text:
skal lignende positioner og specifikationer anvendes ud fra hensynet til begrundelsen for at undgå ikke-repræsentative kølingsegenskaber.
 2. CHASSISDYNAMOMETER
 2.1. Generelle krav
 2.1.1.
 Dynamometeret skal kunne simulere køremodstand med tre køremodstands¬ koefficienter, der kan justeres med henblik på at ændre køremodstandskurvens form.
 2.1.2.
 Chassisdynamometeret kan have single roller- eller twin-roller-konfiguration. Hvis der anvendes twin-roller-chassisdynamometre, skal rullerne skal være permanent sammenkoblede, eller den forreste rulle skal direkte eller indirekte drive eventuelle inertimasser og effektabsorptionsenheden.
 2.2. Specifikke krav
 Følgende specifikke krav vedrører dynamometerfabrikantens specifikationer.
 2.2.1.
 Rullens forskydning skal være mindre end 0,25 mm, målt alle steder.
 2.2.2.
 Rullens diameter skal være inden for ± 1,0 mm fra den angivne nominelle værdi på alle målesteder.
 2.2.3.
 Dynamometeret skal have et tidsmålingssystem til bestemmelse af accelerationshastigheden og til måling af køretøjs-/dynamometerfriløbstider. Dette tidsmålingssystem må ikke overstige en nøjagtighed på ± 0,001 % efter mindst 1 000 sekunders drift. Dette kontrolleres efter første opstilling.
 2.2.4.
 Dynamometeret skal have et hastighedsmålingssystem med en nøjagtighed på mindst ± 0,080 km/h. Dette kontrolleres efter første opstilling.
 2.2.5.
 Dynamometeret skal have en responstid (90 procent respons på en kraftindsats) på mindre end 100 ms på øjeblikkelige accelerationer, der er mindst 3 m/s2. Dette kontrolleres efter første opstilling og efter hver større vedligeholdelse.
 2.2.6.
 Basisinertien i dynamometeret skal oplyses af dynamometerfabrikanten og bekræftes inden for 0,5 procent eller 7,5 kg, alt efter hvad der er størst, for hver målt basisinerti og ± 0,2 procent i forhold til en hvilken som helst aritmetisk gennemsnitsværdi af den dynamiske udledning af forsøg med konstant acceleration, deceleration og kraft.
 2.2.7.
 Rullens hastighed måles med en frekvens på mindst 10 Hz.
 2.3. Yderligere specifikke krav til et chassisdynamometer i 4WD-funktion
 2.3.1.
 Til prøvning i 4WD-funktion skal chassisdynamometeret have single roller-konfiguration. Firehjulstrækkontrolsystemet skal være udformet på en sådan måde, at følgende betingelser er opfyldt ved prøvning med et køretøj, der køres i WLTC.
 2.3.1.1.
 Simulering af køremodstand skal foretages således, at dynamometeret i 4WD-funktion reproducerer den samme kraftfordeling, som ville være tilfældet ved kørsel på en glat, tør, plan vejbelægning.
 2.3.1.2.
 Efter første opstilling og efter større vedligeholdelse skal kravene i punkt 2.3.1.2.1 i dette bilag og enten punkt 2.3.1.2.2 eller 2.3.1.2.3 i dette bilag være overholdt. Hastighedsforskellen mellem de forreste og de bageste ruller skal vurderes ved anvendelse af en 1 sekund glidende gennemsnitsfilter på rullehastighedsdata indhentet med en minimumsfrekvens på 20 Hz.
 2.3.1.2.1.
 Forskellen i afstand tilbagelagt af de forreste og de bageste ruller skal være mindre end 0,2 procent af den kørte afstand i WLTC. Det absolutte antal skal integreres i beregningen af de samlede afstandsforskelle over WLTC.
 2.3.1.2.2.
 Forskellen i afstand tilbagelagt af de forreste og de bageste ruller skal være mindre end 0,1 m inden for en hvilken som helst 200 ms-periode.
 2.3.1.2.3.
 Hastighedsforskellen mellem alle rullehastigheder skal ligge inden for ± 0,16 km/h.
 2.3.2.
 Køretøjets fastholdelsessystem til chassisdynamometer med én rulle
 2.3.2.1.
 Lodret kraft
 Som supplement til kravene i punkt 7.3.3.1.3 i bilag B4 skal fastholdelsessystemet være konstrueret således, at den lodrette kraft, der påføres køretøjet, minimeres og er den samme


text:
under chassisdynamometerindstillingen og alle prøvninger. Disse kriterier er opfyldt, hvis enten fastholdelsessystemet er udformet således, at det ikke kan påføre nogen anden lodret kraft, eller hvis den kompetente myndighed og fabrikanten er enige om en procedure til påvisning af, hvordan dette krav kan opfyldes.
 2.3.2.2.
 Stivhed i fastholdelsen
 Fastholdelsessystemet skal udvise tilstrækkelig stivhed til at minimere eventuelle bevægelser og rotationer. Kun begrænsede bevægelser langs z-aksen og rotationer over y-aksen er tilladt for at undgå ikke ubetydelige virkninger for prøvningsresultaterne og for at opfylde kravene i punkt 2.3.2.1 i dette bilag.
 2.4. Kalibrering af chassisdynamometer
 2.4.1. Kraftmålingssystem
 Nøjagtigheden af krafttransduceren skal mindst svare til ± 10 N for alle målte stigninger. Dette kontrolleres efter første opstilling, efter større vedligeholdelse og højst 370 dage før prøvning.
 2.4.2. Kalibrering af dynamometerparasittab
 Dynamometerets parasittab måles og ajourføres, hvis en målt værdi afviger fra den nuværende tabskurve med mere end 9,0 N. Dette kontrolleres efter første opstilling, efter større vedligeholdelse og højst 35 dage før prøvning.
 2.4.3. Verifikation af køremodstandssimulering uden køretøj
 Dynamometerets funktion skal verificeres ved gennemførelse af en tom friløbsprøvning efter første opstilling, efter større vedligeholdelse og højst 7 dage før prøvning. Det aritmetiske gennemsnit for fejl i friløbskraft skal være mindre end 10 N eller 2 procent, alt efter hvad der er størst, ved hvert referencehastighedspunkt.
 3. SYSTEM TIL FORTYNDING AF UDSTØDNINGSGAS
 3.1. Systemspecifikationer
 3.1.1. Oversigt
 3.1.1.1.
 Der skal anvendes et fuldstrøms udstødningsfortyndingssystem. Køretøjets samlede udstødningsgas skal fortyndes løbende med omgivende luft under kontrollerede vilkår ved anvendelse af en konstantvolumenudtagningsenhed. En kritisk venturi (CFV) eller flere kritiske parallelle venturier, en fortrængningspumpe (PDP), en subsonisk venturi (SSV) eller et ultrasonisk flowmeter (UFM) kan anvendes. Det samlede volumen af blandingen af udstødningsgas og fortyndingsluft skal måles, og en løbende proportional prøve af dette volumen skal indsamles til analyse. Mængden af udstødningsgasforbindelser bestemmes ud fra koncentrationerne i prøverne korrigeret for deres respektive indhold af fortyndingsluft og den samlede strømning under hele prøvningen.
 3.1.1.2.
 Udstødningsfortyndingssystemet skal bestå af et overførselsrør, en blandingsanordning og en fortyndingstunnel, konditioneringsudstyr for fortyndingsluften, en sugeenhed og en strømningsmåler. Prøvetagningssonder monteres i fortyndingstunnellen som nærmere punkt 4.1, 4.2 og 4.3 i dette bilag.
 3.1.1.3.
 Blandingsanordningen, der er omhandlet i punkt 3.1.1.2 i dette bilag, skal være en beholder som illustreret i figur A5/3, hvor køretøjets udstødningsgasser og fortyndingsluften kombineres, så de danner en homogen blanding ved prøveudtagningspositionen.
 3.2. Generelle krav
 3.2.1.
 Køretøjets udstødningsgas skal fortyndes med en tilstrækkelig mængde luft til at forhindre, at der dannes kondensvand i prøveudtagnings- og målesystemet under alle de betingelser, som kan optræde i løbet af prøvningen.
 3.2.2.
 Blandingen af luft og udstødningsgas skal være homogen på det sted, hvor udtagningssonderne befinder sig (se punkt 3.3.3 i dette bilag). Prøvetagningssonderne skal udtage repræsentative prøver af den fortyndede udstødningsgas.
 3.2.3.
 Systemet skal gøre det muligt at måle det samlede volumen af de fortyndede udstødningsgasser.
 3.2.4.
 Prøveudtagningssystemet skal være lufttæt. Udformningen af det prøveudtagningssystem med variabel fortynding og de materialer, der anvendes i dets konstruktion, skal være således, at koncentrationen af enhver forbindelse i den fortyndede udstødningsgas ikke påvirkes.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Hvis en komponent i systemet (varmeveksler, cyklonseparator, sugeenhed osv.) ændrer koncentrationen af en udstødningsgasforbindelse, og denne systematiske fejl ikke kan rettes, skal udtagning af den pågældende forbindelse ske før denne komponent.
 3.2.5.
 Alle dele i fortyndingssystemet, der er i kontakt med ufortyndet og fortyndet udstødningsgas, skal være udformet således, at de giver anledning til mindst mulig deponering eller ændring af partikelmasse eller partikler. Alle dele skal være fremstillet af elektrisk ledende materialer, der ikke reagerer med udstødningsgassens komponenter, og skal være jordforbundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.
 3.2.6.
 Såfremt prøvekøretøjet er forsynet med et flergrenet udstødningssystem, skal forbindelsesrørenes samlinger ligge så tæt på køretøjet som muligt uden at påvirke disses funktion i negativ retning.
 3.3. Specifikke krav
 3.3.1. Tilslutning til køretøjets udstødning
 3.3.1.1.
 Begyndelsen af forbindelsesrøret er afgangen fra udstødningsrøret. Udgangen af forbindelsesrøret er prøvetagningspunktet, eller første fortyndingspunkt.
 For multiple udstødningsrørskonfigurationer, hvor alle udstødningsrør kombineres, er begyndelsen af forbindelsesrøret det sidste forbindelsesstykke, hvor alle udstødningsrør samles. I dette tilfælde kan røret mellem afgangen fra udstødningsrøret og påbegyndelsen af forbindelsesrøret kan være isoleret og opvarmet eller ikke.
 3.3.1.2.
 Forbindelsesrøret mellem køretøjet og fortyndingssystemet skal være konstrueret således, at varmetabet bliver mindst muligt.
 3.3.1.3.
 Forbindelsesrøret skal opfylde følgende krav:
 a)
 Det skal være mindre end 3,6 m, eller under 6,1 m langt, hvis det er varmeisoleret. Dets indvendige diameter må højst være 105 mm; de isolerende materialer, skal have en tykkelse på mindst 25 mm og varmeledningsevnen må ikke overstige 0,1 W/m–1K–1 ved 400 °C. Røret kan efter valg opvarmes til en temperatur over dugpunktet. Dette kan antages at være opfyldt, hvis røret opvarmes til 70 °C.
 b)
 Det må ikke medføre en ændring i det statiske tryk i udstødningsafgangene på det prøvede køretøj med mere end 0,75 kPa ved 50 km/h eller 1,25 kPa under hele prøvningen fra de statiske tryk, der er registreret, når intet er tilsluttet udstødningsafgangene. Trykket måles i udstødningsafgangen eller i et forlængelsesrør med samme diameter så tæt som muligt ved udstødningsrørets munding. Der kan anvendes prøveudtagningssystemer, som kan holde det statiske tryk inden for 0,25 kPa, såfremt fabrikanten skriftligt over for den kompetente myndighed godtgør nødvendigheden af en snævrere tolerance over for den tekniske tjeneste.
 c)
 Ingen del af forbindelsesrøret må være af et materiale, der kan påvirke udstødningens sammensætning i gasformig tilstand eller fast form. Med henblik på at undgå dannelsen af partikler fra elastomertilslutningsstykker skal disse være så termisk stabile som muligt og eksponeres mindst muligt for udstødningsgasserne. Det anbefales ikke at anvende elastomerkonnektorer til at forbinde køretøjets udstødningsrør og forbindelsesrøret.
 3.3.2. Konditionering af fortyndingsluft
 3.3.2.1.
 Den fortyndingsluft, der anvendes til primærfortyndingen af udstødningen i CVS-tunnelen, skal ledes gennem et medium, der kan reducere partiklerne i den mest gennemtrængende partikelstørrelse i filteret med ≤ 99,95 % eller gennem et filter af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2009. Dette repræsenterer specifikationerne for højeffektive partikelluftfiltre (HEPA-filtre). Fortyndingsluften kan valgfrit renses med et aktivt kulfilter, før den ledes til HEPA-filteret. Det anbefales, at et supplerende groft partikelfilter placeres før HEPA-filteret og efter trækulskrubberen, hvis en


