text:
 Avis juridique important
 |
 21999D0204(06)
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 44/98 af 29. maj 1998 om ændring af bilag II (tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 030 af 04/02/1999 s. 0043 - 0043
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG Nr. 44/98 af 29. maj 1998 om ændring af bilag II (tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 29/98 truffet af Det Blandede EØS-Udvalg (1);Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/79/EF af 16. december 1996 om beskyttelse af personer i motorkøretøjer ved frontal kollision og om ændring af direktiv 70/156/EØF (2) bør indarbejdes i aftalen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 Følgende punkt indsættes efter punkt 45u. (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/27/EF) i kapitel I i bilag II til aftalen:»45v. 396 L 0079: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/79/EF af 16. december 1996 om beskyttelse af personer i motorkøretøjer ved frontal kollision og om ændring af direktiv 70/156/EØF (EFT L 18 af 21. 1. 1997, s. 7).«Artikel 2 Følgende led indsættes i punkt 1 (Rådets direktiv 70/156/EØF) i kapitel I i bilag II til aftalen:»- 396 L 0079: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/79/EF af 16. december 1996 (EFT L 18 af 21. 1. 1997, s. 7).«Artikel 3 Teksterne til direktiv 96/79/EF på islandsk og norsk, som er knyttet til de respektive sproglige udgaver af denne afgørelse, er autentiske.Artikel 4 Denne afgørelse træder i kraft den 26. juni 1998, forudsat at Det Blandede EØS-Udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1.Artikel 5 Denne afgørelse offentliggøres i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 1998.På Det Blandede EØS-Udvalgs vegneF. BARBASOFormand(1) EFT L 310 af 19. 11. 1998, s. 13.(2) EFT L 18 af 21. 1. 1997, s. 7.


text:
 5.3.2020
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 68/5
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 276/2019
 af 13. december 2019
 om ændring af bilag I (Dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen [2020/295]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens gennemførelsesdirektiv (EU) 2019/990 af 17. juni 2019 om ændring af listen over slægter og arter i artikel 2, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2002/55/EF, i bilag II til Rådets direktiv 2008/72/EF og i bilaget til Kommissionens direktiv 93/61/EØF (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Denne afgørelse vedrører lovgivning om plantesundhed. Lovgivning om plantesundhed gælder ikke for Liechtenstein, så længe aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om handel med landbrugsprodukter er udvidet til at omfatte Liechtenstein, jf. de sektorspecifikke tilpasninger i bilag I til EØS-aftalen. Denne afgørelse skal derfor ikke gælde for Liechtenstein.
 (3)
 Bilag I til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 12 (Rådets direktiv 2002/55/EF) i kapitel III i bilag I til EØS-aftalen:
 »—
 32019 L 0990: Kommissionens gennemførelsesdirektiv (EU) 2019/990 af 17. juni 2019 (EUT L 160 af 18.6.2019, s. 14).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af gennemførelsesdirektiv (EU) 2019/990, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 14. december 2019, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2019.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gunnar PÁLSSON
 Formand
 (1) EUT L 160 af 18.6.2019, s. 14.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 29.4.2020
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 136/1
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 FN-regulativ nr. 45 — Ensartede forskrifter for godkendelse af forlygtevaskere og motordrevne køretøjer for så vidt angår forlygtevaskere [2020/575]
 Omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 11 til ændringsserie 01 — ikrafttrædelsesdato: 10. oktober 2017
 INDHOLD
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Mærkninger
 5.
 Godkendelse
 6.
 Generelle specifikationer
 7.
 Kontrol af rengøringseffektivitet
 8.
 Ændring af type og udvidelse af godkendelse
 9.
 Produktionens overensstemmelse
 10.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 11.
 Endeligt ophør af produktionen
 12.
 Navne og adresser på tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvning, og på de typegodkendende myndigheder
 13.
 Overgangsbestemmelser
 BILAG
 1.
 Meddelelse om godkendelse, nægtelse, udvidelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en type forlygtevaskere i henhold til regulativ nr. 45
 2.
 Meddelelse om godkendelse, nægtelse, udvidelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en type køretøj for så vid angår forlygtevaskere i henhold til regulativ nr. 45
 3.
 Udformning af godkendelsesmærket
 4.
 Procedure til prøvning af effektiviteten af forlygtevaskere
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 I sidstnævnte tilfælde er det efter fabrikantens valg muligt at montere en forlygtevasker, der tidligere er godkendt som komponent
 Dette regulativ finder anvendelse på godkendelse af forlygtevaskere og godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår forlygtevaskere, men denne forudgående godkendelse er ikke obligatorisk (1).
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 2.1.
 »forlygtevasker«: en færdigopbygget anordning, med hvilken hele eller en del af den lysemitterende flade på en forlygte eller et AFS-system kan rengøres
 2.2.
 »type forlygtevasker«: forlygtevaskere, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til (2):
 2.2.1.
 handelsnavn eller -mærke
 a)
 forlygtevaskere med samme handelsnavn eller -mærke, som er fremstillet af forskellige fabrikanter, skal betragtes som forskellige typer
 b)
 forlygtevaskere, der er fremstillet af samme fabrikant, og som kun adskiller sig ved handelsnavn eller -mærke, skal betragtes som samme type
 2.2.2.
 den anvendte vaskemetode
 2.2.3.
 de forskellige geometriske dimensioner af forlygten, hvis dette medfører ændringer i vaskerens komponenter
 2.3.
 »køretøjstype«: køretøjer, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til:
 2.3.1.
 typen af forlygtevasker
 2.3.2.
 forlygtevaskerens geometriske konstruktion, hvis denne medfører ændringer i dens funktion
 2.3.3.
 væskebeholderens kapacitetsklasse
 2.4.
 »godkendelse af et køretøj«: godkendelse af køretøjstypen for så vidt angår forlygtevaskere
 2.5.
 »væskebeholder«: den del af forlygtevaskeren, hvor der i givet fald opbevares rengøringsvæske
 2.6.
 »rengøringseffektivitet«: den procentdel af lysstyrken, der måles ved et målepunkt efter rengøring i forhold til de værdier, der måles, når forlygten er fuldstændig ren.
 2.7.
 »rengøringstid«: tidsperioden, der omfatter en eller flere rengøringsprocesser med henblik på at opfylde kravene i punkt 7 nedenfor
 2.8.
 »rengøringsmetode«: alle passende metoder til rengøring
 2.9.
 De definitioner i regulativ nr. 48 og de ændringsserier dertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen, gælder også for dette regulativ.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1.
 Ansøgning om godkendelse


text:
af en type forlygtevasker indgives af indehaveren af fabriks- eller varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant.
 3.2.
 Ansøgningen om typegodkendelse af et køretøj med hensyn til forlygtevaskere indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt bemyndigede repræsentant.
 3.3.
 Ansøgningen skal indeholde angivelse af typenummer eller godkendelsesnummer eller af formen og dimensionerne af de forlygter, som forlygtevaskeren skal bruges til, og den skal ledsages af nedennævnte dokumenter eller prøver i tre eksemplarer og af følgende:
 3.3.1.
 Tegninger, der tilstrækkeligt detaljeret viser monteringen på køretøjet, tilkoblingen mellem forlygter og viskere, dyser eller lignende dele, godkendelsesmærkets placering og den anvendte rengøringsmetode. Når det er relevant, skal den del af lysfladen på forlygten, der er relevant for vaskeren, også angives.
 3.3.2.
 Enten en specifikation af type(r) eller godkendelsesnummer (-numre) for de(n) forlygte(r), som forlygtevaskeren skal monteres på, hvis kun en del af linsen rengøres, eller en specifikation af de vigtigste dimensioner (linsens diameter og krumningsradius), hvis linsen rengøres på en ensartet måde
 3.3.3.
 En liste med angivelse af de dele, som forlygtevaskeren består af, og tegninger heraf (f.eks. pumper, dyser, ventiler, motorer og viskere)
 3.3.4.
 En kort teknisk beskrivelse med angivelse af rengøringsperiodens længde, forbruget af rengøringsvæske under rengøringsperioden og væskebeholderens minimumskapacitet
 3.3.5.
 For hver type forlygte, en prøve beregnet til montering i køretøjets venstre side og en prøve beregnet til montering i køretøjets højre side, komplet med den/de relevante forlygte/forlygter monteret som beskrevet i punkt 3.3.1 ovenfor, enten på et passende testfikstur eller på et køretøj, der er repræsentativt for de(n) type(r), der skal godkendes, på en sådan måde, at forlygtevaskerne og forlygterne kan fungere ved normal drift Ved forlygter til højrekørsel og venstrekørsel er det tilstrækkeligt at prøve et enkelt sæt forlygter til enten højre- eller venstrekørsel
 3.3.6.
 En separat komplet forlygtevasker
 3.3.7.
 Monteringsvejledning, hvis der er tale om godkendelse af en forlygtevasker
 3.3.8.
 Hvis den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvning kræver det, teknisk dokumentation og yderligere prøveemner.
 3.3.9.
 Hvis en type forlygtevasker kun ved handelsnavn eller -mærke adskiller sig fra en type, der allerede er godkendt, er det tilstrækkeligt at indgive følgende:
 3.3.9.1.
 en af forlygtevaskerfabrikanten udfærdiget erklæring om, at den indleverede type (bortset fra handelsnavn eller mærke) er identisk med og er fremstillet af den samme fabrikant, som har fremstillet den allerede godkendte type, hvis godkendelseskode skal angives
 3.3.9.2.
 to prøver med det nye handelsnavn eller -mærke eller tilsvarende dokumentation.
 4. MÆRKNINGER
 4.1.
 Forlygtevaskeren skal på mindst en af dens dele være forsynet med følgende mærkning:
 4.1.1.
 handelsnavn eller -mærke
 4.1.2.
 Hvis der er tale om elektriske dele, den nominelle spænding
 4.2.
 En af vaskerens hoveddele, der indleveres med henblik på godkendelse, skal omfatte et område af tilstrækkelig størrelse til godkendelsesmærket. Området skal være vist på de i punkt 3.3.1 omhandlede tegninger.
 4.3.
 Køretøjet, der indleveres med henblik på godkendelse, skal omfatte et område af tilstrækkelig størrelse til godkendelsesmærket, jf. bilag 3 til dette regulativ.
 5. GODKENDELSE
 5.1.
 Godkendelse af en forlygtevasker omfatter udelukkende det funktionsprincip, der anvendes ved rengøring af enten de typer eller de former


text:
og funktioner af forlygter, der er angivet i ansøgningen om godkendelse.
 5.2.
 Hvis den type forlygtevasker eller køretøjstype, der indleveres med henblik på godkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 6 og 7 nedenfor, meddeles der godkendelse for den pågældende type forlygtevasker eller køretøj.
 5.3.
 Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De to første cifre (i øjeblikket 01 svarende til ændringsserie 01, der trådte i kraft den 9. februar 1988) angiver serien af de seneste større tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele en anden forlygtevasker eller type forlygtevasker samme nummer.
 5.4.
 Meddelelse om godkendelse, udvidelse eller nægtelse af godkendelse af en køretøjstype efter dette regulativ skal fremsendes til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesformular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ, sammen med tegninger leveret af ansøgeren, i et format, der ikke er større end A4 (210 × 297 mm) eller er foldet til dette format, samt i et passende målestoksforhold.
 Meddelelse om godkendelse, udvidelse eller nægtelse af godkendelse af en type forlygtevasker efter dette regulativ skal fremsendes til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesformular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 2 til dette regulativ, sammen med tegninger, leveret af ansøgeren, i et format, der ikke er større end A4 (210 × 297 mm), eller er foldet til dette format, samt i et passende målestoksforhold.
 5.5.
 Alle køretøjer og forlygtevaskere, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:
 5.5.1.
 en cirkel, der omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, der meddeler godkendelse (3)
 5.5.2.
 for en køretøjstype, nummeret på dette regulativ efterfulgt af R, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for cirklen, der er beskrevet i punkt 5.5.1.
 5.5.3.
 for en køretøjstype, følgende ekstra symbol: Et rektangel omkring en værdi, der udtrykker væskebeholderens kapacitetsklasse. Klassen kan enten være 50 eller 25 som beskrevet i punkt 6.5.2.1.
 5.5.4.
 for en type forlygtevasker, et godkendelsesnummer.
 5.6.
 Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 5.5.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så fald anbringes regulativets nummer og typegodkendelsesnummeret samt yderligere symboler for alle regulativer, i henhold til hvilke typegodkendelse er meddelt i det land, som har meddelt typegodkendelse i henhold til dette regulativ, i lodrette kolonner til højre for det mærke, der er beskrevet i punkt 5.5.1.
 5.7.
 Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne slettes.
 5.8.
 For en køretøjstype skal godkendelsesmærket være placeret enten i nærheden af forlygterne eller i nærheden af eller på køretøjets fabrikationsplade.
 5.9.
 Bilag 3 til dette regulativ indeholder eksempler på udformningen af godkendelsesmærker.
 6. GENERELLE SPECIFIKATIONER
 6.1.
 Forlygtevaskeren skal


