text:
1403 61,1 51 1454 59,6 15,7 1505 59,5 52,3
 1404 61,5 56,6 1455 59,3 15,7 1506 59,4 31
 1405 61 60,6 1456 59 7,5 1507 59,4 27
 1406 61,1 75,4 1457 58,8 7,1 1508 59,4 29,8
 1407 61,4 69,4 1458 58,7 16,5 1509 59,4 23,1
 1408 61,6 69,9 1459 59,2 50,7 1510 58,9 16
 1409 61,7 59,6 1460 59,7 60,2 1511 59 31,5
 1410 61,8 54,8 1461 60,4 44 1512 58,8 25,9
 1411 61,6 53,6 1462 60,2 35,3 1513 58,9 40,2
 1412 61,3 53,5 1463 60,4 17,1 1514 58,8 28,4
 1413 61,3 52,9 1464 59,9 13,5 1515 58,9 38,9
 1414 61,2 54,1 1465 59,9 12,8 1516 59,1 35,3
 1415 61,3 53,2 1466 59,6 14,8 1517 58,8 30,3
 1416 61,2 52,2 1467 59,4 15,9 1518 59 19
 1417 61,2 52,3 1468 59,4 22 1519 58,7 3
 1418 61 48 1469 60,4 38,4 1520 57,9 0
 1419 60,9 41,5 1470 59,5 38,8 1521 58 2,4
 1420 61 32,2 1471 59,3 31,9 1522 57,1 "m"
 1421 60,7 22 1472 60,9 40,8 1523 56,7 "m"
 1422 60,7 23,3 1473 60,7 39 1524 56,7 5,3
 1423 60,8 38,8 1474 60,9 30,1 1525 56,6 2,1
 1424 61 40,7 1475 61 29,3 1526 56,8 "m"
 1425 61 30,6 1476 60,6 28,4 1527 56,3 "m"
 1426 61,3 62,6 1477 60,9 36,3 1528 56,3 "m"
 1427 61,7 55,9 1478 60,8 30,5 1529 56 "m"
 1428 62,3 43,4 1479 60,7 26,7 1530 56,7 "m"
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/125
 Tid Norm. Norm. Tid Norm. Norm. Tid Norm. Norm.
 hast. drejningsmoment hast. drejningsmoment hast. drejningsmoment
 s % % s % % s % %
 1531 56,6 3,8 1582 59,9 73,6 1633 62,5 31
 1532 56,9 "m" 1583 59,8 74,1 1634 62,3 31,3
 1533 56,9 "m" 1584 59,6 84,6 1635 62,6 31,7
 1534 57,4 "m" 1585 59,4 76,1 1636 62,3 22,8
 1535 57,4 "m" 1586 60,1 76,9 1637 62,7 12,6
 1536 58,3 13,9 1587 59,5 84,6 1638 62,2 15,2
 1537 58,5 "m" 1588 59,8 77,5 1639 61,9 32,6
 1538 59,1 "m" 1589 60,6 67,9 1640 62,5 23,1
 1539 59,4 "m" 1590 59,3 47,3 1641 61,7 19,4
 1540 59,6 "m" 1591 59,3 43,1 1642 61,7 10,8
 1541 59,5 "m" 1592 59,4 38,3 1643 61,6 10,2
 1542 59,6 0,5 1593 58,7 38,2 1644 61,4 "m"
 1543 59,3 9,2 1594 58,8 39,2 1645 60,8 "m"
 1544 59,4 11,2 1595 59,1 67,9 1646 60,7 "m"
 1545 59,1 26,8 1596 59,7 60,5 1647 61 12,4
 1546 59 11,7 1597 59,5 32,9 1648 60,4 5,3
 1547 58,8 6,4 1598 59,6 20 1649 61 13,1
 1548 58,7 5 1599 59,6 34,4 1650 60,7 29,6
 1549 57,5 "m" 1600 59,4 23,9 1651 60,5 28,9
 1550 57,4 "m" 1601 59,6 15,7 1652 60,8 27,1
 1551 57,1 1,1 1602 59,9 41 1653 61,2 27,3
 1552 57,1 0 1603 60,5 26,3 1654 60,9 20,6
 1553 57 4,5 1604 59,6 14 1655 61,1 13,9
 1554 57,1 3,7 1605 59,7 21,2 1656 60,7 13,4
 1555 57,3 3,3 1606 60,9 19,6 1657 61,3 26,1
 1556 57,3 16,8 1607 60,1 34,3 1658 60,9


text:
23,7
 1557 58,2 29,3 1608 59,9 27 1659 61,4 32,1
 1558 58,7 12,5 1609 60,8 25,6 1660 61,7 33,5
 1559 58,3 12,2 1610 60,6 26,3 1661 61,8 34,1
 1560 58,6 12,7 1611 60,9 26,1 1662 61,7 17
 1561 59 13,6 1612 61,1 38 1663 61,7 2,5
 1562 59,8 21,9 1613 61,2 31,6 1664 61,5 5,9
 1563 59,3 20,9 1614 61,4 30,6 1665 61,3 14,9
 1564 59,7 19,2 1615 61,7 29,6 1666 61,5 17,2
 1565 60,1 15,9 1616 61,5 28,8 1667 61,1 "m"
 1566 60,7 16,7 1617 61,7 27,8 1668 61,4 "m"
 1567 60,7 18,1 1618 62,2 20,3 1669 61,4 8,8
 1568 60,7 40,6 1619 61,4 19,6 1670 61,3 8,8
 1569 60,7 59,7 1620 61,8 19,7 1671 61 18
 1570 61,1 66,8 1621 61,8 18,7 1672 61,5 13
 1571 61,1 58,8 1622 61,6 17,7 1673 61 3,7
 1572 60,8 64,7 1623 61,7 8,7 1674 60,9 3,1
 1573 60,1 63,6 1624 61,7 1,4 1675 60,9 4,7
 1574 60,7 83,2 1625 61,7 5,9 1676 60,6 4,1
 1575 60,4 82,2 1626 61,2 8,1 1677 60,6 6,7
 1576 60 80,5 1627 61,9 45,8 1678 60,6 12,8
 1577 59,9 78,7 1628 61,4 31,5 1679 60,7 11,9
 1578 60,8 67,9 1629 61,7 22,3 1680 60,6 12,4
 1579 60,4 57,7 1630 62,4 21,7 1681 60,1 12,4
 1580 60,2 60,6 1631 62,8 21,9 1682 60,5 12
 1581 59,6 72,7 1632 62,2 22,2 1683 60,4 11,8
 ---pagebreak--- L 375/126 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/127
 Tid Norm. Norm. Tid Norm. Norm. Tid Norm. Norm.
 hast. drejningsmoment hast. drejningsmoment hast. drejningsmoment
 s % % s % % s % %
 1684 59,9 12,4 1735 61,1 25,6 1786 0 0
 1685 59,6 12,4 1736 61 14,6 1787 0 0
 1686 59,6 9,1 1737 61 10,4 1788 0 0
 1687 59,9 0 1738 60,6 "m" 1789 0 0
 1688 59,9 20,4 1739 60,9 "m" 1790 0 0
 1689 59,8 4,4 1740 60,8 4,8 1791 0 0
 1690 59,4 3,1 1741 59,9 "m" 1792 0 0
 1691 59,5 26,3 1742 59,8 "m" 1793 0 0
 1692 59,6 20,1 1743 59,1 "m" 1794 0 0
 1693 59,4 35 1744 58,8 "m" 1795 0 0
 1694 60,9 22,1 1745 58,8 "m" 1796 0 0
 1695 60,5 12,2 1746 58,2 "m" 1797 0 0
 1696 60,1 11 1747 58,5 14,3 1798 0 0
 1697 60,1 8,2 1748 57,5 4,4 1799 0 0
 1698 60,5 6,7 1749 57,9 0 1800 0 0
 1699 60 5,1 1750 57,8 20,9
 1700 60 5,1 1751 58,3 9,2
 1701 60 9 1752 57,8 8,2
 1702 60,1 5,7 1753 57,5 15,3
 1703 59,9 8,5 1754 58,4 38
 1704 59,4 6 1755 58,1 15,4
 1705 59,5 5,5 1756 58,8 11,8
 1706 59,5 14,2 1757 58,3 8,1
 1707 59,5 6,2 1758 58,3 5,5
 1708 59,4 10,3 1759 59 4,1
 1709 59,6 13,8 1760 58,2 4,9
 1710 59,5 13,9 1761 57,9 10,1
 1711 60,1 18,9 1762 58,5 7,5
 1712 59,4 13,1 1763 57,4 7
 1713 59,8 5,4 1764 58,2 6,7
 1714 59,9 2,9 1765 58,2 6,6
 1715

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
60,1 7,1 1766 57,3 17,3
 1716 59,6 12 1767 58 11,4
 1717 59,6 4,9 1768 57,5 47,4
 1718 59,4 22,7 1769 57,4 28,8
 1719 59,6 22 1770 58,8 24,3
 1720 60,1 17,4 1771 57,7 25,5
 1721 60,2 16,6 1772 58,4 35,5
 1722 59,4 28,6 1773 58,4 29,3
 1723 60,3 22,4 1774 59 33,8
 1724 59,9 20 1775 59 18,7
 1725 60,2 18,6 1776 58,8 9,8
 1726 60,3 11,9 1777 58,8 23,9
 1727 60,4 11,6 1778 59,1 48,2
 1728 60,6 10,6 1779 59,4 37,2
 1729 60,8 16 1780 59,6 29,1
 1730 60,9 17 1781 50 25
 1731 60,9 16,1 1782 40 20
 1732 60,7 11,4 1783 30 15
 1733 60,9 11,3 1784 20 10
 1734 61,1 11,2 1785 10 5
 "m" = kørsel (motoring)
 ---pagebreak--- L 375/128 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/129
 ETC-dynamometerskemaet er vist grafisk nedenfor i figur 5.
 Bykørsel Motorvej
 Mindre veje
 ]
 %
 {
 d
 e
 h
 g
 i
 t
 s
 a
 H
 ]
 %
 [
 t
 n
 e
 m
 o
 m
 s
 g
 n
 i
 n
 j
 e
 r
 D
 Tid (s)
 Figur 5: ETC-dynamometerskema
 __________
 ---pagebreak--- L 375/130 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Bilag 4 - Tillæg 4
 MÅLE- OG PRØVETAGNINGSMETODER
 1. INDLEDNING
 Gasformige komponenter, partikler og røg afgivet af den afprøvede motor skal måles
 med de metoder, der er beskrevet i bilag 4, tillæg 7. I de pågældende punkter i bilag 4,
 tillæg 7, beskrives de anbefalede analysesystemer for gasemissioner (punkt 1), de
 anbefalede systemer til partikelfortynding og -udskillelse (punkt 2) og de anbefalede
 opacimetre til røgtæthedsmåling (punkt 3).
 I ESC-testen skal gaskomponenterne bestemmes i den ufortyndede udstødningsgas.
 Anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem til partikelbestemmelse, kan man vælge at
 foretage bestemmelsen i den fortyndede udstødningsgas. Bestemmelse af partikler
 finder sted enten med et delstrøms- eller fuldstrømsfortyndingssystem.
 Til ETC-test må kun et fuldstrømsfortyndingssystem anvendes til bestemmelse af
 forurenende luftarter og partikler, og dette system regnes for referencesystem. Dog
 kan delstrømsfortyndingssystemer godkendes af den tekniske tjeneste, såfremt deres
 ækvivalens i henhold til regulativets punkt 6.2 godtgøres, og såfremt der forelægges
 en detaljeret beskrivelse af procedurerne til dataevaluering og beregning for den
 tekniske tjeneste.
 2. DYNAMOMETER OG TESTCELLE
 Til emissionsprøvning af motorer på motordynamometer skal følgende udstyr
 anvendes:
 2.1. Motordynamometer
 Der skal anvendes et motordynamometer med specifikationer, der gør det velegnet til
 udførelse af testcyklusserne beskrevet i tillæg 1 og 2 til dette bilag.
 Hastighedsmålesystemets nøjagtighed skal være ± 2 % af den aflæste værdi. Systemet
 til måling af drejningsmoment skal have en nøjagtighed på ± 3 % af aflæsningen i
 området > 20 % af fuldskalaværdien og en nøjagtighed på ± 0,6 % af fuldskalaværdien
 i området ≤ 20 % af fuldskalaværdien.
 2.2. Andre instrumenter
 I nødvendigt omfang skal anvendes instrumenter til måling af brændstofforbrug,
 luftforbrug, temperatur af kølemiddel og smøremiddel, udstødningsgastryk og
 indsugningsmanifoldvakuum, udstødningsgastemperatur, indsugningslufttemperatur,
 atmosfæretryk, fugtindhold og brændstoftemperatur. Disse instrumenter skal opfylde
 kravene i tabel 8:
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/131
 Tabel 8: Måleinstrumenternes nøjagtighed
 Måleinstrument Nøjagtighed
 Brændstofforbrug ± 2 % af