text:
sådan anvendes.
 3.3.2.2.
 På fabrikantens begæring kan der efter god teknisk skik udtages prøver af fortyndingsluften til bestemmelse af tunnelens bidrag til baggrundspartikelmassen og partikelniveauet (hvis PN-måling er påkrævet), som derefter kan trækkes fra de værdier, der måles i den fortyndede udstødningsgas. Se punkt 2.1.3 i bilag B6.
 3.3.3. Fortyndingstunnel
 3.3.3.1.
 Det skal sikres, at udstødningsgasserne og fortyndingsluften blandes. Der kan bruges en blandingsanordning til at sikre opblanding.
 3.3.3.2.
 Blandingens homogenitet i et vilkårligt tværsnit på det sted, hvor prøvetagningssonden befinder sig, må ikke afvige med mere end ± 2 % fra det aritmetiske gennemsnit af målinger foretaget i mindst fem punkter med lige stor indbyrdes afstand over gasstrømmens diameter.
 3.3.3.3.
 Til prøveudtagning af PM-emissioner og PN-emissioner (hvis PN-måling er påkrævet) skal der anvendes en fortyndingstunnel, der:
 a)
 består af et lige rør af elektrisk ledende materiale, som skal være forbundet til jord
 b)
 skaber turbulent strømning (Reynolds-tal ≥ 4 000) og tilstrækkeligt lang til at sikre fuldstændig opblanding af udstødningsgas og fortyndingsluft
 c)
 har en diameter på mindst 200 mm
 d)
 kan være isoleret og/eller opvarmet.
 3.3.4. Sugeenhed
 3.3.4.1.
 Denne enhed kan være forsynet med faste hastighedsindstillinger, således at der opnås en tilstrækkelig kraftig strøm til at forhindre dannelse af kondensvand. Dette opnås normalt, hvis strømmen enten:
 a)
 er dobbelt så stor som den maksimale strøm af udstødningsgas, der fremkaldes under accelerationer i kørecyklussen, eller
 b)
 er tilstrækkelig til, at CO2-koncentrationen i udtagningssækken til fortyndet udstødningsgas er mindre end 3 % vol. for benzin og diesel, mindre end 2,2 % vol. for LPG, og mindre end 1,5 % vol. for NG/biomethan.
 3.3.4.2.
 Overholdelsen af forskrifterne i punkt 3.3.4.1 i dette bilag er muligvis ikke nødvendig, hvis CVS-systemet har til formål at hindre kondensering ved en sådan teknik eller kombination af teknikker som:
 a)
 reducering af vandindholdet i fortyndingsluften (affugtning af fortyndingsluft)
 b)
 opvarmning af CVS-fortyndingsluft og af alle komponenter i flowmåleranordningen for den fortyndede udstødningsgas og eventuelt systemet med opsamlingssække herunder prøveudtagningssække og systemet til måling af koncentrationerne i sækken.
 I sådanne tilfælde skal udvælgelsen af CVS-strømningshastigheden til prøvningen være berettiget ved, at det godtgøres, at der ikke kan forekomme kondensation af vand på noget punkt i CVS'en, udtagningssækken eller analytiske system.
 3.3.5. Volumenmåling i det primære fortyndingssystem
 3.3.5.1.
 Metoden til måling af det samlede volumen af den fortyndede udstødningsgas i konstantvolumensystemet skal have en nøjagtighed på ± 2 % under alle driftsforhold. Hvis måleren ikke kan kompensere for temperaturudsving i blandingen af udstødningsgas og fortyndingsluft i målepunktet, skal der benyttes en varmeveksler for at holde temperaturen inden for ± 6 °C af den specificerede driftstemperatur for en PDP CVS, ± 11 °C for en CFV CVS, ± 6 °C for en UFM CVS og ± 11 °C for en SSV CVS.
 3.3.5.2.
 Om nødvendigt kan der anvendes en form for beskyttelse af volumenmåleren, f.eks. en cyklonseparator, filter for den samlede strøm osv..
 3.3.5.3.
 Der skal installeres en temperatursensor umiddelbart før volumenmåleren. Denne temperatursensor skal have en nøjagtighed på ± 1 °C og en responstid på højst 1 s


text:
ved 62 % af et givet temperaturudsving (værdi målt i vand eller silikoneolie).
 3.3.5.4.
 Trykforskellen i forhold til det atmosfæriske tryk måles opstrøms for og evt. nedstrøms for volumenmåleren.
 3.3.5.5.
 Trykmålingerne skal udføres med en nøjagtighed på ± 0,4 kPa under prøvningen. Se tabel A5/5.
 3.3.6. Beskrivelse af anbefalet system
 Figur A5/3 er en skematisk tegning af udstødningsfortyndingssystemer, der opfylder kravene i dette bilag.
 Der anbefales følgende komponenter:
 a)
 Et fortyndingsluftfilter, som kan være forvarmet, hvis det er nødvendigt. Dette filter skal bestå af følgende sekvens af filtre: et valgfrit aktivt kulfilter (indgangssiden) og et HEPA-filter (udgangssiden). Det anbefales, at et supplerende groft partikelfilter placeres før HEPA-filteret og efter trækulsfilteret, hvis et sådan anvendes. Formålet med det aktive kulfilter er at reducere og stabilisere koncentrationerne af carbonhydrid fra omgivelsesemissionerne i fortyndingsluften.
 b)
 Et rør gennem hvilket køretøjets udstødning ledes ind i en fortyndingstunnel.
 c)
 Valgfrit en varmeveksler som beskrevet i punkt 3.3.5.1 i dette bilag.
 d)
 En blandingsanordning, hvori udstødningsgas og luft blandes homogent, og som kan være placeret tæt på køretøjet, således at længden af forbindelsesrøret bliver så lille som muligt.
 e)
 En fortyndingstunnel, hvorfra der udtages prøver af partikelmasse og, hvis relevant, partikler.
 f)
 Der kan anvendes en form for beskyttelse af målesystemet, f.eks. en cyklonseparator, filter for den samlede strøm osv.
 g)
 En sugeenhed med tilstrækkelig kapacitet til at håndtere det samlede volumen af fortyndet udstødningsgas.
 Præcis overensstemmelse med disse talværdier er ikke nødvendig. Der kan anvendes supplerende komponenter som instrumenter, ventiler, solenoider og afbrydere for at opnå yderligere data og koordinere systemets enkelte komponenter.
 Figur A5/3 System til fortynding af udstødning
 3.3.6.1.
 Fortrængningspumpe (PDP)
 Et fuldstrøms udstødningsfortyndingssystem med fortrængningspumpe (PDP) opfylder kravene i dette bilag ved at måle gasstrømmen gennem pumpen ved konstant temperatur og tryk. Det samlede volumen måles ved at tælle den kalibrerede fortrængningspumpes omdrejninger. En proportional prøve opnås ved at udtage prøver med pumpe, strømningsmåler og strømningsventil ved en konstant strømningshastighed.
 3.3.6.2.
 Venturi med kritisk strømning (kritisk venturi)
 3.3.6.2.1.
 Brugen af en kritisk venturi (CFV) i forbindelse med fuldstrøms udstødningsfortyndingssystemet bygger på strømningsmekanikkens principper for kritisk strømning. Strømningshastigheden i den variable blanding af fortyndingsluft og udstødningsgas holdes på lydhastigheden, som er direkte proportional med kvadratroden af gastemperaturen. Strømningen kontrolleres, beregnes og integreres løbende under prøvningen.
 3.3.6.2.2.
 Ved at benytte yderligere en kritisk venturi til udtagning sikres proportionalitet i gasprøverne fra fortyndingstunnelen. Eftersom tryk og temperatur er ens ved de to venturi-indgange, er volumenet af den gas, der afledes til udtagning, proportional med den fortyndede udstødningsgasblandings samlede volumen, og forskrifterne i dette bilag er således opfyldt.
 3.3.6.2.3.
 Et måleventurirør til kritisk strøm (CFV) til måling af den fortyndede udstødningsgas' strømningsvolumen.
 3.3.6.3.
 Venturi med subsonisk strømning (SSV – subsonisk venturi)
 3.3.6.3.1.
 Brugen af en subsonisk venturi (figur A5/4) i forbindelse med fuldstrøms udstødningsfortyndingssystemet bygger på strømningsmekanikkens principper. Strømningshastigheden i den variable blanding af fortyndingsluft og udstødningsgas holdes på en subsonisk hastighed, der beregnes ud fra de fysiske dimensioner af den subsoniske venturi og måling af absolut temperatur (T) og tryk (P) ved venturiens indgang og


text:
trykket ved venturiens hals. Strømningen kontrolleres, beregnes og integreres løbende under prøvningen.
 3.3.6.3.2.
 En subsonisk venturi skal måle strømningsvolumen for den fortyndede udstødningsgas.
 Figur A5/4 Skematisk tegning af et subsonisk venturirør (SSV)
 3.3.6.4.
 Ultrasonisk flowmeter (UFM)
 3.3.6.4.1.
 Et ultrasonisk flowmeter måler hastigheden af den fortyndede udstødningsgas i konstantvolumensystemets rør ved hjælp af princippet for ultralydflowdetektion ved hjælp af et par, eller flere par, af ultralydsendere/-modtagere monteret i røret som vist i figur A5/5. Gasflowets hastighed bestemmes af forskellen i den tid, der medgår til ultralydssignalets overførsel fra afsender til modtager i opstrøms retning og nedstrøms retning. Gashastigheden omdannes til fast volumetrisk strøm ved hjælp af en kalibreringsfaktor for rørdiameteren med tidstro korrektioner for den fortyndede udstødningsgas' temperatur og absolutte tryk.
 3.3.6.4.2.
 Systemets komponenter omfatter:
 a)
 en sugeenhed forsynet med hastighedskontrol, flowventil eller anden metode til fastsættelse af CVS-strømningshastigheden, herunder for at opretholde en konstant volumetrisk strømningshastighed ved standardbetingelser
 b)
 et ultrasonisk flowmeter
 c)
 temperatur- og trykmålingsanordninger, T og P, som kræves til strømningskorrektion
 d)
 en valgfri varmeveksler for at kontrollere temperaturen af den fortyndede udstødningsgas til det ultrasoniske flowmeter. Hvis varmeveksleren er installeret, skal den kunne holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på det niveau, der foreskrives i punkt 3.3.5.1 i dette bilag. Under hele prøvningen skal temperaturen i luft/udstødningsgasblandingen målt i et punkt umiddelbart opstrøms for sugeanordningen være inden for ± 6 °C af den aritmetiske gennemsnitlige driftstemperatur.
 Figur A5/5 Skematisk skitse af ultrasonisk flowmeter (UFM)
 3.3.6.4.3.
 Følgende betingelser finder anvendelse på udformning og anvendelse af CVS af UFM-typen:
 a)
 Strømningshastigheden for den fortyndede udstødningsgas skal give et Reynolds-tal større end 4 000 for at sikre en sammenhængende turbulent strømning for det ultrasoniske flowmeter.
 b)
 Et ultrasonisk flowmeter skal monteres i et rør af konstant diameter, af en længde på 10 gange den indre diameter opstrøms og 5 gange diameteren nedstrøms.
 c)
 En temperatursensor (T) for den fortyndede udstødningsgas skal monteres umiddelbart før det ultrasoniske flowmeter. Denne temperatursensor skal have en nøjagtighed på ± 1 °C og en responstid på 0,1 s ved 62 % af et givet temperaturudsving (værdi målt i silikoneolie).
 d)
 Det absolutte tryk (P) af den fortyndede udstødningsgas måles umiddelbart før det ultrasoniske flowmeter med en nøjagtighed på ± 0.3 kPa.
 e)
 Hvis der ikke er installeret en varmeveksler opstrøms for det ultrasoniske flowmeter, skal strømningshastigheden for den fortyndede udstødningsgas, korrigeret til standardbetingelser, holdes på et konstant niveau under prøvningen. Dette kan opnås ved at kontrollere sugeenheden, flow-ventilen eller ved en anden metode.
 3.4. Kalibreringsprocedure for konstantvolumensystemet (CVS)
 3.4.1. Generelle krav
 3.4.1.1.
 CVS-systemet skal kalibreres ved hjælp af en nøjagtig strømningsmåler og en strømningsbegrænser og med den hyppighed, der er anført i tabel A5/4. Strømmen gennem systemet skal måles ved forskellige trykaflæsninger, og systemets kontrolparametre skal måles og relateres til strømmen. Strømmålingsanordningen (f.eks. kalibreret venturi, laminar flowelement (LFE), kalibreret turbinemeter) skal være dynamisk og egnet til måling af den høje strømningshastighed, der forekommer under prøvninger ved brug af konstantvolumenprøvetagertestning. Målerens nøjagtighed skal være certificeret.
 3.4.1.2.
 Nedenfor gives en nærmere beskrivelse af, hvordan PDP-, CFV-, SSV