text:
være udformet og fremstillet således, at den kan rengøre de dele af den lysemitterende flade på de forlygter, der udsender hovednærlysstrålen og, eventuelt, fjernlyset, så der som minimum opnås den i punkt 7 omhandlede rengøringsvirkning.
 6.1.1.
 Hvis nærlyset udsendes af et adaptivt forlygtesystem, skal: forlygtevaskeren være udformet og fremstillet således, at den kan rengøre de dele af den lysemitterende flade på det adaptive forlygtesystem, der i henhold til bestemmelserne i punkt 6.22.9.1 i regulativ 48 skal monteres med et rengøringssystem.
 6.2.
 Forlygtevaskeren skal ydermere være konstrueret på følgende måde:
 6.2.1.
 Når dele af forlygtevaskeren i hvileposition(er) befinder sig på forlygtens lysemitterende flade, må de fotometriske værdier for forlygterne og for lygter, der er grupperede eller indbyggede i forlygten, der er indleveret til prøvning, målt på punkterne opremset i det relevante regulativ, for hvilke der er anført mindsteværdier, ikke reduceres med mere end 5 % for disse deles normale hvileposition(er) i forhold til de værdier, der blev målt inden montering af forlygtevaskeren. Værdierne må under ingen omstændigheder være lavere end de værdier, der er fastsat i den pågældende forordning.
 6.2.1.1.
 Punkt 6.2.1. finder ikke anvendelse, når forlygten og de dele af forlygtevaskeren, der henvises til i punkt 6.2.1. udgør en samlet enhed ved godkendelsen af forlygten.
 6.2.2.
 I drift, undtagen i hvileposition, må de mekaniske dele ikke dække mere end:
 6.2.2.1.
 20 % af den lysemitterende flade af en forlygte, der udsender nærlys.
 6.2.2.2.
 10 % af den lysemitterende flade af en forlygte, der udsender fjernlys, som ikke er indbygget i en forlygte, der udsender nærlys.
 6.2.3.
 Det skal være muligt at anvende anordningen ved alle temperaturer mellem – 10 °C og + 35 °C, og den skal kunne fungere tilfredsstillende ved hastigheder mellem 0 og 130 km/h (eller køretøjets maksimalhastighed, hvis den er under 130 km/h). Dette gælder dog ikke, hvis vaskeren blokeres af sne eller is. Forlygtevaskeren skal forblive ubeskadiget, hvis den udsættes for en temperatur på hhv. – 35 °C og + 80 °C i en periode af en times varighed.
 6.2.4.
 I normal drift skal forlygtevaskeren fungere tilfredsstillende til trods for de vibrationer, den kan blive udsat for.
 6.2.5.
 Der må ikke forekomme funktionsbeskadigelse som følge af vand, is eller sne, der sætter sig på forlygtevaskeren ved normal drift af køretøjet, selv om rensevæsken bliver frosset. Et midlertidigt svigt som følge af frost eller ophobning af sne betragtes ikke som en skade, forudsat at anordningen kan sættes i drift igen ved hjælp af enkle midler.
 6.2.6.
 Alle dele, der kan komme i kontakt med rengøringsvæsken, skal være resistente over for en blanding bestående af 50 % methanol, ethanol eller isopropanol og 50 % vand.
 6.2.7.
 Forlygtevaskerens dele må ikke hindre justering af forlygterne eller isættelse eller udskiftning af glødelamper. Vaskeren eller dele heraf kan om nødvendigt være aftagelige, hvis de kan fjernes med simple værktøjer.
 6.3.
 Dele af forlygtevaskeren som i hvileposition(er) og/eller i drift udgør en del af køretøjets udvendige overflade, skal opfylde følgende forskrifter:
 6.3.1.
 Delene må ikke have udadvendende spidse eller skarpe fremspring med


text:
form, dimensioner, retning eller hårdhed, som kan øge skadesrisikoen eller -omfanget for en person, der rammes eller strejfes af karosseriet.
 6.3.2.
 Intet fremspringende punkt på køretøjets udvendige overflade må have en krumningsradius på mindre end 2,5 mm. Dette krav gælder ikke for dele med en shore-A hårdhed på højst 60.
 6.3.3.
 I tilfælde, hvor vaskeren har en visker, finder punkt 6.3.2 ovenfor ikke anvendelse på viskerbladene eller eventuelle støttearme dertil. Disse enheder skal dog være fremstillet således, at de ikke har skarpe vinkler eller spidse eller skarpe dele af en ikke-funktionsbestemt karakter. Eventuelle viskere skal være forsynet med en beskyttelseskappe med en krumningsradius på mindst 2,5 mm og en overflade på mindst 50 mm2.
 6.3.4.
 I tilfælde, hvor vaskeren er udstyret med dyser, gælder punkt 6.3.2. hverken for dysernes funktionelle dele eller de ikke-funktionelle dele, hvis de rager mindre end 5 mm ud.
 6.3.5.
 Bestemmelserne i punkt 6.3.1, 6.3.2 og 6.3.3 ovenfor gælder ikke for de dele af forlygtevaskeren, som er placeret således at de under statiske forhold ikke kan berøres af en kugle med en diameter på 100 mm.
 6.4.
 Overensstemmelse med specifikationerne i punkt 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 og 6.2.6 attesteres af ansøgeren. I tvivlstilfælde kan den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvningen, kontrollere opfyldelsen af disse krav.
 6.5.
 I forbindelse med godkendelse af et køretøj skal følgende krav tillige være opfyldt:
 6.5.1.
 Rengøring af alle forlygter, der udsender en hovednærlysstråle, er obligatorisk. Hvis mere end to forlygter udsender fjernlys, er rengøringen af et par af disse forlygter tilstrækkelig.
 6.5.2.
 Hvis vaskeren har en væskebeholder, kan denne kombineres med væskebeholderen for forrudevaskeren og bagrudevaskeren og skal opfylde følgende krav:
 6.5.2.1.
 Væskebeholderens kapacitet skal være tilstrækkelig til mindst 50 rengøringsperioder for forlygtevaskere af kapacitetsklasse 50 og mindst 25 rengøringsperioder for forlygtevaskere i kapacitetsklasse 25. Hvis beholderen ikke kun forsyner forlygtevaskeren, men også forrudevaskeren og/eller bagrudevaskeren, øges kapaciteten med 1 liter i alt.
 6.5.2.2.
 Det skal være let at kontrollere væskestanden, og åbningen til væskepåfyldning skal være let tilgængelig.
 6.5.3.
 Hverken vaskeren eller nogen af dens dele må hindre justering af forlygten og udskiftning af glødelampen. Om nødvendigt, skal vaskeren eller en del af den kunne fjernes med simple værktøjer. Effektiviteten af andre foreskrevne eller tilladte lygter eller lyssignalanordninger må ikke forringes, hverken af forlygtevaskerens dele eller dens drift, undtagen i løbet af rengøringsfasen. Den må frem for alt ved normal drift ikke systematisk afsætte snavs på andre lygters og lyssignalers lysemitterende flader.
 6.5.4.
 Betjeningsanordningen til forlygtevaskeren skal kunne betjenes fra førersædet og kan være kombineret med betjeningsanordningerne for andre rengøringsanordninger.
 Når forlygtevaskeren skal monteres i henhold til regulativ nr. 48 og hvis der ikke sker automatisk aktivering af vaskeren, skal den derudover fungere i mindst én rengøringsperiode, mens forrudevaskene anvendes og lygterne allerede er tændt.
 6.6.
 Hvis der på et køretøj indleveret til godkendelse er monteret en forlygtevasker, der tidligere er godkendt som en komponent, kontrolleres kun de krav, der er fastsat i punkt 6.5 til 6.5.4.
 7. KONTROL AF RENGØRINGSEFFEKTIVITET
 7.1.
 Vaskerens effektivitet skal prøves efter


text:
forskrifterne i bilag 4 til dette regulativ. Rengøringseffektiviteten på de punkter på måleskærmen, der er anført nedenfor, skal efter hver rengøringsperiode udgøre mindst 70 % for hovednærlyslygten og også 70 % for en eventuel separat fjernlyslygte. Hvis der er tale om et adaptivt forlygtesystem (AFS), finder denne bestemmelse anvendelse på de fotometriske prøvningsprocedurer som defineret i bilag 9 til regulativ nr. 123, som gælder for de lygteenheder i den neutrale tilstand, der er angivet i punkt 6.1.1 ovenfor. Hvis der er tale om en forlygte (regulativ nr. 98 eller 112), der frembringer kurvelys, skal forlygten indstilles til prøvning i lige fremadkørsel.
 Diagram over målepunkter på en skærm
 7.2.
 Målepunkterne skal placeres som vist i ovenstående skitse på en skærm, der befinder sig 25 m fra forlygten og vinkelret på dens akse.
 7.3.
 Målepunkter for forlygten, der frembringer nærlys
 7.3.1.
 Forlygter, der kun er godkendt med hensyn til nærlys (mærkning C eller HC eller XC/V/E/W/T på godkendelsesmærket:
 Målepunkter: 50 R (L) og 50 V (4).
 7.3.2.
 Forlygter, der er godkendt med hensyn til nærlys og fjernlys (mærkning CR, HCR, C+R, C+HR, HC+R eller HC+HR eller XC/V/E/W/R/T):
 Målepunkter: 50R (L) (og 50V hvis én og samme forlygte indeholder forskellige optiske systemer for fjernlys og nærlys).
 7.4.
 Målepunkter for forlygten, der frembringer nærlys
 Målepunkt: HV.
 8. ÆNDRING AF TYPE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSE
 8.1.
 Enhver ændring af en type forlygtevasker eller en køretøjstype skal meddeles den typegodkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen. Den typegodkendende myndighed kan da enten:
 8.1.1.
 skønne, at de foretagne ændringer næppe vil have mærkbar ugunstig virkning, og at forlygtevaskeren eller køretøjet stadig opfylder forskrifterne, eller
 8.1.2.
 kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningens udførelse.
 8.2.
 Godkendelse eller nægtelse af godkendelse skal sammen med detaljer om ændringerne meddeles de kontraherende parter, der anvender dette regulativ i henhold til fremgangsmåden beskrevet i punkt 5.4 ovenfor.
 8.3.
 Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af godkendelsen, påfører et fortløbende nummer på hver meddelelsesformular, som udfærdiges vedrørende en sådan udvidelse.
 9. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 9.1.
 Ethvert køretøj eller enhver forlygtevasker, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i dette regulativ, skal være i overensstemmelse med den godkendte type og opfylde forskrifterne i artikel 6 og 7 ovenfor.
 9.2.
 For at kontrollere overensstemmelsen, jf. punkt 9.1 ovenfor, vil der blive udtaget køretøjer eller forlygtevaskere med det i henhold til dette regulativ krævede godkendelsesmærke fra produktionen.
 10. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 10.1.
 Godkendelser, som er meddelt for en type forlygtevasker eller en køretøjstype i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 9.1 ovenfor ikke er opfyldt, eller hvis den udtagne prøve ikke består den i punkt 9.2 foreskrevne kontrol.
 10.2.
 Hvis en kontraherende part, som anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular, som er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 eller 2 til dette regulativ.
 11. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Hvis indehaveren af


