nogen af de i tabel 2 angivne værdier.
 Tabel 2
 Maksimalt tilladte overensstemmelsesfaktorer for emissionsprøvning efter ibrugtagning.
 Forurenende stof
 Maks. tilladte overensstemmelses faktor
 CO
 1,50
 THC
 1,50
 NMHC
 1,50
 CH4
 1,50
 NOx
 1,50
 PM-masse
 —
 PM-antal
 —
 7. EVALUERING AF RESULTATERNE AF OVERENSSTEMMELSE EFTER IBRUGTAGNING
 7.1. På baggrund af den rapport om overensstemmelse efter ibrugtagning, der er henvist til i punkt 10, kan den godkendende myndighed enten:
 a)
 beslutte, at prøvningen af en motortypefamilies overensstemmelse efter ibrugtagning er tilfredsstillende og ikke foretage sig yderligere
 b)
 beslutte, at de foreliggende data er utilstrækkelige til, at der kan træffes nogen beslutning, og forlange yderligere oplysninger og prøvningsdata fra fabrikanten
 c)
 beslutte, at


text:
en motorfamilies overensstemmelse efter ibrugtagning er utilfredsstillende og træffe de foranstaltninger, der er henvist til i punkt 9.3 i dette regulativ og i dette bilags punkt 9.
 8. BEKRÆFTENDE PRØVNING AF KØRETØJ
 8.1. Bekræftende prøvning foretages for at bekræfte en motorfamilies funktionalitet efter ibrugtagning.
 8.2. Den godkendende myndighed kan udføre bekræftende prøvning.
 8.3. Bekræftende prøvning skal foretages som køretøjsprøvning, jf. punkt 2.2 og 2.2. Der udtages repræsentative køretøjer, der har været anvendt under normale driftsforhold, og disse prøves i overensstemmelse med procedurerne i dette bilag.
 8.4. Et prøvningsresultat kan betragtes som ikke-tilfredsstillende, når grænseværdien angivet i punkt 6 er overskredet betydeligt i prøvningen af to eller flere køretøjer, der repræsenterer samme motorfamilie, for en hvilket som helst forureningskomponent omfattet af reglerne.
 9. PLAN FOR KORRIGERENDE FORANSTALTNINGER
 9.1. Fabrikanten skal, når han påtænker at træffe korrigerende foranstaltninger, indsende en rapport til den godkendende myndighed, hvor motorer eller køretøjer, som er genstand for de korrigerende foranstaltninger, er registreret eller brugt, og denne rapport skal indsendes, når han beslutter at gribe ind. Rapporten skal indeholde enkelthederne i de korrigerende foranstaltninger og en beskrivelse af de motorfamilier, der påtænkes omfattet af foranstaltningerne. Fabrikanten skal regelmæssigt rapportere til den godkendende myndighed efter påbegyndelsen af de korrigerende foranstaltninger.
 9.2. Fabrikanten skal fremlægge en kopi af al korrespondance i forbindelse med planen for korrigerende foranstaltninger, føre register over tilbagekaldelsen og regelmæssigt tilstille godkendelsesmyndigheden statusrapporter.
 9.3. Fabrikanten giver planen for korrigerende foranstaltninger et specifikt navn eller nummer.
 9.4. Fabrikanten skal forelægge en plan for korrigerende foranstaltninger, som skal omfatte de i punkt 9.4.1 til 9.4.11 omhandlede oplysninger.
 9.4.1. En beskrivelse af hver enkelt motorsystemstype, der er omfattet af planen for korrigerende foranstaltninger.
 9.4.2. En beskrivelse af de specifikke modifikationer, forandringer, reparationer, korrektioner, justeringer eller andre ændringer, der skal foretages for at bringe motorerne i overensstemmelse med forskrifterne, herunder et kort sammendrag af de data og tekniske undersøgelser, som underbygger fabrikantens beslutning om særlige foranstaltninger, der skal udbedre den manglende overensstemmelse.
 9.4.3. En beskrivelse af den metode, fabrikanten agter at anvende til at underrette køretøjsejerne eller ejerne af motorerne om de korrigerende foranstaltninger.
 9.4.4. Eventuelt en beskrivelse af korrekt vedligeholdelse eller brug, som fabrikanten stiller som betingelse for ret til udbedring under planen for korrigerende foranstaltninger, og fabrikantens begrundelse for at stille sådanne betingelser. Der kan ikke stilles betingelser med hensyn til vedligeholdelse eller brug, medmindre vedligeholdelse eller brug påviseligt har betydning for den manglende overensstemmelse og de korrigerende foranstaltninger.
 9.4.5. En beskrivelse af, hvilken procedure motor- eller køretøjsejerne skal følge for at få udbedret den manglende overensstemmelse. Beskrivelsen skal omfatte en dato, efter hvilken de korrigerende foranstaltninger kan træffes, hvor lang tid værkstedet skønsmæssigt skal bruge til afhjælpningen, og hvor den kan finde sted. Afhjælpningen skal ske på hensigtsmæssig måde inden for en rimelig tid efter indleveringen af køretøjet.
 9.4.6. En kopi af de oplysninger, der sendes til motor- eller køretøjsejerne.
 9.4.7. En kort beskrivelse af det system, som fabrikanten vil benytte til at sikre tilstrækkelige forsyninger af komponenter eller systemer til gennemførelse af udbedringen. Det skal fremgå,


text:
hvornår der vil være tilstrækkelige forsyninger af komponenter eller systemer til, af kampagnen kan iværksættes.
 9.4.8. En kopi af alle instruktioner, der sendes til de personer, der skal foretage afhjælpningen.
 9.4.9. En beskrivelse af, hvilken virkning de foreslåede korrigerende foranstaltninger vil få for den enkelte af planen omfattede motor- eller køretøjstypes emissioner, brændstofforbrug, køreegenskaber og sikkerhed, indeholdende data, tekniske undersøgelser osv., som underbygger disse konklusioner.