text:
og UFM-enheder kalibreres ved hjælp af laminarflowmetre med den fornødne nøjagtighed og statistisk kontrol af kalibreringens gyldighed.
 3.4.2. Kalibrering af en positiv fortrængningspumpe (PDP)
 3.4.2.1.
 I nedenstående kalibreringsmetode beskrives apparaturet, prøveopstillingen og de forskellige parametre, der måles, til bestemmelse af CVS-pumpens strømningshastighed. Alle parametre vedrørende pumpen måles samtidigt med parametrene vedrørende strømningsmåleren, som er serieforbundet med pumpen. Den beregnede strømningshastighed (i m3/min. ved pumpens sugeside med hensyn til målt absolut tryk og temperatur), skal derefter plottes i en kurve mod en korrelationsfunktion, som omfatter de relevante pumpeparametre. Derefter bestemmes den lineære ligning, som udtrykker sammenhængen mellem pumpeydelsen og korrelationsfunktionen. Har CVS-pumpen flere driftshastigheder, skal der udføres en kalibrering for hver hastighed.
 3.4.2.2.
 Denne kalibreringsmetode bygger på måling af de absolutte værdier for pumpens og flowmeterets parametre vedrørende strømningshastigheden i hvert punkt. Følgende betingelser skal være opfyldt for at sikre nøjagtighed og integritet i kalibreringskurven:
 3.4.2.2.1.
 Pumpetrykket skal måles ved aftapningssteder på selve pumpen og ikke i det eksterne rørsystem. Trykudtag monteret midt på oversiden og midt på undersiden af pumpens stempel udsættes for det reelle pumpetryk og afspejler således den absolutte trykforskel i pumpehuset.
 3.4.2.2.2.
 Temperaturen skal holdes konstant under kalibreringen. Laminarflowmeteret er følsomt over for temperaturudsving, som medfører en spredning af målepunkterne. Gradvise temperaturudsving på ± 1 °C kan accepteres, forudsat at de indtræffer over en periode på flere minutter.
 3.4.2.2.3.
 Alle rørforbindelser mellem strømningsmåleren og CVS-pumpen skal være tætte.
 3.4.2.3.
 Under en udstødningsemissionsprøvning sætter målingen af disse pumpeparametre brugeren i stand til at beregne strømningshastigheden ud fra kalibreringsligningen.
 3.4.2.4.
 Figur A5/6 i dette bilag viser et eksempel på en kalibreringsopstilling. Variationer heraf er tilladt, hvis den kompetente myndighed godkender sådanne som havende en sammenlignelig nøjagtighed. Hvis den i figur A5/6 viste opstilling benyttes, skal følgende tolerancer overholdes:
 Barometertryk (korrigeret) (Pb)
 ±0,03 kPa
 Omgivelsestemperatur (T)
 ±0,2 °C
 Lufttemperatur til LFE (ETI)
 ±0,15 °C
 Undertryk opstrøms for LFE (EPI)
 ±0,01 kPa
 Trykfald over hele LFE-matrix (EDP)
 ±0,0015 kPa
 Lufttemperatur ved CVS-pumpens sugeside (PTI)
 ±0,2 °C
 Lufttemperatur ved CVS-pumpens trykside (PTO)
 ±0,2 °C
 Undertryk ved CVS-pumpens sugeside (PPI)
 ±0,22 kPa
 Trykhøjde ved CVS-pumpens trykside (PPO)
 ±0,22 kPa
 Pumpeomdrejningstal under prøvning (n)
 ±1 min–1
 Prøvningens varighed (mindst 250 s) (t)
 ±0,1 s
 Figur A5/6 Kalibreringsopstilling for PDP
 3.4.2.5.
 Efter at systemet er opstillet som vist i figur A5/6, indstilles reguleringsventilen i fuldt åben stilling, og CVS-pumpen kører i 20 minutter, før kalibreringen påbegyndes.
 3.4.2.5.1.
 Reguleringsventilen lukkes delvis, så trykfaldet ved pumpens sugeside øges gradvist i pumpeindsugningstrin (ca. 1 kPa), og der fremkommer mindst seks datapunkter til brug for hele kalibreringen. Systemet, skal have mulighed for at stabiliseres i 3 minutter før datafangst gentages.
 3.4.2.5.2.
 Luftstrømningshastigheden Qs i hvert målepunkt beregnes i m3/min. (standardbetingelser) ud fra strømningsmålerens data efter fabrikantens anvisninger.
 3.4.2.5.3.
 Luftstrømningshastigheden omregnes derefter til pumpeydelse V0 i m3/omdr. ved absolut pumpeindgangstemperatur og -tryk,
 hvor:
 V0
 er pumpens strømningshastighed ved Tp og Pp, m3/rev
 Qs
 er luftens strømningshastighed ved 101,325 kPa og 273,15 K (0 °C), m3/min
 Tp
 er temperaturen ved pumpens sugeside (Kelvin - K)
 Pp
 er det absolutte tryk ved


text:
pumpens sugeside (kPa)
 n
 er pumpehastigheden (min–1).
 3.4.2.5.4.
 For at kompensere for sammenhængen mellem pumpehastighedstrykvariationer i pumpen og pumpens slip beregnes korrelationen x0 mellem pumpehastigheden n, trykforskellen mellem pumpens suge- og trykside og det absolutte tryk ved pumpens trykside ved hjælp af følgende ligning:
 hvor:
 x0
 er korrelationsfunktionen
 er trykforskellen mellem pumpeindgang og pumpeafgang (kPa)
 Pe
 absolut tryk ved pumpens trykside (kPa).
 Ved en lineær mindste kvadraters metode genereres kalibreringsligninger med følgende form:
 hvor B og M er hældningerne, og A og D0 er linjernes skæringspunkter.
 3.4.2.6.
 Hvis et CVS-system har flere driftshastigheder, skal det kalibreres for hver hastighed. Kalibreringskurverne for de forskellige rækkevidder skal være omtrent parallelle, og skæringspunktværdierne, D0, skal stige, når pumpens strømningshastighedsområde falder.
 3.4.2.7.
 De af ligningen beregnede værdier skal ligge inden for 0,5 % af den målte værdi af V0. Værdien af M vil være forskellig fra pumpe til pumpe. Der gennemføres en kalibrering ved første opstilling og efter større vedligeholdelse.
 3.4.3. Kalibrering af en kritisk venturi (CFV)
 3.4.3.1.
 Kalibreringen af en CFV bygger på følgende strømningsligning for en kritisk venturi:
 hvor:
 Qs
 er strømmen (m3/min)
 Kv
 er kalibreringskoefficienten
 P
 er det absolutte tryk (kPa)
 T
 er den absolutte temperatur (Kelvin - K).
 Gassens strømningshastighed er en funktion af indgangstryk og -temperatur.
 Ved hjælp af den i punkt 3.4.3.2 til og med 3.4.3.3.3.4 i dette bilag beskrevne kalibreringsmetode bestemmes kalibreringskoefficientens værdi ved målte tryk-, temperatur- og luftstrømningsværdier.
 3.4.3.2.
 Målinger til strømningskalibrering af den kritiske venturi er nødvendige, og følgende data skal overholde de angivne nøjagtighedstolerancer:
 Barometertryk (korrigeret) (Pb)
 ±0,03 kPa
 Lufttemperatur ved LFE (ETI)
 ±0,15 °C
 Undertryk opstrøms for LFE (EPI)
 ±0,01 kPa
 Trykfald over hele LFE-matrix (EDP)
 ±0,0015 kPa
 Luftstrøm (Qs)
 ± 0,5 procent
 Undertryk ved CFV-indtag (PPI)
 ±0,02 kPa
 Temperatur ved venturiindtag (Tv)
 ±0,2 °C.
 3.4.3.3.
 Apparaturet opstilles som vist i figur A5/7, og tætheden kontrolleres. Utætheder mellem flowmeteret og den kritiske venturi vil forringe kalibreringens nøjagtighed betydeligt og bør derfor undgås.
 Figur A5/7 Kalibreringsopstilling for CFV
 3.4.3.3.1.
 Reguleringsventilen stilles i fuldt åben stilling, sugeanordningen startes, og systemet stabiliseres. Alle instrumentdata registreres.
 3.4.3.3.2.
 Reguleringsventilen indstilles på andre værdier, og der foretages mindst otte aflæsninger over venturiens kritiske strømning.
 3.4.3.3.3.
 Data registreret under kalibreringen benyttes til følgende beregning:
 3.4.3.3.3.1.
 Luftstrømningshastigheden Qs i hvert målepunkt beregnes ud fra flowmeterets data efter fabrikantens anvisninger.
 Kalibreringskoefficienten for hvert målepunkt beregnes ud fra følgende formel:
 hvor:
 Qs
 er strømningshastigheden, m3/min. ved 273,15 K (0 °C) og 101,325 kPa
 Tv
 er temperaturen ved venturiens indgang (Kelvin - K)
 Pv
 er det absolutte tryk ved venturiens indgang (kPa).
 3.4.3.3.3.2.
 Kv optegnes som en funktion af trykket ved venturiindtaget Pv. Ved lydstrømningshastigheden er Kvforholdsvis konstant. Når trykket falder (undertryk øges), ophører blokeringen af venturi, og Kv falder. Disse Kv-værdier må ikke anvendes ved yderligere beregninger.
 3.4.3.3.3.3.
 For mindst otte punkter i det kritiske område beregnes et aritmetisk gennemsnit Kv og standardafvigelsen.
 3.4.3.3.3.4.
 Hvis standardafvigelsen overstiger 0,3 procent af det aritmetiske gennemsnit Kv, skal der træffes korrigerende foranstaltninger.
 3.4.4. Kalibrering af subsonisk venturi (SSV)
 3.4.4.1.
 Kalibrering af SSV bygger på strømningsligningen for


text:
en subsonisk venturi. Gasstrømmen er en funktion af indgangstryk og temperatur og trykfaldet mellem SSV-indgang og hals.
 3.4.4.2.
 Dataanalyse
 3.4.4.2.1.
 Luftgennemstrømningen, QSSV, ved hver indstilling af forsnævringen (mindst 16 indstillinger) beregnes i standard-m3/s på grundlag af flowmeterdataene med den af fabrikanten foreskrevne metode. Udladningskoefficienten, Cd, beregnes ud fra kalibreringsdataene for hver indstilling ved hjælp af følgende ligning:
 hvor:
 QSSV
 er luftgennemstrømningen ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K (0 °C)), m3/s
 T
 er temperaturen ved venturiens indgang (Kelvin - K)
 dV
 er SSV-halsens diameter (m)
 rp
 er forholdet mellem trykket ved SSV-halsen og det absolutte statiske tryk ved indgangen ;
 rD
 er SSV-halsens diameter, d, i forhold til indgangsrørets indvendige diameter, D.
 Cd
 er SSV-udladningskoefficienten
 pp
 er det absolutte tryk ved venturiens indgang (kPa).
 For at bestemme området for subsonisk strømning, optegnes Cdsom en funktion af Reynolds’ tal Re ved SSV-halsen. Reynolds-tallet ved SSV-halsen beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 hvor:
 A1
 er 25,55152 i SI,
 QSSV
 er luftgennemstrømningen ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K (0 °C)), m3/s
 dV
 er SSV-halsens diameter (m)
 μ
 er gassens absolutte eller dynamiske viskositet (kg/ms)
 b
 er (empirisk konstant), kg/ms K0,5
 S
 er 110,4 (empirisk konstant), Kelvin (K).
 3.4.4.2.2.
 Da QSSV er et input til Re-ligningen, startes beregningerne med et indledende estimat af kalibreringsventuriens QSSV eller Cd og gentages, indtil QSSV konvergerer. Konvergensmetoden skal være nøjagtig til 0,1 % af punkt eller bedre.
 3.4.4.2.3.
 For mindst 16 punkter i det subsoniske strømningsområde skal de værdier for Cd, der beregnes ud fra tilnærmelsesligningen for den fremkomne kalibreringskurve, ligge inden for ± 0,5 procent af den målte værdi for Cd for hvert kalibreringspunkt.
 3.4.5. Kalibrering af ultrasonisk flowmeter (UFM)
 3.4.5.1.
 Det ultrasoniske flowmeter skal kalibreres efter et egnet referenceflowmeter.
 3.4.5.2.
 Det ultrasoniske flowmeter skal kalibreres i den CVS-konfiguration, der vil blive anvendt i prøvningsrummet (fortyndet udstødningsrør, sugeenhed), og tætheden kontrolleres. Se figur A5/8.
 3.4.5.3.
 En opvarmningsenhed installeres til konditionering af kalibreringsstrømmen, i tilfælde af at UFM-systemet ikke omfatter en varmeveksler.
 3.4.5.4.
 For hver CVS-strømindstilling, der anvendes, skal kalibreringen udføres ved temperaturer fra omgivelsestemperatur til det maksimum, som vil blive registreret under prøvning af køretøjet.
 3.4.5.5.
 Ved kalibrering af elektroniske dele af UFM'en (sensorernefor temperatur (T) og tryk (P)), følges fabrikantens anvisninger.
 3.4.5.6.
 Målinger til strømningskalibrering af den ultrasoniske venturi er nødvendige, og følgende datatolerancer skal overholdes (i tilfælde af anvendelse af laminart flowelement):
 Barometertryk (korrigeret) (Pb)
 ±0,03 kPa
 Lufttemperatur ved LFE (ETI)
 ±0,15 °C
 Undertryk opstrøms for LFE (EPI)
 ±0,01 kPa
 Trykfald over LFE-dyse
 ±0,0015 kPa
 Luftstrøm (Qs)
 ± 0,5 procent
 Undertryk ved UFM-indtag (Pact)
 ±0,02 kPa
 Temperatur ved UFM-indtag (Tact)
 ±0,2 °C.
 3.4.5.7.
 Fremgangsmåde
 3.4.5.7.1.
 Apparaturet opstilles som vist i figur A5/8, og tætheden kontrolleres. Utætheder mellem flowmeteret og UFM vil forringe kalibreringens nøjagtighed betydeligt.
 Figur A5/8 Kalibreringsopstilling for UFM
 3.4.5.7.2.
 Sugeenheden startes. Hastighed og/eller beliggenhed for flow-ventilen skal justeres med henblik på levering af den fastlagte strømningshastighed til validering og stabilisering af system. Alle instrumentdata registreres.
 3.4.5.7.3.
 Ved UFM-systemer uden varmeveksler skal opvarmningsenheden anvendes til øgning af kalibreringsluftens temperatur, systemet stabiliseres, og data fra alle