text:
godkendelsen endeligt ophører med at fremstille en forlygtevasker eller et køretøj, som er godkendt i henhold til dette regulativ, underrettes den myndighed, som har meddelt godkendelsen, herom. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de andre parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesformular, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 eller 2 til dette regulativ.
 12. NAVNE OG ADRESSER PÅ TEKNISKE TJENESTER, SOM ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNING, OG PÅ DE TYPEGODKENDENDE MYNDIGHEDER.
 De kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, meddeler De Forenede Nationers sekretariat navnene og adresserne på de tekniske tjenester, som udfører typegodkendelsesprøvninger, og på de typegodkendende myndigheder, som meddeler typegodkendelser, og hvortil meddelelser om typegodkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af typegodkendelse, der er udstedt i andre lande, skal sendes.
 13. OVERGANGSBESTEMMELSER
 Montering af forlygtevaskere på nye køretøjer
 13.1.
 Fra og med den officielle ikrafttrædelsesdato for supplement 4 til ændringsserie 01 kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ikke forbyde montering på et køretøj af en forlygtevasker, der er godkendt i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 4 til ændringsserie 01.
 13.2.
 Kontraherende parter, der anvender dette regulativ, skal fortsat tillade montering på et køretøj af en forlygtevasker, som er godkendt i henhold til dette regulativ som ændret ved den forudgående ændringsserie i en periode på 24 måneder efter ikrafttrædelsen af supplement 4 til ændringsserie 01.
 13.3.
 Ved udløbet af en periode på 48 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, forbyde montering af en forlygtevasker, som ikke opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved supplement 4 til ændringsserie 01, på et nyt køretøj, for hvilket der er meddelt national typegodkendelse eller individuel typegodkendelse mere end 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4 til ændringsserie 01 til dette regulativ.
 13.3.1.
 Dog kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, forbyde montering af forlygtevaskere, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01, på et køretøj, der første gang blev ibrugtaget mere end fem år efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 01.
 13.3.2.
 Dog kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, forbyde køretøjer, der ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01, og som ibrugtages mere end fem år efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 01.
 13.4.
 Efter udløbet af en periode på 60 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen kan de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, forbyde montering af en forlygtevasker, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ, som ændret ved supplement 4 til ændringsserie 01, på et nyt køretøj, som blev indregistreret første gang mere end 60 måneder efter ikrafttrædelsen af supplement 4 til ændringsserie 01 til dette regulativ.
 (1) Overholdelse af dette regulativ er ikke uforenelig med de gældende nationale forskrifter, der ikke accepterer køretøjer godkendt med forlygtevaskere i kapacitetsklasse 25.
 (2) Forlygtevaskere anses ikke for at være af en anden type på grund af forskelle i væskeforbrug, vaskeperiode eller anbringelse af renseenheder, forudsat at den tekniske tjeneste, der forestår godkendelsesprøvningen, kontrollerer overholdelsen af denne


text:
forordning. Dette gælder også, hvis de forlygter, der skal vaskes, kun afviger ved den anvendte glødelampekategori, konstruktionen for venstre- eller højrekørsel, lysets farve eller dele af forlygten, som ikke har indflydelse på forlygtevaskerens effektivitet. Hvis der tale om forskellige glødelamper, skal kun den forlygte med det højeste strømforbrug prøves.
 (3) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i overenskomsten af 1958 er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6 — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (4) R henviser til højrekørsel.
 L henviser til venstrekørsel.
 BILAG 1
 MEDDELELSE
 (største format: A4 (210 × 297 mm))
 Udstedt af:
 Myndighedens navn
 ......
 ......
 ......
 vedrørende (2):
 Meddelelse af godkendelse
 Udvidelse af godkendelse
 Nægtelse af godkendelse
 Inddragelse af godkendelse
 Endeligt ophør af produktionen
 af en type forlygtevasker i henhold til regulativ nr. 45
 Godkendelses nr....
 Udvidelses nr....
 1. Forlygtevaskerens handelsnavn eller -mærke:...
 2. Type forlygtevasker:...
 3. Fabrikantens navn og adresse:...
 4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant:...
 5. Godkendt for følgende forlygter (type eller godkendelsesnummer) og/eller former af og dimensioner for den pågældende forlygte:...
 6. Kort beskrivelse af vaskeren:...
 7. Indleveret til godkendelse den:...
 8. Teknisk tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvning:...
 9. Dato på rapport udstedt af den pågældende tekniske tjeneste:...
 10. Nummer på rapport udstedt af denne tjeneste:...
 11. Godkendelse meddelt/nægtet/udvidet/inddraget (1):...
 12. Godkendelsesmærkets placering på forlygtevaskeren:...
 13. Sted:...
 14. Dato:...
 15. Underskrift:...
 16. Følgende dokumenter med anførelse af godkendelsesnummeret ovenfor kan rekvireres:...
 ... tegninger, der viser monteringen af forlygtevaskeren og dens tilkobling til andre dele, for hvilken denne godkendelse gælder
 ... tegninger, diagrammer og planer for vaskeren
 ... fotografier.
 (1)
 Kendingsnummer for det land, hvor godkendelsen er meddelt/udvidet/nægtet/inddraget (se godkendelsesforskrifter i regulativet).
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 2
 MEDDELELSE
 (største format: A4 (210 × 297 mm))
 Udstedt af:
 Myndighedens navn
 ......
 ......
 ......
 vedrørende (2):
 Meddelelse af godkendelse
 Udvidelse af godkendelse
 Nægtelse af godkendelse
 Inddragelse af godkendelse
 Endeligt ophør af produktionen
 for en køretøjstype for så vidt angår forlygtevaskere i henhold til regulativ nr. 45
 Godkendelses nr....
 Udvidelses nr....
 1. Køretøjets fabriks- eller handelsbetegnelse:...
 2. Køretøjstype:...
 3. Fabrikantens navn og adresse:...
 4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant:...
 5. Forlygtevaskerens fabriks- eller handelsbetegnelse:...
 6. Vaskertype:...
 7. Forlygtevaskerens typegodkendelsesnummer, i de tilfælde, hvor køretøjet er udstyret med en tidligere godkendt forlygtevasker):...
 8. Godkendt for følgende forlygter (type eller godkendelsesnummer eller former og dimensioner):...
 9. Kort beskrivelse af vaskeren:...
 10. Væskebeholderens kapacitetsklasse 25/50 (2):...
 11. Indleveret til godkendelse den:...
 12. Teknisk tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvning:...
 13. Dato på rapport udstedt af den pågældende tekniske tjeneste:...
 14. Nummer på rapport udstedt af denne tjeneste:...
 15. Godkendelse meddelt/nægtet/udvidet/inddraget (1):...
 16. Godkendelsesmærkets placering på køretøjet:...
 17. Sted:...
 18. Dato:...
 19. Underskrift...
 20. Følgende dokumenter med anførelse af godkendelsesnummeret ovenfor kan rekvireres:...
 ... tegninger, der viser monteringen af forlygtevaskeren og dens tilkobling til andre dele, for hvilken denne godkendelse gælder
 ... tegninger, diagrammer og planer for vaskeren
 ... fotografier.
 (1)
 Kendingsnummer for det land, hvor godkendelsen er meddelt/udvidet/nægtet/inddraget (se godkendelsesforskrifter i regulativet).
 (1) Det ikke gældende


text:
overstreges.
 BILAG 3
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKET
 I.
 Udformning af godkendelsesmærket for forlygtevaskeren
 Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført en forlygtevasker, viser, at vaskeren er godkendt i Nederlandene (E4) under godkendelsesnummer 012439. De første to cifre i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt i henhold til kravene i regulativ nr. 45 som ændret ved ændringsserie 01.
 Bemærk:
 Godkendelsesnummeret skal placeres tæt på cirklen og enten over, under, til venstre eller til højre for bogstavet »E«. Godkendelsesnummerets cifre skal placeres på samme side af bogstavet »E« og vende i samme retning. De kompetente myndigheder skal undgå at bruge romertal i forbindelse med godkendelse for at undgå forveksling med andre symboler.
 II.
 Udformning af godkendelsesmærket for et køretøj for så vidt angår forlygtevaskere
 MODEL A
 Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at køretøjstypen er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 45, som ændret ved ændringsserie 01, under godkendelsesnummeret 012439. De første to cifre i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt i henhold til kravene i regulativ nr. 45 som ændret ved ændringsserie 01. Kapacitetsklassen er 50.
 MODEL B
 Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at køretøjstypen er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 24 og 45 (*1). De første to cifre af godkendelsesnumrene angiver, at på datoerne for meddelelse af de respektive godkendelser omfattede regulativ nr. 24 allerede ændringsserie 02, og regulativ nr. 45 omfattede ændringsserie 01. Kapacitetsklassen er 50.
 (*1) Det første nummer er kun givet som eksempel.
 BILAG 4
 PROCEDURE FOR PRØVNING AF EFFEKTIVITETEN AF FORLYGTEVASKERE
 1. GENERELT
 Prøvningerne udføres i stillestående luft ved en omgivende temperatur på 23 °C ± 5 °C
 Under de forskellige faser af prøvningen træffes foranstaltninger til at undgå, at forlygtens glas udsættes for varmechok.
 Hvis fabrikanten af forlygtevaskeren tilbyder mere end en mulighed for montering af forlygtevaskeren og forlygterne, skal der kun foretages prøvning af forlygten med den værst tænkelige montering af forlygtevaskeren. Hvis der anvendes en rengøringsvæske, skal der være ekstra dyser på testfiksturet i den ikke-simulerede side for at kontrollere væskeforbruget.
 2. PRØVNINGSUDSTYR
 2.1. Prøveblanding
 2.1.1.
 Til forlygter med udvendigt lygteglas af glas:
 Blandingen af vand og forurenende stof, som skal påføres forlygten, består af:
 a)
 9 vægtdele kvartssand med kornstørrelse 0-100 μm
 b)
 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv fremstillet af bøgetræ med kornstørrelse 0-100 μm
 c)
 0,2 vægtdele NaCMC,1 og
 d)
 5 vægtdele natriumchlorid (99 % rent)
 e)
 en passende mængde destilleret vand med en specifik ledningsevne på ≤ 1 μS/m.
 2.1.2.
 For forlygter med udvendigt lygteglas i plastmateriale:
 Blandingen af vand og forurenende stof, som skal påføres forlygten, består af:
 a)
 9 vægtdele kvartssand med kornstørrelse 0-100 μm
 b)
 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv fremstillet af bøgetræ med kornstørrelse 0-100 μm
 c)
 0,2 vægtdele NaCMC (1)
 d)
 5 vægtdele natriumchlorid (99 % rent)
 e)
 13 vægtdele destilleret vand med specifik ledningsevne på ≤ 1 mS/m
 f)
 2 ± 1 dråber overfladeaktivt stof (2).
 2.1.3.
 Blandingen skal være egnet til at kunne påføres forlygten ved hjælp af sprøjtepistolen nævnt i punkt 2.3 nedenfor. Blandingen


text:
skal anvendes tidligst to timer og højst 24 timer efter tillavningen. Den skal fyldes i pistolen umiddelbart inden brug.
 2.2. Det fotometriske måleudstyr skal svare til det, der anvendes i forbindelse med godkendelse af forlygter.
 2.3. Der skal anvendes en strømforsyning af tilstrækkelig kapacitet (i løbet af rengøringsperioden må spændingsfaldet ikke være mere end 1 %), et voltmeter til måling af korte tidsintervaller (oscillograf), en sprøjtepistol med et driftstryk på ca. 500 kPa med en flowkop og en dyse med en diameter på 1,5 mm.
 2.4. Hvis forlygterne eller forlygtevaskeren ikke prøves på køretøjet, skal disse være monteret på et testfikstur, som gengiver monteringen på køretøjet og muliggør normal drift af både forlygtevasker og forlygter.
 2.5. I forbindelse med prøvning af elektrisk drevne anordninger justeres strømforsyningen på en sådan måde, at spændingen under belastning er 13,0 V ved kontakterne med det største forbrug, hvis der er tale om 12V-systemer, og 27,0 V, hvis der er tale om 24V-systemer.
 Måling af lysemission skal foretages på grundlag af prøvninger for forlygterne. I tvivlstilfælde gælder kun målinger udført med standardglødelampe.
 3. FOTOMETRISKE MÅLINGER AF FORLYGTEN I REN TILSTAND
 Den lysemitterende flade skal være ren, og forlygtevaskeren skal befinde sig i en stationær position. De fotometriske målinger udføres i overensstemmelse med specifikationerne i det relevante regulativ i lighed med målingerne angivet i punkt 4 nedenfor. Lysemissionen skal måles i målepunkterne nævnt i punkt 7 i dette regulativ.
 4. PRØVNING AF RENGØRINGSEFFEKTIVITETEN
 4.1.
 Efter at forlygterne har været tændt i 10 minutter fordeles smudsblandingen jævnt på hele den lysemitterende flade ved hjælp af ovennævnte sprøjtepistol. Blandingen tørres derefter enten ved betjening af forlygten eller ved hjælp af varm luft. Denne procedure gentages om nødvendigt, indtil lysstyrken ved alle målepunkter er reduceret til under 20 % af værdierne i punkt 3 i dette bilag. Lysstyrken i mindst ét af flere målepunkter skal være mellem 15 % og 20 %.
 4.1.1.
 De værdier, der skal anvendes ved prøvningen i rengøringsperiodens varighed og forbruget af rengøringsvæske i denne periode, skal være de værdier, som fabrikanten har oplyst. Væskeforbruget måles som middelværdien over flere rengøringsperioder som specificeret af fabrikanten.
 4.1.2.
 Efter at forlygten er afkølet og højst to timer efter, at smudsblandingen er tørret, skal forlygterne tændes, og forlygtevaskeren skal anvendes i den rengøringsperiode, som fabrikanten har specificeret. Denne rengøringsperiode må ikke overstige 10 s.
 4.2.
 Hvis der anvendes rengøringsvæske til rengøringen, skal prøvningen udføres prøven med destilleret vand med en specifik ledningsevne på højst 10 μS/cm.
 4.3.
 Hvis vaskeren er bygget til at fungere manuelt, skal rengøringen udføres med højst fem operationer inden for tidsintervallet nævnt i punkt 4.1.2 ovenfor.
 4.4.
 Hvis forlygtevaskeren ikke er elektrisk drevet, skal prøvningsbetingelserne for prøvningen specificeres af den tekniske tjeneste efter aftale med fabrikanten.
 4.5.
 Efter rengøringen skal forlygten have lov til at tørre. Derefter måles lysstyrken i målepunkterne igen jf. punkt 3 ovenfor, og de herved opnåede værdier skal opfylde kravene i punkt 7 i dette regulativ.
 4.6.
 Hvis resultatet af målingerne ikke opfylder kravene i punkt 4.5 ovenfor, er det,


text:
såfremt forlygtevaskeren anvendes med en rengøringsvæske, tilladt at forsøge at opnå et bedre resultat ved at justere væskens stråle.
 (1) NaCMC står for natriumsaltet af carboxymethylcellulose, også betegnet CMC. Den NaCMC, der indgår i blandingen af vand og forurenende stof, skal have en substitutionsgrad (DS) på 0,6-0,7 og en viskositet på 200-300 cP i en 2 % opløsning ved 20 °C.
 (2) Tolerancen på mængdeangivelsen er nødvendig, for at smudsblandingen spreder sig korrekt over alle typer plastlygteglas.