 9.4.10. Øvrige oplysninger, rapporter eller data, som godkendelsesmyndigheden med rimelighed kan anse for nødvendige for en evaluering af planen for korrigerende foranstaltninger.
 9.4.11. Omfatter planen for korrigerende foranstaltninger tilbagekaldelse, skal godkendelsesmyndigheden have forelagt en beskrivelse af, hvordan udbedringen registreres. Hvis der anvendes en etiket, vedlægges et eksemplar af denne.
 9.5. Fabrikanten kan anmodes om at udføre rimeligt tilrettelagte og nødvendige prøvninger af komponenter og motorer med en foreslået ændring, reparation eller modifikation for at godtgøre, at ændringen, reparationen eller modifikationen har den tilsigtede virkning.
 10. INDBERETNINGSPROCEDURER
 10.1. Der skal indsendes en teknisk rapport til den godkendende myndighed for hver prøvet motorfamilie. Rapporten skal beskrive aktiviteterne i forbindelse med overensstemmelsesprøvning efter ibrugtagning og resultaterne heraf. Rapporten skal mindst indeholde følgende:
 10.1.1. Baggrund
 10.1.1.1. Fabrikantens navn og adresse
 10.1.1.2. Adresse(r) på samlefabrik(ker)
 10.1.1.3. Navn, adresse, telefon- og faxnummer samt e-mailadresse på fabrikantens repræsentant:
 10.1.1.4. Type og handelsbetegnelse(r) (eventuelt noteres forskellige udførelser)
 10.1.1.5. Motorfamilie
 10.1.1.6. Specifikation
 10.1.1.7. Medlemmer af motorfamilie
 10.1.1.8. Køretøjsidentifikationsnumrene (VIN) for de køretøjer, der er udstyret med en motor, der indgår i overensstemmelseskontrollen efter ibrugtagning.
 10.1.1.9. Typeidentifikationsmærke og placering, hvis markeret på køretøjet:
 10.1.1.10. Køretøjstype
 10.1.1.11. Motortype: Benzin/ethanol (E85), diesel/NG/LPG/ethanol (ED95) (det ikke relevante overstreges)
 10.1.1.12. Numre på typegodkendelser af disse motortyper inden for den ibrugtagne familie, herunder numre på alle eventuelle udvidelser og fejlretninger/tilbagekaldelser (større modifikationer).
 10.1.1.13. Nærmere oplysninger om udvidelser og fejlretninger/tilbagekaldelser vedrørende sådanne typegodkendelser for de motorer, som fabrikantens oplysninger omfatter.
 10.1.1.14. Den motorproduktionsperiode, som fabrikantens oplysninger omfatter (f.eks. "køretøjer eller motorer produceret i kalenderåret 2014").
 10.1.2. Udvælgelse af motorer/køretøjer
 10.1.2.1. Metode til lokalisering af køretøjer eller motorer
 10.1.2.2. Udvælgelseskriterier for køretøjer, motorer, ibrugtagne familier
 10.1.2.3. Geografiske områder, hvori fabrikanten har indsamlet køretøjer
 10.1.3. Apparatur
 10.1.3.1. PEMS-udstyr, mærke og type
 10.1.3.2. PEMS-kalibrering
 10.1.3.3. PEMS-strømforsyning
 10.1.3.4. Software og version heraf anvendt il beregning (f.eks. EMROAD 4.0)
 10.1.4. Prøvningsdata
 10.1.4.1. Prøvningsdato og -tidspunkt
 10.1.4.2. Prøvningssted, inkl. nærmere oplysninger om prøvningsrute
 10.1.4.3. Vejr/omgivende forhold (f.eks. temperatur, fugtighed, højde over havet)
 10.1.4.4. Afstande tilbagelagt pr. køretøj på prøvningsruten
 10.1.4.5. Specifikationer for prøvningsbrændstof
 10.1.4.6. Reagensspecifikationer (hvis relevant)
 10.1.4.7. Specifikationer for smøreolie
 10.1.4.8. Emissionsprøvningsresultater i henhold til tillæg 1 til dette bilag
 10.1.5. Motoroplysninger
 10.1.5.1. Type motorbrændstof (f.eks. diesel, ethanol ED95, NG, LPG, benzin, E85)
 10.1.5.2. Motorens forbrændingssystem (f.eks. kompressionstænding eller styret tænding)
 10.1.5.3. Typegodkendelsens nummer
 10.1.5.4. Motor ombygget
 10.1.5.5. Motorfabrikant
 10.1.5.6. Motormodel
 10.1.5.7. Motorens produktionsår og -måned
 10.1.5.8. Motorens identifikationsnummer
 10.1.5.9. Motorens slagvolumen [liter]
 10.1.5.10. Antal cylindre
 10.1.5.11. Maskinkraft: [kW @ rpm]
 10.1.5.12. Motorens maksimale drejningsmoment: [Nm @ rpm]
 10.1.5.13. Tomgangshastighed [rpm]
 10.1.5.14. Momentkurve ved fuld motorbelastning angivet af fabrikanten (ja/nej)
 10.1.5.15. Referencenummer for momentkurve ved fuld motorbelastning angivet af fabrikanten
 10.1.5.16. DeNOx system (f.eks. EGR, SCR)


text:
10.1.5.17. Katalysatorens fabrikat
 10.1.5.18. Partikelfiltertype
 10.1.5.19. Efterbehandling ændret med henblik på typegodkendelse? (ja/nej)
 10.1.5.20. Oplysninger vedrørende motorens ECU (softwarekalibreringsnummer)
 10.1.6. Oplysninger om køretøjet
 10.1.6.1. Køretøjets ejer
 10.1.6.2. Køretøjstype (f.eks.M3, N3) og anvendelse (f.eks. stiv eller leddelt lastvogn, bybus)
 10.1.6.3. Køretøjsfabrikant
 10.1.6.4. Databaser med køretøjernes identifikationsnumre.
 10.1.6.5. Køretøjets registreringsnummer og registreringsland
 10.1.6.6. Køretøjsmodel
 10.1.6.7. Motorens produktionsår og -måned
 10.1.6.8. Transmissionstype (f.eks. manuel, automatisk eller andet)
 10.1.6.9. Antal fremadgående gear
 10.1.6.10. Kilometerstand ved prøvningens begyndelse [km]
 10.1.6.11. Bruttovægt for køretøjet (Gross vehicle combination weight rating (GVW)) [kg]
 10.1.6.12. Dækstørrelse [ikke obligatorisk]
 10.1.6.13. Udstødningsrørets diameter [mm] [ikke obligatorisk]
 10.1.6.14. Antal aksler
 10.1.6.15. Brændstoftankens/-tankenes kapacitet [liter] [ikke obligatorisk]
 10.1.6.16. Antal brændstoftanke [ikke obligatorisk]
 10.1.6.17. Reagenstankens/-tankenes kapacitet [liter] [ikke obligatorisk]
 10.1.6.18. Antal brændstoftanke [ikke obligatorisk]
 10.1.7. Nærmere oplysninger om prøvningsrute
 10.1.7.1. Kilometerstand ved prøvningens begyndelse [km]
 10.1.7.2. Varighed [s]
 10.1.7.3. Gennemsnitlige omgivende forhold (som beregnet ud fra målte øjebliksdata)
 10.1.7.4. Oplysninger om følere for omgivende forhold (følernes type og placering)
 10.1.7.5. Oplysninger om køretøjets hastighed (f.eks. kumulativ hastighedsfordeling)
 10.1.7.6. Andel af kørecyklussens varighed, der er karakteriseret ved bykørsel, kørsel på landevej og kørsel på motorvej, jf. punkt 4.5
 10.1.7.7. Andel af kørecyklussens varighed, der er karakteriseret ved acceleration, deceleration, kørsel ved jævn hastighed og standsning, jf. punkt 4.5.5.
 10.1.8. Målte øjebliksdata
 10.1.8.1. THC-koncentration [ppm]
 10.1.8.2. CO-koncentration [ppm]
 10.1.8.3. NOx-koncentration [ppm]
 10.1.8.4. CO2-koncentration [ppm]
 10.1.8.5. CH4-koncentration [ppm], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.8.6. Udstødningsgasflow [kg/h]
 10.1.8.7. Udstødningens temperatur [°C]
 10.1.8.8. Den omgivende lufts temperatur [°C]
 10.1.8.9. Omgivende tryk [kPa]
 10.1.8.10. Omgivende fugtighed [g/kg] [ikke obligatorisk]
 10.1.8.11. Motorens drejningsmoment [Nm]
 10.1.8.12. Motorhastighed [rpm]
 10.1.8.13. Motorbrændstofflow [g/s]
 10.1.8.14. Motorens kølevæsketemperatur [°C]
 10.1.8.15. Køretøjets hastighed over grund [km/h] fra ECU og GPS
 10.1.8.16. Køretøjets geografiske bredde [grader] (tilstrækkelig nøjagtighed til at gøre det muligt af spore prøvningsruten)
 10.1.8.17. Køretøjets geografiske længde [grader]
 10.1.9. Beregnede øjebliksdata
 10.1.9.1. THC-masse [g/s]
 10.1.9.2. CO-masse [g/s]
 10.1.9.3. NOx-masse [g/s]
 10.1.9.4. CO2-masse [g/s]
 10.1.9.5. CH4-masse [g/s], kun for motorer med styret tænding
 10.1.9.6. Kumuleret THC-masse [g]
 10.1.9.7. Kumuleret CO-masse [g]
 10.1.9.8. Kumuleret NOx-masse [g]
 10.1.9.9. Kumuleret CO2-masse [g]
 10.1.9.10. CH4-koncentration [g], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.9.11. Beregnet motorbrændstofflow [g/s]
 10.1.9.12. Motoreffekt [kW]
 10.1.9.13. Motorens arbejde [kWh]
 10.1.9.14. Varighed af arbejdsvindue [s]
 10.1.9.15. Arbejdsvindue, gennemsnitlig motoreffekt [%]
 10.1.9.16. Arbejdsvindue, THC-overensstemmelsesfaktor [-]
 10.1.9.17. Arbejdsvindue, CO-overensstemmelsesfaktor [-]
 10.1.9.18. Arbejdsvindue, NOx-overensstemmelsesfaktor [-]
 10.1.9.19. Arbejdsvindue, CH4-overensstemmelsesfaktor [-], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.9.20. CO2-masse vinduesvarighed [s]
 10.1.9.21. THC-overensstemmelsesfaktor [-] for CO2- massevindue
 10.1.9.22. CO-overensstemmelsesfaktor [-] for CO2-massevindue
 10.1.9.23. THC-overensstemmelsesfaktor [-] for NOx massevindue
 10.1.9.24. CO2-massevindue, CH4-overensstemmelsesfaktor [-], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.10. Gennemsnitsdata og integrerede data
 10.1.10.1. Gennemsnitlig THC-koncentration [ppm] [ikke obligatorisk]
 10.1.10.2. Gennemsnitlig CO-koncentration [ppm] [ikke obligatorisk]
 10.1.10.3. Gennemsnitlig NOx-koncentration [ppm] [ikke obligatorisk]
 10.1.10.4. Gennemsnitlig CO2-koncentration [ppm] [ikke obligatorisk]
 10.1.10.5. Gennemsnitlig CH4-koncentration [ppm], kun for naturgasdrevne motorer [ikke obligatorisk]
 10.1.10.6. Gennemsnitlig udstødningsgasflow [kg/h] [ikke obligatorisk]
 10.1.10.7. Gennemsnitlig udstødningstemperatur [°C] [ikke obligatorisk]
 10.1.10.8. THC-emissioner [g]