text:
den maksimale værdi for motoren
 Luftforbrug ± 2 % af den maksimale værdi for motoren
 Temperatur ≤ 600 K (327 °C) ± 2 K absolut
 Temperatur ≥ 600 K (327 °C) ± 1 % af aflæst værdi
 Atmosfæretryk ± 0,1 kPa absolut
 Udstødningsgastryk ± 0,2 kPa absolut
 Indsugningsvakuum ± 0,05 kPa absolut
 Andre trykangivelser ± 0,1 kPa absolut
 Relativ fugtighed ± 3 % absolut
 Absolut fugtindhold ± 5 % af aflæst værdi
 2.3. Udstødningsgasstrøm
 For at beregne emissionerne i den ufortyndede udstødningsgas må man kende
 udstødningsgasstrømmen (se punkt 4.4 i tillæg 1). Til bestemmelse af
 udstødningsgasstrømmen kan en af følgende metoder anvendes:
 Direkte måling af udstødningsgasstrømmen med venturidyse eller tilsvarende
 målesystem;
 Måling af luftstrømmen og brændstofstrømmen med passende målesystemer og
 beregning af udstødningsstrømmen ved følgende ligning:
 GEXHW = GAIRW + GFUEL (for våd masse af udstødning)
 Nøjagtigheden af bestemmelsen af udstødningsstrømmen skal være ± 2,5 % af aflæst
 værdi eller bedre.
 2.4. Fortyndet udstødningsgasstrøm
 For at beregne emissionerne i den ufortyndede udstødningsgas med et
 fuldstrømsfortyndingssystem (påbudt for ETC-cyklussen) må man kende den
 fortyndede udstødningsgasstrøm (se punkt 4.3 i tillæg 2). Den samlede massestrøm af
 fortyndet udstødningsgas (GTOTW) eller den samlede masse af den fortyndede
 udstødningsgas gennem hele cyklussen (MTOTW) skal måles med et PDP- eller CFV-
 system (bilag 4, tillæg 7, punkt 2.3.1). Nøjagtigheden skal være ± 2 % af aflæsning
 eller bedre og bestemmes efter bilag 4, tillæg 5, punkt 2.4.
 3. BESTEMMELSE AF GASKOMPONENTER
 3.1. Generelle specifikationer for analysatorerne
 Analysatorernes måleområde skal være passende til den foreskrevne nøjagtighed ved
 ---pagebreak--- L 375/132 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 bestemmelse af koncentrationen af udstødningsgassens komponenter (punkt 3.1.1).
 Det anbefales, at analysatorerne benyttes således, at den målte koncentration er
 mellem 15 % og 100 % af fuld skalavisning.
 Dog kan det godtages, at der måles værdier under 15 % af fuld skalavisning, såfremt
 der benyttes udlæsningssystemer (computere eller dataloggere) med tilstrækkelig
 nøjagtighed og opløsningsevne ved værdier under 15 % af måleområdets øverste
 værdi. I så fald skal der foretages ekstra kalibreringer på mindst 4 ensartet fordelte
 punkter med værdi forskellig fra nul for at sikre, at kalibreringskurverne er nøjagtige i
 henhold til bilag 4, tillæg 5, punkt 1.5.5.2.
 Udstyrets elektromagnetiske kompatibilitet (EMC) skal være således, at yderligere fejl
 mindskes til det mindst mulige.
 3.1.1. Målefejl
 Den samlede måleusikkerhed, herunder krydsreaktion med andre luftarter (jf. bilag 4,
 tillæg 5, punkt 1.9) må ikke være over ± 5 % af aflæst værdi, dog højst ± 3,5 % af fuld
 skalavisning. Ved koncentrationer lavere end 100 ppm må fejlvisningen ikke være
 over ± 4 ppm.
 3.1.2. Repeterbarhed
 Repeterbarheden, defineret som 2,5 gange standardafvigelsen af ti gentagne målinger
 på en given kalibreringsgas, må for måleområder over 155 ppm (eller ppm C) ikke
 være over ± 1 % af fuldt skalaudslag; for måleområder under 155 ppm (eller ppm C)
 må repeterbarheden ikke være over ± 2 %.
 3.1.3. Støj
 Analysatorens top-til-top respons på nulstillingsgas og kalibreringsgas må i et
 vilkårligt 10 sekunders interval ikke overstige 2 % af fuldt skalaudslag i noget
 måleområde.
 3.1.4. Nulpunktsforskydning


text:
Nulpunktsforskydningen skal inden for en periode på 1 time være mindre end 2 % af
 fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved nulpunktsrespons forstås
 gennemsnitsrespons, herunder støj, på en nulstillingsgas inden for et tidsrum af 30
 sekunder.
 3.1.5 Forskydning af relativ respons
 Forskydningen af relativ respons skal inden for en periode på 1 time være mindre end
 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved relativ respons
 forstås forskellen mellem responsen på kalibreringsgas og responsen på
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/133
 nulstillingsgas. Ved responsen på kalibreringsgassen forstås gennemsnitsrespons,
 inklusive støj, på en kalibreringsgas inden for et tidsrum af 30 sekunder.
 3.2. Tørring af gassen
 Anordningen til gastørring, der er frivillig, skal have minimal indvirkning på
 koncentrationen af de målte gasser. Der må ikke anvendes kemisk tørring til fjernelse
 af vand i prøven.
 ---pagebreak--- L 375/134 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 3.3. Analyseudstyr
 Punkt 3.3.1. til 3.3.4 beskriver de måleprincipper, der skal anvendes. En detaljeret
 beskrivelse af målesystemerne findes i bilag 4, tillæg 7. Gasserne analyseres ved
 hjælp af de i det følgende angivne instrumenter. For ikke-lineære analysatorer tillades
 brug af lineariseringskredse.
 3.3.1. Analyse af carbonmonoxid (CO)
 Carbonmonoxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat
 (NDIR).
 3.3.2. Analyse af carbondioxid (CO2)
 Carbondioxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat
 (NDIR).
 3.3.3. Analyse af carbonhydrid (HC)
 Carbonhydridanalysatoren skal for dieselmotorer og LPG-drevne motorer være af
 typen opvarmet flammeionisationsdetektor (HFID), hvor detektor, ventiler, ledninger
 mv. er opvarmet, således at gastemperaturen holdes på 463 K ± 10 K (190 ± 10 °C).
 For NG-drevne gasmotorer kan carbonhydridanalysatoren være af typen ikke-
 opvarmet flammeionisationsdetektor (FID) afhængig af den anvendte metode (se bilag
 4, tillæg 7, punkt 1.3).
 3.3.4. Analyse af andre carbonhydrider end methan (NMHC) (kun NG-drevne gasmotorer)
 Andre carbonhydrider end methan bestemmes efter en af følgende metoder:
 3.3.4.1 Gaskromatografisk bestemmelse (GC)
 Andre carbonhydrider end methan bestemmes ved fratrækning af methan bestemt med
 en gaskromatograf (GC) konditioneret ved 423 K (150 °C) fra de carbonhydrider, der
 er målt i overensstemmelse med punkt 3.3.3.
 3.3.4.2. Bestemmelse af andre carbonhydrider end methan ved afskæringsmetoden (NMC-
 metoden)
 Bestemmelsen af delen af andre carbonhydrider end methan foretages med en
 opvarmet NMC på samme ledning som en FID som i punkt 3.3.3 ved fratrækning af
 methan fra carbonhydriderne.
 3.3.5. Analyse af nitrogenoxid (NOx)
 Måles der på tør basis, skal nitrogenoxid-analysatoren enten være en
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/135
 kemiluminescensdetektor (CLD) eller opvarmet kemiluminescensdetektor (HCLD)
 med NO2/NO-konverter. Måles der på våd basis, skal der anvendes en HCLD med
 konverter, hvis temperatur holdes over 328 K (55 °C), forudsat at resultatet af
 vanddæmpningsprøven (jf. bilag 4, tillæg 5, punkt 1.9.2.2) er tilfredsstillende.
 3.4. Prøvetagning af gasemissioner
 3.4.1. Ufortyndet udstødningsgas (kun ESC)
 Prøvetagningssonder til bestemmelse af gasemissioner skal være monteret i en afstand
 af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstødningsrørets diameter, oven for
 udstødningsgassystemets afgang og tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en
 udstødningsgastemperatur på mindst 343 K (70 °C) ved sonden.
 Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet


text:
udstødningsmanifold, skal
 prøvetagningssondens indtag være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er
 repræsentativ for den gennemsnitlige udstødningsemission fra alle cylindrene. På
 flercylindrede motorer med flere separate udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer,
 kan det tillades, at der tages en prøve fra hver cylindergruppe og beregnes en
 gennemsnitsemission deraf. Andre metoder kan benyttes, hvis det er godtgjort, at de
 korrelerer med ovenstående metoder. Til beregning af emissionen fra udstødningen
 skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
 Hvis motoren er forsynet med et system til efterbehandling af udstødningen, skal
 udstødningsgasprøven tages neden for efterbehandlingsanordningen.
 3.4.2. Fortyndet udstødningsgas (påbudt for ETC, frivillig for ESC)
 Udstødningsrøret mellem motoren og fuldstrømsfortyndingssystemet skal opfylde
 kravene i bilag 4, tillæg 7, punkt 2.3.1, EP.
 Prøvetagningssonden (-sonderne) for gasemissioner skal være placeret et sted i
 fortyndingstunnelen, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet og tæt
 på prøvetagningssonden for partikler.
 For ETC kan prøvetagningen generelt ske på to måder:
 – de forurenende stoffer udtages i en prøvetagningssæk i løbet af cyklussen og måles
 efter testens afslutning
 – de forurenende stoffer udtages kontinuerligt og integreres i løbet af cyklussen;
 denne metode er obligatorisk for HC og NOx.
 4. BESTEMMELSE AF PARTIKELINDHOLD
 Til bestemmelse af partikler kræves et fortyndingssystem. Fortynding kan ske ved et
 delstrømsfortyndingssystem (kun ESC) eller et fuldstrømsfortyndingssystem
 ---pagebreak--- L 375/136 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 (obligatorisk for ETC). Fortyndingssystemet skal have tilstrækkelig
 strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og
 prøvetagningssystemer og holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på
 325 K (52 °C) eller derunder umiddelbart oven for filterholderne. Affugtning af
 fortyndingsluften før den tilføres fortyndingssystemet er tilladt og især nyttig, når
 fortyndingsluftens fugtindhold er højt. Fortyndingsluftens temperatur skal være
 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C). Er temperaturen af den omgivende luft under 293 K
 (20 °C), anbefales forvarmning af fortyndingsluften til en temperatur over den øvre
 grænseværdi på 303 K (30 °C). Fortyndingsluftens temperatur må dog ikke være over
 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen.
 I delstrømsfortyndingssystemet opdeles udstødningsstrømmen i to delstrømme, af
 hvilke den mindste fortyndes med luft og derefter anvendes til partikelbestemmelse.
 Det er her af afgørende betydning, at fortyndingsforholdet bestemmes meget nøje.
 Andre delingsmetoder kan anvendes, i hvilket tilfælde den anvendte type deling i vid
 udstrækning er bestemmende for det prøvetagningsudstyr og de
 prøvetagningsmetoder, der skal anvendes (bilag 4, tillæg 7, punkt 2.2).
 Partikelprøvetagningssonden skal være placeret tæt ved prøvetagningssonden for
 gasemissioner, og installationen skal opfylde bestemmelserne i punkt 3.4.1.
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøvetagningssystem til
 partikelbestemmelse, partikelfiltre, en mikrogramvægt og et vejerum med temperatur-
 og fugtighedsregulering.
 Prøvetagning af partikler skal ske ved enkeltfiltermetoden, hvor der anvendes ét par
 filtre (jf. punkt 4.1.3) til hele testcyklusen. Ved ESC-test skal prøvetagningstid og -
 strøm overvåges nøje i prøvetagningsfasen.
 4.1. Partikeludskillelsesfiltre
 4.1.1. Filterspecifikation
 Der kræves glasfiberfiltre med fluor-kulstofbelægning eller membranfiltre på fluor-
 kulstofbasis. Alle filtertyper skal have en udskillelsesgrad på mindst 95 % for 0,3 μm
 DOP (dioktylphthalat) ved en gasfasehastighed på mellem 35 og 80 cm/s.
 4.1.2. Filterstørrelse
 Partikelfiltrenes diameter skal være mindst 47 mm


text:
(pletdiameter 37 mm). Større
 filterdiameter kan godtages (punkt 4.1.5).
 4.1.3. Hovedfiltre og ekstrafiltre
 Prøven af den fortyndede udstødningsgas udtages under testsekvensen ved hjælp af et
 par filtre placeret i serie (et hovedfilter og et ekstrafilter). Ekstrafilteret må højst være
 placeret 100 mm nedstrøms for hovedfilteret og må ikke berøre dette. Filtrene kan
 enten vejes enkeltvis eller parvis; i sidstnævnte tilfælde anbringes filtrene med
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/137
 pletsiderne mod hinanden.
 4.1.4. Filtergennemstrømningshastighed
 Gassens lineære hastighed gennem filteret skal være 35 til 80 cm/s. Stigningen i
 trykfaldet mellem testens begyndelse og slutning må ikke være over 25 kPa.
 4.1.5. Filterbelastning
 Ved brug af enkeltfiltermetoden anbefales en filterbelastning på mindst 0,5 mg/1075
 mm2 pletareal. I tabel 9 er angivet værdier for de mest anvendte filterstørrelser.
 Tabel 9: Anbefalet filterbelastning
 Filterdiameter (mm) Anbefalet pletdiameter Anbefalet mindste-
 belastning
 47 37 0,5
 70 60 1,3
 90 80 2,3
 110 100 3,6
 4.2. Specifikationer for vejerum og analysevægt
 4.2.1. Vejerum
 Temperaturen af det vejerum (eller -lokale), hvor partikelfiltrene konditioneres og
 vejes, skal være 295 K (22 °C ± 3 °C) ved al konditionering og vejning af filtre.
 Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende til et dugpunkt på 282,5 K ± 3 K
 (9,5 °C ± 3 °C) og en relativ fugtighed på 45 % ± 8 %.
 4.2.2. Vejning af referencefiltre
 Luften i vejerum (eller -lokale) skal være fri for kontaminanter (såsom støv), der kan
 sætte sig på partikelfiltrene, medens de stabiliseres. Forstyrrelser i vejerummets
 specifikationer i henhold til beskrivelsen i punkt 4.2.1 kan tillades, hvis
 forstyrrelsernes varighed ikke er over 30 minutter. Vejerummet skal opfylde de
 foreskrevne specifikationer, inden personer træder ind i vejerummet. Der vejes mindst
 to ubrugte referencefiltre eller -filterpar; dette finder sted højst fire timer før eller efter
 vejning af prøvefiltrene, men helst samtidig dermed. Referencefiltrene skal være af
 samme størrelse og materiale som prøvefiltrene.
 Hvis gennemsnitsvægten af referencefiltre (referencefilterpar) mellem vejningerne af
 prøvefiltrene varierer mere end ± 5 % (hhv. ± 7,5 % for filterpar) af den anbefalede
 mindste filterbelastning (punkt 4.1.5.), skal alle prøvefiltre kasseres og
 emissionstesten gentages.
 ---pagebreak--- L 375/138 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Hvis de i punkt 4.2.1. angivne kriterier for stabilitet af vejerummet ikke er opfyldt,
 men referencefilteret (filterparret) opfylder ovenstående kriterier, står det
 motorfabrikanten frit at godtage de målte vægte af prøvefiltrene eller at kassere
 testresultaterne, bringe vejerummets reguleringssystem i orden og gentage testen.
 4.2.3. Analysevægt
 Til vejning af filtrene skal anvendes en vægt med en præcision (standardafvigelse) på
 20 μg og en opløsning på 10 μg (1 ciffer = 10 μg). Til filtre med diameter under 70
 mm skal vægtens præcision og opløsning være henholdsvis 2 μg og 1 μg.
 4.2.4. Elimination af virkningerne af statisk elektricitet
 For at eliminere virkningerne af statisk elektricitet bør filtrene neutraliseres før
 vejning, hvilket f.eks. kan ske ved brug af en jordledning af polonium eller en
 anordning med tilsvarende virkning.
 4.3. Supplerende specifikationer for partikelbestemmelse
 Alle de dele af fortyndingssystem og prøvetagningssystem, der er placeret mellem
 udstødningsrør og filterholder og er