text:
 Avis juridique important
 |
 11992M/PRO/PRI/BCE
 Traktat om Den Europæiske Union - Protokol om ændring af protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter
 EF-Tidende nr. C 191 af 29/07/1992 s. 0086
 PROTOKOL om aendring af protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter DE HOEJE KONTRAHERENDE PARTER, SOM TAGER I BETRAGTNING, at Den Europaeiske Centralbank og Det Europaeiske Monetaere Institut i henhold til artikel 40 i statutten for Det Europaeiske System af Centralbanker og Den Europaeiske Centralbank og i henhold til artikel 21 i statutten for Det Europaeiske Monetaere Institut skal nyde de privilegier og immuniteter paa Medlemsstaternes omraade, der er noedvendige for opfyldelsen af deres opgaver, ER BLEVET ENIGE OM foelgende bestemmelser, der knyttes som bilag til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab: Artikel 1 I protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter, der er knyttet som bilag til Traktaten om Oprettelse af et Faelles Raad og en Faelles Kommission for De Europaeiske Faellesskaber, tilfoejes foelgende bestemmelser: »Artikel 23 Denne protokol gaelder ogsaa for Den Europaeiske Centralbank, for medlemmerne af dens besluttende organer og for dens personale med forbehold af bestemmelserne i protokollen om statutten for Det Europaeiske System af Centralbanker og Den Europaeiske Centralbank. Den Europaeiske Centralbank er i oevrigt fritaget for alle skatter og afgifter eller lignende i anledning af kapitaludvidelser saavel som for forskellige formaliteter, som maatte vaere forbundet hermed i den stat, hvor banken har sit hjemsted. Bankens og dens besluttende organers virksomhed i henhold til statutten for Det Europaeiske System af Centralbanker og Den Europaeiske Centralbank paalaegges ikke nogen form for omsaetningsafgift. Ovennaevnte bestemmelser gaelder ogsaa for Det Europaeiske Monetaere Institut. Oploesning eller likvidation af instituttet giver ikke anledning til beskatning.«


text:
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
 K0M(91) 397 endelig udg.
 Bruxelles, den 1§ december 1991
 Korrmi s s i on en s Memorandum
 I TITPT TFTTOr\Tifi?T C2ITTT TPÆTT T F Q Q I T A n
 I 90' erne
 ---pagebreak--- ---pagebreak--- - 2 -
 IndhoIdsfor tegne Ise
 INDLEDNING
 I. FÆLLESSKABETS UDFORDRINGER
 1. Stadig hurtigere forandringer
 2. "Den immaterielle kapital"
 3. Nye kvalifikationer og en ny organisering af arbejdet
 4. De menneskelige ressourcer far større betydning, men
 bl iver mere knappe
 5. Uddannelse af kvinder
 6. Kval ifikationsunderskuddet
 7. Små og mellemstore virksomheder og det indre marked
 8. Mod et europæisk marked for kvalifikationer og uddannelse
 9. Efter- og videreuddannelse, der bygger på en erhvervs-
 mæssig grunduddannelse
 10. Samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter
 II. RESULTATERNE AF DEN FÆLLES POLITIK
 1. En gradvis opbygning
 2. Grundlaget for fællesskabsforanstaltningerne
 3. Aktivitetsområder
 4. Rådets afgørelser
 5. De tværnationale foranstaltninger
 6. Arbejdsmarkedets gennemsigtighed
 7. Indsatsen på strukturområdet
 8. De vigtigste fordele ved fællesskabspolitikken
 9. Resultaterne af den sociale dialog
 III. RETNINGSLINJERNE FOR 1990'ERNE
 A. Fælles problemstillinger
 B. Fællesskabsinitiativer
 1. Styrkeise af Fællesskabets indsats
 2. Respekten for subsidiariteten
 3. Nye mal for Fællesskabets politik
 4. En synlig og sammenhængende fællesskabsindsats
 ---pagebreak--- - 3 -
 KOMISSIONENS tJEMORANDUM
 OU RETNINGSLINJER FOR
 EF * s ERHVERVSUDDANNELSESPOLITIK
 FOR 90*©frø
 SMOLEONSNG
 1. De sociale og økonomiske perspektiver for 90'erne vil på mange måder
 yderligere accentuere de dybgående ændringer, der har præget
 80'erne: videreførelse af dø økonomiske omstruktureringer i
 forskellige sektorer, ændringer og udvikling med hensyn til faglige
 kvalifikationer, en helt ny situation med hensyn til disponibel
 arbejdskraft, mobilitet og vandrende arbejdstagere. Det er på denne
 baggrund, at Kommissionen har besluttet at igangsætte en bred debat
 om udviklingen af uddannelsespolitikken for de uddannelser, der
 ligger ud over den obligatoriske undervisningspligt. Det er
 Kommissionens overbevisning, at udviklingen af erhvervsuddannelser
 både på fællesskabsniveau og i de enkelte medlemsstater er en
 uomgængelige nødvendighed, hvis man Ønsker at styre udviklingen.
 Dette memorandum er et resultat af en særdeles frugtbar debat med
 Det Rådgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse, der er et
 trepartsudvalg, både Då fællesskabsplan og på nationalt plan.
 Skriftlige bidrag fra alle medlemsstaterne, udarbejdet på
 trepartsgrundiag, er blevet indarbejdet i memorandummet.
 2. Denne meddelelse om erhvervsuddannelse i Fællesskabet indeholder en
 beskrivelse af de ny© udfordringer, der vil optræde i de kommende
 år, og som vil give erhvervsuddanne\sespolitikken en stadig voksende
 betydning. Der redegøres for resultaterne af 6en fælles politik på
 grundlag af de principper, dor blev fastlagt i 1963, og specielt på
 baggrund af de forskellige EF-handMngsprogrammer, der er blevet
 iværksat siden 1985 på erhvervsuddannelsesområdet. Endelig foreslås
 nogle retnings!InJer for den fremtidige indsats i EF på området.
 3. Denne meddeieise skal ses i sammenhæng med arbejdsprogrammet
 vedrørende fællesskabspagten om de grundlæggende
 arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, hvori det blev
 fastslået, at Kommissionen skulle fremsætte forslag til en
 ajourføring af de generelle principper for den fælles
 erhvervsuddanne IsespolitIk, som blev fastlagt ved Rådets afgørelse
 af 2. april 1963. De senere overvejelser og drøftelser har ført ti i
 den holdning, at disse generelle principper bør fastholdes som et
 stadig gyldigt grundlag.
 4.


text:
På denne baggrund har Kommissionen besluttet at sætte gang i
 debatten om samtlige spørgsmål vedrørende uddannelse ud over den
 skolepligtige alder. Den kan nemlig konstatere, at EF's
 medlemsstater og ikke mindst Fællesskabet selv må træffe en række
 afgørende valg, hvis man ska! kunne udnytte de menneskelige
 ressourcer tis at opretholde økonomisk vækst i Europa, skabe et
 samfund« der er åbent over for de andre dele af verden, og helt
 generelt vidareféra nitegrat ionen i Fæ iiesskabet.
 ---pagebreak--- - 4-
 5. Sideløbende med udarbejdelsen af dette memorandum har man gjort sig
 overvejelser over de højere uddannelsers rolle i fremtiden.
 Kommissionen har netop offentliggjort et "Memorandum", hvori den
 foreslår nogle retningslinjer for dette omrade og en styrkelse af
 forskning og overførsel af viden. Den omhandler også forbindelserne
 mellem den højere uddannelse, specielt universiteterne, og
 erhvervslivet frem til år 2 000.
 6. Formålet med dette memorandum om "erhvervsuddannelse i Det
 Europæiske Fællesskab i 90'erne" er således at skabe en debat. Den
 gør således opmærksom på en række punkter, som Kommissionen anser
 for afgørende, f.eks.:
 - De store ændringer i den socio-økonom i ske sammenhæng i 90'erne og
 specielt de følger, det får, at EF's økonomi skal indpasses i en
 økonomisk og teknologisk kontekst, som bliver mere og mere verdens-
 omspændende .
 - De mange teknologiske nyskabelser, som sandsynligvis fortsat vil
 vokse i antal i de kommende år, medfører, at det er nødvendigt at
 organisere arbejdslivet på nye måder, som giver de menneskelige
 ressourcer en central stilling og medfører nye kvalifikationskrav.
 - Den balance, der må etableres mellem investeringer i forskning og
 udvikling som har til formål at øge potentialet for nyskabelser, og
 investeringer som er nødvendige inden for uddannelse, for at
 arbejdskraften via sine kvalifikationer kan gøre det muligt at
 fremstille og udbrede disse nyskabelser, især til små og mellemstore
 virksomheder.
 - Problemerne med mangel på kvalificeret arbejdskraft, som
 forekommer i alle regioner i Fællesskabet, og som har forskellige
 årsager: manglende ligevægt mellem behovet for nyskabelser og det
 potentiale, der er til rådighed; for sent gennemførte
 strukturtilpasninger inden for industri, der er i tilbagegang, og ny
 industri i udvikling; et utilstrækkeligt basalt kvalifikationsniveau
 i visse områder osv.
 - De positive virkninger af oprettelsen af et europæisk område for
 undervisning og uddannelse, hvor virksomhederne kan udvikle nye
 politikker for forvaltning af kvalifikationer, hvilket ligeledes vil
 give enkeltpersoner helt nye muligheder for uddannelse og mobilitet,
 ligesom uddannelsesinstitutionernes aktiviteter må rettes mod et
 marked, der nu er af europæisk og ikke længere kun nationalt omfang.
 Disse positive resultater bør desuden overføres til det endnu større
 Europæiske Økonomiske Område, som netop er blevet etableret i
 samarbejde med EFTA-1 andene, som vil kunne bidrage med erfaringer
 og nyskabelser.
 - Kendskab til og gensidig forståelse af uddannelsessystemerne i
 de forskellige medlemsstater og oprettelsen af transeuropæiske net
 for information og udveksling mellem virksomheder og mellem
 beslutningstagere inden for de nationale uddannelsessystemer.
 - Den øgede mobilitet inden for EF og indvandringen i EF, og disse
 problemers indvirkning på det europæiske arbejdsmarked. I denne
 forbindelse gør EF's erfaringer og kapacitet, især på