 10.1.10.9. CO-emissioner [g]
 10.1.10.10. NOX-emissioner [g]
 10.1.10. 11CO2-emissioner [g]
 10.1.10.12. CH4-emissioner [g], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.11. Godkendelses-/forkastelsesresultater
 10.1.11.1. Minimum, maksimum og 90 %-kumulativ percentil for:
 10.1.11.2. Arbejdsvindue, THC-overensstemmelsesfaktor [-]
 10.1.11.3. Arbejdsvindue, CO-overensstemmelsesfaktor [-]
 10.1.11.4. Arbejdsvindue, NOx-overensstemmelsesfaktor


text:
[-]
 10.1.11.5. Arbejdsvindue, CH4-overensstemmelsesfaktor [-], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.11.6. THC-overensstemmelsesfaktor [-] CO2-massevindue
 10.1.11.7. CO-overensstemmelsesfaktor [-] for CO2-massevindue
 10.1.11.8. THC-overensstemmelsesfaktor [-] for NOx massevindue
 10.1.11.9. CO2-massevindue, CH4-overensstemmelsesfaktor [-], kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.11.10. Arbejdsvindue: Minimal og maksimal gennemsnitlig vindueskraft [%]
 10.1.11.11. Vindue for CO2-masse: Minimal og maksimal vinduesvarighed [s]
 10.1.11.12. Arbejdsvindue: Procent gyldige vinduer
 10.1.11.13. Vindue for CO2-masse: Procent gyldige vinduer
 10.1.12. Kontrolprøvning
 10.1.12.1. THC-analysator, nulstilling, kalibrering og kontrolresultater, før og efter prøvning
 10.1.12.2. CO-analysator, nulstilling, kalibrering og kontrolresultater, før og efter prøvning
 10.1.12.3. NOx-analysator, nulstilling, kalibrering og kontrolresultater, før og efter prøvning
 10.1.12.4. CO2-analysator, nulstilling, kalibrering og kontrolresultater, før og efter prøvning
 10.1.12.5. CH4-analysator nulstilling, kalibrering og kontrolresultater, før og efter prøvning, kun for naturgasdrevne motorer
 10.1.12.6. Resultater fra kontrol af datakonsistens i henhold til punkt A.1.3.2 i tillæg 1 til dette bilag
 10.1.12.6.1.
 Resultaterne af den lineære regression, der er beskrevet i punkt A.1.3.2.1 i tillæg 1 til dette bilag, herunder regressionslinjens hældning (m), determinationskoefficienten (r2) og regressionslinjens skæring med y-aksen (b).
 10.1.12.6.2.
 Resultat af overensstemmelseskontrol af ECU-data i overensstemmelse med punkt A.13.2.2 i tillæg 1 til dette bilag.
 10.1.12.6.3.
 Resultat af overensstemmelseskontrol af specifikt brændstofforbrug ved bremsehestekraft i overensstemmelse med punkt 3A.1.2.3 i tillæg 1 til dette bilag, herunder det beregnede specifikke brændstofforbrug ved bremsehestekraft og forholdet mellem det beregnede specifikke brændstofforbrug ved bremsehestekraft ved PEMS-måling og det angivne specifikke brændstofforbrug ved bremsehestekraft ved WHTC-prøvning.
 10.1.12.6.4.
 Resultat af overensstemmelseskontrol af kilometerstanden i overensstemmelse med punkt A.1.3.2.4 i tillæg 1 til dette bilag.
 10.1.12.6.5.
 Resultat af overensstemmelseskontrol af omgivende tryk i overensstemmelse med punkt A.1.3.2.5 i tillæg 1 til dette bilag.
 10.1.13. Fortegnelse over eventuelle yderligere bilag, hvor sådanne findes.
 Tillæg 1
 Prøvningsprocedure for emissionsprøvning af køretøjer ved hjælp af bærbare emissionsmålingssystemer
 A.1.1. Indledning
 Dette tillæg beskriver metoden til bestemmelse af gasemissioner på grundlag af målinger i køretøj under kørsel ved hjælp af bærbare emissionsmålingssystemer (herefter benævnt PEMS). De gasemissioner fra motorens udstødning, der skal måles, omfatter følgende komponenter: Carbonmonoxid, samlede carbonhydrider og nitrogenoxider samt desuden methan for naturgasdrevne motorer.
 For naturgasdrevne motorer med andre gasser end naturgas, kan fabrikanten, den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed vælge at måle de samlede carbonhydrider (THC) i stedet for at måle emissioner af andre carbonhydrider end methan. I så tilfælde er emissionsgrænsen for den samlede emission af carbonhydrider den samme som angivet i punkt 5.3 for massen af andre carbonhydrider end methan. Den gældende grænse ved beregningerne af overensstemmelsesfaktorerne i A.1.4.2.3 og A.1.4.3.2 skal i så fald være emissionsgrænsen for andre carbonhydrider end methan.
 Desuden skal carbondioxid måles for at gøre det muligt at foretage de beregningsprocedurer, der er beskrevet i punkt A.1.3 og A.1.4.
 A.1.2. Prøvingsprocedure
 A.1.2.1. Generelle forskrifter
 Prøvninger skal udføres med en PEMS, der omfatter:
 A.1.2.1.1.
 gasanalysatorer til måling af koncentrationerne af regulerede forurenende gasser i udstødningsgassen
 A.1.2.1.2.
 en flowmåler til måling af udstødningsmassen baseret på "averaging Pitot" eller et ækvivalent princip
 A.1.2.1.3.
 et globalt positioneringssystem ("GPS")
 A.1.2.1.4.
 følere til måling af omgivende temperatur og tryk
 A.1.2.1.5.
 en forbindelse til køretøjets ECU.