text:
i kontakt med ufortyndet og fortyndet
 udstødningsgas, skal være udformet således, at de giver anledning til mindst mulig
 afsætning eller ændring af partikler. Alle dele skal være fremstillet af elektrisk
 ledende materialer, der ikke reagerer med udstødningsgassens komponenter, og skal
 være jordforbundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.
 5. BESTEMMELSE AF OPACITET
 Dette punkt indeholder specifikationer for påbudt og frivilligt testudstyr til anvendelse
 ved ELR-testen. Røgen skal måles med et opacimeter, som kan indstilles til
 udlæsning af opacitet og lysabsorptionskoefficient. Indstillingen til udlæsning af
 opacitet må kun anvendes til kalibrering og kontrol af apparatet. Til måling af
 røgværdier under testcyklus skal apparatet være indstillet til udlæsning af
 lysabsorptionskoefficient.
 5.1. Generelle krav
 Til ELR-test skal det til røgmåling og databehandling anvendte system have tre
 funktionelle enheder. Disse enheder kan være sammenbygget i én enkelt enhed eller
 kan forefindes som et system af indbyrdes forbundne komponenter. De tre
 funktionelle enheder er:
 – Et opacimeter, som opfylder forskrifterne i bilag 4, tillæg 7, punkt 3.
 – En databehandlingsenhed, som er i stand til at udføre de i bilag 4, tillæg 1, punkt 6,
 beskrevne funktioner.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/139
 – en printer og/eller et elektroniske lagringsmedium til registrering og udlæsning af
 de røgværdier, som foreskrives i bilag 4, tillæg 1, punkt 6.3.
 5.2. Specifikke krav
 5.2.1. Linearitet
 Systemet skal være lineært inden for ± 2 % opacitet.
 5.2.2. Nulpunktsforskydning
 Nulpunktsforskydningen må inden for et tidsrum af 1 time ikke være over ± 1 %
 opacitet.
 5.2.3. Opacimeterets skalavisning og måleområde
 Ved aflæsning af opacitet skal måleområdet være opacitet mellem 0 og 100 % med en
 aflæsenøjagtigheden på 0,1 % opacitet. Til aflæsning af lysabsorptionskoefficient skal
 området være 0 - 30 m-1 lysabsorptionskoefficient, og aflæsenøjagtigheden 0,01 m-1
 lysabsorptionskoefficient.
 5.2.4. Apparatets responstid
 Opacimeterets fysiske responstid må ikke være over 0,2 s. Den fysiske responstid er
 den tid, det tager aflæsningen på en hurtigreagerende modtageenhed at nå fra 10 til 90
 % af hele ændringen, når opaciteten af den målte gas ændrer sig i løbet af mindre end
 0,1 s.
 Opacimeterets elektriske responstid må ikke være over 0,05 s. Den elektriske
 responstid er den tid, det tager aflæsningen på en hurtigreagerende modtageenhed at
 nå fra 10 til 90 % af fuld skalavisning, når lyskilden afbrydes eller fuldstændig slukkes
 i løbet af mindre end 0,01 s.
 5.2.5. Neutralfiltre
 For eventuelle neutralfiltre, der anvendes i forbindelse med kalibrering,
 linearitetsmåling eller nulstilling af opacimeteret, skal værdien være kendt med en
 nøjagtighed på 1,0 % opacitet. Nøjagtigheden af filterets nominelle værdi skal
 kontrolleres mindst en gang årligt ved hjælp af en reference, der kan henføres til en
 national eller international standard.
 Neutralfiltre er præcisionsudstyr, som let kan blive beskadiget under brug.
 Håndteringen bør indskrænkes til det mindst mulige og bør, når den er nødvendig, ske
 med forsigtighed for at undgå, at filteret ridses eller tilsmudses.
 __________
 ---pagebreak--- L 375/140 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Bilag 4 - Tillæg 5
 KALIBRERINGSMETODE
 1. KALIBRERING AF ANALYSEAPPARATURET
 1.1. Indledning
 Hver analysator skal kalibreres så ofte som nødvendigt til


text:
opfyldelse af
 nøjagtighedskravene i dette direktiv. I dette punkt beskrives den kalibreringsmetode,
 som skal anvendes til analysatorerne omhandlet i bilag 4, tillæg 4, punkt 3 samt i bilag
 4, tillæg 7, punkt 1.
 1.2. Kalibreringsgasser
 For alle anvendte kalibreringsgasser skal holdbarhedsperioden overholdes.
 Den af fabrikanten for kalibreringsgassen angivne udløbsdato skal registreres.
 1.2.1. Rene gasser
 Renhedskravene til gasserne er fastlagt ved nedenstående renhedsgrænser. Følgende
 gasser skal være til rådighed til anvendelse ved prøven:
 Renset nitrogen
 (Urenheder ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)
 Renset oxygen
 (Renhed ∃ 99,5 % vol 02)
 Hydrogen-helium blanding
 (40 ± 2 % hydrogen, resten helium)
 (Urenheder ≤ 1 ppm C1, ≤ 400 ppm CO2).
 Renset syntetisk luft
 (Urenheder ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)
 (Oxygenindhold mellem 18 og 21 % vol.).
 Renset propan eller CO til CVS-kontrol
 1.2.2. Kalibrerings- og nulstillingsgasser
 Gasblandinger med følgende kemiske sammensætning skal være til rådighed:
 C3H8 og renset syntetisk luft (se punkt 1.2.1)
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/141
 CO og renset nitrogen
 NOx og renset nitrogen (indholdet af NO2 i denne kalibreringsgas må ikke være
 over 5 % af NO-indholdet)
 CO2 og renset nitrogen
 CH4 og renset syntetisk luft
 C2H6 og renset syntetisk luft
 Bemærk: Andre gaskombinationer er tilladt, forudsat at gasserne ikke reagerer
 indbyrdes.
 Den faktiske koncentration i en kalibrerings- eller nulstillingsgas må ikke afvige mere
 end ± 2 % fra den nominelle. Alle koncentrationer for kalibreringsgasser skal angives
 på volumenbasis (% vol. eller ppm v/v).
 De til kalibrering og nulstilling anvendte gasblandinger kan også fremstilles med et
 gasdeleapparat, ved fortynding med renset N2 eller med renset syntetisk luft.
 Blanderens nøjagtighed skal være således, at koncentrationen af fortyndet
 kalibreringsgas kan bestemmes med en nøjagtighed på ± 2 %.
 1.3. Betjening af analysatorer og prøvetagningssystem
 Ved betjening af analysatorer skal fabrikantens anvisninger for opstart og betjening
 følges. Minimumskravene i punkt 1.4 til 1.9 skal være overholdt.
 1.4. Tæthedsprøve
 Systemet skal gennemgå en tæthedsprøve. Sonden afbrydes fra udstødningssystemet,
 og dens ende tilproppes. Analysatorpumpen tændes. Efter den indledende
 stabilisering skal alle flowmetere vise nul. Hvis ikke, kontrolleres
 prøvetagningsledningerne, og fejlen rettes.
 På vakuumsiden tillades en utæthed svarende til højst 0,5 % af strømmen under brug i
 den del af systemet, der kontrolleres. Størrelsen af den aktuelt anvendte gasstrøm kan
 skønnes ud fra størrelsen af strømmen gennem analysator og omledningsforbindelse.
 En alternativ metode er at indføre en trinvis ændring af koncentrationen i begyndelsen
 af prøvetagningsledningen ved at skifte fra nulstillings- til kalibreringsgas. Hvis der
 efter et passende tidsrum aflæses lavere koncentration end den tilførte koncentration,
 er det tegn på kalibreringsfejl eller utæthed.
 ---pagebreak--- L 375/142 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 1.5. Kalibreringsprocedure
 1.5.1. Instrumentenhed
 Instrumentenheden kalibreres, og kalibreringskurverne kontrolleres i forhold til
 standardgasser. Gasstrømningshastigheden skal være den samme som ved udtagning
 af prøve af udstødningsgassen.
 1.5.2. Opvarmningstid
 Opvarmningstiden skal være i overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger. Er
 der ikke angivet nogen opvarmningstid, anbefales en opvarmningstid på mindst to
 timer for analysatorerne.


text:
1.5.3. NDIR- og HFID-analysator
 NDIR-analysatoren finjusteres i nødvendigt omfang og HFID-analysatoren
 forbrændingsflamme optimeres (punkt 1.8.1).
 1.5.4. Kalibrering
 Der kalibreres i hvert af de normalt anvendte måleområder.
 Analysatorerne for CO, CO2, NOx og HC nulstilles med renset syntetisk luft (eller
 nitrogen).
 De pågældende kalibreringsgasser tilføres analysatorerne, værdierne registreres, og
 kalibreringskurven optegnes i overensstemmelse med punkt 1.5.5.
 Om nødvendigt gentages kontrollen af nulstillingen og kalibreringen.
 1.5.5. Fastlæggelse af kalibreringskurven
 1.5.5.1. Generelle retningslinjer
 Analysatorens kalibreringskurve optegnes på grundlag af mindst fem
 kalibreringspunkter (nulpunktet ikke medregnet), der skal være så jævnt fordelt som
 muligt. Den højeste nominelle koncentration skal svare til mindst 90 % af fuldt
 skalaudslag.
 Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af mindste kvadraters metode. Hvis der
 derved fremkommer et polynomium af højere end tredje grad, skal antal
 kalibreringspunkter (nulpunktet medregnet) mindst være lig polynomiets grad plus 2.
 Kalibreringskurven må højst afvige ± 2 % fra den nominelle størrelse af hvert
 kalibreringspunkt og højst ± 1 % af fuldt skalaudslag i nulpunktet.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/143
 Af kalibreringskurve og kalibreringspunkterne vil det kunne konstateres, om
 kalibreringen er korrekt udført. Analysatorernes specifikationer skal angives, navnlig:
 – måleområde
 – følsomhed
 – kalibreringsdato.
 1.5.5.2. Kalibrering ved mindre end 15 % af fuldt skalaudslag
 Analysatorens kalibreringskurve optegnes på grundlag af mindst fire supplerende
 kalibreringspunkter (nulpunktet ikke medregnet), der skal være så jævnt fordelt som
 muligt i området under 15 % af fuldt skalaudslag.
 Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af mindste kvadraters metode.
 Kalibreringskurven må højst afvige ± 4 % fra den nominelle størrelse af hvert
 kalibreringspunkt og højst ± 1 % af fuldt skalaudslag i nulpunktet.
 1.5.5.3. Alternative metoder
 Hvis det kan godtgøres, at tilsvarende nøjagtighed kan opnås med alternativ teknologi
 (f.eks. computer, elektronisk styret områdevælger osv.), kan sådanne alternativer
 benyttes.
 1.6. Efterprøvning af kalibreringen
 Før hver analyse skal hvert af de normalt anvendte måleområder efterprøves på
 følgende måde:
 Kalibreringen kontrolleres ved hjælp af en nulstillingsgas og en kalibreringsgas med
 nominel koncentration på over 80 % af fuldt skalaudslag i det pågældende
 måleområde.
 Afviger kontrolværdierne for de to nævnte punkter højst ± 4 % af fuldt skalaudslag fra
 den angivne referenceværdi, kan indstillingsparametrene ændres. I modsat fald
 udarbejdes en ny kalibreringskurve i overensstemmelse med punkt 1.5.5.
 1.7. Kontrol af NOx-konverterens virkningsgrad
 Virkningsgraden af konverteren, der anvendes til konvertering af NO2 til NO,
 kontrolleres som anført i punkt 1.7.1 til 1.7.8 (fig. 6).
 ---pagebreak--- L 375/144 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Magnetventil
 Ozonisator
 Til analysator
 Figur 6 Diagram over opstilling til kontrol af NO2-konverterens effektivitet
 1.7.1. Prøveopstilling
 Ved hjælp af prøveopstillingen vist i fig. 6 (se også bilag 4, tillæg 4, punkt 3.3.5) og
 nedenstående fremgangsmåde kontrolleres konverterens virkningsgrad med en
 ozonisator.
 1.7.2. Kalibrering
 CLD- og HCLD-apparaterne kalibreres i det mest anvendte arbejdsområde efter
 fabrikantens anvisninger ved hjælp af nulstillings- og kalibreringsgas (NO-indholdet
 deri skal være ca. 80 % af arbejdsområdet, og NO2-koncentrationen i gasblandingen
 under 5 % af NO-koncentrationen). NOx-analysatoren skal være stillet på NO-måling,
 således at kalibreringsgassen ikke går gennem konverteren. Den viste koncentration
 registreres.
 1.7.3. Beregning
 NOx-konverterens virkningsgrad beregnes af følgende


text:
udtryk:
 ⎛ a − b⎞
 Efficiency
 Virkningsgrad (%) = ⎜1 +
 (%) ⎟ ∗ 100
 ⎝ c − d⎠
 hvor:
 a er NOx-koncentrationen i henhold til punkt 1.7.6
 b er NOx-koncentrationen i henhold til punkt 1.7.7
 c er NO-koncentrationen i henhold til punkt 1.7.4
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/145
 d er NO-koncentrationen i henhold til punkt 1.7.5
 1.7.4. Tilførsel af oxygen
 Via en T-samling tilføres kontinuerligt oxygen eller nulstillingsluft til gasstrømmen,
 indtil den viste koncentration er ca. 20 % lavere end den kalibreringskoncentration,
 der er anført i punkt 1.7.2. (Analysatoren indstilles på NO). Den aflæste koncentration
 c skal registreres. Ozonisatoren skal være ude af funktion under denne proces.
 1.7.5. Aktivering af ozonisatoren
 Ozonisatoren aktiveres nu, således at den danner tilstrækkelig ozon til at nedsætte
 koncentrationen af NO til ca. 20 % (minimum 10 %) af den kalibreringskoncentration,
 der er angivet i punkt 1.7.2. Den viste koncentration d registreres. (Analysatoren
 indstilles på NO).
 1.7.6. NOx-funktion
 NO-analysatoren stilles derefter om på NOx, således at gasblandingen (bestående af
 NO, NO2, O2 og N2) nu ledes gennem konverteren. Den aflæste koncentration a skal
 registreres. (Analysatoren skal være indstillet på NOx).
 1.7.7. Deaktivering af ozonisatoren
 Ozonisatoren deaktiveres nu. Den i punkt 1.7.6 beskrevne gasblanding ledes gennem
 konverteren og til detektoren. Den aflæste koncentration c skal registreres.
 (Analysatoren skal være indstillet på NOx).
 1.7.8. NO-funktion
 Når der er skiftet om til NO og ozonisatoren deaktiveret, afbrydes også tilførslen af
 oxygen eller syntetisk luft. Den af analysatoren målte NOx-værdi må højst afvige ± 5
 % fra den, der er målt i henhold til punkt 1.7.2. (Analysatoren skal være indstillet på
 NO).
 1.7.9. Prøvningsinterval
 Konverterens virkningsgrad skal afprøves før hver kalibrering af NOx-analysatoren.
 1.7.10. Krav til virkningsgraden
 Konverterens virkningsgrad må ikke være under 90 %; en virkningsgrad på over 95%
 må dog stærkt tilrådes.
 NB: Hvis der ved hjælp af ozonisatoren ikke kan opnås en reduktion fra 80 % til
 20 % i overensstemmelse med punkt 1.7.5, når analyseenheden er indstillet
 på det mest anvendte område, anvendes det højeste område, som giver denne
 ---pagebreak--- L 375/146 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 reduktion.
 1.8. Justering af flammeion-analysatoren (FID)
 1.8.1. Optimering af detektorens respons
 FID-enheden finindstilles som foreskrevet af fabrikanten. Der anvendes en
 kalibreringsgas bestående af propan i luft til optimering af responsen i det mest
 anvendte måleområde.
 Med brændstof- og luftstrømme indstillet i henhold til fabrikantens anvisninger
 tilføres analysatoren en kalibreringsgas på 350 ± 75 ppm C. Responsen på en given
 brændstoftilførsel bestemmes ud fra forskellen mellem responsen på kalibreringsgas
 og responsen på nulstillingsgas. Brændstoftilførslen indstilles på trinvis højere og
 lavere værdier end fabrikantens specifikation. Responsen på kalibreringsgas og
 nulstillingsgas ved de pågældende værdier af brændstoftilførslen registreres.
 Forskellen mellem responsen på kalibrerings- og nulstillingsgassen afbildes i
 kurveform, og brændstoftilførslen indstilles, så den svarer til kurvens "fede" side.
 1.8.2. Responsfaktorer for carbonhydrider
 Analysatoren kalibreres med propan i luft og renset syntetisk luft som angivet i punkt 1.5.
 Responsfaktorerne skal bestemmes, når en analyseenhed idriftsættes samt efter større
 serviceeftersyn. Responsfaktoren (Rf) for et given carbonhydrid er