text:
uddannelsesområdet, det muligt at støtte tilpasningsbestræbelser for
 ---pagebreak--- - 5 -
 så vidt angår erhvervsuddannelse i Mellem- og Østeuropa, således som
 det allerede sker via PHARE-programmet. Disse opgaver gør det
 ligeledes nødvendigt at gennemføre projekter vedrørende en europæisk
 fond for erhvervsuddannelse, således at tilbuddet om uddannelse til
 disse lande kan blive så effektivt og gennemskueligt som muligt.
 7. Det er ligeledes nødvendigt at understrege, i hvor høj grad
 grænserne mellem erhvervsuddannelse og uddannelse i almindelighed er
 flydende. Det er klart, at den kompetence, der opnås gennem
 erhvervsuddanne Isessystemerne, i stadig højere grad bidrager til den
 almene uddannelse, især når det gælder begreber som adfærd og
 forhold til omverdenen, medens de grundlæggende almene
 uddannelsessystemer på deres side danner basis for opnåelse af
 erhvervskompetence. Dette stadige samspil mellem de to områder -
 almen uddannelse og erhvervsuddannelse - vil også være af et de
 grundlæggende elementer i den kommende tid. Det vil endvidere være
 hensigtsmæssigt at undersøge den erhvervsrettede undervisnings og
 erhvervsuddannelsens "status", både med hensyn til institutioner og
 midler.
 8. Den nuværende situation på arbejdsmarkedet er i de fleste af EF-
 Iandene af fundamental betydning. I denne forbindelse må en af
 målsætningerne være, at uddannelsespolitikken i højere grad skal
 bidrage til at afhjælpe arbejdsløshed, især langtidsledighed. Med
 henblik herpå bør der lægges vægt på især to aspekter. For det
 første må EF's indsats, bl.a. hvad angår information og udveksling
 af ekspertise, bidrage til en bedre udveksling af nye
 foranstaltninger. Endvidere bør det understreges, at målsætningen om
 at øge og forbedre kvalifikationerne bør gøre det muligt for både
 enkeltpersoner og virksomheder at tage højde for udsving i de
 økonomiske konjunkturer, hvorved man vil kunne begrænse disses
 negative virkninger i form af tab af arbejdspladser og segmentering
 af arbejdsmarkedet.
 9. Ved fastlæggelsen af nye retningslinjer for EF-politikken må
 ligevægten mellem samordning og mangfoldighed bevares, hvilket også
 er baggrunden for subsidiaritetsprincippet. Målsætningerne om
 samordning og respekt for forskelligartethed er ikke i modstrid med
 hinanden, men bør opfattes som komplementære begreber.
 Mangfoldigheden af kulturer og undervisnings- og uddannelsessystemer
 i Europa er et karakteristisk træk, der klart adskiller dette område
 fra de øvrige højtudviklede økonomiske områder. Det samspil og
 samarbejde, som følger af denne mangfoldighed, er en
 fremskridtsskabende faktor, som fællesskabspolitikken bør
 stimulere og støtte.
 10. Ved fastlæggelsen af de nye retningslinjer bør man således både
 understrege erhvervsuddannelsens betydning i de nye stadier af
 opbygningen af Europa og fastholde og støtte landenes egne
 foranstaltninger. Derfor må der være to målsætninger for
 Fællesskabets indsats på dette område: For det første må det
 fastslås, hvilke fælles mål landene bør forfølge, og for det andet
 må det fastslås, hvilke målsætninger og foranstaltninger, der skal
 anvendes på EF-plan for at støttte og supplere de nationale
 pol it ikker.
 ---pagebreak--- - 6
 FÆLLESSKABETS UDFORDRINGER
 Stadig hurtigere forandringer
 11. De menneskelige ressourcer vil være højt prioriteret i 90'erne som
 følge af videreførelsen af de økonomiske omstruktureringer, der i så
 høj grad har præget den forudgående periode. Disse omstruktureringer
 vil gøre sig gældende inden for forskellige sektorer. Samtidig vil
 de generelle socio-økonom i ske


text:
betingelser ændre sig - specielt hvad
 angår kvalifikationer og udvikling af disse - i takt med virkelig-
 gørelsen af det indre marked og den stadig større vægt, der efter al
 sandsynlighed vil blive lagt på teknologiske nyskabelser.
 12. For at tilpasse sig ti I et miljø, der bliver stadig mere dynamisk og
 stadig mindre uforudsigeligt, forbereder virksomhederne sig
 systematisk på i tide at kunne stå klar med de ressourcer, der er
 centrale i deres strategi, dvs. teknologisk kapacitet,
 informationsnet, menneskelige ressourcer osv. Disse ressourcer kan
 ikke forventes at v*re til rådighed, når der er brug for det, så
 derfor er en planlægning nødvendig. Dette er grunden til, at
 konkurrencedygtige virksomheder udvikler disse ressourcer for
 hurtigt at kunne sætte dem ind, når behovet for dem opstår.
 13. Virksomhedernes globale karakter - som allerede er meget udtalt
 inden for en række teknologiske sektorer (f. eks. lægemidler, edb.,
 telekommunikation, materialer) giver dem en stadig bedre, og
 undertiden dominerende, stilling, når det drejer sig om formidling
 af viden og teknologi. I denne forbindeise er de menneskelige
 ressourcer en faktor, der får en stadig stigende betydning i
 forbindelse med den stigende konkurrence, både på mellem
 virksomhederne og de økonomiske systemer.
 14. Disse usikre og komplicerede sammenhænge er karakteristiske for
 perioden, og de bevirker, at det ikke lader sig gøre at opstille
 firkantede scenarier. Derimod er det vigtigt gennem undervisnings-
 og uddannelsespolitikken at søge at nå frem til en større
 fleksibilitet og større kapacitet for nyskabelser. De europæiske
 virksomheder skal kunne støtte sig på uddanne I sesinfrastrukturer,
 der muliggør en sådan kapacitetsforøgelse.
 "Den immaterielle kapital"
 15. Helt grundlæggende vil det socio-økonom i ske miljø i 90'erne være
 præget af den stadig større betydning, der vil blive tillagt den
 "immaterielle kapital", dvs. ikke blot faglige kvalifikationer og
 teknologisk kunnen, men også organisationsevne og virksomhedskultur.
 Den "menneskelige kapital" i Europa er således en kreativ og
 dynamisk kraft, der må betragtes som en fælles ressource, som må
 opbygges gennem mobilitet, udveksling og samarbejde. Det europæiske
 område må opbygges som et konkurrenceområde, et marked, men
 ligeledes som et område for og mobilisering af viden og kunnen.
 16. På grund af den ovenfor omtalte globalisering fremmes samarbejdet
 mellem virksomhederne og de offentlige myndigheder. Det er det
 nødvendigt at udvikle nye former for partnerskaber på
 ---pagebreak--- _ 7 -
 fællesskabsplan og at fastlægge nye foranstaltninger og
 samarbejdsformer, som gør det muligt både at leve op til de
 økonomiske udfordringer og at sikre den sociale balance.
 17. Såfremt det lykkes for de europæiske lande at udvikle moderne og
 konkurrencedygtige produktionsformer, hvor man udnytter
 kvalifikationerne hos en veluddannet befolkning, vil Europa bedre
 kunne sikre en afbalanceret ind- og udvandring: ved at forhindre
 udvandring af kvalificeret - og specielt højt kvalificeret -
 arbejdskraft og ledelseskapacitet, der vil kunne være til skade for
 mindre udviklede områder og begrænse deres muligheder for at skabe
 konkurrencedygtige aktiviteter.
 Nye kvalifikationer og en ny organisering af arbejdet
 18. De nye teknikker, der anvendes i forbindelse med information,
 kommunikation og produktion, de nye fremstillingsmetoder og den
 stigende automatisering berører mange ansatte


text:
og har ændret
 kvalifikationskravene inden for mange erhverv. Europa har brug for
 den højeste kapacitet og kompetence, når det drejer sig om udvikling
 og udnyttelse af ny teknologi, hvis vi skal kunne leve op t i I den
 internationale konkurrence.
 19. Moderne arbejdsorganisation er karakteriseret ved, at der er sket en
 opblødning for så vidt angår den traditionelle arbejdsdeling, og ved
 at der anvendes teknikker, der tager hensyn til de menneskelige
 behov. Moderne virksomhedsledelse er karakteriseret ved, at
 medarbejderne har større beslutningsmæssige beføjelser, og af
 decentralisering, hvilket også omfatter kvalitetskontrol af de
 opgaver, der påhviler de forskellige personalekategorier, bi.a. af
 selve arbejdets udførelse. Denne moderne organisationsmetode tager
 udgangspunkt i en medarbejder, der er i stand til selvstændigt at
 planlægge, organsiere og udføre sit arbejde og at kontrollere det.
 Derfor er der et voksende behov for en alsidigt kvalificeret
 arbejdskraft, dvs. medarbejdere, der i kraft af en kombination af
 informationsteknologi og traditionelle kvalifikationer kan tilpasse
 sig de nye arbejdssituationer. Dette gør det nødvendigt, at den
 faglige uddannelse og efter- og videreuddannelsen metodologisk og
 indholdsmæssigt udformes på en sådan4 måde, at der sikres en
 forbindelse mellem faglige færdigheder og metodologiske og sociale
 færdigheder.
 20. Ligeledes af denne grund er forholdet mellem virksomhedernes
 materielle og immaterielle investeringer ved at ændre sig. Uden den
 nødvendige investering i menneskelige ressourcer og i uddannelse af
 medarbejderne kan virksomhederne ikke effektivt udnytte de
 potentielle fordele ved de nye produktionsprocesser og opnå den
 konkurrencedygtighed, der er nødvendig på verdensmarkedet, bl.a. med
 hensyn til kvaliteten af varer og tjenesteydelser. Midlerne til
 forskning og udvikling og til uddannelse og forbedring af
 kvalifikationer må således afbalanceres, så de reelt kommer til at
 supplere hinanden og kan udnyttes effektivt.-
 ---pagebreak--- - 8 -
 De menneskelige ressourcer får større betydning, men bliver mere knappe
 21. I de kommende år bliver faktorer som den demografiske udvikling,
 ind- og udvandringen, metoderne til fornyelse af arbejdsstyrken ogaf
 kvalifikationer af afgørende betydning. Der forudses en nedgang i
 den andel, som de unge generationer udgør af samtlige beskæftigede,
 og der må derfor lægges større vægt på at sikre den voksne
 arbejdsstyrkes kvalifikationer. Mere end 80% af den arbejdskraft,
 der vil være beskæftiget i år 2000, er allerede på arbejdsmarkedet.
 De nødvendige kvalifikationer bør fornyes med fra 10% til 15% pr.
 år, medens den årlige tilgang af unge kun udgør 2% af den
 erhvervsaktive befolkning. Denne situation er et stærkt incitament
 til at fastlægge politikker for videre- og efteruddannelse, uden at
 der må ske en svækkelse af bestræbelserne for at forbedre de unges
 grunduddannelse.
 22. Undervisnings- og uddannelsespolitikken bør tilpasses, så det bliver
 muligt at foregribe en udvikling, der vil være modsat tendensen i
 de sidste tredive år, idet der på én gang vil optræde tre fænomener,
 dog med store regionale forskelle; andelen af unge i den
 erhvervsaktive befolkning vil falde; den erhvervsaktive befolkning,
 som til stadighed har været voksende i 80'erne, vil stabilisere sig
 fra 1995, hvorefter den vil gå tilbage i løbet af de næste tredive
 år; endelig vil andelen af borgere, der har passeret den
 erhvervsaktive


text:
alder, stige stærkt, specielt efter år 2000.
 Sammenfaldet af disse tre faktorer vil medføre en gradvis ændring af
 forsørge Isesbyrden, dvs. at de ikke-erhvervsaktive borgere (de ældre
 og de unge) bliver flere i antal end de erhvervsaktive. Denne
 udvikling medfører ligeledes et behov for, at der er mulighed for
 uddannelse ud over den erhvervsaktive periode, således at begrebet
 livslang uddannelse bliver stadig mere aktuelt.
 Uddannelse af kvinder
 23. Den demografiske udvikling medfører endvidere, at der må lægges
 større vægt på at sikre lighed mellem mænd og kvinder i forbindelse
 med uddannelse og efteruddannelse. Dette er specielt aktuelt for
 kvinder, som vender tilbage til arbejdsmarkedet. I en situation med
 knappe arbejdskraftressourcer må kvinders adgang til uddannelse og
 beskæftigelse prioriteres højt. De skal således i højere grad have
 mulighed for at søge beskæftigelse, der kræver kvalifikationer,
 deres faglige niveau skal højnes, og de skal have adgang til et
 større antal ansættelsesområder.
 24. Der skal ikke blot tages hensyn til disse målsætninger i forbindelse
 med erhvervsorientering og udbuddet af undannelsestiIbud, men også i
 virksomhedernes uddannelsespolitik. Inden for Fællesskabet skal unge
 piger og unge kvinder støttes og opmuntres til at søge mere
 kvalificeret beskæftigelse, hvilket nødvendiggør længere uddannelser
 og et højere kvalifikationsniveau. De lande, som bedst formår at
 løse disse problemer, vil få en reel fordel heraf, idet problemet
 med manglende kvalifikationer som sagt vil være en ny faktor på
 arbejdsmarkedet i 90'erne.
 ---pagebreak--- KvaI i f i kat Ionsunderskuddet
 25. Arbejdsmarkedet i EF-landene er blevet udsat for et relativt nyt
 fænomen, som kan kaldes et kval if i kationsunderskud. Dette er en ny
 udfordring for undervisnings- og uddannelsespolitikken, da det er
 vigtigt at afskaffe det nuværende paradoks med høj arbejdsløshed og
 mangel på kvalificeret arbejdskraft.
 26. Dette fænomen kræver forskellige supplerende strategier på både det
 makro-økonomiske, regionale og sektormæssige plan. Kommissionen har
 taget denne udfordring op, og de første resultater i en rapport om
 beskæftigelsessituationen i Europa, som blev offentliggjort i 1991.
 Der er ikke kun tale om en konjunkturbestemt uligevægt mellem udbud
 og efterspørgsel på arbejdsmarkedet, idet dette kvalifika-
 tionsunderskud kan opstå, samtidig med at der er høj arbejdsløshed,
 især langtidsledighed. Når man søger at analysere dette underskud,
 er det nødvendigt at inddrage de faktorer, som medfører en
 kvalitativ og kvantitativ uligevægt mellem uddannelsessystemer og
 beskæftigelse: demografiske tendenser, mobilitet, rytmen i den
 teknologiske udvikling, utilstrækkelig grunduddannelse og efter- og
 videreuddannelse, manglende eller utilstrækkeligt prognosemateriale,
 hvilket i høj grad begrænser mulighederne for at planlægge videre-
 og efteruddannelse.
 27. De globale undersøgelser bør især tage sigte på at finde frem ti I en
 række indikatorer, der gør det muligt at bestemme kvalifikations-
 underskuddets omfang (globalt underskud, sektorbestemt underskud,
 regional fordeling, erhvervsmæssig fordeling osv.). Samarbejdet på
 EF-plan bør ligeledes omfatte en undersøgelse af, hvilke slags
 løsninger der kan anvendes på kort eller lang sigt, ikke blot med
 hensyn til uddanneiseskapacitet og -praksis, men også med hensyn til
 arbejdsrationalisering, kvalifikationsbehov og den måde,
 uddanne Isespotenti a let anvendes og udnyttes på i
 produkt ionsprocessen.
 Små og mellemstore virksomheder og det indre marked
 28. I de senere