text:
instrumenter registreres. Temperaturen øges gradvist i hensigtsmæssige trin, indtil den maksimale temperatur for den fortyndede udstødning under emissionsprøvningen er nået.
 3.4.5.7.4.
 Opvarmningsenheden slukkes efterfølgende, og sugeenhedens hastigheds- og/eller flow-ventil indstilles til den næste indstilling, der anvendes til emissionsprøvning af køretøjer, hvorefter kalibreringssekvensen gentages.
 3.4.5.8.
 Data registreret under kalibreringen benyttes til følgende beregninger. Luftstrømningshastigheden Qs i hvert målepunkt beregnes ud fra flowmeterets data efter fabrikantens anvisninger.
 hvor:
 Qs
 er luftgennemstrømningen ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K (0 °C)), m3/s
 Qreference
 er luftgennemstrømningen i kalibreringsflowmeteret ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K (0 °C)), m3/s
 Kv
 er kalibreringskoefficienten.
 For UFM-systemer uden varmeveksler, optegnes Kv som funktion af Tact.
 Den maksimale variation i Kv må ikke overstige 0,3 procent af den aritmetiske gennemsnitsværdi Kv af alle målinger ved forskellige temperaturer.
 3.5. Metode til systemverifikation
 3.5.1. Generelle krav
 3.5.1.1.
 Den samlede nøjagtighed af CVS-prøvetagnings- og analysesystemet bestemmes ved at tillede en kendt masse af emissionsgassammensætninger til systemet, mens dette er i drift under normale prøvningsbetingelser, og efterfølgende analysere og beregne emissionsgassammensætningen af stoffer i henhold til ligningerne i bilag B7. CFO-metoden beskrevet i punkt 3.5.1.1.1 i dette bilag og den gravimetriske metode, der er beskrevet i punkt 3.5.1.1.2 i dette bilag, er begge kendt for at give tilstrækkelig nøjagtighed.
 Afvigelsen mellem den indsugede gasmængde og den målte gasmængde må højst være ± 2 %.
 3.5.1.1.1.
 Metode med drøvleenhed med kritisk strømning (CFO)
 Ved CFO-metoden måles en konstant strøm af ren gas (CO, CO2 eller C3H8) ved hjælp af en drøvleenhed med kritisk strømning.
 En kendt masse ren carbonmonoxid, carbondioxid eller propangas indføres i CVS-systemet gennem den kalibrerede drøvleenhed med kritisk strømning. Hvis indgangstrykket er tilstrækkeligt højt, er strømningshastigheden q, som justeres ved hjælp af drøvleenheden med kritisk strømning, uafhængig af drøvleenhedens afgangstryk (kritisk strømning). CVS-systemet bringes til at fungere som ved normal prøvning af udstødningsemissioner, og der anvendes tilstrækkelig tid på efterfølgende analyse. Den gas, der indsamles i udtagningssækken, skal analyseres med det sædvanlige udstyr (punkt 4.1 i dette bilag), og resultatet sammenlignes med sammensætningen af de kendte gasprøver. Hvis der forekommer afvigelser på over ± 2 %, skal årsagen hertil bestemmes og funktionsfejlen rettes.
 3.5.1.1.2.
 Gravimetrisk metode
 Ved den gravimetriske metode vejes en mængde ren gas (CO, CO2 eller C3H8).
 Vægten af en lille cylinder fyldt med enten ren carbonmonoxid, carbondioxid eller propan bestemmes med en præcision på ± 0,01 g. CVS-systemet skal operere under normale vilkår for udstødningsemissionsprøver, når ren gas indsprøjtes i systemet i et tidsrum, der er tilstrækkeligt til senere analyse. Mængden af ren gas bestemmes ved differentialvejning. Den gas, der indsamles i udtagningssækken, analyseres ved hjælp af det apparatur, der normalt anvendes til analyse af udstødningsgas som beskrevet i punkt 4.1. i dette bilag). Resultaterne sammenlignes derefter med de tidligere beregnede koncentrationsværdier. Hvis der forekommer afvigelser på over ± 2 %, skal årsagen hertil bestemmes og funktionsfejlen rettes.
 4. EMISSIONSMÅLINGSUDSTYR
 4.1. Måleudstyr til gasemissioner
 4.1.1. Systembeskrivelse
 4.1.1.1.
 Der skal til analyse løbende udtages en prøve af fortyndet udstødningsgas og fortyndingsluft i et konstant forhold.
 4.1.1.2.
 Massen af gasemissioner bestemmes ud


text:
fra de proportionale koncentrationer i prøven og det samlede volumen målt under prøvningen. Koncentrationerne i de udtagne prøver skal korrigeres for at tage højde for de forskellige sammensætningskoncentrationer i fortyndingsluft.
 4.1.2. Forskrifter for prøveudtagningssystem
 4.1.2.1.
 Prøven af fortyndet udstødningsgas udtages opstrøms for sugeanordningen.
 Med undtagelse af punkt 4.1.3.1 (system til udtagning af carbonhydridprøver), punkt 4.2 (PM-måleudstyr) og punkt 4.3 (PN-måleudstyr) kan den fortyndede udstødningsgasprøve tages nedstrøms for konditioneringssystemet (hvis et sådant findes).
 4.1.2.2.
 Strømningshastigheden ved sækken skal indstilles til at levere tilstrækkelige mængder af fortyndingsluft og fortyndet udstødningsgas i konstantvolumensystemets sække til koncentrationsmåling og må ikke overstige 0,3 procent af strømningshastigheden for den fortyndede udstødningsgas, medmindre påfyldningsvolumen for sækken til fortyndet udstødningsgas tilføjes til det integrerede CVS-volumen.
 4.1.2.3.
 En prøve af fortyndingsluften udtages i nærheden af luftindtaget for fortyndingsluft (efter filtret, hvis et sådant findes).
 4.1.2.4.
 Prøven af fortyndingsluft må ikke være forurenet med udstødningsgas fra blandingsstedet.
 4.1.2.5.
 Udtagningshastigheden for fortyndingsluft skal svare til udtagningshastigheden for fortyndet udstødningsgas.
 4.1.2.6.
 De materialer, der benyttes til udtagning, må ikke ændre koncentrationen af emissionsforbindelser.
 4.1.2.7.
 Der kan benyttes filtre til at udskille faste partikler fra prøven.
 4.1.2.8.
 Ventiler, der anvendes til dirigering af udstødningsgassen, skal være hurtigtjusterende og hurtigtvirkende.
 4.1.2.9.
 Der kan benyttes lufttætte lynkoblinger - med automatisk lukning på den side, der vender mod udtagningssækkene - mellem trevejsventilerne og udtagningssækkene. Der kan benyttes andre systemer til at føre prøverne til analysatoren (f.eks. trevejsspærreventiler).
 4.1.2.10.
 Opbevaring af prøver
 4.1.2.10.1.
 Gasprøverne opsamles i udtagningssække med tilstrækkelig kapacitet til, at prøveudtagningshastigheden ikke nedsættes.
 4.1.2.10.2.
 Disse skal være fremstillet af materiale, som ikke påvirker selve målingerne eller gasprøvernes kemiske sammensætning med mere end ± 2 % efter 30 minutter (f.eks. lamineret polyethylen-/polyamidfilm eller fluorerede polycarbonhydrider).
 4.1.3. Prøveudtagningssystemer
 4.1.3.1.
 System til udtagning af carbonhydridprøver (opvarmet flammeiondetektor - HFID)
 4.1.3.1.1.
 Systemet til udtagning af carbonhydridprøver omfatter en opvarmet prøvetagningssonde samt prøvetagningsledning, -filter og -pumpe. Stikprøven skal udtages opstrøms fra varmeveksleren (hvis monteret). Udtagningssonden skal være således anbragt i samme afstand fra udstødningsgasindtaget som sonden til partikelmasseudtagning, at prøveudtagningerne ikke påvirker hinanden. Den skal have en indvendig diameter på mindst 4 mm.
 4.1.3.1.2.
 Alle opvarmede dele skal af opvarmningssystemet holdes på en temperatur på 190 °C ± 10 °C.
 4.1.3.1.3.
 Den aritmetiske gennemsnitlige koncentration af de målte carbonhydrider bestemmes ved integration af de sekundopdelte data divideret med fasens eller prøvningens varighed.
 4.1.3.1.4.
 Det opvarmede prøveudtagningsudstyr skal være forsynet med et opvarmet filter, FH, med en virkningsgrad på 99 % for partikler ≥ 0,3 μm til udskillelse af faste partikler fra gasstrømmen til analyse.
 4.1.3.1.5.
 Prøveudtagningsudstyrets forsinkelsestid (fra sonden til analysatorens indtag) må højst være 4 s.
 4.1.3.1.6.
 HFID-enheden skal benyttes med et konstantstrømsystem (varmeveksler) for at sikre en repræsentativ prøveudtagning, medmindre der kompenseres for variationer i CVS-strømmene.
 4.1.4. Analysatorer
 4.1.4.1.
 Generelle forskrifter for gasanalyse
 4.1.4.1.1.
 Analysatoren skal have en måleskala, der er i stand til at vise måleresultaterne med den nøjagtighed, der kræves til måling af koncentrationen af sammensatte stoffer i udstødningsgasprøverne.
 4.1.4.1.2.
 Medmindre andet er defineret, må måleusikkerheden ikke være over ± 2 % (analysatorens grundlæggende afvigelse) uanset


text:
kalibreringsgassernes referenceværdi.
 4.1.4.1.3.
 Prøven af den omgivende luft skal altid måles på samme analysator med samme måleskala.
 4.1.4.1.4.
 Der må ikke benyttes gastørreanordninger før analysatorerne, medmindre det påvises, at dette ikke har nogen indflydelse på indholdet af sammensætningen af gasstrømmen.
 4.1.4.2.
 Analyse af carbonmonoxid (CO) og carbondioxid (CO2):
 Analysatoren skal være et ikkedispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 4.1.4.3.
 Analyse af carbonhydrider (HC) for alle andre brændstoffer end dieselolie
 Analysatoren skal være af flammeioniseringstypen (FID), kalibreret med propangas udtrykt som ækvivalent til carbonatomer (C1).
 4.1.4.4.
 Analyse af carbonhydrider (HC) for dieselolie og eventuelt for andre brændstoffer
 Analysatoren skal være af flammeioniseringstypen med detektor, ventiler, rørforbindelser osv., opvarmet til 190 °C ± 10 °C. Den skal være kalibreret med propangas, udtrykt som ækvivalent til carbonatomer (C1).
 4.1.4.5.
 Analyse af methan (CH4)
 Analysatoren skal enten være en gaskromatograf kombineret med en flammeioniseringsdetektor (FID) eller en flammeioniseringsdetektor kombineret med en enhed til non-methan-afskæring, kalibreret med methan- eller propangas udtrykt som ækvivalent til carbonatomer (C1).
 4.1.4.6.
 Analyse af nitrogenoxider (NOx)
 Analysatorerne skal enten være af kemoluminescenstypen (CLA) eller af den ikkedispersive ultravioletabsorberende type (NDUV).
 4.1.4.11.
 Analyse af hydrogen (H2) (hvis relevant)
 Analysatoren skal være af sektorfelt-massespektrometritypen, kalibreret med hydrogen.
 4.1.4.12.
 Analyse af vand (H2O) (hvis relevant)
 Analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR). NDIR-apparatet skal være kalibreret enten med vanddamp eller med propylen (C3H6). Hvis NDIR-apparatet kalibreres med vanddamp, skal det sikres, at ingen vandkondensation kan forekomme i rør eller tilslutninger under kalibreringen. Hvis NDIR-apparatet kalibreres med propylen, skal analysatorfabrikanten oplyse, hvordan koncentration af propylen omregnes til dens tilsvarende koncentration af vanddamp. Analysatorfabrikanten skal regelmæssigt og mindst én gang om året kontrollere omregningsværdierne.
 4.1.5. Beskrivelse af anbefalet system
 4.1.5.1.
 Figur A5/9 er en skematisk tegning af systemet til prøveudtagning af gasemissioner.
 Figur A5/9 Skematisk tegning af fuldstrøms udstødningsfortyndingssystem
 4.1.5.2.
 Eksempler på systemets komponenter er som anført nedenfor.
 4.1.5.2.1.
 To prøveudtagningssonder til kontinuerlig udtagning af prøver af fortyndingsluft og af den fortyndede blanding af udstødningsgas og luft.
 4.1.5.2.2.
 Et filter til udskillelse af faste partikler fra den gasstrøm, der indsamles til analyse.
 4.1.5.2.3.
 Pumperne og strømningsregulatorne til sikring af en konstant og ensartet strøm af prøver af fortyndet udstødningsgas og fortyndingsluft udtaget i løbet af prøvningen af sonderne og strømmen af gasprøver skal være således, at mængden af prøver efter hver prøvning er tilstrækkelig til analyse.
 4.1.5.2.4.
 Hurtigtvirkende ventiler til at styre den konstante strøm af gasprøver til udtagningssækkene eller udstrømningsåbningen.
 4.1.5.2.5.
 Lufttætte lynkoblinger mellem de hurtigtvirkende ventiler og udtagningssækkene. Koblingen skal have automatisk lukning ved den side, der vender mod udtagningssækkene. Alternativt kan der benyttes andre metoder til at transportere prøverne til analysatoren (f.eks. trevejsspærreventiler).
 4.1.5.2.6.
 Sække til indsamling af prøver af fortyndet udstødningsgas og fortyndingsluft under prøvningen.
 4.1.5.2.7.
 En kritisk venturi til udtagning af proportionale prøver af fortyndet udstødningsgas (kun CFV-CVS).
 4.1.5.3.
 Yderligere komponenter, som er nødvendige for udtagning af carbonhydridprøver med en opvarmet flammeiondetektor (HFID) som vist i figur A5/10.
 4.1.5.3.1.
 Opvarmet prøveudtagningssonde placeret i en fortyndingstunnellen i samme lodrette plan som sonderne til udtagning af prøver af partikelmasse og, hvis relevant, partikler.
 4.1.5.3.2.
 Opvarmet