text:
forholdet mellem C1-
 udslaget på FID-analysatoren og gaskoncentrationen i cylinderen, angivet i ppm C1.
 Prøvegassen skal have en koncentration, der giver en respons på ca. 80 % af fuldt
 skalaudslag. Regnet i volumen skal koncentrationen være bestemt med en nøjagtighed på
 ± 2 % i forhold til en gravimetrisk standard, udtrykt i volumenenheder. Desuden skal
 gascylinderen være forkonditioneret i 24 timer ved en temperatur på 298 K ± 5 K (25 °C
 ± 5 °C).
 Nedenfor er angivet hvilke prøvegasser, der skal anvendes, og det anbefalede område for
 responsfaktoren:
 Methan og renset syntetisk luft 1,00 ≤ Rf ≤ 1,15 (diesel og LPG-motorer)
 Methan og renset syntetisk luft 1,00 ≤ Rf ≤ 1,07 (NG-motorer)
 Propylen og renset syntetisk luft 0,90 ≤ Rf ≤ 1,1
 Toluen og renset syntetisk luft 0,90 ≤ Rf ≤ 1,10
 Værdierne er angivet i forhold til responsfaktoren (Rf) på 1,00 for propan og renset
 syntetisk luft.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/147
 1.8.3. Kontrol af oxygeninterferens
 Kontrol af oxygeninterferens skal finde sted, når en analysator idriftsættes samt efter
 de vigtigste serviceintervaller.
 Definition af responsfaktoren og metode til dens bestemmelse er givet i punkt 1.8.2.
 Nedenfor er angivet, hvilke prøvegasser, der skal anvendes, og det anbefalede område
 for den relative responsfaktor:
 Propan og nitrogen 0,95 ≤ Rf ≤ 1,05
 Værdierne er angivet i forhold til responsfaktoren (Rf) på 1,00 for propan og renset
 syntetisk luft.
 Iltkoncentrationen i FID-brænderen skal med en nøjagtighed på ± 1 molprocent svare
 til oxygenkoncentrationen i den brænderluft, der er anvendt til den seneste kontrol af
 oxygeninterferens. Er forskellen større, foretages kontrol af oxygeninterferens, og om
 nødvendigt justeres analysatoren.
 1.8.4. Virkningsgraden af afskæringen af andre carbonhydrider end methan (NMC, kun NG-
 drevne gasmotorer)
 NMC anvendes til fjernelse af carbonhydrider bortset fra methan fra prøvegassen
 gennem oxidation af alle carbonhydrider bortset fra methan. Det ideelle er en
 konverteringsgrad på 0 % for methan og 100 % for de andre carbonhydrider,
 repræsenteret ved ethan. For at få en nøjagtig bestemmelse af NMHC bestemmer man
 de to virkningsgrader og anvender dem til beregning af massestrømmen af NMHC-
 emissioner (se bilag 4, tillæg 2, punkt 4.3).
 1.8.4.1. Virkningsgrad for methan
 Methankalibreringsgassen ledes gennem FID-enheden med og uden omledning ved
 NMC-enheden, og de to koncentrationer registreres. Virkningsgraden bestemmes som
 følger:
 conc w
 CE M = 1 −
 concw /o
 hvor:
 concw = HC-koncentration, når CH4 ledes gennem NMC-enheden, og
 concw/o = HC koncentration, når CH4 ledes uden om NMC-enheden.
 1.8.4.2. Virkningsgrad for ethan
 Ethankalibreringsgassen ledes gennem FID-enheden med og uden omledning ved
 ---pagebreak--- L 375/148 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 NMC-enheden, og de to koncentrationer registreres. Virkningsgraden bestemmes som
 følger:
 conc w
 CEE = 1 −
 concw /o
 hvor:
 concw = HC-koncentration, når C2H6 ledes gennem NMC-enheden, og
 concw/o = HC-koncentration, når C2H6 ledes uden om NMC-enheden.
 1.9. Interferensvirkninger med CO-, CO2- og NOx-analysatorer
 Målingerne kan på flere måder påvirkes ved interferens fra andre gasser i
 udstødningen end den, der bestemmes. Positiv interferens forekommer i NDIR-
 enheder, hvor den interfererende gas giver samme virkning som


text:
den målte, blot i
 mindre grad. Negativ interferens forekommer ligeledes i NDIR-enheder, når den
 interfererende gas udvider absorptionsbåndet for den målte gas, samt i CLD-enheder,
 når den interfererende gas dæmper strålingen. Den i punkt 1.9.1 og 1.9.2 angivne
 interferenskontrol skal foretages inden første idriftsættelse af en analysator samt efter
 de vigtigste serviceintervaller.
 1.9.1. Interferenskontrol for CO-analysator
 Vand- og CO2 kan interferere med CO-analysatorens resultater. Kontrol heraf
 foretages ved, at en CO2-kalibreringsgas med en koncentration svarende til 80 til 100
 % af fuldt skalaudslag i det højeste under testningen anvendte måleområde bobles
 gennem vand ved rumtemperatur, og analysatorens respons registreres. For
 måleområder på 300 ppm eller derover må responsen ikke være over 1 % af fuldt
 skalaudslag, for måleområder under 300 ppm må responsen ikke være over 3 ppm.
 1.9.2. Kontrol af dæmpning af NOx-analysatoren
 De to gasser, der har interesse i forbindelse med analysatorer af typen CLD (og
 HCLD), er CO2 og vanddamp. Disse gassers dæmpning er proportional med deres
 koncentration, hvorfor der kræves teknikker til bestemmelse af dæmpningen ved de
 højeste koncentrationer, der forventes at optræde under prøverne.
 1.9.2.1. Kontrol af dæmpning fra CO2
 En CO2-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldskalaværdien i
 det maksimale måleområde ledes gennem NDIR-analysatoren, og CO2-værdien
 registreres som A. Derefter fortyndes den ca. 50 % med NO-kalibreringsgas og ledes
 gennem NDIR og (H)CLD, idet CO2- og NO-værdierne registreres som henholdsvis B
 og C. Der lukkes for CO2-tilførslen, og kun NO-kalibreringsgassen ledes gennem
 (H)CLD-enheden; NO-værdien registreres som D.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/149
 Dæmpningen, som ikke må være over 3 % af fuld skalavisning, beregnes på følgende
 måde:
 ⎡ ⎛ (C ∗ A) ⎞⎤
 % Quench
 Dæmpning % = ⎢1 − ⎜ ⎟ ⎥ ∗ 100
 ⎢⎣ ⎝(D ∗ A) − (D ∗ B)⎠ ⎥⎦
 hvor:
 A er den ufortyndede CO2-koncentration, målt med NDIR, i %
 B er den fortyndede CO2-koncentration, målt med NDIR, i %
 C er den fortyndede NO-koncentration, målt med (H)CLD, i ppm
 D er den ufortyndede NO-koncentration, målt med (H)CLD, i ppm.
 Alternative metoder til fortynding og kvantitativ bestemmelse af CO2- og NO-
 kalibreringsgasserne, som f.eks. dynamisk opblanding, kan anvendes.
 1.9.2.2. Kontrol af dæmpning fra vand
 Denne kontrol finder kun anvendelse på gaskoncentrationsmålinger på våd basis. Ved
 beregning af dæmpningen fra vand skal der tages hensyn til fortyndingen af NO-
 kalibreringsgassen med vanddamp og tilpasning af blandingens
 vanddampkoncentration til den, der forventes under prøvningen.
 En NO-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldt skalaudslag i det
 normale måleområde ledes gennem (H)CLD-analysatoren, og NO-værdien registreres
 som D. Derefter bobles NO-kalibreringsgassen gennem vand ved rumtemperatur og
 ledes gennem (H)CLD-analysatoren, og NO-værdien registreres som C.
 Analysatorens absolutte arbejdstryk og vandtemperaturen bestemmes og registreres
 som henholdsvis E og F. Blandingens mætningsdamptryk svarende til
 gennemboblerens vandtemperatur F bestemmes og registreres som G. Blandingens
 vanddamptryk (H, i %) beregnes på følgende måde:
 H = 100*( G/E)
 Den forventede koncentration (De) af den fortyndede NO-kalibreringsgas (i
 vanddamp) beregnes som følger:
 De = D* ( 1- H/100 )


text:
Idet atomforholdet H/C for dieselolie sættes til 1,8:1, beregnes den under prøven
 forventede maksimale vanddampkoncentration (Hm, i %) for diesel-udstødningsgas
 ud fra CO2-koncentrationen i ufortyndet kalibreringsgas (A, målt i punkt 1.9.2.1), som
 følger:
 ---pagebreak--- L 375/150 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Hm = 0,9*A
 Dæmpningen fra vand, som ikke må være over 3 %, beregnes på følgende måde:
 % dæmpning = 100 * ( ( De - C )/De) * (Hm/H)
 hvor:
 De er den forventede NO-koncentration, i ppm
 C er den fortyndede NO-koncentration, i ppm
 Hm er den maksimale vanddampkoncentration, i %
 H er den faktiske vanddampkoncentration, i %.
 Bemærk: Det er vigtigt, at den til denne kontrol anvendte NO-kalibreringsgas
 indeholder mindst muligt NO2, da der i dæmpningsberegningerne ikke er
 taget hensyn til opløsning af NO2 i vand.
 1.10. Kalibreringsintervaller
 Kalibrering af analysatorerne som angivet i punkt 1.5 skal foretages mindst hver 3.
 måned, samt hver gang der er foretaget reparationer eller ændringer, som kan tænkes
 at påvirke kalibreringen.
 2. KALIBRERING AF CVS-SYSTEMET
 2.1. Generelt
 CVS-systemet kalibreres med et nøjagtigt flowmeter, der kan henføres til nationale
 eller internationale standarder, og en forsnævringsanordning. Strømningen gennem
 systemet måles ved forskellige indstillinger af forsnævringen, og systemets
 styreparametre måles og sammenholdes med gennemstrømningen.
 Der kan anvendes forskellige typer flowmetre, f.eks. kalibreret venturi, kalibreret
 laminart flowmeter, kalibreret turbinemeter.
 2.2. Kalibrering af den positive fortrængningspumpe (PDP)
 Alle parametre vedrørende pumpen skal måles samtidig med parametrene vedrørende
 det flowmeter, der er serieforbundet med pumpen. Den beregnede
 strømningshastighed (i m3/min ved pumpeindgangen, absolut tryk og temperatur)
 afsættes mod en korrelationsfunktion, der er dannet ved en bestemt kombination af
 pumpeparametre. Derefter bestemmes den lineære ligning, som udtrykker
 sammenhængen mellem pumpeydelsen og korrelationsfunktionen. Hvis drevet på
 noget CVS arbejder med flere hastigheder, skal der kalibreres for hvert af de anvendte
 områder. Under kalibreringen skal temperaturen holdes stabil.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/151
 2.2.1. Dataanalyse
 Luftgennemstrømningen (Qs) ved hver indstilling af forsnævringen (mindst 6
 indstillinger) beregnes i standard-m3/min på grundlag af flowmeterdataene med den af
 fabrikanten foreskrevne metode. Luftstrømningshastigheden omregnes derefter til
 pumpeydelse (V0) i m3/omdr. ved absolut pumpeindgangstemperatur og -tryk på
 følgende måde:
 Qs T 1013 .
 V0 = ∗ ∗
 n 273 PA
 EN DA
 . ,
 hvor:
 Qs = luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,3 kPa, 273 K), m3/s
 T = temperatur ved pumpeindgangen, K
 pA = absolut tryk ved pumpens indgang (pB - p1), kPa
 n = pumpehastighed, omdr./s.
 For at tage hensyn til vekselvirkningen mellem trykvariationer ved pumpen og
 pumpens sliphastighed beregnes korrelationsfunktionen (X0) mellem pumpehastighed,
 trykdifference mellem pumpeindgang og -afgang og absolut pumpeafgangstryk på
 følgende måde:
 1 ∆pp
 X0 = ∗
 n pA
 hvor:
 ∆pP = trykforskel mellem pumpeindgang og pumpeafgang, kPa
 pA = absolut afgangstryk ved pumpeudgang, kPa
 Kalibreringsligningen beregnes ved en lineær mindste kvadraters tilnærmelse på
 følgende måde:
 V0 = D0 - m * (X0)
 Konstanterne D0 og m er henholdsvis regressionslinjernes skæringspunkt og hældning
 og beskriver således disse.
 For et CVS-system med mange hastigheder skal kalibreringskurverne genereret med
 forskellige pumpeydelser være tilnærmelsesvis parallelle, og værdierne svarende til
 skæringspunktet