text:
år er de små og mellemstore virksomheders'betydning
 blevet understreget, da de forventes at blive en kilde til ny
 beskæftigelse og en støtte for den regionale udvikling. De udgør
 over 80% af virksomhederne i EF, men langt de fleste har ikke en
 uddannelsespolitik for deres ansatte, og de må derfor have en høj
 prioritet i forbindelse med fællesskabsforanstaltningerne, også på
 grund af deres store betydning for den økonomiske vækst i de fleste
 regioner, bl.a. de mindst udviklede. I nogle sektorer bør disse
 virksomheder lægge strategier for at kunne fremkomme med ny-
 skabelser, de bør søge at opnå en tilstrækkelig størrelse til, at
 der kan foretages rationaliseringer, uden at de dog bør overtage de
 store virksomheders organisationsmønstre, og de bør satse på
 nicheprodukt ion.
 29. For at de små og mellemstore virksomheder skal kunne opnå fordele af
 det indre marked, må der udformes en uddannelsespolitik, der tager
 hensyn til deres særlige behov. De små og mellemstore virksomheder
 skal i højere grad have adgang til uddannelsesfaciliteter. De små og
 mellemstore virksomheder må kunne udvikle deres
 uddannelsesforanstaltninger under hensyntagen til de tidsmæssige,
 driftsmæssige og økonomiske betingelser, de er undergivet.
 ---pagebreak--- - 10 -
 30. En af de drivende kræfter, når det gælder de små og mellemstore
 virksomheders mulighed for at skabe beskæftigelse, er deres evne til
 at tilpasse sig ændringerne på det omgivende marked. Derfor må de
 små og mellemstore virksomheder ikke blot tage lokale, regionale og
 nationale faktorer i betragtning, når de fastlægger deres strategi,
 men også i stadig højere grad de virkninger, som gennemførelsen af
 det indre marked vil få.
 Mod et europæisk marked for kvalifikationer og uddannelse
 31. Målsætningerne på EF-pian med hensyn til erhvervskvalif i kat ioner
 indgår som del af en dobbelt politisk målsætning, nemlig at sikre
 den frie bevægelighed for personer og at udvikle en fælles politik
 for erhvervsuddannelse. Foranstaltningerne skal gøre det muligt at
 fastlægge en EF-strategi til regulering af "det europæiske marked
 for kvalifikationer", som er ved at fremstå, og som efter 1992 skal
 være et af de centrale punkter i politikken for menneskelige
 ressourcer. Således skulle de kvalifikationer, der efterspørges,
 borgernes mobilitet, virksomhedernes ansættelses- og ledelsespolitik
 samt indholdet i og omkostningerne ved uddannelsesforanstaltningerne
 gerne kunne udvikle sig i overensstemmelse med den europæiske
 dimension af dette kval ifikationsmarked.
 32. Det skal understreges, at disse overvejelser ikke blot bør have til
 formål at øge mobiliteten i geografisk og sektormæssig henseende.
 Selv om etableringen af det indre marked ikke umiddelbart vil føre
 til dannelsen af et enkelt arbejdsmarked, vil det i virkeligheden
 for et stort antal erhvervs vedkommende blive nødvendigt at vurderer
 kvalifikationerne ud fra et europæisk synspunkt. Dette vil fremover
 værre et af de centrale emner i debatten mellem arbejdsmarkedets
 parter.
 33. Dette betyder, at Fællesskabet bør træffe en række nye
 foranstaltninger med henblik på at opnå en gennemskuelig beskrivelse
 af de kvalifikationer, der kan erhverves i en given medlemsstat.
 Denne indførelse af en europæisk dimension i forbindelse med
 kvalifikationer mangler endnu i vid udstrækning at blive nærmere
 præciseret, men den vil betyde, at der etableres "et


text:
europæisk
 område for uddannelse og kvalifikationer", som nødvendiggør, at de
 involverede parter (offentlige myndigheder, virksomheder,
 enkeltpersoner) tager deres opfattelser og fremgangsmåder op til
 overvejelse. Det er i både arbejdstagernes og virksomhedernes
 interesse at råde over oplysninger, der er sammenlignelige på EF-
 plan, og som vedrører de faglige kvalifikationer, der erhverves
 gennem grunduddannelse og efter- og videreuddannelse og faglig
 erfaring. På grund af de betydelige forskelle mellem landene, når
 det gælder formidling af kvalifikationer og godkendelse af disse på
 arbejdsmarkedet, bør Fællesskabet styrke samarbejdet på europæisk
 plan, således at problemløsningen og midlerne hertil på de
 forskellige områder styrkes.
 ---pagebreak--- - 11 -
 34. Uddannelsesudbuddet bør ligeledes udvikle sig i denne retning,
 således at erhvervsuddannelsen kan tilføres en europæisk dimension.
 Der eksisterer ikke i øjeblikket et enhedsmarked for uddannelse, men
 derimod en lang række uddannelsesmarkeder, som må gøres mere
 gennemskuelige. For at EF's må I sætninger C ) kan komme til udtryk i
 alle uddannelsessystemerne med deres store forskelligartethed er det
 nødvendigt at skabe nogle forbindelser mellem dem, således at der
 etableres de transeuropæiske netværk, der er nødvendige for at få
 det fælles marked til at fungere, og som giver erhvervsdrivende og
 andre beslutningstagere mulighed for at skaffe sig de nødvendige
 oplysninger om forhold og nyskabelser i de øvrige EF-1 ånde.
 Eksempler som EURYDICE, der beskæftiger sig med
 undervisningssystemer, CEDEFOP, der beskæftiger sig med
 erhvervsuddannelse, og de nationale forksningsinsti tutter, der er
 specialiseret i erhvervsuddannelse, viser hvor store resultater der
 kan opnås gennem oplysning og gensidig forståelse af systemerne. En
 etablering af transeuropæiske net bør gennemføres på et
 decentraliseret grundlag og med udnyttelse af det potentiale, der er
 skabt via handlingsprogrammer, f.eks. de uddanne Isespartnerskaber
 mellem universiteter og virksomheder, som er etableret via COMETT-
 programmet.
 Efter- og videreuddannelse, der bygger på en erhvervsmæssig
 grunduddanne Ise
 35. Erhvervelse, vedligeholdelse, udvide i se og uddyben af faglige
 kvalifikationer forudsætter erhvervsuddannelser, hvor uddannelse og
 arbejde er tæt forbundet. Erhvervsuddannelse bør være en
 kontinuerlig proces igennem hele arbejdslivet. Det er derfor både af
 samfundsøkonomisk interesse og af interesse for de erhvervsaktive at
 have adgang ti I en faglig uddannelse, der er udformet på grundlag af
 de forventede behov på arbejdsmarkedet. Erhvervsuddannelses-
 politikken bør tage sigte på at bibringe en bred vifte af kundskaber
 og færdigheder, som kan anvendes på lang sigt, og som sikrer de
 nødvendige faglige kvalifikationer og giver mulighed for
 videreudvikling. Målsætningen med det nye program, PETRA, som er at
 give alle unge, der ønsker det, mindst ét og om muligt to års
 erhvervsuddannelse efter den obligatoriske skolegang, skal ses i
 denne sammenhæng. Det er således nødvendigt at iværksætte
 foranstaltninger, der kan bibringe de unge en række kvalifikationer,
 og at tilskynde til, at der i uddannelsesforløbene indgår både teori
 og praksis, i lighed med det tyske system, så der skabes den tættest
 mulige forbindelse mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder.
 36. En moderne erhvervsuddannelse bør tilrettelægges på en sådan måde,
 at metodiske og sociale færdigheder, der gør det muligt selvstændigt
 og løbende at tilegne sig ny viden, indgår som en fast bestanddel af
 uddannelsen og danner


text:
grundlag for både praktisk oplæring og
 videreuddannelse. Således kan der kun ske en koordinering af
 oplæring og det egentlige arbejde og kun tages hensyn til arbejdets
 og virksomhedernes behov, hvis virksomhederne påtager sig en del af
 ansvaret for tilrettelæggelsen af uddannelsen, og hvis
 arbejdsmarkedets parter deltager aktivt i udformningen af den.
 (1) Jvf. K0M(90) 585 af 10. december 1990
 ---pagebreak--- - 12 -
 37. For så vidt angår efter- og videreuddannelse, har de pluralistiske
 systemer vist deres værdi med deres opbygning efter
 markedsøkonomiske principper og med en mangfoldighed af aktører og
 uddannelsestilbud. Virksomhederne, de faglige sammenslutninger,
 private og offentlige institutioner, bl.a. universiteter, må kunne
 tilbyde et bredt udvalg af uddannelser. Dette gør det nødvendigt, at
 markedet for efter- og videreuddannelse er gennemskueligt. Det er
 ligeledes nødvendigt, at målsætningerne på lang sigt defineres
 gennem en samrådsproces med deltagelse af alle de parter, der er
 involveret i videre- og efteruddannelse. Efter- og videreuddannelse
 er af interesse for både arbejdstagere og virksomheder. Hvad angår
 de uddannelser, der tager sigte på at dække den enkelte virksomheds
 behov, bør denne så vidt muligt påtage sig hovedansvaret for
 finansiering og tilrettelæggelse af programmerne. Den enkelte
 arbejdstagers interesse for hans egen videre- og efteruddannelse og
 virksomhedernes ansvar for den løbende forbedring af personalets
 kvalifikationer må søges fremmet. De ansattes motivation og
 virksomhedernes ansvar er to grundlæggende faktorer, der må tages i
 betragtning, også når det gælder udformningen af offentlige
 foranstaltninger. I forbindelse med Kommissionens forslag ti i et EF-
 instrument for "adgang til efter- oa videreuddannelse", som er
 omhandlet i arbejdsprogrammet vedrørende Socialpagten, vil der
 finde indgående drøftelser sted om dette spørgsmål, som er af
 afgørende betydning for fremtiden og konkurrencedygtigheden i
 Europa.
 Samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter
 38. Erhvervsuddannelse og specielt efter- og videreuddannelse er et
 område, hvor arbejdsmarkedets parter spiller en meget aktiv rolle,
 ja ofte hovedrollen. Problemerne i forbindelse med definition af
 kvalifikationer og tilrettelæggelse af uddannelse gør det nødvendigt
 at styrke denne rolle og at etablere tættere forbindelser mellem det
 socio-økonom i ske miljø, virksomhederne og uddannelsesinstitutioner
 på alle niveauer. Den aktive deltagelse af repræsentanter for
 arbejdsmarkedets parter i fællesskabsaktiviteterne samt de "fælles
 udtalelser", som disse vedtager på EF-plan i forbindelse med den
 sociale dialog, og som bl.a. omhandler undervisning og
 erhvervsuddannelse, er to grundlæggende elementer, som Kommissionen
 benytter ved fastlæggelsen af sine egne retningslinjer.
 39. I debatten er det ligeledes meget vig ligt at fremhæve det ansvar,
 der påhviler arbejdsmarkedets parter gennem de aftaler, de indgår,
 idet det er vigtigt, at disse aftaler er i overensstemmelse med de
 forskellige offentlige tiltag, bl.a. nationale og EF-tiltag, der
 skal bidrage til, at arbejdsmarkedets parter selv kan træffe
 foranstaltninger, bl.a. i forbindelse med spørgsmål om
 arbejdstilrettelæggelse og videre- og efteruddannelse.
 ---pagebreak--- 13 -
 RESULTATERNE AF DEN FÆLLES POLITIK
 En gradvis opbygning
 40. EF's erhvervsuddanneIsespoli tik opbygges gradvis i tilknytning til
 de forskellige etaper af udviklingen af selve Fællesskabet. Denne
 gradvise opbygning har fået en Juridisk bekræftelse af Domstolen
 (dom i Gravier-sagen af 13. februar 1985). Erhvervsuddannelses-
 politikken er ligeledes i stigende grad forbundet med de vigtigste