text:
filter placeret efter prøveudtagningsstedet og før HFID-enheden.
 4.1.5.3.3.
 Opvarmede udvælgelsesventiler mellem nulstillings- og kalibreringsgasforsyningerne og HFID'en.
 4.1.5.3.4.
 Apparater til integrering og registrering af den øjeblikkelige koncentration af carbonhydrider.
 4.1.5.3.5.
 Opvarmede prøveudtagsledninger og opvarmede komponenter fra den opvarmede sonde til HFID-enheden.
 Figur A5/10 Komponenter, der er nødvendige til prøveudtagning af carbonhydrider ved anvendelse af HFID
 4.2. PM-måleudstyr
 4.2.1. Specifikation
 4.2.1.1. Systembeskrivelse
 4.2.1.1.1.
 Enheden til udtagning af partikelmasseprøver består af en prøvetagningssonde (PSP) placeret i en fortyndingstunnel, et partikeloverføringsrør (PTT), en filterholder (FH), (en) pumpe(r), strømningshastighedsregulatorer og måleudstyr. Se figur A5/11, A5/12 og A5/13.
 4.2.1.1.2.
 Der kan anvendes en partikelstørrelsepræklassifikator (PCF), (f.eks. cyklon eller impaktor). I sådanne tilfælde anbefales den placeret opstrøms for filterholderen.
 Figur A5/11 Alternativ konfiguration af partikelmasseudtagningssonden
 4.2.1.2. Generelle krav
 4.2.1.2.1.
 Prøvetagningssonden til prøvegasstrømmen for partikelmasse skal være anbragt således i fortyndingskanalen, at der kan udtages en repræsentativ gasprøve af den homogene luft/udstødningsgasblanding, og den skal være placeret for den eventuelle varmeveksler.
 4.2.1.2.2.
 Strømningshastigheden for partikelprøvestrømmen skal være proportionel med den samlede massestrøm af fortyndet udstødningsgas i fortyndingstunnelen med en tolerance på højst ± 5 % for strømningshastigheden for partikelprøvestrømmen. Verifikationen af proportionaliteten af udtagning af partikelprøver foretages i forbindelse med idriftsættelse af systemet og som krævet af den kompetente myndighed.
 4.2.1.2.3.
 Den udtagne fortyndede udstødningsgas skal holdes på en temperatur over 20 °C og under 52 °C inden for 20 cm opstrøms eller nedstrøms for partikelprøvetagningsfilteroverfladen. Opvarmning eller isolering af komponenter af partikelprøveudtagningssystemet for at opnå dette er tilladt.
 Hvis 52 °C-grænsen overskrides under en prøvning, hvor der ikke forekommer periodisk regenerering, skal CVS-strømningshastigheden forhøjes eller dobbelt fortynding anvendes (hvis det forudsættes, at CVS-strømningshastigheden allerede er tilstrækkelig til ikke at forårsage kondensering inden for CVS, udtagningssække eller det analytiske system).
 4.2.1.2.4.
 Partikelprøven skal udskilles på et enkelt filter monteret i en holder i den udtagne fortyndede udstødningsgasstrøm.
 4.2.1.2.5.
 Alle de dele af fortyndingssystem og prøveudtagningssystem, der er placeret mellem udstødningsrør og filterholder og er i kontakt med ufortyndet og fortyndet udstødningsgas, skal være udformet således, at de giver anledning til mindst mulig deponering eller ændring af partikelmassen. Alle dele skal være fremstillet af elektrisk ledende materialer, der ikke reagerer med udstødningsgassens komponenter, og skal være jordforbundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.
 4.2.1.2.6.
 Hvis der ikke kan kompenseres for variationer i strømningshastigheden, skal der være en varmeveksler og en temperaturregulator som specificeret i punkt 3.3.5.1 eller 3.3.6.4.2 i dette bilag for at sikre, at strømningshastigheden i systemet er konstant, og at der derved sikres proportionalitet i prøveudtagningen.
 4.2.1.2.7.
 De temperaturer, der kræves for at måle PM, skal måles med en nøjagtighed på ± 1 °C og en responstid () på 15 sekunder eller derunder.
 4.2.1.2.8.
 Prøvestrømmen fra fortyndingstunnelen skal måles med en nøjagtighed på ± 2,5 procent af aflæsningen eller ± 1,5 procent fuldt skalaudslag, alt efter hvad der er mindst.
 Ovenstående krav til nøjagtighed af prøvegasstrømmen fra CVS-tunnelen anvendes også, når der anvendes dobbelt fortynding. Derfor skal målingen og kontrollen af sekundær fortyndingsluft og strømningshastighederne for fortyndet udstødningsgas gennem filteret være af en højere grad af nøjagtighed.
 4.2.1.2.9.


text:
Alle datakanaler, der kræves for at måle PM, skal registreres med en frekvens på 1 Hz eller hurtigere. Disse vil normalt omfatte:
 a)
 Temperatur for fortyndet udstødning ved partikelmasseudskillelsesfilteret
 b)
 Prøveudtagningens strømningshastighed
 c)
 Strømningshastighed for sekundær fortyndingsluft (hvis sekundær fortynding anvendes)
 d)
 Strømningshastighed for sekundær fortyndingsluft (hvis sekundær fortynding anvendes)
 4.2.1.2.10.
 Anvendes dobbelt fortyndingssystem, måles nøjagtigheden af den fortyndede udstødningsgas overført fra fortyndingstunnelen Vep defineret i punkt 3.3.2 i bilag B7 i ligningen ikke direkte, men bestemmes ved differentialmåling af strømningshastigheder.
 Nøjagtigheden af de anvendte flowmålere til måling og kontrol af dobbelt fortyndet udstødningsgas gennem partikelprøvetagningsfiltre og til måling/kontrol af sekundær fortyndingsluft skal være tilstrækkelig, således at diffentialvolumen Vep opfylder kravene til nøjagtighed og proportional prøvetagning for enkelt fortynding.
 Kravet om, at der ikke må forekomme kondensation af udstødningsgassen i CVS- fortyndingstunnellen, systemet til måling af den fortyndede udstødnings strømningshastighed, CVS-prøveudtagningssækken eller analysesystemerne finder også anvendelse, i tilfælde af at der anvendes dobbelt fortyndingssystem.
 4.2.1.2.11.
 Ethvert flowmeter, der anvendes i et partikelprøvetagnings- og dobbelt fortyndingssystem, skal underkastes en linearitetsverifikation som foreskrevet af instrumentets fabrikant.
 Figur A5/12 Partikelmasseprøvetagningssystem
 Figur A5/13 System til dobbelt fortynding og partikelmasseprøvetagning
 4.2.1.3. Specifikke krav
 4.2.1.3.1. Prøveudtagningssonde
 4.2.1.3.1.1.
 Prøveudtagningssonden skal opfylde den partikelstørrelseklassifikation, der er beskrevet i punkt 4.2.1.3.1.4 i dette bilag. Det anbefales, at denne funktion opnås ved anvendelse af en skarpkantet åben sonde, der er rettet direkte imod strømningsretningen, samt en præklassifikator (cyklon, impaktor osv.). En egnet prøvetagningssonde, som f.eks. angivet i figur A5/11, kan alternativt bruges, hvis den opfylder den præklassificeringsfunktion, der er beskrevet i punkt 4.2.1.3.1.4 i dette bilag.
 4.2.1.3.1.2.
 Prøveudtagningssonden skal anbringes i mindst 10 tunneldiametres afstand fra udstødningsgasindtaget i strømmens retning og have en indvendig diameter på mindst 8 mm.
 Hvis mere end én prøve udtages samtidigt fra en enkelt prøveudtagningssonde, skal den strøm, der udtrækkes fra sonden, splittes i identiske delstrømme for at undgå fejl i prøveudtagningen.
 Hvis der anvendes flere sonder, skal hver sonde være en skarpkantet åben sonde og rettes direkte imod strømningsretningen. Sonderne skal være placeret med lige stor indbyrdes afstand rundt om fortyndingstunnellens midterakse i længderetningen, og afstanden mellem sonderne skal være mindst 5 cm.
 4.2.1.3.1.3.
 Afstanden fra sondespidsen til filterenheden skal være mindst fem gange sondens diameter, dog højst 2 000 mm.
 4.2.1.3.1.4.
 Præklassifikatoren (f.eks. cyklon, impaktor osv.) skal være placeret opstrøms for filterholderenheden. Præklassifikatorens 50 procents afskæringspunkt på partikeldiameteren skal ligge mellem 2,5 μm og 10 μm ved den volumetriske strømningshastighed for prøveudtagning af PM. Præklassifikatoren skal lade mindst 99 procent af massekoncentrationen af 1 μm-partikler, der kommer ind i præklassifikatoren, passere gennem præklassifikatorens udgang ved den volumetriske strømningshastighed, der er valgt for prøveudtagning PM.
 4.2.1.3.2.
 Partikeloverførselsrør (PTT)
 Alle bøjninger i PTT skal være jævne og have størst mulig radius.
 4.2.1.3.3.
 Sekundær fortynding
 4.2.1.3.3.1.
 Det er muligt at fortynde den prøve, der er udtaget af CVS til partikelmassemåling i en senere fase, forudsat at følgende krav er opfyldt:
 4.2.1.3.3.1.1.
 Sekundær fortyndingsluft skal ledes gennem et medie, der kan reducere partiklerne i den mest gennemtrængende partikelstørrelse i filteret med ≥ 99,95 % eller gennem et


text:
HEPA-filter af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2009. Fortyndingsluften kan valgfrit renses med et aktivt kulfilter, før den ledes til HEPA-filteret. Det anbefales, at et supplerende groft partikelfilter placeres før HEPA-filteret og efter trækulskrubberen, hvis en sådan anvendes.
 4.2.1.3.3.1.2.
 Den sekundære fortyndingsluft skal indskydes i PTT så tæt på udløbet af den fortyndede udstødningsgas fra fortyndingstunnelen som muligt.
 4.2.1.3.3.1.3.
 Opholdstiden for tilførsel af den sekundære fortyndede luft til filteroverfladen skal være mindst 0,25 sekunder, men ikke længere end 5 sekunder.
 4.2.1.3.3.1.4.
 Hvis den dobbelt fortyndede prøve returneres til CVS'en, udvælges det sted, hvor stikprøven skal udtages, således, at det ikke griber ind i udtagning af andre prøver fra CVS.
 4.2.1.3.4.
 Prøveudtagningspumpe og strømningsmåler
 4.2.1.3.4.1.
 Prøvegasstrømningsmåleenheden skal omfatte pumper, gasstrømningsregulatorer og strømningsmålere.
 4.2.1.3.4.2.
 Gasstrømmens temperatur i flowmeteret må ikke svinge med mere end ± 3 °C, bortset fra:
 a)
 Når prøveudtagningsflowmeteret har realtidsovervågning og strømningsregulering, der opererer ved en frekvens på 1 Hz eller hurtigere
 b)
 Under regenereringsprøvninger på køretøjer udstyret med efterbehandlingsanordninger til periodisk regenerering.
 Hvis strømningsvolumenet ændrer sig for meget på grund af for kraftig filterbelastning, er prøvningen ugyldig. Når prøvningen gentages, reduceres strømningshastigheden.
 4.2.1.3.5.
 Filter og filterholder
 4.2.1.3.5.1.
 En ventil skal placeres efter filteret i strømningsretningen. Ventilen skal åbne og lukke inden for 1 sekund fra prøvningens start og dens afslutning.
 4.2.1.3.5.2.
 For en given prøvning indstilles hastigheden ved filterets overflade til en indledende værdi inden for området 20 cm/s til 105 cm/s, og indstilles ved prøvningens begyndelse således, at 105 cm/s ikke overskrides, når fortyndingssystemet køres med en prøvetagningsstrøm, der er proportionel med CVS-strømningshastigheden.
 4.2.1.3.5.3.
 Der anvendes glasfiberfiltre med fluor-kulstofbelægning eller membranfiltre på fluor-kulstofbasis.
 Alle filtertyper skal have en udskillelsesgrad på mindst 99 % for 0,3 μm DOP (di-octylphthalat) eller PAO (poly-alpha-olefin) CS 68649-12-7 eller CS 68037-01-4 ved en gashastighed ved filteroverfladen på mindst 5,33 cm/s, målt efter en af følgende standarder:
 a)
 USA Department of Defense Test Method Standard, MIL-STD-282 method 102.8: DOP-Smoke Penetration of Aerosol-Filter Element;
 b)
 USA Department of Defense Test Method Standard, MIL-STD-282 method 502.1.1: DOP-Smoke Penetration of Gas-Mask Canisters;
 c)
 Institute of Environmental Sciences and Technology, IEST-RP-CC021: Testing HEPA and ULPA Filter Media.
 4.2.1.3.5.4.
 Filterholderen skal være konstrueret således, at den giver en strømningsfordeling over filterets pletareal. Filteret skal være rundt og have et pletareal på mindst 1 075 mm2.
 4.2.2. Specifikationer for vejerum og analysevægt
 4.2.2.1. Vejerum, betingelser
 a)
 Temperaturen i det vejerum, hvor partikelprøveudtagningsfiltrene konditioneres og vejes, skal være 22 °C ± 2 °C (om muligt 22 °C ± 1 °C) ved al konditionering og vejning af filtre.
 b)
 Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende til et dugpunkt på under 10,5 °C og en relativ fugtighed på 45 % ± 8 %.
 c)
 Der tillades begrænsede afvigelser fra forskrifterne for temperatur og fugtighed i vejerummet, hvis den samlede varighed heraf ikke overskrider 30 minutter i en given filterkonditioneringsperiode.
 d)
 Niveauerne for omgivende forurenende stoffer i vejerummet (eller -lokale), der kan sætte sig på partikelfiltre, mens de stabiliseres, skal minimeres.
 e)
 Under selve vejningen tillades der ikke afvigelser