text:
(D0) skal stige med aftagende pumpeydelse.
 De af ligningen beregnede værdier skal ligge inden for ± 0,5 % af den målte værdi af
 ---pagebreak--- L 375/152 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 V0. Værdien af m vil være forskellig for forskellige pumper. Tilførte partikler vil
 med tiden mindske pumpens slip, således at m aftager. Derfor skal pumpen kalibreres
 ved opstart, efter større vedligeholdelsesindgreb samt hvis efterprøvningen af det
 samlede system (punkt 2.4) tyder på, at sliphastigheden har ændret sig.
 2.3. Kalibrering af den kritiske venturi (CFV)
 Kalibrering af CFV bygger på strømningsligningen for en kritisk venturi.
 Gasstrømmen er en funktion af indgangstryk og -temperatur som vist nedenfor:
 K v ∗ pA
 Qs =
 T
 hvor:
 Kv = kalibreringsfaktor
 pA = absolut tryk ved venturiens indgang, kPa
 T = temperatur ved venturiens indgang, K.
 2.3.1. Dataanalyse
 Luftgennemstrømningen (Qs) ved hver indstilling af forsnævringen (mindst 8
 indstillinger) beregnes i standard-m3/min på grundlag af flowmeterdataene med den af
 fabrikanten foreskrevne metode. Kalibreringsfaktoren beregnes ud fra
 kalibreringsdataene for hver indstilling på følgende måde:
 Qs ∗ T
 Kv =
 pA
 hvor:
 Qs = luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,3 kPa, 273 K), m3/s
 T = temperatur ved venturiens indgang, K
 pA = absolut tryk ved venturiens indgang, kPa
 For at bestemme området med kritisk strømning afsættes Kv som funktion af
 venturiens indgangstryk. For kritisk (droslet) strømning vil Kv være forholdsvis
 konstant. Når trykket aftager (vakuum øges) aftager venturiens drosselvirkning og Kv
 mindskes, ensbetydende med at CFV-enheden arbejder uden for det tilladte
 arbejdsområde.
 For mindst otte punkter i området med kritisk strømning beregnes
 gennemsnitsværdien af Kv og standardafvigelsen. Standardafvigelsen må ikke være
 over ± 0,3 % af gennemsnitsværdien af Kv.
 2.4. Kontrol af det samlede system
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/153
 Nøjagtigheden af det samlede CVS-prøvetagnings- og analysesystem bestemmes ved
 tilledning af en kendt masse af en forurenende luftart til systemet, medens dette er
 bragt til at fungere på normal måde. Der analyseres for den forurenende luftart, og
 dens masse beregnes efter bilag 4, tillæg 2, punkt 4.3, bortset fra propan, for hvilket
 der for HC anvendes en faktor 0,000472 i stedet for 0,000479. Der skal anvendes en
 af følgende to teknikker.
 2.4.1. Måling med blænde med kritisk strømning
 En kendt mængde af en ren gas (carbonmonoxid eller propan) ledes til CVS-systemet
 gennem en kalibreret kritisk blænde. Hvis indgangstrykket er tilstrækkelig højt, er
 strømningshastigheden, som justeres ved hjælp af den kritiske blænde, uafhængigt af
 blændens afgangstryk (≡ kritisk strømning). CVS-systemet bringes til at fungere som
 ved en sædvanlig emissionsprøvning af udstødningsgas i 5 til 10 minutter. En
 gasprøve analyseres med det sædvanlige udstyr (prøvetagningssæk eller
 integrationsmetoden), og gassens masse beregnes. Den således bestemte masse må
 højst afvige ± 3 % fra den kendte masse af tilledt gas.
 2.4.2. Gravimetrisk måling
 Vægten af en lille cylinder fyldt med carbonmonoxid eller propan bestemmes med en
 præcision på ± 0,01 gram. CVS-systemet bringes til at fungere som ved en sædvanlig
 emissionsprøvning af udstødningsgas i 5 til 10 minutter, medens der tilledes
 carbonmonoxid eller propan til systemet. Den


text:
afgivne mængde ren gas bestemmes
 ved differentialvejning. En gasprøve analyseres med det sædvanlige udstyr
 (prøvetagningssæk eller integrationsmetoden), og gassens masse beregnes. Den
 således bestemte masse må højst afvige ± 3 % fra den kendte masse af tilledt gas.
 3. KALIBRERING AF SYSTEMET TIL PARTIKELBESTEMMELSE
 3.1. Indledning
 Hver komponent skal kalibreres så ofte som nødvendigt til opfyldelse af
 nøjagtighedskravene i dette regulativ. I dette punkt beskrives den kalibreringsmetode,
 som skal anvendes til komponenterne omhandlet i bilag 4, tillæg 4, punkt 4 samt i
 bilag 4, tillæg 7, punkt 2.
 3.2. Flowmålinger
 Kalibrering af gasflowmålere eller flowmåleinstrumenter skal kunne henføres til
 nationale og/eller internationale standarder. Den maksimale fejl på den målte værdi
 må ikke overstige ± 2 % af visningen.
 Bestemmes gasstrømmen ved differensflowmåling, skal den maksimale fejl på
 differensen være af en sådan størrelse, at nøjagtigheden af GEDF ligger inden for ± 4 %
 (se også bilag 4, tillæg 7, punkt 2.2.1, EGA). Den kan beregnes som den kvadratiske
 ---pagebreak--- L 375/154 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 middelværdi af fejlene på de enkelte instrumenter.
 3.3. Kontrol af delstrømsbetingelserne
 Størrelsesområdet af udstødningsgashastighed og tryksvingninger skal i givet fald
 kontrolleres og korrigeres efter forskrifterne i bilag 4, tillæg 7, punkt 2.2.1, EP.
 3.4. Kalibreringsintervaller
 Flowmåleinstrumenter skal kalibreres hver 3. måned samt hver gang, der er foretaget
 systemændringer, der kan have betydning for kalibreringen.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/155
 4. KALIBRERING AF UDSTYR TIL RØGMÅLING
 4.1. Indledning
 Opacimeteret skal kalibreres så ofte som nødvendigt for at opfylde
 nøjagtighedskravene i dette regulativ. I dette punkt beskrives den kalibreringsmetode,
 som skal anvendes til komponenterne omhandlet i bilag 4, tillæg 4, punkt 5 samt i
 bilag 4, tillæg 7, punkt 3.
 4.2. Kalibreringsprocedure
 4.2.1. Opvarmningstid
 Opacimeteret varmes op og stabiliseres efter fabrikantens anvisninger. Har
 opacimeteret renseluftsystem til undgåelse af tilsodning af instrumentets optiske dele,
 skal også dette system aktiveres og justeres efter fabrikantens anvisninger.
 4.2.2. Måling af responsens linearitet
 Opacimeterets linearitet kontrolleres, når apparatet er indstillet til udlæsning af
 opacitet i henhold til fabrikantens anvisninger. Tre neutralfiltre, hvis transmittans er
 kendt, og som opfylder kravene i bilag 4, tillæg 4, punkt 5.2.5, anbringes i
 opacimeteret, og aflæsningen registreres. Den nominelle opacitet af neutralfiltrene
 skal være ca. 10 %, 20 % og 40 %.
 Lineariteten må højst afvige ± 2 % opacitet fra neutralfilterets nominelle værdi.
 Enhver ulinearitet større end ovennævnte værdi skal korrigeres før prøvningen.
 4.3. Kalibreringsintervaller
 Kalibrering af opacimeteret som angivet i punkt 4.2.2 skal foretages mindst hver 3.
 måned, samt hver gang der er foretaget reparationer eller ændringer, som kan tænkes
 at påvirke kalibreringen.
 __________
 ---pagebreak--- L 375/156 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Bilag 4 - Tillæg 6
 SYSTEMER TIL ANALYSE OG PRØVETAGNING
 1. BESTEMMELSE AF GASEMISSIONER
 1.1. Indledning
 De anbefalede systemer til prøvetagning og analyse er indgående beskrevet i punkt 1.2
 og figur 7 og 8. Da tilsvarende resultater vil kunne opnås med afvigende udformning
 af systemerne, kræves der ikke nøje overensstemmelse med fig. 7 og 8. Der kan
 anvendes supplerende komponenter som instrumenter, ventiler, magnetventiler,
 pumper og


text:
kontakter til at tilvejebringe supplerende oplysninger og koordinere
 funktionerne af de indgående systemer. Andre komponenter kan udelades, hvis de for
 nogle systemers vedkommende ikke er nødvendige af hensyn til nøjagtigheden, og
 hvis udeladelsen af dem er teknisk velbegrundet.
 HSL1
 EP
 Nul-gas T2 G1
 T1 HSL1
 Nul-gas
 SP1 Vent.
 HC
 V2
 V1
 F1 F2 P
 Nul-gas Kal.-gas
 T1
 R3
 SP1
 R1 R2 Vent.
 V1 Luft Brændstof
 F1 F2 P FL1
 Evt. prøvetagningssonder
 HSL2
 SL
 Vent.
 G3 Vent.
 T5 Nul-gas
 T3 G2 V8
 FL5
 Nul-gas FL4
 CO Vent.
 B V10 V4
 Kal.-gas
 C NO
 Nul-gas V6 V7 V9
 V3
 FL6 Kal.-gas
 CO Vent.
 T5
 V12 V11 2 T4
 V5 R4
 B
 Kal.-gas
 Vent.
 R5
 FL2
 FL3 V12 V11
 Figur 7 - Blokdiagram over system til bestemmelse af CO, CO2, NOx og HC i ufortyndet
 udstødningsgas (kun ESC)
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/157
 1.2. Beskrivelse af analysesystemet
 Der beskrives et analysesystem til bestemmelse af gasemissioner i den ufortyndede
 udstødningsgas (fig. 7, kun ESC) hhv. i den fortyndede udstødningsgas (fig. 8, ETC og
 ESC) og baseret på:
 − HFID-analysator til bestemmelse af carbonhydrider
 − NDIR-analysatorer til måling af carbonmonoxid og carbondioxid
 − HCLD- eller tilsvarende analysator til måling af nitrogenoxider.
 Prøven til bestemmelse af alle komponenter kan enten tages ved hjælp af en enkelt
 prøvetagningssonde eller med to tætsiddende sonder med indvendig forgrening til de
 forskellige analysatorer. Der skal være draget omsorg for, at der ikke kan forekomme
 kondensation af udstødningsgassens komponenter (herunder vand og svovlsyre) noget
 sted i analysesystemet.
 til PSS jf. fig. 21 HSL1
 T2 G1
 T1 HSL1
 PSP Nul-gas
 BK
 Vent.
 SP2
 HC
 V2
 V1
 samme plan F1 F2 P
 Jf. fig. 21 Nul-gas T1
 Kal.-gas
 R3
 HSL2
 SP3 R1 R2 Vent.
 DT Jf. fig. 20 V1 Luft Brændstof
 F1 F2 P FL1
 V14
 SL
 BG BK
 G3 Vent.
 Vent.
 T5 Nul-gas
 T3 G2 V9
 FL5
 Nul-gas FL4
 CO Vent.
 B V11 V4
 Kal.-gas
 C NO
 Nul-gas V7 V8 V10
 V3
 FL6 Kal.-gas
 CO Vent.
 V13 V12 2 T4
 V5 R4
 Kal.-gas
 Vent.
 R5
 FL2
 FL3
 Figur 8 - Blokdiagram over system til bestemmelse af CO, CO2, NOx og HC i fortyndet
 udstødningsgas (ETC, frivillig for ESC)
 ---pagebreak--- L 375/158 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 1.2.1. Komponenter i fig. 7 og 8
 EP Udstødningsrør
 SP1 prøvetagningssonde for udstødningsgas (kun fig. 7)
 Det anbefales at benytte en lige, lukket, flerhullet sonde af rustfrit stål. Den
 indvendige diameter må ikke være større end den indvendige diameter af
 prøvetagningsledningen. Sondens vægtykkelse må ikke være over 1 mm. Der skal
 være mindst 3 huller, som er beliggende i 3 forskellige radiære planer og er
 dimensioneret, så de optager omtrent samme prøvetagningsstrøm. Sonden skal dække
 mindst 80 % af udstødningsrørets diameter. Der kan anvendes en eller to
 prøvetagningssonder.
 SP2 HC-prøvetagningssonde til fortyndet udstødningsgas (kun fig. 8)
 Sonden skal:
 − være defineret som de første 254 mm til 762 mm af den opvarmede
 prøvetagningslinje HSL1
 − have en indvendig diameter på mindst 5 mm
 − være monteret i fortyndingstunnelen DT (se punkt


text:
2.3, fig. 20) i et punkt, hvor
 fortyndingsluft og udstødningsgas bliver opblandet godt (dvs. ca. 10 tunneldiametre
 nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen føres ind i fortyndingstunnelen)
 − være placeret i tilstrækkelig (radial) afstand fra andre sonder og fra tunnelvæggen
 til at være upåvirket af slipstrømme og hvirvler
 − være opvarmet, således at gasstrømmens temperatur ved afgangen fra sonden er
 øget til 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C).
 SP3 Sonde til udtagning af prøver af fortyndet udstødningsgas til bestemmelse
 af CO, CO2, og NOx (kun fig. 8)
 Sonden skal:
 − være i samme plan som SP2
 − være placeret i tilstrækkelig (radial) afstand fra andre sonder og fra tunnelvæggen
 til at være upåvirket af slipstrømme og hvirvler
 − være opvarmet og isoleret i hele sin længde til en temperatur af 328 K (55 °C) for
 at forhindre dannelse af kondensvand.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/159
 HSL1 opvarmet prøveudtagsledning
 Prøveudtagsledningen leder gasprøver fra en enkeltsonde til forgreningspunktet
 (-punkterne) og til HC-analysatoren.
 Prøveudtagsledningen skal:
 − have en indvendig diameter på mindst 5 mm og højst 13,5 mm
 − være fremstillet af rustfrit stål eller PTFE.
 − såfremt udstødningsgassens temperatur ved prøvetagningssonden er højst 463 K
 (190°C), holde en vægtemperatur på 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C), målt i hvert
 særskilt reguleret opvarmet afsnit
 − såfremt udstødningsgassens temperatur ved prøvetagningssonden er over 463 K
 (190 °C), holde en vægtemperatur på over 453 K (180 °C)
 − holde en gastemperatur på 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C) umiddelbart før det
 opvarmede filter F2 og HFID
 HSL2 Opvarmet NOx-prøvetagningsledning
 Prøveudtagsledningen skal:
 − holde en vægtemperatur på 328 K til 473 K (55 °C til 200 °C) indtil konverteren C,
 når der anvendes kølebad B, og indtil analysatoren når der ikke anvendes kølebad B
 − være fremstillet af rustfrit stål eller PTFE.
 SL Prøveudtagsledning for CO og CO2
 Ledningen skal være fremstillet af PTFE eller rustfrit stål. Den kan være opvarmet
 eller uopvarmet.
 BK Sæk til baggrundsbestemmelse (frivillig; kun fig. 8)
 Til prøvetagning af baggrundskoncentrationer
 BG Prøvetagningssæk (frivillig; Fig. 8, kun CO og CO2)
 Til bestemmelse af prøvernes koncentrationer
 F1 Opvarmet forfilter (frivilligt)
 ---pagebreak--- L 375/160 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Temperaturen skal være den samme som HSL1.
 F2 Opvarmet filter
 Filteret skal udskille alle partikler fra gasprøven før analysatoren. Temperaturen skal
 være den samme som HSL1. Filteret skal udskiftes efter behov.
 P Opvarmet prøvetagningspumpe
 Pumpen skal være opvarmet, og temperaturen svare til HSL1.
 HC Opvarmet flammeiondetektor (HFID) til carbonhydridbestemmelse.
 Temperaturen skal holdes mellem 453 K og 473 K (180 °C og 200 °C).
 CO, CO NDIR-analysatorer til bestemmelse af carbonmonoxid og carbondioxid
 2
 (frivillig til bestemmelse af fortyndingsforhold ved partikelbestemmelse).
 NO CLD eller HCLD-analysator til bestemmelse af nitrogenoxider.
 Anvendes HCLD, skal temperaturen holdes i intervallet mellem 328 K og 473 K
 (55 °C og 200 °C).
 C Katalysator
 Der skal anvendes en katalysator til katalytisk reduktion af NO2 til NO før
 bestemmelse i CLD- eller HCLD-enheden.
 B Kølebad