text:
af de øvrige EF-politikker (strukturpolitik, politikken for
 forskning og udvikling, etableringen af transeuropæiske net osv.).
 41. Traktatens artikel 128 er grundlaget for EF's erhvervsuddannelses-
 politik. Den omhandler gennemførelsen af en fælles politik på
 grundlag af almindelige principper, som Rådet skal træffe afgørelse
 om efter forslag fra Kommissionen. Traktaten holder dog mulighederne
 for den fremtidige udvikling åbne og derfor ikke udstak alt for
 præcise retningslinjer for indsatsen på området. Den første konkrete
 anvendelse af denne artikel var beslutningen af 2. april 1963 om de
 generelle principper for gennemførelsen af en fælles politik for
 faglig uddannelse. Med denne beslutning oprettedes Det Rådgivende
 Udvalg for Erhvervsuddannelse, et trepartsudvalg, som har til opgave
 at bistå Kommissionen ved gennemførelsen af denne politik.
 42. En række domme afsagt af Domstolen siden 1985 har skabt klarhed
 omkring de Juridiske regler: bekræftelse af den frie adgang til
 uddannelse i en anden medlemsstat uden forskelsbehandling på
 grundlag af nationalitet (Traktatens artikel 7 og 128); bekræftelse
 af, at faglig uddannelse, herunder højere uddannelse, må defineres
 bredt; knæsættelse af princippet om en gradvis etablering af en
 fælles erhvervsuddanneIsespolitik; bekræftelse af, at Kommissionen
 kan stille forslag til Rådet om programmer, der har budgetmæssige
 konsekvenser.
 43. Anvendelsen af de grundlæggende principper, der blev fastlagt i
 1963, har i løbet af 1990 og 1991 været genstand for en grundig
 undersøgelse, der er foretaget sammen med Det Rådgivende Udvalg for
 Erhvervsuddannelse, og på baggrund af denne undersøgelse må disse
 principper anses for stadig at være gældende. Men den udvikling, der
 har fundet sted siden, gør det nødvendigt at definere, hvilke nye
 målsætninger der skal forfølges på EF-plan, bl.a. for at sikre, at
 kvalifikationer og uddannelser tilføres en europæisk dimension.
 44. Etableringen af "det europæiske marked for kvalifikationer og
 uddannelser" forudsætter en række fællesskabsforanstaltninger til
 regulering af dette marked, specielt hvad angår dets funktion og
 gennemsigtighed, og til vurdering af kvaliteten af uddannelserne.
 Der bør træffes foranstaltninger til på EF-plan at forbedre adgangen
 til uddannelse for alle arbejdstagere. Fællesskabet bør ligeledes
 søge at fremme den gensidige anerkendelse af ikke blot
 uddannelsesbeviser, men også af kvalifikationer, med henblik på at
 gøre det europæiske arbejdsmarked gennemsigtigt og sikre
 arbejdstagernes frie bevægelighed.
 ---pagebreak--- 14 -
 Grundlaget for fællesskabsforanstaltningerne
 45. En af de grundlæggende forudsætninger for Fællesskabets indsats er
 den forskelligartethed, medlemsstaternes uddannelses- og
 erhvervsuddannelsessystemer udviser. En harmonisering af disse
 systemer er enstemmigt blevet afvist af medlemsstaterne og ville
 givetvis også få en negativ indflydelse på integrationen i Europa.
 De forskellige systemer og de forskellige kulturer, som systemerne
 afspejler, er en fordel, som det er vigtigt at bevare og udnytte i
 udviklingen i Europa.
 46. Med udgangspunkt i dette hensyn er Fællesskabets
 erhvervsuddanneIsespolitik blevet udformet på grundlag af følgende
 pr incipper:
 -> Koordinat Ion af politikken: de generelle principper og de fælles
 retningslinjer i Rådets afgørelser om de forskellige
 handlingsprogrammer danner grundlag for en koordinering af
 medlemsstaternes politik på hvert enkelt af de områder, hvor
 Fællesskabet er aktivt.
 -> Konvergens mellem Initiativerne: gennem Rådets afgørelser
 opstilles der på det enkelte område en række fælles mål, der lægger
 op til en


text:
konvergerende udformning af de nationale aktiviteter på
 grundlag af medlemsstaternes egne initiativer.
 -> Tværnationalt samarbejde: der anspores til tværnationalt
 samarbejde mellem de forskellige aktører på
 erhvervsuddannelsesområdet. Dette samarbejde har nu nået et sådant
 omfang, at man kan tale om et europæisk erhvervsuddanne Isesmarked og
 marked for kvalifikationer i henseende til mobilitet for mennesker
 og uddanne Isesprodukter og med en direkte indvirkning på
 dispositionerne i medlemsstaterne og arbejdstagernes
 kvalifikationer, herunder ikke-mobile.
 47. Hertil bør føjes den særdeles store betydning af de
 samordnings instanser og -procedurer, der er etableret sammen med
 medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter.
 ErhvervsuddanneIsespolitikken er i sagens natur baseret på
 konsultationsprocedurer mellem de offentlige myndigheder,
 arbejdsgiverne og fagforeningerne, selvom praksis er forskellig fra
 land til land. Fællesskabets indsats bidrager til at styrke og
 systematisere disse konsultationer, både med henblik på
 gennemførelsen af Fællesskabets initiativer (Det Rådgivende Udvalg
 for Erhvervsuddannelse, udvalgene for de enkelte programmer, den
 sociale dialog) og initiativer i medlemsstaterne (nationale
 instanser for overvågning og evaluering samt inddragelse af
 arbejdsmarkedets parter i de enkelte projekter).
 48. Anvendelsen af disse principper i udviklingen af Fællesskabets
 erhvervsuddanneisespolitik, har tilført subsidiariteten på området
 en udtalt dynamik. Denne overholder ikke blot en normativ
 grænsedragning mellem forskellige kompetenceområder, men omfatter
 også en frugtbar sammenhæng mellem Fællesskabets politik og
 medlemsstaternes politik. Dette bør udnyttes i de igangværende
 overvejelser om, hvordan man kan effektivisere politikken på de to
 niveauer i 90'erne.
 ---pagebreak--- - 15 -
 Aktivitetsområder
 49. Den anden halvdel af 1980'erne var præget af Rådets vedtagelse af en
 række afgørelser med hjemmel i artikel 128 og på grundlag af en bred
 fortolkning af de beføjelser, der er omhandlet i denne artikel,
 hvilket førte til iværksættelse af forskellige EF-
 handlingsprogrammer på erhvervsuddannelsesområdet og en række
 initiativer om sammenlignelighed mellem
 erhvervsuddanne IseskvaI if i kat ioner.
 50. Iværksættelsen af disse programmer udgør en vigtig etape i
 opbygningen af en fælles politik på de områder, der er omhandlet af
 Rådets afgørelser. Kommissionens memorandum af 21. august 1990 om
 rationalisering og koordinering af erhvervsuddanne Isesprogrammerne
 på fællesskabsplan har afstukket rammerne for en mere effektiv
 indsats.
 Rådets afgørelser
 51. Hvert enkelt handlingsprogram er i reglen baseret på en
 rådsafgørelse, der almindeligvis rummer følgende elementer, dog
 under hensyntagen til det pågældende områdes særlige karakter:
 1. Fælles retningslinjer med sigte på at fremme konvergens mellem de
 initiativer, der tages af og i medlemsstaterne.
 2. Tværnationale foranstaltninger, der iværksættes på fællesskabs-
 plan, og som støtter de af Rådet fastlagte fælles retningslinjer og
 fremmer tværnationalt samarbejde.
 3. En procedure for evalueringen af de initiativer, der indgår i
 programmet, og dettes interaktion med andre tilsvarende initiativer
 med sigte på at styrke fæl Iesskabsdimens ionen som sådan og
 forbindelserne til den politik, der føres i medlemsstaterne.
 4. Et rådgivende programudvalg, der udfører støtte- og overvågnings-
 funktioner i forbindelse med gennemførelsen af programmet, og hvor
 arbejdsmarkedets parter deltager med observatørstatus.
 52. Denne strukturelle samordning af handlingsprogrammerne er et led i
 de igangværende rationaliserings- og koordiner ingsbestræbe I ser og
 giver fællesskabspolitikken en række samordn ingsorganer, både i
 forholdet til medlemsstaterne og i forholdet til arbejdsmarkedets
 parter, hvilket


text:
giver transparens og muliggør en overvågning af
 Fællesskabets indsats. Alle disse procedurer og instanser er
 særdeles vigtige for udviklingen af denne politik og for
 overholdelse af subsidiaritetsprincippet.
 De tværnationale foranstaltninger
 53. Handlingsprogrammerne omfatter foranstaltninger, der delvis
 finansieres af Fællesskabet, og har til formål at styrke
 uddannelsesinitiativernes tværnationale karakter og systematisere
 samarbejdet mellem europæiske aktører på erhvervsuddannelsesområdet.
 Disse foranstaltninger er med tiden blevet udbygget og støtter sig i
 dag på netværk af fiere tusinde aktører, der i de
 nationale,regionale og lokale strukturer fungerer som kontakt-
 ---pagebreak--- - 16 -
 punkter for iværksættelsen af tværnationale foranstaltninger, der er
 udformet i overensstemmelse med programmernes målsætninger. Dette
 tværnationale samarbejde fungerer på adskillige niveauer, nemlig
 informationsudveksling, etablering af fælles referencerammer,
 udveksling af og mobilitet for undervisere, nyuddannede og andre
 aktører, permanente partnerskaber, gennemførelse af fælles projekter
 eller etablering af tværeuropæiske kommunikations- og
 fJernundervisn ingsnet.
 Arbejdsmarkedets gennemsigtighed
 54. Der er udfoldet bestræbelser på gennem gensidig anerkendelse af
 uddannelsesbeviser at lette adgangen til lovregulerede erhverv i
 andre medlemsstater. Et vigtigt skridt på dette område var
 vedtagelsen af Rådets direktiv om en generel ordning for
 anerkendelse af beviser for erhvervskompetencegivende videregående
 uddannelser af mindst tre års varighed. For tiden undersøges
 mulighederne for at udvide denne ordning til også at omfatte
 uddannelser på andre niveauer til lovregulerede erhverv.
 55. Det arbejde, der udfoldes for at skabe sammenlignelighed mellem
 erhvervsfunktioner på "faglært niveau" inden for en række brancher,
 har kunnet fremskyndes takket være forbedrede metoder. Disse
 initiativer skulle gøre det muligt inden udgangen af 1992 at
 færdiggøre arbejdet med erhvervsfunktionerne på dette niveau. På
 grundlag af de evalueringsrapporter, medlemsstaterne i Rådets
 resolution fra december 1990 (EFT C 109/91) blev anmodet om at
 udarbejde om anvendelsen af resultaterne og iværksættelsen af
 ordningen, skulle Kommissionen i 1992 kunne forelægge nye forslag på
 området kvalifikationer.
 56. Nært forbundet med de ændringer i kvalifikationerne, der foregår i
 takt med virkeliggørelsen af det indre marked, sker der en styrkelse
 af den europæiske dimension i uddannelserne gennem forskellige
 elementer i Fællesskabets handlingsprogrammer. Således opstår der en
 række nye aktiviteter på EF-plan i forbindelse med prognoser over
 kvalifikationsbehov og -mangler, der indgår som nye elementer i
 udformningen af beskæftigelses- og erhvervsuddanneIsespolitikken på
 det europæiske arbejdsmarked.
 Indsatsen på strukturområdet
 57. I forbindelse med den almindelige reform af strukturpolitikken, som
 blev iværksat i 1988, er der opstillet fem højt prioriterede mål for
 den indsats, Fællesskabet udfolder via strukturfondene. Den
 Europæiske Socialfond har i denne forbindelse fået som højt
 prioriterede opgaver at støtte erhvervsuddannelsesforanstaltninger,
 oprettelse af nye arbejdspladser og etablering af selvstændig
 erhvervsvirksomhed samt at styrke uddannelserne i regioner, der
 udviklingsmæssigt er tilbagestående eller oplever industriel
 tilbagegang samt i landdistrikter. Denne reform har ført til
 vedtagelse af fællesskabsstøtterammer for hvert enkelt af disse mål,
 hvilket muliggør særdeles omfattende finansielle interventioner.
 ---pagebreak--- - 17 -
 58. Fordelingen af Den Europæiske Socialfonds (ESF) aktionsmidler i
 henhold til fællesskabsstøtterammerne var pr. 31. december 1990 i
 1989-priser som følger:
 - regioner omfattet af mål nr. 1: 9813 mlo. ecu for perioden 1t
 1993;
 - mål nr. 2: 983 m lo. ecu for perioden 1989-1991;