text:
fra de foreskrevne betingelser.
 4.2.2.2. Lineær respons på en analysevægt
 Den analysevægt, der anvendes til at bestemme filtervægten, skal opfylde linearitetsverifikationens kriterier i tabel A5/1 ved anvendelse af lineær regression. Dette forudsætter en præcision på mindst ± 2 μg og en opløsning på mindst 1 μg (1 ciffer = 1 μg). Mindst 4 ækvidistante referencevægte skal prøves. Nulværdien skal ligge inden for ± 1 μg.
 Tabel A5/1
 Analysevægt, verifikationskriterier
 Målesystem
 Skæring a0
 Hældning a1
 Residual standardafvigelse (SEE)
 Determinationskoefficient2
 Partikelmassebalance
 ≤ 1 μg
 0,99-1,01
 ≤ maks. 1 procent
 ≥ 0.998
 4.2.2.3. Elimination af virkningerne af statisk elektricitet
 Virkningerne af statisk elektricitet skal ophæves. Dette kan opnås ved at jorde vægten ved at placere den på en antistatisk måtte og neutralisere partikelprøveudtagningsfiltrene før vejning ved hjælp af en polonium-neutralisator eller en anordning med tilsvarende virkning. Alternativt kan ophævelse af statiske virkninger opnås gennem udligning af den statiske ladning.
 4.2.2.4. Opdriftskorrektion
 Prøveudtagnings- og referencefiltervægtene skal korrigeres for opdrift i luft. Opdriftskorrektionen afhænger af prøvetagningsfilterets massefylde, luftens massefylde og kalibreringsbalancevægtens massefylde, og der tages ikke hensyn til partikelmassens egen opdrift.
 Hvis filtermaterialets massefylde ikke kendes, anvendes følgende massefylder:
 a)
 PTFE-overtrukket glasfiberfilter: 2 300 kg/m3;
 b)
 PTFE-membranfilter: 2 144 kg/m3;
 c)
 PTFE-membranfilter med polymethylpenten-filterring: 920 kg/m3.
 For kalibreringsvægte i rustfrit stål anvendes en massefylde på 8 000 kg/m3. Hvis kalibreringsvægten er af andet materiale, er det nødvendigt at kende og anvende dettes massefylde. International Recommendation OIML R 111-1 Edition 2004(E) (eller tilsvarende) fra Den Internationale Organisation for Retslig Metrologi om kalibreringsvægte bør følges.
 Der anvendes følgende ligning:
 hvor:
 Pef
 er den korrigerede partikelprøvemasse (mg)
 Peuncorr
 er den ukorrigerede partikelprøvemasse (mg)
 ρa
 er luftens massefylde (kg/m3)
 ρw
 er kalibreringsbalancevægtens massefylde (kg/ m3)
 ρf
 er partikelprøvetagningsfiltrets massefylde (kg/m3).
 Luftens vægtfylde, ρa beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 pb
 er det totale atmosfæretryk (kPa)
 Ta
 er lufttemperaturen, hvor vægten er placeret (Kelvin - K)
 Mmix
 er luftens molarmasse i et miljø i balance, 28,836 g mol–1
 R
 er den molare gaskonstant, 8,3144 J mol–1 K–1.
 4.3. PN-måleudstyr (hvis PM-måling er påkrævet)
 4.3.1. Specifikation
 4.3.1.1. Systembeskrivelse
 4.3.1.1.1.
 Prøveudtagningssystemet for partikler skal bestå af en sonde eller et prøveudtagningspunkt til udtagning af en prøve fra en homogent blandet strøm i et fortyndingssystem, en enhed, der fjerner flygtige partikler (VPR) opstrøms for en partikelantaltæller (PNC) samt et egnet overførselsrør. Se figur A5/14.
 4.3.1.1.2.
 Det anbefales, at en partikelstørrelse-præklassifikator (PCF - f.eks. cyklon eller impaktor) placeres før indgangen til VPR. Præklassifikatorens 50 %-skæringspunkt for partikeldiameter skal ligge på mellem 2,5 μm og 10 μm ved den volumetriske strømningshastighed, der er valgt for prøveudtagning af partikelemissioner. Præklassifikatoren skal lade mindst 99 % af massekoncentrationen af 1 μm-partikler, der kommer ind i præklassifikatoren, passere gennem præklassifikatorens udgang ved den volumetriske strømningshastighed, der er valgt til prøveudtagning af partikelemissioner.
 En prøvetagningssonde, der fungerer som en egnet anordning til størrelseklassifikation som vist i figur A5/11, kan accepteres som alternativ til en præklassifikator.
 4.3.1.2. Generelle krav
 4.3.1.2.1.
 Prøveudtagningspunktet for partikler skal være placeret i fortyndingssystemet. I tilfælde af at der anvendes dobbelt fortyndingssystem, skal partikelprøveudtagningspunktet placeres i


text:
det primære fortyndingssystem.
 4.3.1.2.1.1.
 Prøvetagningssondens spids eller PSP og PTT'en udgør tilsammen partikeloverførselssystemet (PTS). PTS'en fører prøven fra fortyndingstunnellen til VPR-indgangen. PTS'en skal opfylde følgende betingelser:
 a)
 Prøvetagningssonden skal anbringes mindst 10 tunneldiametres afstand nedstrøms for udstødningsgasindtaget og skal vende opstrøms ind i tunnellens gasstrøm, idet dens akse ved spidsen skal være parallel med fortyndingstunnellen.
 b)
 Prøvetagningssonden skal være opstrøms for eventuelle konditioneringsapparater (f.eks. en varmeveksler).
 c)
 Prøvetagningssonden skal placeres i fortyndingsskakten, således at prøven tages fra en homogen blanding af fortynding/udstødning.
 4.3.1.2.1.2.
 Prøvegas udtaget gennem PTS'en skal opfylde følgende betingelser:
 a)
 Hvis der anvendes et fuldstrøms udstødningsfortyndingssystem, skal dette have et flow-Reynolds-tal, Re, som er lavere end 1 700.
 b)
 I tilfælde af at der anvendes dobbelt fortyndingssystem, skal dette have et Reynolds-tal, Re, der er lavere end 1 700 i PTT, dvs. nedstrøms for prøveudtagningssonden eller -punktet.
 c)
 Den skal have en opholdstid på ≤ 3 sekunder.
 4.3.1.2.1.3.
 Enhver anden prøveudtagningskonfiguration for PTS, for hvilken der kan påvises en ækvivalent partikelpenetration på 30 nm, vil blive anset for acceptabel.
 4.3.1.2.1.4.
 Udgangsrøret (OT), der leder den fortyndede prøve fra VPS til indgangen til PNC, skal have følgende karakteristika:
 a)
 En indvendig diameter på ≥ 4mm.
 b)
 En gasprøveopholdstid på ≤ 0,8 sekunder.
 4.3.1.2.1.5.
 Enhver anden prøveudtagningskonfiguration for OT, for hvilken der kan påvises en ækvivalent partikelpenetration på 30 nm, vil blive anset for acceptabel.
 4.3.1.2.2.
 VPR skal omfatte anordninger til fortynding af prøver og fjernelse af flygtige partikler.
 4.3.1.2.3.
 Alle de dele af fortyndingssystemet og prøveudtagningssystemet, der er placeret mellem udstødningsrør og PNC og er i kontakt med ufortyndet og fortyndet udstødningsgas, skal være udformet således, at de giver anledning til mindst mulig deponering af partikler. Alle dele skal være fremstillet af elektrisk ledende materialer, der ikke reagerer med udstødningsgassens komponenter, og skal være jordforbundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.
 4.3.1.2.4.
 Partikelprøveudtagningssystemet skal omfatte god praksis for aerosolprøveudtagning, herunder undgåelse af knæk og pludselige ændringer i tværsnit, brug af glatte indvendige overflader og minimering af prøveudtagningslinjens længde. Gradvise ændringer i tværsnit kan accepteres.
 4.3.1.3. Specifikke krav
 4.3.1.3.1.
 Partikelprøven må ikke ledes gennem en pumpe før passagen gennem PNC.
 4.3.1.3.2.
 Det anbefales at anvende en præklassifikator.
 4.3.1.3.3.
 Prækonditioneringsenheden til forbehandling af prøven skal:
 a)
 være i stand til at fortynde prøven i et eller flere trin for at opnå en partikelantalkoncentration under den øverste tærskel i PNC'ens modus for tælling af enkeltpartikler og en gastemperatur under 35 °C ved PNC-indgangen
 b)
 omfatte en indledende opvarmet fortyndingsfase, som leverer en prøve med en temperatur på ≥ 150 °C og ≤ 350 °C ± 10 °C og fortynder med en faktor på mindst 10
 c)
 De opvarmede faser styret, så de har en konstant nominel driftstemperatur inden for intervallet ≥ 150 °C og ≤ 400 °C ± 10 °C
 d)
 vise om de opvarmede faser har den rette driftstemperatur
 e)
 være udformet med henblik på at opfylde en penetrationsvirkningsgrad for faststofpartikler på mindst 70 procent for partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 100 nm
 f)
 kunne opnå en reduktionsfaktor for partikelkoncentrationen
 for


text:
partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm og 50 nm, som højst er henholdsvis 30 og 20 % højere, og højst 5 % lavere, end reduktionsfaktoren for partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 100 nm for VPR som helhed.Reduktionsfaktoren for partikelkoncentration ved hver partikelstørrelse beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 hvor:
 er partikelantalkoncentration opstrøms for partikler med diameteren di
 er partikelantalkoncentration nedstrøms for partikler med diameteren di
 di
 er partiklernes elektriske mobilitetsdiameter (30, 50 eller 100 nm).
 og
 skal korrigeres til samme betingelser.
 Den aritmetiske gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentration ved hver partikelstørrelse beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 Det anbefales, at VPR'en kalibreres og valideres som en komplet enhed.
 g)
 være konstrueret i overensstemmelse med god teknisk praksis for at sikre, at reduktionsfaktoren for partikler er stabil gennem en prøvning
 h)
 også opnå over 99,0 % fordampning af 30 nm tetracontan-partikler (CH3(CH2)38CH3) med en indgangskoncentration på ≥ 10 000 cm3 ved hjælp af opvarmning og reduktion af tetracontanens deltryk.
 4.3.1.3.4.
 PNC'en skal:
 a)
 køre under fuldstrømsbetingelser
 b)
 have en tællenøjagtighed på ± 10 % i området fra 1 pr. cm3 til den øverste tærskel i PNC'ens modus for tælling af enkeltpartikler i forhold til en passende sporbar standard. Ved koncentrationer under 100 cm3 kan det for målinger gennemsnitsberegnet over lange prøveudtagningsperioder kræves, at PNC'ens nøjagtighed påvises med en høj grad af statistisk konfidens
 c)
 have en opløsning på mindst 0,1 partikler pr. cm3 ved koncentrationer under 100 pr. cm3
 d)
 have en lineær respons for partikelantalkoncentrationer i hele måleområdet i modus for tælling af enkeltpartikler
 e)
 have en datarapporteringsfrekvens på 0,5 Hz eller derover
 f)
 have en t90-responstid i hele det målte koncentrationsområde på under 5 s
 g)
 indeholde en korrektionsfunktion for koincidens på indtil maks. 10 % korrektion og kunne gøre brug af en intern kalibreringsfaktor som bestemt i punkt 5.7.1.3 i dette bilag, men må ikke gøre brug af nogen anden algoritme til at korrigere for eller definere tællevirkningsgraden
 h)
 have tællevirkningsgrader ved de forskellige partikelstørrelser som specificeret i tabel A5/2.
 Tabel A5/2
 PNC-tællevirkningsgrad
 Partikelstørrelser med elektrisk mobilitetsdiameter (nm)
 PNC-tællevirkningsgrad (%)
 23 ±1
 50 ±12
 41 ±1
 90.
 4.3.1.3.5.
 Hvis PNC'en anvender en arbejdsvæske, skal denne udskiftes med den hyppighed, der er angivet af instrumentfabrikanten.
 4.3.1.3.6.
 Hvis de ikke holdes på et kendt konstant niveau ved det punkt, hvor PNC-strømningshastigheden styres, skal tryk og/eller temperatur ved indgangen til PNC måles med henblik på at korrigere partikelantalkoncentrationsmålinger til standardbetingelser.
 4.3.1.3.7.
 Summen af opholdstiden for PTS, VPR og OT samt PNC's t90-responstid må højst være 20 s.
 4.3.1.4.
 Beskrivelse af anbefalet system
 Følgende punkt beskriver den anbefalede praksis for måling af PN. Systemer, der opfylder funktionsspecifikationerne i punkt 4.3.1.2 og 4.3.1.3 i dette bilag, kan dog accepteres.
 Figur A5/14 Et anbefalet partikelprøveudtagningssystem
 4.3.1.4.1.
 Beskrivelse af prøveudtagningssystem
 4.3.1.4.1.1.
 Partikelprøveudtagningssystemet skal bestå af en prøveudtagningssonde eller et partikelprøveudtagningspunkt i fortyndingssystemet, et PTT, en PCF og en VPR opstrøms for PNC-enheden.
 4.3.1.4.1.2.
 VPR skal omfatte anordninger til fortynding af prøve (partikelantalfortyndere: PND1 og PND2) og partikelfordampning (fordampningsrør — evaporation tube, ET).
 4.3.1.4.1.3.