 A.1.2.2. Prøvningsparametre
 De parametre, der


text:
er sammenfattet i tabel 1, skal måles og registreres:
 Tabel 1
 Prøvningsparametre
 Parameter
 Enhed
 Kilde
 THC-koncentration (1)
 ppm
 Analysator
 CO-koncentration (1)
 ppm
 Analysator
 NOx-koncentration (1)
 ppm
 Analysator
 CO2-koncentration (1)
 ppm
 Analysator
 CH4-koncentration (1), (2)
 ppm
 Analysator
 Udstødningsgasstrøm
 kg/h
 Udstødningsflowmåler (EFM)
 Udstødningstemperatur
 °K
 EFM
 Omgivende temperatur (3)
 °K
 Føler
 Omgivende tryk
 kPa
 Føler
 Motorens drejningsmoment (4)
 Nm
 ECU eller føler
 Motorhastighed
 rpm
 ECU eller føler
 Motorbrændstofflow
 g/s
 ECU eller føler
 Kølevæsketemperatur
 °K
 ECU eller føler
 Temperatur af motorens indsugningsluft (3)
 °K
 Føler
 Køretøjets hastighed over grund
 km/h
 ECU og GPS
 Køretøjets geografiske bredde
 grad
 GPS
 Køretøjets geografiske længde
 grad
 GPS
 A.1.2.3. Forberedelse af køretøjet
 Forberedelse af køretøjet skal omfatte følgende:
 a)
 Kontrol af OBD-systemet: alle identificerede problemer skal, når de er løst, registreres og forelægges for den godkendende myndighed
 b)
 Udskiftning af olie, brændstof og eventuel reagens.
 A.1.2.4. Montering af måleapparaturet
 A.1.2.4.1. Hovedenheden
 Når det er muligt, skal PEMS'en monteres på et sted, hvor den påvirkes mindst muligt af følgende:
 a)
 ændringer i omgivende temperatur
 b)
 ændringer i omgivende tryk
 c)
 elektromagnetisk stråling
 d)
 Mekaniske stød og vibrationer
 e)
 carbonhydrider i omgivelserne — hvis der anvendes en FID-analysator, der bruger omgivende luft som brænderluft i FID'en.
 Montering skal ske i overensstemmelse med anvisningerne fra PEMS-fabrikanten.
 A.1.2.4.2. Udstødningsflowmeter
 Udstødningsflowmeteret skal fastgøres til køretøjets udstødningsrør. EFM-følerne bør placeres mellem to stykker lige rør, hvis længde bør være mindst to gange EFM diameteren (opstrøms og nedstrøms). Det anbefales, at EFM'en placeres efter køretøjets lyddæmper for at begrænse virkningen af udstødningsgassens pulsationer på målesignalerne.
 A.1.2.4.3. Globalt positioneringssystem
 Antennen skal monteres så højt som muligt men uden risiko for interferens med eventuelle obstruktioner ved kørsel på vej.
 A.1.2.4.4. Tilslutning til køretøjets ECU
 Der skal anvendes en datalogger til registrering af de motorparametre, der er opført i tabel 1. Denne datalogger kan gøre brug af køretøjets Control Area Network-bus (CAN-bus) for at få adgang til ECU-data, der udsendes på CAN i overensstemmelse med protokoller som f.eks. SAE J1939, J1708 eller ISO 15765-4.
 A.1.2.4.5. Prøvetagning af gasemissioner
 Prøvetagningslinjen skal opvarmes i henhold til specifikationerne i punkt A.2.2.3 i tillæg 2 til dette bilag og isoleres behørigt ved tilslutningspunkterne (prøvetagningssonde og bagside af hovedenhed) for at undgå forekomsten af kolde punkter, der vil kunne medføre kontaminering af prøvetagningssystemet med kondenserede carbonhydrider.
 Prøvetagningssonden skal monteres i udstødningsrøret i overensstemmelse med kravene i punkt 9.3.10 i bilag 4.
 Hvis prøvetagningslinjens længde ændres, skal systemets transporttid kontrolleres og om nødvendigt korrigeres.
 A.1.2.5. Procedurer forud for prøvningen
 A.1.2.5.1. Start og stabilisering af PEMS-instrumenter
 Hovedenhederne opvarmes og stabiliseres i henhold til instrumentfabrikantens specifikationer, indtil tryk, temperaturer og de forskellige flow har nået deres indstillede driftspunkter.
 A.1.2.5.2. Rengøring af prøvetagningssystemet
 For at forhindre kontaminering gennemskylles PEMS-instrumenternes prøvetagningslinjer, indtil prøvetagningen begynder, i overensstemmelse med instrumentfabrikantens specifikationer.
 A.1.2.5.3. Kontrol og kalibrering af analysatorer
 Nulstillings- og områdekalibrering og den lineære kontrol af analysatorerne skal foretages ved brug af kalibreringsgasser, der opfylder kravene i punkt 9.3.3 i bilag 4.
 A.1.2.5.4. Rengøring af EFM'en
 EFM'en skal gennemskylles ved tryktransducerens tilslutninger i overensstemmelse med instrumentfabrikantens specifikationer. Denne procedure skal fjerne kondensation


text:
og dieselpartikler fra trykledninger og de dermed forbundne måleporte for flowrørstryk.
 A.1.2.6. Emissionsprøvens gennemførelse
 A.1.2.6.1. Prøvningens start
 Prøvetagning af emissioner, måling af udstødningsparametre og registrering af motordata og omgivende data skal begynde, før motoren startes. Evalueringen af data skal påbegyndes efter at kølemiddeltemperaturen for første gang er nået op på 343K (70°C), eller efter at kølemiddeltemperaturen har stabiliseret sig inden for +/– 2K over en periode på 5 minutter, afhængig af hvilket af disse forhold, der først indtræder, dog senest 20 minutter efter motorstart.
 A.1.2.6.2. Prøvningsforløb
 Prøvetagning af emissioner, måling af udstødningsgasparametre og registrering af motordata og omgivende data skal fortsætte under motorens normale drift under brug. Motoren kan standses eller startes, men prøvetagningen af emissioner skal fortsætte under hele prøvningen.