text:
- mål nr. 3 og 4, ekskl. mål nr. 1: 4128 mio. ecu for perioden
 1990-1992;
 - mål nr. 5 b ) : 436 mio. ecu for perioden 1989-1993.
 For så vidt angår ESF's vigtigste mål, dvs. mål nr. 3 og 4, følger
 man ved tildelingen af støtte i det store og hele prioriteterne og
 de finansielle rammer, der er fastsat i fællesskabsstøtterammerne,
 især med hensyn til den relative vægtning af de forskellige
 persongrupper (unge, langtidsledige, særligt udsatte grupper) og de
 forskellige typer uddannelser (grunduddannelser, højteknologi,
 transnationale initiativer osv.) og også med hensyn til det relative
 forhold mellem mål nr. 3 og mål nr. 4.
 For så vidt angår bekæmpelsen af langtidsarbejdsløshed er målet at
 øge de arbejdsløses uddannelsesniveau gennem forskellige
 foranstaltninger: udnyttelse af det lokale potentiale for skabelse
 af arbejdspladser, ansættelsesstøtte og støtte til etablering af
 selvstændig virksomhed, uddannelse af kvinder, der ønsker at vende
 tilbage til arbejdsmarkedet osv.
 For så vidt angår indslusningen af de unge på arbedsmarkedet er
 målet at hjælpe dem til at finde et stabilt arbejde. ESF støtter
 aktioner som grunduddannelse og i forbindelse dermed ophold på
 virksomhed eller uddannelsescenter, uddannelser med brug af ny
 teknologi, støtte til ansættelse i nyoprettede stillinger af stabil
 karakter samt til etablering af selvstændig erhvervsvirksomhed.
 Bekæmpelse af langtidsarbejdsløshed og indslusning af de unge på
 arbejdsmarkedet tegner sig for ca. 60% af de midler, som ESF kan
 anvende inden for de fællesskabsstøtterammer, som er blevet
 opstillet for alle målene. Mål nr. 3 og 4 tegner sig for 40% af de
 midler, som FSE har til rådighed i regionerne med forsinket
 udvikling, og næsten 80% af de midler, der er til rådighed for
 resten af Fællesskabet.
 Denne koncentration af ESF's midler på mål nr. 3 og 4 er i
 overensstemmelse med bestemmelserne gældende for ESF. Ifølge disse
 skal ESF's indsats først og fremmest rettes mod bekæmpelse af
 arbejdsløsheden og indslusningen af de unge på arbejdsmarkedet.
 For så vidt angår mål nr. 1, kan ESF's interventioner opdeles i 3
 hovedkategorler :
 - videreuddanne IsesforanstaItninger, som repræsenterer ca. 70% af
 ESF's interventioner i de regioner, der er omfattet af mål nr. 1,
 interventioner vedrørende grunduddannelser, som tegner sig for
 ca. en fjerdedel af de beløb, der indgår i ESF's programmer i
 disse regioner,
 - styrkelse af erhvervsuddanne Isesstrukturerne (uddannelse af
 undervisere).
 ---pagebreak--- - 18 -
 I regioner med industriel tilbagegang (mål nr. 2) vedrører ESF's
 vigtigste interventioner finansieringen af udviklingen af
 produktionsakti viteter, især i små og mellemstore virksomheder og
 virksomheder, der har betydning for erhvervsuddannelser inden for
 teknologi.
 Inden for rammerne af udviklingen af landdistrikter deltager ESF i
 finansieringen af erhvervsuddannelse og beskæftigelse i de
 økonomiske sektorer, der modtager støtte fra EUGFL og EFRU.
 59. Denne strukturindsats er blevet styrket ved den nylige vedtagelse af
 en række fællesskabsinitiativer om de menneskelige ressourcer
 (EUROFORM med henblik på nye kvalifikationer og nye
 beskæftigelsesmuligheder, NOW med henblik på uddannelse af kvinder
 og HORIZON med henblik på indsatsen til fordel for handicappede).
 Denne supplerende indsats er for tiden ved at blive iværksat sammen
 med medlemsstaterne. Disse


text:
initiativer forudsætter en mere udtalt
 samordning af den indsats, der udfoldes som led i struk-
 turpolitikken, og de mål og foranstaltninger, der udspringer af de
 programmer, der gennemføres til støtte for Fællesskabets
 erhvervsuddanneIsespolitik (bl.a. FORCE og EUROTECNET).
 60. For at være støtteberettigede, skal aktionerne opfylde ESF's og
 EFRU's finansieringskriterier (strukturfondenes samlede bidrag (ESF
 og EFRU) anslås til 600 mio. ecu, heraf 300 mio. til EUROFORM, 120
 mio. ecu til NOW og 180 mio. ecu til HORIZON). Finansieringsgraden,
 der afhænger af regionen og arten af den foreslåede aktion, er
 normalt på 45% af de støtteberettigede udgifter, men er dog i de
 regioner, der er omfattet af mål nr. 1, på 65%. projekterne udvælges
 af de kompetente nationale myndigheder (arbejdsministerierne) i
 henhold til kriterier fastlagt efter aftale med Kommissionen.
 Medlemsstaterne skal indsende deres ansøgninger i form af
 operationelle programmer eller anmodninger om globalti I skud. I
 Juni/juli 1991 modtog Kommissionen 43 operationelle programmer fra
 medlemsstaterne, som dækkede en periode frem til udgangen af 1993.
 61. Det er obligatorisk, at projekterne skal have et transnationalt
 aspekt, som skal muliggøre overførsel af know-how, og at der skal
 være deltagelse af mindst 1 partner fra regionerne under mål nr. 1
 (bortset fra området "ugunstigt stillede" i HORIZON-programmet). Der
 er også andre prioriterede kriterier; Projekterne bør kunne tjene
 som eksempler og bør have multiplikatorvirkning, der fremmer
 spredningen af en "god praksis" til alle de aktiviteter, der
 finansieres af strukturfondene inden for områderne
 erhvervsuddannelse og beskæftigelse: de bør have forbindelse til
 fællesskabsprogrammerne FORCE, EUR0TECHNET, LEDA, ERGO, (EUROFORM),
 ILE, IRIS og CHILDCARE-nettet, (NOW), HELIOS, HANDYNET og PAUVRETE
 III (HORIZON); eller der bør være tale om foranstaltninger af
 fornyende karakter på områder, der indtil nu har været
 utilstrækkeligt dækket af strukturfondenes interventioner.
 62. Det er vigtigt at skabe en overordnet sammenhæng i Fællesskabets
 fremtidige bestræbelser på at virkeliggøre de retningslinjer, der er
 skitseret i dette memorandum. Initiativerne med sigte på at støtte
 den økonomiske konkurrenceevne og initiativerne med sigte på
 ---pagebreak--- - 19 -
 atstyrke den sociale samhørighed skal supplere og berige hinanden,
 bl.a. for at muliggøre overførsel af nyskabelser i metoder og
 forvaltning samt af hensyn til kontrollen af udviklingen i
 udgifterne til foranstaltningerne.
 De vigtigste fordele ved fællesskabspolitikken
 63. Handlingsprogrammerne i de senere år har gjort det muligt at udvikle
 nye netværk (nationale instanser til koordinering af programmerne,
 aktører såsom UPUV'erne under COMETT), der kanaliserer
 bestræbelserne på at virkeliggøre nye mål og iværksætte
 tværnationale foranstaltninger. Evalueringen af disse netværk viser,
 at de har bidraget til at opbygge en fæl lesskabsd imens ion hos de
 deltagere, hvis interesser allerede gik i den retning (f. eks.
 universiteter), og at de har været med til at igangsætte
 fællesskabsaktiviteter blandt de aktører, der hidtil kun beskedent
 har været repræsenteret på dette felt (f. eks. små og mellemstore
 virksomheder). I henseende til finansielle og menneskelige
 ressourcer har aktiviteterne i forbindelse med handlingsprogrammerne
 (partnerskaber, fællesprojekter, netværk) ført til, at offentlige
 myndigheder, regionale organer og virksomheder har foretaget
 ekstra investeringer, menneskeligt såvel som finansielt, til fordel
 for konkrete fællesskabsmål. De har herigennem været med


text:
til at
 skabe en kraftig multiplikatoreffekt 11 I de bidrag, Fællesskabet har
 ydet.
 Resultaterne af den sociale dialog
 64. Den arbejdsgruppe om undervisning og uddannelse, der i januar 1989
 blev nedsat i forbindelse med den sociale dialog, har udført et
 betydeligt arbejde, der har ført til konkrete resultater med
 vedtagelsen den 26. Januar 1990 af en fælles udtalelse om
 undervisning og uddannelse for unge og voksne og forslaget til et
 handlingsprogram til videreførelse af dette første resultat. Denne
 videreførelse af arbejdet har ført til vedtagelse af en ny udtalelse
 om de unges overgang fra skole til arbejdsliv. En fjerde fælles
 udtalelse, om hvordan man skal skabe den bredest mulige adgang til
 efter- og videreuddannelse er blevet vedtaget i oktober 1991.
 65. Opfølgningen af disse fælles udtalelser er en vigtig katalysator for
 udviklingen på nationalt plan. Udtalelserne er en form for
 hensigtserklæring fra arbejdsmarkedsparternes side for at styrke
 debatten på alle relevante niveauer og på bedst mulig måde at give
 parterne mulighed for at påtage sig ansvaret. Der er desuden opnået
 enighed om at videreføre den sociale dialog om yderligere to
 centrale emner, nemlig kvalificering og anerkendelse af
 kvalifikationer samt kvinders uddannelse.
 66. Dynamikken i den sociale dialog er af allerstørste betydning på et
 felt, der ifølge sin natur henhører under arbejdsmarkedsparternes
 kompetence og er afhængigt af, at der sker fremskridt i de
 kollektive overenskomster. De resultater, der er opnået med
 fællesudtalelserne i de seneste to år, danner et solidt grundlag for
 en udmøntning af udtalelsernes indhold i kollektive overenskomster
 på nationalt plan p- linje med de initiativer, Fællesskabet udformer
 på disse områder, især med hensyn til adgang til efter- og
 v i dereuddanneI se.
 ---pagebreak--- - 20 -
 RETNINGSLINJERNE FOR 1990'ERNE
 A. Fælles problemsti 11Inger
 67. I forbindelse med debatten om erhvervsuddanneIsespolitikken for
 90'erne er det Kommissionens opfattelse, at det drejer sig om at
 opfylde de behov, som følger af de igangværende omstruktureringer.
 Af konkurrencemæssige årsager er det nødvendigt at fremme disse og
 gennemføre de nødvendige ledsageforanstaltninger. Samtidig er det
 dog nødvendigt, for at sikre sammenhæng og samhørighed, at begrænse
 eller undgå visse uheldige virkninger på arbejdsmarkedet. Det
 kommende tiår vil være en periode med store ændringer i de
 industrielle processer, de forskellige sektorer og markedet for
 erhvervskvalifikationer. En uddybning af de centrale punkter i dette
 memorandum og løsningen af forskellige fælles problemer er derfor af
 afgørende betydning.
 68. Debatten og de unges grundlæggende faglige kvalifikationer har
 domineret debatten i 80'erne, og er stadig i allerhøjeste grad
 aktuel. Der kræves et stadigt højere niveau for at komme i
 beskæftigelse, og problemerne for taberne i det grundliggende
 uddannelsessystem bliver stadig større. Hvordan kan man gøre en
 kvalitetsforbedring I uddannelserne, en udbygning af samarbejdet
 mellem uddannelsessystemet og virksomhederne med henblik på
 udvikling af uddannelser med en kombination af teoretisk
 undervisning og erhvervspraktik, og en koordinering af
 grunduddannelser og videre- og efteruddannelser til centrale
 elementer I den fremtidige politik?
 69. Arbejdsmarkedssituationen i de forskellige medlemsstater viser, at
 de højeste arbejdsløshedsprocenter og de største problemer med
 langtidsarbejdsløshed i stadig højere grad hænger sammen med