text:
(frivilligt)
 Til køling af udstødningsgasprøven og fortætning af dennes vandindhold. Badets
 temperatur holdes mellem 273 K og 277 K (0 °C og 4 °C) ved istilsætning eller
 køling. Kølebadet kan undlades, hvis analyseenheden er fri for interferens fra
 vanddamp som fastlagt i bilag 4, tillæg 5, punkt 1.9.1 og 1.9.2. Hvis vandet fjernes
 ved kondensation, skal prøvegassens temperatur eller dugpunkt overvåges enten i
 vandudskilleren eller nedstrøms for denne. Prøvegassens temperatur og dugpunkt må
 ikke være over 280 K (7 °C). Der må ikke benyttes kemiske tørremidler til fjernelse af
 vandindholdet i prøven.
 T1, T2, T3 Temperaturføler
 Til overvågning af gasstrømmens temperatur.
 T4 Temperaturføler
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/161
 Til overvågning af NO2-NO konverterens temperatur.
 T5 Temperaturføler
 Til overvågning af kølebadets temperatur.
 G1, G2, G3 Manometer
 Til måling af trykket i prøveudtagsledningerne.
 R1, R2 Trykregulator
 Til regulering af henholdsvis luft og brændstof til HFID-analysatoren.
 R3, R4, R5 Trykregulator
 Til regulering af trykket i prøveudtagsledninger og af gastilførslen til analysatorerne.
 FL1, FL2, FL3 Flowmeter
 Til overvågning af prøvegasomledningens strømningshastighed.
 FL4 til FL6 Flowmeter (frivilligt)
 Til overvågning af gennemstrømningshastigheden i analysatorerne.
 V1 til V5 Omskifterventil
 Passende ventiler til omskiftning mellem prøve, kalibreringsgas eller nulstillingsgas til
 analysatoren.
 V6, V7 Magnetventil
 Til omgåelse af NO2-NO-konverteren.
 V8 Nåleventil
 Til afbalancering af gennemstrømningen gennem NO2-NO-konverteren C og
 omledningen.
 V9, V10 Nåleventil
 Til regulering af gasstrømmene til analysatorerne.
 V11, V12 Pendulventil (frivillig)
 ---pagebreak--- L 375/162 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Til udtømning af kondensat fra bad B.
 1.3. Analyse af andre carbonhydrider end methan (NMHC) (kun NG-drevne gasmotorer)
 1.3.1. Gaskromatografisk bestemmelse (GC, fig. 9)
 Ved gaskromatografi indsprøjtes et lille afmålt rumfang af prøven i en analysekolonne,
 som det føres igennem af en inaktiv bæregas. Kolonnen adskiller de forskellige
 komponenter efter kogepunkt, så de elueres af kolonnen på forskellige tidspunkter.
 Derefter føres de gennem en detektor, som afgiver et elektrisk signal, der afhænger af
 deres koncentration. Da metoden ikke er kontinuerlig, kan den kun anvendes i
 forbindelse med prøveopsamling i sæk som beskrevet i bilag 4, tillæg 4, punkt 3.4.2.
 Til NMHC skal anvendes en automatisk gaskromatograf med FID-enhed.
 Udstødningsgassen opsamles i en prøvetagningssæk, hvorfra der udtages en del, som
 injiceres i gaskromatografen. Prøven adskilles i to fraktioner (CH4/luft /CO og
 NMHC/CO2/H2O) på Porapak-kolonne. Molekylsigte-kolonnen adskiller CH4 fra luft
 og CO, før den ledes ind i FID-enheden, hvor dens koncentration måles. En komplet
 cyklus, fra indsprøjtning af én prøve til indsprøjtning af den næste, kan fuldføres på 30
 s. Til NMHC-bestemmelse skal CH4-koncentrationen trækkes fra den samlede HC-
 koncentration (se bilag 4, tillæg 2, punkt 4.3.1).
 Fig. 9 viser en typisk opstilling til gaskromatografisk rutinebestemmelse af CH4.
 Andre gaskromatografiske metoder kan anvendes, hvis det er teknisk velbegrundet.
 10 y totilx x
 1 F4 D F1
 V2 R1
 2 PC fuel inlet
 brændstof
 3 HC
 V4
 4
 5 MSC
 6 FC airluft
 inlet
 7
 SLP F3
 8 R2 vent.
 vent
 9
 10 x totily y Oven
 ovn V6 FM1
 P V3
 F5 F2
 V7 R3
 V1 V8
 sample
 prøve vent
 vent. span gas
 kal.-gas
 ---pagebreak---


text:
27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/163
 Figur 9 - Blokdiagram for gaskromatografisk bestemmelse af methan
 Komponenterne i fig. 9
 PC Porapak-kolonne
 Der anvendes en Porapak N-kolonne, 180/300 μm (mesh 50/80), længde 610 mm x Ø
 indv. 2,16 mm, som inden brug skal være konditioneret i mindst 12 timer med
 bæregas ved 423 K (150 °C).
 MSC Molekylsigtekolonne
 Der anvendes en kolonne type 13X, 250/350 μm (mesh 45/60), længde 1220 mm x Ø
 indv. 2,16 mm, som inden brug skal være konditioneret i mindst 12 timer med
 bæregas ved 423 K (150 °C).
 OV Ovn
 Til opretholdelse af konstant temperatur af kolonner og ventiler under analysatorens
 drift og til konditionering af kolonnerne ved 423 K (150 °C).
 SLP Prøvetagningssløjfe
 Et stykke rør af rustfrit stål med tilstrækkelig længde til at give et rumfang på ca. 1
 cm3.
 P Pumpe
 Tilfører prøven til gaskromatografen.
 D Tørreenhed
 Der skal anvendes en tørreenhed med en molekylsigte til fjernelse af vand og andre
 kontaminanter, der måtte være tilstede i bæregassen.
 HC Flammeiondetektor (FID) til måling af koncentrationen af methan.
 V1 Prøveindsprøjtningsventil
 Til indsprøjtning af prøve udtaget af prøvetagningssækken gennem SL i fig. 8. Den
 skal have lille dødvolumen, være gastæt og kunne opvarmes til 423 K (150 °C).
 V3 Omskifterventil
 Til omskiftning mellem kalibreringsgas, prøve og ingen tilførsel.
 ---pagebreak--- L 375/164 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 V2, V4, V5, V6, V7, V8 Nåleventil
 Til indstilling af strømningshastighederne i systemet.
 R1, R2, R3 Trykregulator
 Til regulering af strømmen af henholdsvis brændstof (= bæregas), prøve og luft.
 FC Flowkapillarrør
 Til regulering af lufttilførslen til FID-enheden.
 G1, G2, G3 Manometer
 Til regulering af strømmen af henholdsvis brændstof (= bæregas), prøve og luft.
 F1, F2, F3, F4, F5 filter
 Filtre af sintret metal, der forhindrer, at der kommer korn ind i pumpen eller
 instrumentet.
 FL 1 Flowmeter
 Til måling af den omledte prøvegasstrøm.
 1.3.2. Bestemmelse med afskæring af andre carbonhydrider end methan (NMC, fig. 10)
 Afskæringsenheden oxiderer alle carbonhydrider, bortset fra CH4, til CO2 og H2O, så
 FID-enheden kun bestemmer CH4, når prøven ledes gennem NMC-enheden.
 Anvendes opsamling i prøvetagningssæk, skal der være monteret et
 strømafledningssystem ved SL (se punkt 1.2, fig. 8), som enten kan lede gasstrømmen
 gennem eller uden om afskæringsenheden, afhængigt af den øverste del af fig. 10. Til
 NMHC-bestemmelse skal begge værdier (HC og CH4) aflæses på FID-enheden og
 registreres. Anvendes integrationsmetoden, skal der monteres en NMC på samme
 ledning som endnu en FID-enhed, parallelt med den normale FID ind i HSL1 (se
 punkt 1.2, fig. 8), afhængigt af den nederste del af fig.10. Til NMHC-bestemmelse
 aflæses værdierne fra de to FID-enheder (HC og CH4) og registreres.
 Afskæringsenheden skal før prøvningen ved en temperatur lig med eller over 600 K
 (327 °C) karakteriseres med hensyn til katalytisk virkning på CH4 og C2H6 ved H2O-
 niveauer, som er repræsentative for udstødningsstrømmen. Dugpunkt og O2-indhold
 af den udtagne prøvestrøm af udstødningsgas skal være kendt. FID-enhedens relative
 respons på CH4 skal registreres
 (jf. bilag 4, tillæg 5, punkt 1.8.2).
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions


text:
Tidende L 375/165
 nul
 kal. V4
 vent.
 NMC
 V2 V3
 V1
 prøve HC
 SL (jf. fig. 8)
 Prøveopsamling i sæk
 nul
 HC
 vent.
 kal.
 vent.
 NMC
 V2
 V1
 prøve HC
 HSL1 (jf. fig. 8)
 Integrationsmetoden
 Figur 10 - Blokdiagram over system til bestemmelse af methan med afskæring af
 carbonhydrider, bortset fra methan (NMC)
 Komponenterne i fig. 10
 NMC Non-methan afskæring
 Til oxidering af alle carbonhydrider bortset fra methan.
 HC Opvarmet flammeiondetektor (HFID)
 Til måling af koncentrationerne af HC og CH4. Temperaturen skal holdes mellem 453
 K og 473 K (180 °C og 200 °C).
 V1 Omskifterventil
 Til omskift mellem prøve-, nulstillings- og kalibreringsgas. V1 er identisk med V2 i
 fig.8.
 V2, V3 Magnetventil
 Til omledning uden om NMC-systemet
 V4 Nåleventil
 ---pagebreak--- L 375/166 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 Til afbalancering af gennemstrømningen i NMC-systemet og omledningen.
 R1 Trykregulator
 Til regulering af trykket i prøvetagningsledningen og tilførslen til HFID-enheden. R1
 er identisk med R3 i fig. 8.
 FL 1 Flowmeter
 Til måling af den omledte prøvegasstrøm. FL1 er identisk med FL1 i fig. 8.
 2. FORTYNDING AF UDSTØDNINGSGASSEN OG BESTEMMELSE AF
 PARTIKELINDHOLDET
 2.1. Indledning
 En udtømmende beskrivelse af de anbefalede systemer til fortynding og prøvetagning
 er givet i punkt 2.2, 2.3 og 2.4 samt fig. 11 til 22. Da tilsvarende resultater vil kunne
 opnås med afvigende udformning af systemerne, kræves der ikke nøje
 overensstemmelse med den i disse figurer viste udformning. Der kan anvendes
 supplerende komponenter som instrumenter, ventiler, magnetventiler, pumper og
 kontakter til at tilvejebringe supplerende oplysninger og koordinere funktionerne af de
 indgående systemer. Andre komponenter kan udelades, hvis de for nogle systemers
 vedkommende ikke er nødvendige af hensyn til nøjagtigheden, og hvis udeladelsen af
 dem er teknisk velbegrundet.
 2.2. Delstrømsfortyndingssystem
 Fig. 11 til 19 viser et fortyndingssystem, der er baseret på fortynding af en del af
 udstødningsgasstrømmen. Til deling og efterfølgende fortynding af
 udstødningsgasstrømmen kan forskellige typer fortyndingssystemer anvendes. Til den
 efterfølgende udskillelse af partikler kan enten al den fortyndede udstødningsgas eller
 en del heraf ledes til partikelprøveudskillelsessystemet (punkt 2.4, fig. 21). Den
 førstnævnte metode benævnes totalprøvetagning, den sidstnævnte
 delstrømsprøvetagning.
 Beregningen af fortyndingsforholdet vil afhænge af den anvendte type system.
 Følgende typer anbefales:
 Isokinetiske systemer (fig.11 og 12)
 I denne type systemer afpasses tilførslen til overføringsrøret efter
 udstødningsgasstrømmens hastighed og/eller tryk, hvorfor der kræves uforstyrret og
 homogen strømning af udstødningsgassen ved prøvetagningssonden. Dette opnås
 sædvanligvis ved hjælp af en resonator og et lige tilførselsrør opstrøms for
 prøvetagningsstedet. Delingsforholdet kan derved beregnes af let målelige størrelser
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/167
 som rørdiametre. Det skal bemærkes, at isokinetiske forhold kun anvendes til
 tilpasning af strømningsparametrene, ikke til tilpasning af størrelsesfordelingen. Dette
 sidste er dog typisk unødvendigt, da partiklerne er så små, at de følger strømlinjerne.
 Flowkontrollerede systemer med koncentrationsmåling (fig. 13 til 17)
 I disse systemer tages en prøve af den samlede udstødningsgasstrøm ved indstilling af
 strømningshastigheden af fortyndingsluften og af den samlede strøm af fortyndet
 udstødningsgas. Fortyndingsforholdet bestemmes af koncentrationen af sporgasser
 som CO2 eller NOx, der er naturligt forekommende i motorens udstødning.
 Koncentrationerne