 Periodisk kontrol af PEMS'ens gasanalysatorer skal foretages mindst hver anden time. De data, der registreres under sådan kontrol, skal markeres, og må ikke anvendes til emissionsberegninger.
 A.1.2.6.3. Afslutning af prøvningssekvensen
 Ved afslutningen af prøvningen skal prøvetagningssystemerne have tilstrækkelig tid til, at deres responstider respekteres. Motoren kan slukkes før eller efter, at prøvetagningen er stoppet.
 A.1.2.7. Kontrol af målingerne
 A.1.2.7.1. Kontrol af analysatorerne
 Nulstillings- og områdekalibrering og den lineære kontrol af analysatorerne som beskrevet i A.1.2.5.3 skal foretages ved brug af kalibreringsgasser, der opfylder kravene i punkt 9.3.3 i bilag 4.
 A.1.2.7.2. Nulpunktsforskydning
 Ved nulpunktsrespons forstås gennemsnitsrespons, herunder støj, på en nulstillingsgas inden for et tidsrum af mindst 30 sekunder. Forskydningen af nulpunktsresponsen skal være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde.
 A.1.2.7.3. Forskydning af relativ respons
 Ved kalibreringsrespons forstås gennemsnitsrespons, herunder støj, på en kalibreringsgas inden for et tidsrum af mindst 30 sekunder. Forskydningen af nulpunktsresponsen skal være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde.
 A.1.2.7.4. Kontrol af forskydning
 Dette finder kun anvendelse, hvis der under prøvningen ikke blev foretaget korrektion af nulpunktsforskydning.
 Så hurtigt som praktisk muligt, dog senest 30 minutter efter prøvningens afslutning, skal de gasanalysatorområder, der er blevet anvendt, nulstilles og kalibreres for at kontrollere deres forskydning sammenlignet med resultaterne før prøvning.
 Følgende bestemmelser finder anvendelse på analysatorforskydning:
 a)
 hvis forskydningsforskellen mellem resultaterne før og efter prøvning er mindre end 2 % som angivet i punkt A.1.2.7.2 og A.1.2.7.3, kan de målte koncentrationer anvendes ukorrigerede, eller de kan korrigeres for forskydning, jf. punkt A.1.2.7.5
 b)
 hvis forskydningsforskellen mellem resultaterne før og efter prøvning er lig med eller større end 2 % som angivet i punkt A.1.2.7.2 og A.1.2.7.3, skal prøvningsresultaterne kasseres eller de målte koncentrationer korrigeres for forskydning, jf. punkt A.1.2.7.5.
 A.1.2.7.5. Forskydningskorrektion
 Hvis forskydningskorrektion anvendes i overensstemmelse med punkt A.1.2.7.4, beregnes den korrigerede koncentrationsværdi, jf. punkt 8.6.1 i bilag 4.
 Forskellen mellem de ukorrigerede og de korrigerede bremsespecifikke emissionsværdier skal befinde sig inden for ± 6 % af de ukorrigerede bremsespecifikke emissionsværdier. Hvis forskydningen er over 6 %, kasseres prøvningsresultaterne. Hvis der anvendes forskydningskorrektion, anvendes kun de forskydningskorrigerede emissionsresultater ved rapportering af emissionerne.
 A.1.3. Beregning af emissioner
 Det endelige prøvningsresultat oprundes i én operation til det antal decimaler, der er angivet i den gældende emissionsstandard,


text:
plus endnu et betydende ciffer i overensstemmelse med ASTM E 29-06b. Mellemværdier, der fører til det endelige bremsespecifikke emissionsresultat, må ikke afrundes.
 A.1.3.1. Tidsjustering af data
 For at minimere den skævhed i beregningen af masseemissioner, der skyldes tidsforsinkelsen mellem de forskellige signaler, skal de data, der er relevante for emissionsberegningerne, tidsjusteres som beskrevet i punkt A.1.3.1.1 til A.1.3.1.4.
 A.1.3.1.1. Gasanalysatordata
 Dataene fra gasanalysatorerne skal være i overensstemmelse med proceduren i punkt 9.3.5. i bilag 4.
 A.1.3.1.2. Gasanalysatordata og EFM-data
 Dataene fra gasanalysatorerne skal tidsjusteres med dataene fra EFM ved anvendelse af metoden i punkt A.1.3.1.4.
 A.1.3.1.3. PEMS-data og motordata
 Dataene fra PEMS (gasanalysatorer og EFM) skal tidsjusteres med dataene fra motorens ECU ved anvendelse af metoden i punkt A.1.3.1.4.
 A.1.3.1.4. Metode til forbedret tidsjustering af PEMS-dataene
 Prøvningsdataene i tabel 1 er opdelt i 3 forskellige kategorier:
 1.
 Gasanalysatorer (THC og CH4, CO, hvis relevant) Prøvetagningssonden skal monteres i udstødningsrøret i overensstemmelse med kravene i punkt 9.3.10 i bilag 4, NOx-koncentrationer)
 2.
 Udstødningsflowmåler (udstødningsmasseflow og udstødningstemperatur)
 3.
 Motor (drejningsmoment, hastighed, temperatur, brændstoftilførsel og køretøjets hastighed fra ECU).
 Tidsjusteringen af hver kategori med de andre kategorier kontrolleres ved at finde den højeste korrelationskoefficient mellem to serier af parametre. Alle parametre i en kategori forskydes for at maksimere deres korrelationsfaktor. Følgende parametre anvendes til at beregne korrelationskoefficienterne:
 For at foretage tidsjustering:
 a)
 Kategori 1 og 2 (analysatordata og EFM-data) med kategori 3 (motordata): køretøjets hastighed fra GPS og fra ECU.
 b)
 Kategori 1 til kategori 2: Prøvetagningssonden skal monteres i udstødningsrøret i overensstemmelse med kravene i punkt 9.3.10 i bilag 4, koncentration og udstødningsmassen
 c)
 Kategori 2 til kategori 3: Prøvetagningssonden skal monteres i udstødningsrøret i overensstemmelse med kravene i punkt 9.3.10 i bilag 4, koncentration og motorbrændstofflowet.