text:
Arrangementet af prøveudtagningssonde eller prøveudtagningspunkt for prøvningens gasstrøm skal være således, at en repræsentativ prøve af gasstrømmen tages fra en homogen blanding af fortynder/udstødning.
 5. KALIBRERINGSINTERVALLER OG PROCEDURER
 5.1. Kalibreringsintervaller
 Alle instrumenter i tabel A5/3 skal kalibreres ved/efter intervaller for større vedligeholdelse.
 Tabel A5/3
 Instrumentkalibreringsintervaller
 Instrumentkontrol
 Interval
 Kriterium
 Gasanalysatorens lineariseringstilgang (kalibrering)
 Hver 6. måned
 ± 2 procent af aflæsningen
 Mid-span
 Hver 6. måned
 ± 2 procent
 CO NDIR:
 CO2/H2O-interferens
 Månedligt
 -1 til 3 ppm
 Kontrol af NOx-konverter
 Månedligt
 > 95 procent
 Kontrol af CH4-afskæring
 Årligt
 98 % af ethan
 FID CH4-respons
 Årligt
 Se punkt 5.4.3 i dette bilag
 FID luft-/brændstoftilførsel
 Ved større vedligeholdelse
 Ifølge instrumentfabrikanten
 NO/NO2 NDUV:
 H2O, HC-interferens
 Ved større vedligeholdelse
 Ifølge instrumentfabrikanten
 Laser-infrarød spektrometre (modulerede højtopløsende smalbåndsinfrarøde flerkanalanalysatorer): kontrol af interferens
 Årligt
 Ifølge instrumentfabrikanten
 QCL
 Årligt
 Ifølge instrumentfabrikanten
 GC-metoder
 Se punkt 7.2 i dette bilag
 Se punkt 7.2 i dette bilag
 LC-metoder
 Årligt
 Ifølge instrumentfabrikanten
 Fotoakustik
 Årligt
 Ifølge instrumentfabrikanten
 FTIR: verifikation af linearitet
 Inden for 370 dage før prøvning
 Se punkt 7.1 i dette bilag
 Mikrogramvægt, linearitet
 Årligt
 Se punkt 4.2.2.2 i dette bilag.
 PNC (partikelantaltæller) (hvis relevant)
 Se punkt 5.7.1.1 i dette bilag.
 Se punkt 5.7.1.3 i dette bilag.
 VPR (volatile particle remover)
 Se punkt 5.7.2.1 i dette bilag.
 Se punkt 5.7.2 i dette bilag
 Tabel A5/4
 Konstantvolumensystemet (CVS), kalibreringsintervaller
 CVS
 Interval
 Kriterium
 CVS-strøm
 Efter vedligeholdelse
 ± 2 procent
 Temperatursensor
 Årligt
 ±1 °C
 Tryksensor
 Årligt
 ±0,4 kPa
 Indsprøjtning, kontrol
 Ugentligt
 ± 2 procent
 Tabel A5/5
 Miljødata, kalibreringsintervaller
 Klima
 Interval
 Kriterium
 Temperatur
 Årligt
 ±1 °C
 Fugt
 Årligt
 ± 5 % relativ fugtighed
 Omgivende tryk
 Årligt
 ±0,4 kPa
 Afkølingsventilator
 Efter vedligeholdelse
 Jf. punkt 1.1.1i dette bilag
 5.2. Kalibrering af analysator, metoder
 5.2.1.
 Hver analysator skal kalibreres som angivet af instrumentfabrikanten eller i det mindste lige så hyppigt som anført i tabel A5/3.
 5.2.2.
 Hvert af de normalt benyttede måleområder lineariseres på følgende måde:
 5.2.2.1.
 Lineariseringskurven etableres over mindst fem kalibreringspunkter, som skal være så jævnt fordelt som muligt. Den største nominelle kalibreringsgaskoncentration skal være mindst 80 % af fuldt skalaudslag.
 5.2.2.2.
 Den kalibreringsgaskoncentrationen kan også opnås ved hjælp af et gasdeleapparat, ved fortynding med renset N2 eller med renset syntetisk luft.
 5.2.2.3.
 Lineariseringskurven beregnes ved hjælp af de mindste kvadraters metode. Hvis der derved fremkommer et mere end tredjegrads polynomium, skal der være mindst to flere kalibreringspunkter end graden af polynomiet.
 5.2.2.4.
 Lineariseringskurven må ikke afvige med mere end ± 2 % fra den nominelle værdi for hver kalibreringsgas.
 5.2.2.5.
 Lineariseringskurven og lineariseringspunkterne gør det muligt at kontrollere, at kalibreringen er udført korrekt. Analysatorernes specifikationer skal angives, navnlig:
 a)
 Analysator- og gaskomponent
 b)
 Skala
 c)
 Dato for linearisering.
 5.2.2.6.
 Anden teknologi (f.eks. computer, elektronisk skalaomskifter osv.) kan benyttes, hvis det over for den kompetente myndighed på tilfredsstillende måde godtgøres, at den giver en tilsvarende nøjagtighed.
 5.3. Analysator, verifikationsprocedure for nulstilling og kalibrering
 5.3.1.
 Hvert normalt benyttet måleområde skal kontrolleres før hver analyse i henhold til punkt 5.3.1.1 og 5.3.1.2 i dette bilag.
 5.3.1.1.
 Kalibreringen kontrolleres ved hjælp af en nulstillingsgas og en kalibreringsgas ifølge punkt 2.14.2.3 i bilag B6


text:
5.3.1.2.
 Efter prøvningen anvendes nulstillingsgas og den samme kalibreringsgas til fornyet kontrol i henhold til punkt 2.14.2.4 i bilag B6.
 5.4. Metode til kontrol af FID-enheden og carbonhydridresponsen
 5.4.1. Detektorresponsoptimering
 FID-enheden indstilles som angivet af fabrikanten. Der benyttes propan i luft på det normalt benyttede måleområde.
 5.4.2. Kalibrering af carbonhydridanalysatoren
 5.4.2.1.
 Analysatoren bør kalibreres ved hjælp af propan i luft og renset syntetisk luft.
 5.4.2.2.
 En kalibreringskurve etableres som beskrevet i punkt 5.2.2 i dette bilag.
 5.4.3. Forskellige carbonhydriders responsfaktorer og anbefalede grænseværdier
 5.4.3.1.
 Responsfaktoren Rf for et bestemt carbonhydrid er forholdet mellem C1-målingen i FID-enheden og gascylinderkoncentrationen, udtrykt som ppm C1.
 Prøvegassens koncentration skal være således, at den giver en respons på omtrent 80 % af fuldt udslag i måleområdet. Koncentrationen skal være kendt med en nøjagtighed på ± 2 % i forhold til en gravimetrisk standard udtrykt i volumen. Endvidere skal gascylinderen forkonditioneres i 24 timer ved en temperatur på mellem 20 og 30 °C.
 5.4.3.2.
 Methanfaktoren RfCH4 skal måles og bestemmes, når en analysator tages i brug, og derefter hvert år eller efter intervaller for større vedligeholdelsese, alt efter hvad der indtræffer først.
 Propylenresponsfaktoren RfC3H6 og toluenresponsfaktoren RfC7H8 måles , når en analysator tages i brug. Det anbefales, at de måles ved eller efter større vedligeholdelse, som eventuelt kan påvirke responsfaktorerne.
 De prøvegasser, der skal benyttes, og de anbefalede responsfaktorer er følgende:
 Methan og renset luft:
 eller 1,00 < Rf < 1,05 for køretøjer drevet af NG/biomethan
 Propylen og renset luft:
 Toluen og renset luft:
 Faktorerne er i forhold til en Rf på 1,00 for propan og renset luft.
 5.5. Metode til prøvning af NOx-konverterens virkningsgrad
 5.5.1.
 Ved hjælp af prøveopstillingen i figur A5/15 og den fremgangsmåde, der er beskrevet nedenfor, skal konverternes virkningsgrad ved konvertering af NO2 til NO prøves ved hjælp af en ozonisator.
 5.5.1.1.
 Analysatoren kalibreres i det mest benyttede måleområde efter fabrikantens anvisninger ved hjælp af nulstillingsgas og kalibreringsgas (NO-indholdet skal svare til ca. 80 % af fuldt skalaudslag, og NO2-koncentrationen i gasblandingen skal være under 5 % af NO-koncentrationen). NOx-analysatoren skal være stillet på NO, således at kalibreringsgassen ikke går gennem konverteren. Den angivne koncentration registreres.
 5.5.1.2.
 Via en T-samling tilføres løbende oxygen eller syntetisk luft til kalibreringsgasstrømmen, indtil den viste koncentration ligger ca. 10 % under den kalibreringskoncentration, der er anført i punkt 5.5.1.1 i dette bilag. Den angivne koncentration (c) registreres. Ozonisatoren skal være ude af funktion under denne proces.
 5.5.1.3.
 Ozonisatoren aktiveres derefter for at producere tilstrækkelig ozon til, at NO-koncentrationen bringes ned på 20 % (mindst 10 %) af den i punkt 5.5.1.1 i dette bilag anførte kalibreringskoncentration. Den angivne koncentration (d) registreres.
 5.5.1.4.
 NOx-analysatoren stilles efterfølgende om på NOx-modus, således at gasblandingen (bestående af NO, NO2, O2 og N2) nu ledes gennem konverteren. Den angivne koncentration (a) registreres.
 5.5.1.5.
 Ozonisatoren sættes nu ud af funktion. Gasblandingen i punkt 5.5.1.2 i dette bilag går gennem konverteren til detektoren. Den angivne koncentration (b) registreres.
 Figur A5/15 Prøveopstilling til prøvning af NOx-konverterens virkningsgrad x
 5.5.1.6.
 Med ozonisatoren ude af funktion


text:
afbrydes strømmen af oxygen eller syntetisk luft. NO2-aflæsningen på analysatoren må da højst ligge 5 % over det i punkt 5.5.1.1 i dette bilag anførte tal.
 5.5.1.7.
 Den procentuelle virkningsgrad for NOx-konverteren beregnes ved hjælp af koncentrationerne a, b, c og d som fastsat i punkt 5.5.1.2 til og med 5.5.1.5 i dette bilag ved hjælp af følgende ligning:
 Konverterens virkningsgrad må ikke være under 95 %. Konverterens virkningsgrad skal afprøves med den frekvens, som er defineret i tabel A5/3.
 5.6. Kalibrering af mikrogramvægten
 Kalibreringen af mikrogramvægten, der benyttes til vejning af partikelfilter, skal kunne henføres til en national eller international standard. Vægten skal opfylde linearitetskravene i punkt 4.2.2.2 i dette bilag. Linearitetsverifikationen udføres hver 12. måned eller når som helst, der er foretaget systemændringer, der kan have betydning for kalibreringen.
 5.7. Kalibrering og validering af partikelprøveudtagningssystemet (hvis PN-måling er påkrævet)
 Eksempel på metoder til kalibrering/validering findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grpe/pmpFCP.html
 5.7.1. Kalibrering af PNC
 5.7.1.1.
 Den kompetente myndighed skal sikre, at der findes et kalibreringscertifikat for PNC, der påviser overensstemmelse med en sporbar standard, udstedt inden for 13 måneder før emissionsprøvningen. Mellem kalibreringer skal enten PNC'ens tællevirkningsgrad overvåges for forringelse, eller PNC'ens væge skal rutinemæssigt udskiftes hver 6. måned. Se figur A5/16 og A5/17. PNC'ens optællingseffektivitet kan overvåges i forhold til en reference-PNC eller i forhold til mindst to andre måle-PNC'er. Hvis PNC'en rapporterer partikelantalkoncentrationer inden for ± 10 procent af det aritmetiske gennemsnit af koncentrationerne for reference-PNC'en eller for en gruppe af to eller flere PNC'er, skal PNC'en herefter betragtes som stabil; ellers er vedligeholdelse af PNC'en påkrævet. Hvis PNC'en kontrolleres mod to eller flere andre måle-PNC'er, er det tilladt at anvende et referencekøretøj, der køres successivt i forskellige testceller med hver deres egen PNC.
 Figur A5/16 Årssekvens for nominel PNC
 Figur A5/17 Udvidet årssekvens for PNC (i tilfælde af forsinkelse af en fuldstændig PNC-kalibrering)
 5.7.1.2.
 PNC skal rekalibreres, og der skal udstedes et nyt kalibreringscertifikat, efter enhver form for større vedligeholdelse.
 5.7.1.3.
 Kalibreringen skal kunne henføres til en national eller international standardkalibreringsmetode ved sammenligning af PNC'ens respons under kalibrering med responsen i:
 a)
 et kalibreret aerosolelektrometer ved samtidig prøveudtagning af elektrostatisk klassificerede kalibreringspartikler eller
 b)
 en anden PNC, der er blevet direkte kalibreret ved ovennævnte metode.
 5.7.1.3.1.
 I punkt 5.7.1.3 a) i dette bilag skal kalibreringen foretages med anvendelse af mindst seks standardkoncentrationer fordelt så jævnt som muligt over PNC'ens måleområde.
 5.7.1.3.2.
 I punkt 5.7.1.3 b) i dette bilag skal kalibreringen foretages med anvendelse af mindst seks standardkoncentrationer i PNC'ens måleområde. I mindst 3 punkter skal der være koncentrationer under 1 000 pr. cm3, og de resterende koncentrationer skal være lineært fordelt mellem 1 000 pr. cm3 og maksimum i PNC'ens måleområde i modus for tælling af enkeltpartikler.
 5.7.1.3.3.
 Med henblik på kravene i punkt 5.7.1.3. a) og 5.7.1.3. b) i dette bilag skal de valgte punkter omfatte et nominelt nulkoncentrationspunkt frembragt ved tilslutning af HEPA-filtre af mindst klasse H13 i henhold til EN 1822:2008, eller med ækvivalent ydelse, til indgangen af hvert instrument. Uden anvendelse af kalibreringsfaktor