text:
i den fortyndede udstødningsgas og i fortyndingsluften måles,
 medens koncentrationen i den ufortyndede udstødningsgas enten kan måles direkte
 eller bestemmes af brændstoftilførselshastigheden og kulstofbalancen, forudsat at
 brændstoffets sammensætning er kendt. Systemerne kan reguleres ved det beregnede
 fortyndingsforhold (fig. 13 og 14) eller ved størrelsen af den tilførte strøm til
 overføringsrøret (fig. 12, 13 og 14).
 Strømningsregulerede systemer med flowmåling (fig. 18 og 19)
 I disse systemer tages en prøve af den samlede udstødningsgasstrøm ved indstilling af
 strømningshastigheden af fortyndingsluft og af den samlede fortyndede
 udstødningsgasstrøm. Fortyndingsforholdet bestemmes af forskellen mellem de to
 strømningshastigheder. Der kræves nøjagtig indbyrdes kalibrering af flowmetrene, da
 den relative forskel mellem de to strømningshastigheder kan føre til væsentlige fejl
 ved større fortyndingsforhold (15 og derover). Strømningsreguleringen er ganske
 enkel og består i, at den fortyndede udstødningsgasstrøm holdes konstant, medens man
 om nødvendigt varierer strømningshastigheden af fortyndingsluften.
 Når der anvendes fortyndingssystemer efter delstrømsprincippet, skal der drages
 omsorg for at undgå eventuelle problemer med tab af partikler i overføringsrøret, idet
 der tages en repræsentativ prøve fra motorens udstødning, og delingsforholdet
 bestemmes. I de beskrevne systemer er der taget hensyn til disse vigtige punkter.
 ---pagebreak--- L 375/168 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 DAF PB FM1 l > 10*d SB
 PSP
 d
 luft vent.
 DT PTT
 TT Jf. fig. 21 til partikel-
 udskilnings-
 system
 ISP
 DPT
 EP delta p
 FC1
 udstødning
 Figur 11 - Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isokinetisk sonde og
 delstrømsprøvetagning (SB-regulering)
 Den ufortyndede udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret (EP) af den
 isokinetiske prøveudtagssonde (ISP) gennem overføringsrøret (TT) til
 fortyndingstunnelen (DT). Trykforskellen mellem udstødningsgassen i
 udstødningsrøret og i sondens indgang måles af tryktransduceren DPT. Dette signal
 føres til strømningsregulatoren FC1, som regulerer sugepumpen SB således, at der
 opretholdes en trykforskel på nul ved sondens yderste ende. Under disse
 omstændigheder er udstødningsgassens hastighed i EP og ISP ens, og strømmen
 gennem ISP og TT er en fast brøkdel (delingsforholdet) af udstødningsgasstrømmen.
 Delingsforholdet er bestemt af tværsnitsarealet af EP og ISP. Strømningshastigheden
 af fortyndingsluft måles med flowmeteret FM1. Fortyndingsforholdet beregnes af
 fortyndingsluftens strømningshastighed og delingsforholdet.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/169
 DAF FM1 l > 10*d SB
 vent.
 PSP
 d
 luft
 TT DT PTT
 jf. fig. 21 til partikel-
 udskilnings-
 system
 ISP PB
 EP
 udstødning DPT FC1
 delta p
 Figur 12 - Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isokinetisk sonde og
 delstrømsprøvetagning (PB-regulering)
 Den ufortyndede udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret EP af den isokinetiske
 prøveudtagssonde ISP gennem overføringsrøret TT til fortyndingstunnelen DT.
 Trykforskellen mellem udstødningsgassen i udstødningsrøret og i sondens indgang
 måles af tryktransduceren DPT. Dette signal overføres til strømningsregulatoren FCI,
 der regulerer trykpumpen PB, således at trykdifferensen ved enden af sonden holdes
 på nul. Dette gøres ved at tage en lille brøkdel af fortyndingsluften (efter at dennes
 strømningshastighed er målt af flowmeteret FM1), og tilføre den til TT ved hjælp af
 en pneumatisk åbning. Under disse omstændigheder er udstødningsgassens hastighed
 i EP og ISP ens, og strømmen gennem ISP og TT er en fast brøkdel (delingsforholdet)
 af udstødningsgasstrømmen. Delingsforholdet er bestemt af tværsnitsarealet af EP og
 ISP. Fortyndingsluften suges gennem


text:
DT af sugepumpen SB, og
 strømningshastigheden måles af FM1 ved indgangen til DT. Fortyndingsforholdet
 beregnes af fortyndingsluftens strømningshastighed og delingsforholdet.
 ---pagebreak--- L 375/170 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 FC2 EGA EGA
 frivillig
 DAF til PB eller SB l > 10*d SB
 d
 PSP vent.
 luft
 PB DT PTT
 TT Jf. fig. 21 til partikel-
 udskilnings-
 EGA system
 SP
 EP
 udstødning
 Figur 13 - Delstrømsfortyndingssystem med måling af CO2- eller NOx-
 koncentration og delstrømsprøvetagning
 Den ufortyndede udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret EP til
 fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningsrøret SP og overføringsrøret TT.
 Koncentrationerne af sporgasser (CO2 eller NOx) måles i den ufortyndede og
 fortyndede udstødningsgas samt i fortyndingsluften ved hjælp af gasanalysatoren (-
 erne) EGA. Signalerne herfra overføres til strømningsregulatoren FC2, der ved styring
 enten af trykpumpen PB eller sugepumpen SB opretholder det korrekte delings- og
 fortyndingsforhold i DT. Fortyndingsforholdet beregnes af sporgaskoncentrationerne i
 ufortyndet udstødningsgas, fortyndet udstødningsgas og fortyndingsluft.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/171
 FC2 EGA EGA
 DAF frivillig til P
 PTT
 d
 luft
 PB DT
 PSS
 TT
 FH
 G FUEL
 SP frivillig fra FC2
 P
 EP
 detaljer i fig. 21
 udstødning
 Figur 14 - Delstrømsfortyndingssystem med CO2-koncentrationsmåling,
 kulstofbalance og udtagning af totalstrømsprøve
 Den ufortyndede udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret EP til
 fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningsrøret SP og overføringsrøret TT. CO2-
 koncentrationerne i den fortyndede udstødningsgas og i fortyndingsluften måles af
 gasanalysatoreren(-ne) EGA. Signalerne for CO2 brændstofstrøm GFUEL tilføres enten
 strømningsregulatoren FC2 eller partikelprøvetagningssystemets strømningsregulator
 FC3 (jf. fig. 21). FC2 regulerer trykpumpen PB, medens FC3 regulerer
 prøvetagningspumpen P (se fig. 21) og indstiller derved systemets indad- og
 udadgående strømme, således at det ønskede delingsforhold og fortyndingsforhold i
 fortyndingstunnelen DT opretholdes. Fortyndingsforholdet beregnes af CO2-
 koncentrationerne og GFUEL ved hjælp kulstofbalancen.
 ---pagebreak--- L 375/172 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 EGA EGA
 DAF PB l > 10*d
 VN d PSP
 luft vent.
 DT PTT
 TT
 jf. fig. 21 til partikel-
 udskilnings-
 system
 SP
 EP EGA
 udstødning
 Figur 15 - Delstrømsfortyndingssystem med enkelt venturi,
 koncentrationsmåling og delstrømsprøvetagning
 Ufortyndet udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret EP gennem
 prøvetagningssonden SP og overføringsrøret TT til fortyndingstunnelen DT som følge
 af det undertryk, som venturien VN skaber i DT. Gashastigheden i overføringsrøret
 TT afhænger af impulsudvekslingen i venturiområdet og påvirkes derfor af gassens
 absolutte temperatur ved afgangen fra TT. Det betyder, at udstødningsgassens
 delingsforhold ikke er konstant ved en given tunnelgennemstrømning, og at
 fortyndingsforholdet ved lav belastning er en smule lavere end ved høj belastning.
 Koncentrationen af sporluftarterne (CO2 eller NOx) måles i den ufortyndede
 udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften med
 udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA, og fortyndingsforholdet beregnes af de
 således målte værdier.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/173
 EGA EGA
 DAF PCV2 l > 10*d HE
 d
 luft PSP
 PB DT PTT
 PCV1 TT jf. fig. 21 til partikel-
 udskilnings-
 system SB
 EP
 vent.
 FD1
 FD2
 EGA
 udstødning
 Figur 16 - Delstrømsfortyndingssystem med dobbelt venturi eller dobbelt
 blænde, koncentrationsmåling og delstrømsprøvetagning.
 Den ufortyndede udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP gennem
 prøvetagningssonden SP og overføringsrøret TT til fortyndingstunnelen DT af en
 strømdeler, der indeholder


text:
et sæt blænder eller venturier. Den første (FD1) er placeret
 i EP, den anden (FD2) i TT. Herudover kræves to trykreguleringsventiler (PCV1 og
 PCV2), der holder udstødningsgassens delingsforhold konstant ved at regulere
 modtrykket i EP og trykket i DT. PCV1 er placeret nedstrøms for SP i EP, PCV2
 mellem trykpumpen PB og DT. Koncentrationerne af sporluftarter (CO2 eller NOx)
 måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og
 fortyndingsluften ved hjælp af udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA. Disse
 værdier er nødvendige til kontrol af udstødningsgassens delingsforhold og kan
 anvendes til justering af PCV1 og PCV2, hvorved delingsforholdet kan reguleres
 nøjagtigt. Fortyndingsforholdet beregnes af sporgaskoncentrationerne.
 ---pagebreak--- L 375/174 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 EGA EGA
 DAF l > 10*d HE
 luft d
 DT PSP
 PTT
 Jf. Fig. 21 SB
 luftindsprøjtning til partikel-
 udskilnings-
 system
 EGA TT
 FC1
 DPT DAF vent.
 FD3
 luft
 DC
 EP
 Figur 17 - Delstrømsfortyndingssystem med opdeling i flere rør,
 koncentrationsmåling og delstrømsprøvetagning
 Den ufortyndede udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen
 DT gennem overføringsrøret TT af en strømdeler FD3, der består af en række rør af
 ens dimensioner (samme diameter, længde og indlejringsradius), monteret i EP.
 Udstødningsgassen fra et af disse rør ledes til fortyndingstunnelen DT, medens gassen
 fra de øvrige rør føres gennem dæmpekammeret DC. Det er således det samlede antal
 rør, der er bestemmende for udstødningsgassens delingsforhold. Til at holde
 delingsforholdet konstant kræves en trykdifferens på nul mellem dæmpekammeret DC
 og afgangen fra overføringsrøret TT, hvilket måles af differenstryktransduceren DPT.
 Et differenstryk på nul opnås ved indblæsning af frisk luft i fortyndingstunnelen DT
 ved afgangen fra overføringsrøret TT. Koncentrationerne af sporgasser (CO2 eller
 NOx) måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og
 fortyndingsluften ved hjælp af udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA. Disse
 værdier er nødvendige til regulering af udstødningsgassens delingsforhold og kan
 anvendes til styring af den indblæste lufts strømningshastighed, hvorved
 delingsforholdet kan reguleres nøjagtigt. Fortyndingsforholdet beregnes af
 sporgaskoncentrationerne.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/175
 FC2
 DAF frivillig til P (PSS)
 d PTT
 FM1 DT PSS
 TT FH
 GEXH
 P
 eller SP
 GAIR vent.
 eller
 GFUEL EP detaljer i fig. 21
 udstødning
 Figur 18 - Delstrømsfortyndingssystem med strømningsregulering og
 totalstrømsprøvetagning
 Den ufortyndede udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret EP til
 fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningsrøret SP og overføringsrøret TT. Den
 samlede strømning gennem tunnelen justeres ved hjælp af strømningsregulatoren FC3
 og prøvetagningspumpen P i partikelprøvetagningssystemet (jf. fig. 18).
 Fortyndingsluftens strømning reguleres af strømningsregulatoren FC2, der kan benytte
 GEXHW, GAIRW, eller GFUEL som styresignal til regulering af udstødningsgassens
 delingsforhold. Fortyndingstunnelen DT's indgående prøvegasstrøm er forskellen
 mellem den samlede gennemstrømning og fortyndingsluftstrømmen.
 Fortyndingsluftens strømningshastighed måles af flowmeteret FM1, den samlede
 strømningshastighed måles af flowmeteret FM3 i partikelprøvetagningssystemet (se
 fig. 21). Af de to strømningshastigheder beregnes fortyndingsforholdet.
 ---pagebreak--- L 375/176 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 FC2
 til PB eller SB
 DAF l > 10*d SB
 DT d PSP
 luft
 PB FM1
 PTT
 TT Jf. fig. 21 til partikel- FM2
 udskilnings-
 GEXH system
 eller Jf. fig. 21
 GAIR
 SP
 eller EP
 GFUEL
 vent.
 udstødning
 Figur 19 - Delstrømsfortyndingssystem med strømningsregulering


text:
og
 delstrømsprøvetagning
 Den ufortyndede udstødningsgas overføres fra udstødningsrøret EP til
 fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningsrøret SP og overføringsrøret TT.
 Udstødningsgassens delingsforhold og den indgående strøm til DT reguleres af
 strømningsregulatoren FC2, som styrer flow (eller hastighed) af trykpumpen PB og
 sugepumpen SB i forhold dertil. Dette er muligt, fordi den af
 partikelprøvetagningssystemet udtagne prøve returneres til DT. GEXHW, GAIRW eller
 GFUEL kan anvendes som styresignaler for strømningsregulatoren FC2.
 Fortyndingsluftens strømningshastighed måles med flowmeteret FM1, den samlede
 gennemstrømning med flowmeteret FM2. Af de to strømningshastigheder beregnes
 fortyndingsforholdet.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/177
 2.2.1. Komponenter i fig. 11 til 19
 EP Udstødningsrør
 Udstødningsrøret kan være isoleret. For at mindske udstødningsrørets termiske
 træghed anbefales et forhold mellem rørets tykkelse og diameter på højst 0,015.
 Brugen af bøjelige rørsektioner bør begrænses til en længde af højst 12 rørdiametre.
 Bøjninger bør indskrænkes til det mindst mulige for at mindske inertiafsætningen.
 Indgår en prøvebænkslydpotte i systemet, kan denne ligeledes være isoleret.
 I isokinetiske systemer skal udstødningsrøret være fri for skarpe bøjninger og bratte
 diameterændringer i en afstand af mindst seks rørdiametre opstrøms og tre rørdiametre
 nedstrøms for spidsen af prøvetagningssonden. På prøvetagningsstedet skal
 gashastigheden være over 10 m/s undtagen i tomgang. Udstødningsgassens
 tryksvingninger må i gennemsnit ikke overstige ± 500 Pa. Foranstaltninger til
 nedsættelse af tryksvingningerne ud over brug af et udstødningssystem af chassistype
 (bestående af en lydpotte og efterbehandlingsanordninger) må ikke ændre
 motorydelsen eller medføre partikelafsætning.
 I systemer uden isokinetisk sonde anbefales, at røret i en afstand af mindst seks
 rørdiametre opstrøms for og tre rørdiametre nedstrøms for prøvetagningssonden er
 lige.
 SP SP prøvetagningssonde (fig. 10, 14, 15, 16, 18 og 19)
 Dens indvendige diameter skal være mindst 4 mm. Diameterforholdet mellem
 udstødningsrør og sonde skal være mindst 4. Sonden skal være et åbent, opadvendt
 rør beliggende i udstødningsrørets midtlinje, eller en flerhullet sonde som beskrevet
 under SP1 i punkt 1.2.1, fig. 5.
 ISP Isokinetisk prøvetagningssonde (fig. 11 og 12)
 Den isokinetiske prøvetagningssonde skal være placeret vendt mod strømmen og i
 udstødningsrørets midtlinje, hvor kravene til strømningsforholdene i afsnit EP er
 opfyldt, og skal være udformet således, at den giver en proportional prøve af den
 ufortyndede udstødningsgas. Dens indvendige diameter skal være mindst 12 mm.
 For at isokinetisk opdeling af udstødningsgassen kan finde sted, kræves et
 reguleringssystem til opretholdelse af et differenstryk på nul mellem EP og ISP.
 Under disse omstændigheder er gashastigheden i EP og ISP ens, og massestrømmen
 gennem ISP er en fast brøkdel af udstødningsgasstrømmen. ISP skal være forbundet
 med en differenstryktransducer (DPT). Ved hjælp af en strømningsregulator FC1
 fastholdes et differenstryk mellem EP og ISP på nul.
 FD1, FD2 Strømdeler (fig. 16)
 ---pagebreak--- L 375/178 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 I udstødningsrøret (EP) og i overføringsrøret (TT) er henholdsvis indsat et sæt
 venturier eller blænder, som giver en proportional prøve af den ufortyndede
 udstødningsgas. For at proportional deling kan opnås, kræves et reguleringssystem
 bestående af to trykreguleringsventiler PCV1 og PCV2, som regulerer trykket i
 udstødningsrøret EP og fortyndingstunnelen DT.
 FD3 Strømdeler (fig. 17)
 I udstødningsrøret EP er