 A.1.3.2. Kontrol af datakonsistens
 A.1.3.2.1. Analysatordata og EFM-data
 Dataenes konsistens (udstødningsmasseflow målt med EFM og gaskoncentrationer) kontrolleres ved anvendelse af en korrelation mellem det målte brændstofflow fra ECU og brændstofflowet beregnet ved anvendelse af formelen i punkt 8.4.1.6 i bilag 4. Der foretages en lineær regression for de målte og de beregnede brændstoftilførselsværdier. Der anvendes mindste kvadraters metode, med bedste tilnærmelse repræsenteret ved en ligning med formen:
 hvor:
 y
 er det beregnede brændstofflow [g/s]
 m
 er regressionslinjens hældning
 x
 er det beregnede brændstofflow [g/s]
 b
 er regressionslinjens skæring med y-aksen
 Hældningen (m) og determinationskoefficienten (r2) beregnes for hver regressionslinje. Det anbefales, at denne analyse udføres inden for området fra 15 % af den maksimale værdi til den maksimale værdi og med en frekvens større eller lig med 1 Hz. For at en prøvning kan anses for gyldig, skal følgende to kriterier være opfyldt:
 Tabel 2
 Tolerancer
 Regressionslinjens hældning, m
 0,9 til 1,1 - anbefalet
 Determinationskoefficient r2
 min. 0,90 - obligatorisk
 A.1.3.2.2. ECU-drejningsmomentdata
 Konsistensen af ECU-drejningsmomentdata kontrolleres ved at sammenligne de maksimale ECU-drejningsmomentværdier ved forskellige motorhastigheder med de tilsvarende værdier i den officielle momentkurve ved fuld motorbelastning i henhold til punkt 5 i dette bilag.
 A.1.3.2.3. Bremsespecifik brændstofforbrug
 Det bremsespecifikke brændstofforbrug (BSFC) kontrolleres ved anvendelse af:
 a)
 brændstofforbruget beregnet ud fra emissionsdata (data for gasanalysatorkoncentrationer og


text:
udstødningsmasseflow) i henhold til formelen i punkt 8.4.1.6 i bilag 4
 b)
 arbejde beregnet ud fra data fra ECU'en (motorens moment og motorhastighed).
 A.1.3.2.4. Kilometermåler
 Den afstand, der angives af køretøjets kilometertæller kontrolleres i forhold til GPS-dataene.
 A.1.3.2.5. Omgivende tryk
 Data for omgivende tryk kontrolleres i forhold til den højde over havets overflade, der angives af GPS-dataene.
 A.1.3.3. Korrektion for tør/våd gas
 Hvis koncentrationen måles på tør basis, omregnes den målte koncentration til våd basis ved hjælp af formlen in punkt 8.1 i bilag 4.
 A.1.3.4. NOx-korrektion for fugtindhold og temperatur
 De NOx-koncentrationer, der måles af PEMS, skal ikke korrigeres for omgivende lufttemperatur og fugtighed.
 A.1.3.5. Beregning af øjeblikkelige gasemissioner
 Masseemissioner bestemmes som beskrevet i punkt 8.4.2.3 i bilag 4.
 A.1.4. Bestemmelse af emissioner og overensstemmelsesfaktorer
 A.1.4.1. Princippet med gennemsnitsberegningsvinduer (averaging windows)
 Emissionerne integreres ved hjælp af en metode med et glidende gennemsnitsberegningsvindue baseret på CO2-referencemassen eller referencearbejdet. Beregningsprincippet er som følger: Masseemissionerne beregnes ikke for det komplette datasæt men for subsæt af komplette datasæt, idet længden af disse subsæt bestemmes, så de passer til motorens CO2-masse eller arbejde målt over den transiente referencelaboratoriecyklus. Beregninger af glidende gennemsnit foretages med tidstrin Δt svarende til dataindsamlingsperioden. Disse subsæt, der bruges til at beregne gennemsnit for emissionsdata, benævnes "gennemsnitsberegningsvinduer" i de efterfølgende punkter.
 En sektion af ugyldiggjorte data må ikke tages i betragtning ved beregning af arbejde eller CO2-masse og gennemsnitsberegningsvinduets emissioner.
 Følgende data betragtes som ugyldiggjorte data:
 a)
 Den periodiske kontrol af instrumenterne og/eller kontrol efter nulpunktsforskydning
 b)
 Data uden for de betingelser, der er anført i punkt 4.2 og 4.3 i dette bilag.
 Masseemissioner (mg/vindue) bestemmes som beskrevet i punkt 8.4.2.3 i bilag 4.
 Figur 1.
 Køretøjets hastighed versus tid og gennemsnitsberegnede køretøjsemissioner, startende fra det første gennemsnitsberegningsvindue, versus tid
 A.1.4.2. Metode baseret på udført arbejde
 Figur 2.
 Metode baseret på udført arbejde
 Varigheden (t
 2,i
 – t
 1,i
 ) af ith gennemsnitsberegnende vindue bestemmes ved:
 hvor:
 W(tj,i)
 er motorens arbejde målt mellem start og tiden tj,i, kWh;
 Wref
 er motorens arbejde i WHTC, kWh;
 t2,i vælges således at:
 t2,i vælges således at:
 Hvor Δter dataindsamlingsperioden, svarende til 1 sekund eller mindre.
 A.1.4.2.1. Beregning af specifikke emissioner
 De specifikke emissioner egas (mg/kWh) beregnes for alle vinduer og hvert forurenende stof som følger:
 hvor:
 m
 er masseemissionen af komponenten, mg/window
 er motorens arbejde under den ith gennemsnitsberegnende vindue, kWh
 A.1.4.2.2. Procent gyldige vinduer
 Gyldige vinduer er de vinduer, hvis gennemsnitseffekt overskrider effektgrænsen på 20 % af den maksimale motoreffekt. Procentandelen af gyldige vinduer skal være lig med eller større end 50 %.
 A.1.4.2.2.1.
 Hvis procentandelen af gyldige vinduer er under 50 %, skal dataevalueringen gentages med lavere effekttærskler. Effekttærsklen skal reduceres med trin på 1 %, indtil procentandelen af gyldige vinduer er lig med eller større end 50 %.
 A.1.4.2.2.2.
 Den nederste tærskel må under ingen omstændigheder være under 15 %.
 A.1.4.2.2.3.
 Prøvningen er ugyldig, hvis procentandelen af gyldige vinduer er mindre end 50 % af effekttærskelen på 15 %.
 A.1.4.2.3. Beregning af overensstemmelsesfaktorer
 Overensstemmelsesfaktorer beregnes for hvert gyldigt vindue og


text:
for hvert forurenende stof på følgende måde:
 hvor:
 e
 er den bremsespecifikke emission af komponenten, mg/kWh
 L
 er den grænse, der finder anvendelse, mg/kWh.
 A.1.4.3. CO2-massemetoden
 Figur 3.
 CO2-massemetoden
 Varigheden (t
 2,i
 – t
 1,i
 ) af ith gennemsnitsberegnende vindue bestemmes ved:
 hvor:
 mCO2(tj,i)
 er CO2-massen målt mellem prøvningsstart og tiden t
 j,i, kg;
 mCO2,ref
 er massen bestem for WHTC, kg
 t2,i
 vælges således at:
 Hvor Δt er dataindsamlingsperioden, svarende til 1 sekund eller mindre.
 CO2-masserne beregnes i vinduerne ved at integrere de øjeblikkelige emissioner beregnet i overensstemmelse med kravene i punkt A.1.3.5.
 A.1.4.3.1. Procent gyldige vinduer
 Gyldige vinduer er vinduer, hvis varighed ikke overskrider den maksimale varighed beregnet ud fra:
 hvor:
 D
 max
 er den maksimale vinduesvarighed, s
 P
 max
 er den maksimale motoreffekt, kW.
 A.1.4.3.1.1.
 Hvis procentdelen af gyldige vinduer er under 50 %, skal dataevalueringen gentages med vinduer af længere varighed. Dette opnås ved at mindske værdien på 0,2 i formlen i punkt A1.4.3.1 med 0,01 indtil procentdelen af gyldige vinduer er større end eller lig med 50 %.
 A.1.4.3.1.2.
 Under alle omstændigheder må den mindskede værdi i ovenstående formel ikke være lavere end 0,15.
 A.1.4.3.1.3.
 Testen er ugyldig, hvis procentdelen af gyldige vinduer er mindre end 50 % ved en maksimal vinduesvarighed beregnet i overensstemmelse med punkt A.1.4.3.1., A.1.4.3.1.1. og A.1.4.3.1.2
 A.1.4.3.2. Beregning af overensstemmelsesfaktorer
 Overensstemmelsesfaktorer beregnes for hvert vindue og for hvert forurenende stof på følgende måde:
 med (koefficient i brug) og
 (certificeringskoefficient)
 hvor:
 m
 er masseemissionen af komponenten, mg/window
 er -massen i ith gennemsnitsberegnende vindue, kg
 m CO2,ref
 er motormassen bestemt for WHTC, kg
 mL
 er masseemission af komponenten svarende til den gældende grænse for WHTC'en, mg.
 (1) Målt eller korrigeret til våd basis.
 (2) Kun for naturgasdrevne motorer.
 (3) Anvend føler for omgivende temperatur eller en føler for indsugningsluftens temperatur.
 (4) Den registrerede værdi skal enten være a) nettodrejningsmoment eller b) netto drejningsmoment beregnet ud fra motorens faktiske procentmæssige drejningsmoment, friktionsmomentet og referencemomentet i henhold til SAE J1939-71 standard.
 Tillæg 2
 Bærbart emissionsmålingsudstyr
 A.2.1. Baggrund
 Gasemissioner måles i henhold til den procedure, der er beskrevet i tillæg 1 til dette bilag. Nærværende tillæg beskriver de egenskaber, der kræves af det bærbare målingsudstyr, der anvendes til udførelse af sådanne prøvninger.
 A.2.2. Måleudstyr
 A.2.2.1. Generelle specifikationer for gasanalysatorer
 PEMS-gasanalysatorernes specifikationer skal opfylde kravene i punkt 9.3.1 i bilag 4.
 A.2.2.2. Gasanalysatorteknologi
 Gasserne analyseres ved hjælp af de teknologier, der er specificeret i punkt 9.3.2.of bilag 4.
 Analysatoren til nitrogenoxider kan også være af NDUV-typen (Non-Dispersive Ultra Violet).
 A.2.2.3. Prøvetagning af gasemissioner
 Prøvetagningssonderne skal opfylde de krav, der er fastlagt i punkt A.2.1.2. i tillæg 2 til bilag 4. Prøvetagningslinjen opvarmes til 190 °C (+/– 10 °C).
 A.2.2.4. Andre instrumenter
 Måleinstrumenterne skal opfylde kravene i tabel 7 i bilag 4 og punkt 9.3.1 i bilag 4.
 A.2.3. Hjælpeudstyr
 A.2.3.1. Tilslutning af udstødningsflowmeter (EFM) til udstødningsrør
 Monteringen af EFM’en må ikke øge modtrykket med mere end den værdi, der anbefales af motorfabrikanten, eller øge udstødningsrørets længde med mere end 1,2 m. For så vidt angår komponenterne i