text:
monteret et sæt rør (en flerrørsenhed), der giver en
 proportional prøve af den ufortyndede udstødningsgas. Det ene af rørene fører
 udstødningsgas til fortyndingstunnelen DT, medens de øvrige rør fører
 udstødningsgassen til et dæmpekammer DC. Rørene skal have ens dimensioner
 (samme diameter, længde, bøjningsradius), således at delingsforholdet for
 udstødningsgassen afhænger af det samlede antal rør. For at proportional deling kan
 opnås, kræves et reguleringssystem, der opretholder et differenstryk på nul mellem
 flerrørsenhedens udmunding i dæmpekammeret DC og afgangen fra overføringsrøret
 TT. Under disse omstændigheder er udstødningsgassens hastighed i udstødningsrøret
 EP og strømdeleren FD3 proportionale, og gennem overføringsrøret TT strømmer en
 fast brøkdel af udstødningsgasstrømmen. De to punkter skal være forbundet med en
 differenstryktransducer DPT. Reguleringen af differenstrykket på nul sker ved hjælp
 af strømningsregulatoren FC1.
 EGA Udstødningsgasanalysator (fig. 13, 14, 15, 16 og 17)
 Der kan anvendes CO2- eller NOx-analysatorer (med brug af kulstofbalance alene for
 CO2). Analysatorerne kalibreres på samme måde som dem, der benyttes til
 bestemmelse af gasemissioner. Til bestemmelse af koncentrationsforskelle kan
 anvendes en eller flere analysatorer. Målesystemet skal kunne bestemme GEDFW,i med
 en præcision på ± 4 %.
 TT Overføringsrør (fig. 11 til 19)
 For overføringsrøret gælder:
 − røret skal være så kort som muligt, og ikke over 5 m langt
 − rørets diameter skal mindst være lig prøvetagningssondens, men højst 25 mm
 − røret skal være placeret i fortyndingstunnelens midtlinje og vende i strømmens
 retning.
 Er rørets længde 1 meter eller derunder, skal det være isoleret med et materiale med en
 varmeledningsevne på højst 0,05 W/m*K med en radial isoleringstykkelse svarende til
 sondens diameter. Er røret længere end 1 meter, skal det være isoleret og opvarmet til
 en vægtemperatur på 523 K (250°C).
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/179
 DPT Differenstryktransducer (fig. 11, 12, og 17)
 Differenstryktransduceren skal have et område på højst ± 500 Pa.
 FC1 Strømningsregulator (fig. 11, 12 og 17)
 I isokinetiske systemer (fig. 11 og 12) kræves en strømningsregulator til opretholdelse
 af et differenstryk på nul mellem EP og ISP. Reguleringen kan finde sted på følgende
 måder:
 (a) ved at styre sugepumpens SB hastighed eller gennemstrømning og fastholde
 trykpumpens PB hastighed i hvert testforløb (fig. 11), eller
 (b) ved at indstille sugepumpen SB på en konstant massestrøm af fortyndet
 udstødningsgas og styre pumpehastigheden af trykpumpen PB og dermed
 udstødningsprøvegasstrømmen i et område ved enden af overføringsrøret TT
 (fig. 12).
 For trykregulerede systemer må restfejlen i reguleringssløjfen ikke være over ± 3 Pa.
 Tryksvingningerne i fortyndingstunnelen må i gennemsnit ikke overstige ± 250 Pa.
 For at opnå proportional opdeling af udstødningsgassen i flerrørssystemer (fig. 17)
 kræves en strømningsregulator, der holder et differenstryk på nul mellem udgangen af
 flerrørsenheden og afgangen fra overføringsrøret TT. Reguleringen kan ske ved
 styring af luftindblæsningen i fortyndingstunnelen DT ved afgangen fra TT.
 PCV1, PCV2 Trykreguleringsventil (fig. 16)
 Til proportional strømdeling i systemer med dobbelt venturi/blænde kræves to
 trykreguleringsventiler, der regulerer modtrykket i udstødningsrøret EP og trykket i
 fortyndingstunnelen DT. Ventilerne skal være placeret nedstrøms for SP i EP og
 mellem PB og DT.
 DC Dæmpekammer


text:
(fig. 17)
 Ved afgangen fra flerrørsenheden skal forefindes et dæmpekammer til minimering af
 tryksvingningerne i udstødningsrøret EP.
 VN Venturi (fig. 15)
 Fortyndingstunnelen DT er forsynet med en venturi, der skaber undertryk omkring
 afgangen fra overføringsrøret TT. Størrelsen af gasstrømmen gennem TT bestemmes
 af impulsudvekslingen i venturiområdet og er som hovedregel proportional med
 strømningshastigheden i trykpumpen PB, hvorved fortyndingsforholdet bliver
 konstant. Da impulsudvekslingen påvirkes af temperaturen ved afgangen fra
 overføringsrøret TT og af trykforskellen mellem udstødningsrøret EP og
 ---pagebreak--- L 375/180 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 fortyndingstunnelen DT, er det faktiske fortyndingsforhold en smule lavere ved lav
 end ved høj belastning.
 FC2 Strømningsregulator (fig. 13, 14, 18 og 19, frivillig)
 Til regulering af gennemstrømningen i trykpumpen PB og/eller sugepumpen SB kan
 anvendes en strømningsregulator. Den kan tilsluttes signalet for udstødningsgas-,
 indsugningsluft- eller brændstofstrøm og/eller differenssignalet for CO2 eller NOx.
 Anvendes en tryksat luftforsyning (fig. 18), kontrollerer strømningsregulatoren FC2
 luftstrømmen direkte.
 FM1 Flowmeter (fig. 11, 12, 18 og 19)
 Gasmåler eller andet flowmeter til måling af fortyndingsluftstrømmen. FM1 er
 frivillig, hvis trykpumpen PB er kalibreret til måling af gennemstrømningen.
 FM2 Flowmeter (fig. 19)
 Gasmåler eller andet flowmeter til måling af strømmen af fortyndet udstødningsgas.
 FM2 er frivillig, hvis sugepumpen SB er kalibreret til måling af gennemstrømningen.
 PB Trykpumpe (fig. 11, 12, 13, 14, 15, 16 og 19)
 Til regulering af fortyndingsluftens strømningshastighed kan PB tilsluttes
 strømningsregulatorerne FC1 eller FC2. En trykpumpe PB kræves ikke, hvis der
 anvendes et drosselspjæld. Er PB kalibreret, kan den anvendes til måling af strømmen
 af fortyndingsluft.
 SB Sugepumpe (fig. 11, 12, 13, 16, 17 og 19)
 Kun til systemer med delstrømsprøvetagning. Er SB kalibreret, kan den anvendes til
 måling af den fortyndede udstødningsgasstrøm.
 DAF Fortyndingsluftfilter (fig. 11 til 19)
 Det anbefales, at fortyndingsluften filtreres og skrubbes med trækul for at fjerne
 baggrundsindholdet af carbonhydrider. På motorfabrikantens begæring kan der tages
 prøver af fortyndingsluften efter god teknisk skik for at bestemme
 baggrundskoncentrationen af partikler, som derefter kan trækkes fra de værdier, der
 måles i den fortyndede udstødningsgas.
 DT Fortyndingstunnel (fig. 11 til 19)
 For fortyndingstunnelen gælder:
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/181
 – tunnelen skal være tilstrækkelig lang til at sikre fuldstændig opblanding af
 udstødningsgas og fortyndingsluft ved turbulent strømning
 – tunnelen skal være udført i rustfrit stål med:
  for tunneler med indv. diameter over 75 mm, et forhold tykkelse/diameter på
 ikke over 0,025
  for fortyndingstunneler med indvendig diameter højst 75 mm, nominel
 tykkelse på mindst 1,5 mm
 – er tunnelen af typen med delstrømsprøvetagning, skal dens diameter være mindst
 75 mm
 – er tunnelen beregnet til totalprøvetagning, anbefales en tunneldiameter på mindst
 25 mm
 – tunnelen kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 °C) ved
 direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften, forudsat at
 lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 °C), før udstødningsgassen tilføres
 fortyndingstunnelen
 – tunnelen kan være isoleret.
 Motorens udstødningsgas skal være fuldstændig opblandet med fortyndingsluft. For
 systemer med delstrømsprøvetagning skal opblandingens kvalitet efter idriftsættelse
 kontrolleres ved, at tunnelens CO2-profil bestemmes, mens motoren er


text:
i gang (mindst
 fire målepunkter med samme indbyrdes afstand). Om nødvendigt kan der bruges en
 blænde til at sikre opblanding.
 Bemærk: er temperaturen af luften, der omgiver fortyndingstunnelen (DT), under 293
 K (20 °C), skal der tages forholdsregler til at undgå tab af partikler som
 følge af afsætning på den kolde vægoverflade af fortyndingstunnelen. Det
 anbefales derfor, at tunnelen opvarmes og/eller isoleres inden for
 ovennævnte grænser.
 Ved stærk belastning af motoren kan tunnelen køles med ikke-aggressive midler som
 f.eks. roterende ventilator, forudsat at temperaturen af kølemediet ikke er under 293 K
 (20 °C).
 HE Varmeveksler (fig. 16 og 17)
 Varmeveksleren skal have tilstrækkelig kapacitet til at holde sugepumpen SB's
 indgangstemperatur inden for ± 11 K af den gennemsnitlige driftstemperatur, der er
 iagttaget under testen.
 ---pagebreak--- L 375/182 DA Den Europæiske Unions Tidende 27.12.2006
 2.3. Fuldstrømsfortyndingssystem
 I fig. 20 beskrives et system, hvor al udstødningsgassen fortyndes, og der udtages et
 konstant prøvevolumen (Constant Volume Sampling (CVS)). Det samlede rumfang af
 blandingen af udstødningsgas og fortyndingsluft skal måles. Der kan enten anvendes
 et PDP- eller CFV-system.
 Til efterfølgende indsamling af partikler ledes en prøve af den fortyndede
 udstødningsgas til partikelprøvetagningssystemet (punkt 2.4, fig. 21 og 22). Gøres
 dette direkte, betegnes det enkelt fortynding. Fortyndes prøven en ekstra gang i den
 sekundære fortyndingstunnel, betegnes det dobbelt fortynding. Sidstnævnte er nyttigt,
 hvis kravene til filteroverfladens temperatur ikke kan opfyldes ved enkelt fortynding.
 Skønt det dobbelte fortyndingssystem delvis er et fortyndingssystem, beskrives det
 som en modifikation af partikelprøvetagningssystemet i punkt 2.4, fig. 22, da det for
 de fleste komponenters vedkommende svarer til et typisk
 partikelprøvetagningssystem.
 til baggrundsfilter
 DAF HE frivillig
 luft PSP
 PTT
 udstødning EP jf. fig. 21 frivillig
 til partikeludtagningssystem PDP
 eller til DDS, jf. Fig. 22
 CFV
 FC3
 hvis der anvendes EFC
 vent. vent.
 FC3
 Figur 20 - Fuldstrømsfortyndingssystem
 Hele mængden af ufortyndet udstødningsgas opblandes i fortyndingstunnelen med
 fortyndingsluft. Strømningshastigheden af den fortyndede udstødningsgas måles enten
 med en fortrængningspumpe PDP eller med en kritisk venturi CFV. Til proportional
 partikeludskillelse og strømningsmåling kan benyttes en varmeveksler HE eller
 elektronisk strømningskompensation EFC. Da partikelbestemmelsen er baseret på den
 totale fortyndede udstødningsgasstrøm, behøver fortyndingsforholdet ikke beregnes.
 ---pagebreak--- 27.12.2006 DA Den Europæiske Unions Tidende L 375/183
 2.3.1. Komponenterne i fig. 20
 EP Udstødningsrør
 Udstødningsrørets længde må ikke være over 10 m, regnet fra afgangen af motorens
 udstødningsmanifold, turboladerafgang eller efterbehandlingsenhed til
 fortyndingstunnelen. Hvis udstødningsrøret neden for motorens udstødningsmanifold,
 turboladerafgang eller efterbehandlingsenhed er over 4 m langt, skal hele den del af
 røret, som er over 4 m, være isoleret, bortset fra en eventuel røgtæthedsmåler placeret i
 selve udstødningsrøret. Isoleringens radiale tykkelse skal være mindst 25 mm.
 Isoleringsmaterialets varmeledningsevne må højst være 0,1 W/mK, målt ved 673 K.
 For at mindske udstødningsrørets termiske træghed anbefales et forhold mellem rørets
 tykkelse og diameter på højst 0,015. Brugen af bøjelige rørsektioner bør begrænses til
 en længde af højst 12 rørdiametre.
 PDP Fortrængningspumpe
 PDP måler den totale fortyndede udstødningsgasstrøm på grundlag af antal
 pumpeomdrejninger og pumpens slagvolumen. Modtrykket i udstødningssystemet må
 ikke kunstigt sænkes af PDP eller tilførselssystemet for fortyndingsluft. Modtrykket