text:
på PNC'en under kalibreringen skal de målte koncentrationer befinde sig inden for ± 10 % af standardkoncentrationen for hver koncentration, bortset fra nulpunktet, og hvis dette ikke er tilfældet, afvises den PNC, der kalibreres. Gradienten fra en lineær regression (efter de mindste kvadraters metode) af de to datasæt beregnes og registreres. En kalibreringsfaktor lig gradientens reciprokke værdi skal anvendes på PNC'en under kalibreringen. Responsens linearitet beregnes som Pearsons korrelationskoefficient (r) for de to datasæt og skal være lig med eller større end 0,97. Ved beregning af både gradient og r2 skal den lineære regression tvinges gennem oprindelsespunktet (nulkoncentration på begge instrumenter).
 5.7.1.4.
 Kalibreringen skal også omfatte en kontrol efter forskrifterne i punkt 4.3.1.3.4 h) i dette bilag af PNC'ens detektionseffektivitet med partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 23 nm. Kontrol af tællevirkningsgraden med 41 nm-partikler er ikke påkrævet.
 5.7.2. Kalibrering/validering af VPR
 5.7.2.1.
 Kalibrering af VPR'ens reduktionsfaktorer for partikelkoncentrationer over hele området af fortyndingsindstillinger ved instrumentets faste nominelle driftstemperaturer er påkrævet, når enheden er ny samt efter enhver større vedligeholdelse. Kravene til periodisk validering af VPR'ens reduktionsfaktor for partikelkoncentration er begrænset til en kontrol ved en enkelt indstilling, typisk den, der anvendes til måling af køretøjer med partikelfilter. Den kompetente myndighed skal inden for 6 måneder før emissionsprøvningen sikre, at der findes et kalibreringscertifikat eller et valideringscertifikat for VPR'en. Hvis VPR'en indeholder temperaturovervågningsalarmer, tillades et valideringsinterval på 13 måneder.
 Det anbefales, at VPR'en kalibreres og valideres som en komplet enhed.
 VPR'en skal karakteriseres for reduktionsfaktor for partikelkoncentration med faste partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm, 50 nm og 100 nm. Reduktionsfaktorer for partikelkoncentrationen for partikler med elektrisk mobilitetsdiameter på 30 nm og 50 nm må højst være henholdsvis 30 og 20 % højere, og højst 5 % lavere, end reduktionsfaktoren for partikler med elektrisk mobilitetsdiameter på 100 nm. Med hensyn til validering skal den aritmetiske gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentrationen ligge inden for ± 10 % af den aritmetiske gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentration bestemt under VPR'ens primære kalibrering.
 5.7.2.2.
 Prøveaerosolen for disse målinger skal være faste partikler med en elektrisk mobilitetsdiameter på 30, 50 og 100 nm og en mindste koncentration på 5 000 partikler pr. cm3 ved indgangen til VPR. Der kan også vælges en polydispers aerosol med elektrisk mobilitetmediandiameter på 50 nm til validering. Prøveaerosolen skal være termisk stabil ved VPR-driftstemperaturer. Partikelantalkoncentrationer skal måles opstrøms og nedstrøms for komponenterne.
 Reduktionsfaktoren for partikelkoncentration ved hver monodispers partikelstørrelse,, beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 hvor:
 er partikelantalkoncentration opstrøms for partikler med diameteren di
 er partikelantalkoncentration nedstrøms for partikler med diameteren di
 di
 er partiklernes elektriske mobilitetsdiameter (30, 50 eller 100 nm).
 og
 skal korrigeres til samme betingelser.
 Den aritmetiske gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentration ved hver partikelstørrelse beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 Hvis en polydispers 50 nm aerosol anvendes til validering, skal den aritmetiske gennemsnitlige reduktionsfaktor for partikelkoncentration ved den fortyndingsindstilling, der anvendes til validering beregnes ved hjælp af følgende ligning:
 hvor:
 Nin
 er opstrøms partikelantalkoncentration
 Nout
 er nedstrøms partikelantalkoncentration.
 5.7.2.3.
 VPR skal påvises at kunne fjerne mere end


text:
99,0 % tetracontan-partikler(CH3(CH2)38CH3) med en elektrisk mobilitetsdiameter på mindst 30 nm ved en indgangskoncentration på ≥ 10 000 cm3, når den kører ved mindste fortyndingsindstilling og den driftstemperatur, der er anbefalet af fabrikanten.
 5.7.3. Procedurer til kontrol af partikelmålingssystem
 På månedsbasis skal strømmen ind i PNC have en målt værdi inden for 5 % af PNC's nominelle strømningshastighed, når der foretages kontrol med et kalibreret flowmeter.
 5.8. Blandingssystemets nøjagtighed
 Hvis et gasdeleapparat anvendes til at udføre kalibreringer som defineret i punkt 5.2 i dette bilag, skal blandingssystemets nøjagtighed være således, at koncentrationerne af de fortyndede kalibreringsgasser kan bestemmes med en nøjagtighed på ± 2 procent. En kalibreringskurve, skal verificeres ved en mid-span-kontrol som beskrevet i punkt 5.3 i dette bilag. En kalibreringsgas med en koncentration på under 50 procent af analysatorens område skal være under 2 procent af den certificerede koncentration.
 6. REFERENCEGASSER
 Kun for niveau 1B:
 Hvis gasser inden for følgende tolerance af den anførte værdi ikke er tilgængelige i Japans Calibration Service System (JCSS), kan der anvendes en gas med en større, men med den strammeste tolerancemargen, der findes i JCSS.
 6.1. Rene gasser
 6.1.1.
 Alle værdier i ppm betyder V-ppm (vpm)
 6.1.2.
 Følgende rene gasser skal om nødvendigt stå til rådighed for kalibrering og brug:
 6.1.2.1.
 Nitrogen:
 Renhed: ≤1 ppm C1, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm CO2, ≤0,1 ppm NO, ≤0,1 ppm N2O, ≤0,1 ppm NH3.
 6.1.2.2.
 Syntetisk luft:
 Renhed: ≤1 ppm C1, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm CO2, ≤0,1 ppm NO, ≤0,1 ppm NO2; oxygenindhold mellem 18 og 21 % vol.
 6.1.2.3.
 Oxygen:
 Renhed: > 99,5 % vol. O2
 6.1.2.4.
 Hydrogen (og blanding indeholdende helium eller nitrogen):
 Renhed: ≤1 ppm C1, ≤400 ppm CO2; hydrogenindhold mellem 39 og 41 % vol.
 6.1.2.5.
 Carbonmonoxid:
 Renhed: minimum 99,5 %
 6.1.2.6.
 Propan:
 Renhed: minimum 99,5 %
 6.2. Kalibreringsgasser
 Den faktiske koncentration af en kalibreringsgas må ikke afvige mere end ±1 % af den nominelle værdi og skal kunne henføres til nationale og internationale standarder.
 Gasblandinger med nedenstående sammensætning skal være til rådighed med bulkgassens specifikationer i henhold til punkt 6.1.2.1 eller 6.1.2.2 i dette bilag:
 a)
 C3H8 i syntetisk luft (se punkt 6.1.2.2 i dette bilag)
 b)
 CO i nitrogen
 c)
 CO2 i nitrogen
 d)
 CH4 i syntetisk luft
 e)
 NO i nitrogen (NO2-indholdet i denne kalibreringsgas må ikke overstige 5 % af NO-indholdet).
 BILAG B6
 Type 1-prøvningsprocedure og prøvningsbetingelser
 1. BESKRIVELSE AF PRØVNINGER
 1.1.
 Type 1-prøvning anvendes til at kontrollere emissionerne af gasformige forbindelser, partikelmasse, partikelantal (hvis partikelantallet skal måles), CO2-masseemissioner, brændstofforbrug, elektrisk energiforbrug samt elektrisk rækkevidde inden for den gældende WLTP-prøvningscyklus samt OBFCM-anordningens nøjagtighed (hvis relevant).
 1.1.1.
 Prøvningen skal udføres i henhold til metoden i punkt 2 i dette bilag eller punkt 3 i bilag 8 for rent elektriske køretøjer, hybride elkøretøjer og hybride brændselscellekøretøjer til komprimeret hydrogen. Udstødningsgasser, partikelmasse og partikelantal (hvis partikelantallet skal måles) udtages og analyseres efter de foreskrevne metoder.
 1.1.2.
 Hvis der anvendes LPG eller NG/biomethan som referencebrændstof, finder følgende bestemmelser desuden anvendelse.
 1.1.2.1.
 Godkendelse af et stamkøretøj hvad angår udstødningsemissionerne
 1.1.2.1.1.
 Stamkøretøjet


text:
skal påvises at være i stand til selv at tilpasse sig til enhver brændstofsammensætning, som kan forekomme på markedet. For LPG forekommer variationer i C3/C4-sammensætningen. For NG/biomethan er der sædvanligvis to typer brændstof med henholdsvis høj brændværdi (H-gas) og lav brændværdi (L-gas), men med betydelig spredning inden for begge områder; deres Wobbe-indeks er meget forskellige. Disse variationer afspejler sig i referencebrændstofferne.
 1.1.2.1.2.
 For køretøjer, der kører på LPG, NG/biomethan, underkastes stamkøretøjet/-køretøjerne en type 1-prøvning med de to ekstreme referencebrændstoffer, der er fastsat i bilag B3. For så vidt angår NG/biomethan gælder, at hvis omskift mellem de to brændstoffer i praksis er lettet ved brug af en kontakt, må denne kontakt ikke anvendes i forbindelse med typegodkendelsen. I sådanne tilfælde kan den i punkt 2.6 i dette bilag omhandlede prækonditioneringscyklus udvides på fabrikantens anmodning og med den godkendende myndigheds godkendelse.
 1.1.2.1.3.
 Køretøjet anses for overensstemmende, hvis der i de prøvninger og med de referencebrændstoffer, som er nævnt i punkt 1.1.2.1.2 i dette bilag, overholder emissionsgrænseværdierne.
 1.1.2.1.4.
 For køretøjer, der kører på LPG eller NG/biomethan, bestemmes emissionsforholdet »r« for hvert forurenende stof på følgende måde:
 Brændstoftype(r)
 Referencebrændstoffer
 Bestemmelse af »r«
 LPG og benzin eller kun LPG
 Brændstof A
 Brændstof B
 NG/biomethan og benzin eller kun NG/biomethan
 Brændstof G20
 Brændstof G25
 1.1.2.2.
 Godkendelse af et medlem af familien hvad angår udstødningsemissionerne:
 For typegodkendelse af gasdrevet mono-brændstofkøretøj og gasdrevet bi-brændstofkøretøjer, der er sat til at fungere på gas, og som kører på LPG eller NG/biomethan, som medlem af familien, gennemføres en type 1-prøvning med et gasreferencebrændstof. Ethvert af de to gasreferencebrændstoffer kan anvendes. Køretøjet anses for overensstemmende, når følgende krav er opfyldt:
 1.1.2.2.1.
 Køretøjet er i overensstemmelse med definitionen af et familiemedlem i punkt 6.3.6.3 i denne forordning.
 1.1.2.2.2.
 Hvis prøvningsbrændstoffet er referencebrændstof A for LPG eller G20 for NG/biomethan, multipliceres emissionsresultatet med den relevante faktor »r«, som er beregnet i punkt 1.1.2.1.4 i dette bilag, hvis r > 1; hvis r < 1, skal der ikke foretages korrektion.
 1.1.2.2.3.
 Hvis prøvningsbrændstoffet er referencebrændstof B for LPG eller G25 for NG/biomethan, divideres emissionsresultatet med den relevante faktor »r«, som er beregnet i punkt 1.1.2.1.4 i dette bilag, hvis r < 1; hvis r > 1, skal der ikke foretages korrektion.
 1.1.2.2.4.
 På fabrikantens anmodning kan type 1-prøvningen foretages på begge referencebrændstoffer, således at der ikke skal foretages korrektion.
 1.1.2.2.5.
 Køretøjet skal opfylde de emissionsgrænseværdier, som gælder for den pågældende kategori af både målte og beregnede emissioner.
 1.1.2.2.6.
 Hvis der foretages gentagne prøvninger af samme motor, findes gennemsnittet for resultaterne for referencebrændstof G20, eller A, og for referencebrændstof G25, eller B, først; derefter beregnes faktoren »r« på grundlag af disse gennemsnitsresultater.
 1.1.2.2.7.
 Uden at det tilsidesætter bestemmelserne i punkt 2.6.4.1.2 i dette bilag, er det under type 1-prøvningen tilladt at anvende benzin enten udelukkende eller samtidigt med gas, ved drift i gasfunktion, forudsat at energiforbruget af gas er større end 80 % af den samlede energimængde, der forbruges under prøvningen. Denne procentdel beregnes i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i tillæg 3 til


text:
dette bilag.
 1.2.
 Antallet af prøvninger fastlægges i henhold til flowdiagrammet i figur A6/1. Grænseværdien er den maksimalt tilladte værdi for emissionen efter de respektive kriterieemissioner som angivet i tabel 1 i denne forordning.
 1.2.1.
 Flowdiagrammet i figur A6/1 anvendes kun for hele den gældende WLTP-prøvningscyklus og ikke for de individuelle faser.
 1.2.2.
 Prøvningsresultaterne er værdierne efter de relevante justeringer angivet i efterbehandlingstabellerne i bilag B7 og bilag B8.
 1.2.3.
 Bestemmelse af de samlede cyklusværdier
 1.2.3.1.
 Hvis der under en af prøvningerne overskrides en grænseværdi for kriterieemissioner, afvises køretøjet.
 1.2.3.2.
 Afhængigt af køretøjets type skal fabrikanten opgive de relevante samlede cyklusværdier af CO2-masseemission, elektrisk energiforbrug, brændstofforbrug og brændstofeffektivitet samt PER og AER i henhold til tabel A6/1.
 1.2.3.3.
 For niveau 1A:
 Den opgivne værdi for det elektriske energiforbrug for OVC-HEV'er under ladningsforbrugende driftstilstand bestemmes ikke i henhold til figur A6/1. Den skal opfattes som typegodkendelsesværdi, hvis den opgivne CO2-værdi accepteres som godkendelsesværdi. Hvis dette ikke er tilfældet, skal den målte værdi for elektrisk energiforbrug opfattes som typegodkendelsesværdien. Dokumentation for sammenhæng mellem oplyst CO2-masseemission og elektrisk energiforbrug forelægges for den kompetente myndighed på forhånd som relevant.
 For niveau 1B
 Den opgivne værdi for brændstofeffektiviteten for OVC-HEV'er under ladningsforbrugende driftstilstand bestemmes ikke i henhold til figur A6/1. Den skal opfattes som typegodkendelsesværdi, hvis den opgivne værdi for elektrisk energiforbrug accepteres som godkendelsesværdi. Hvis dette ikke er tilfældet, skal den målte værdi for brændstofeffektiviteten opfattes som typegodkendelsesværdien. Dokumentation for sammenhæng mellem oplyst brændstofeffektivitet og elektrisk energiforbrug forelægges for den kompetente myndighed på forhånd som relevant.
 1.2.3.4.
 Hvis efter den første prøvning alle kriterier i række 1 i den gældende tabel A6/2 er opfyldt, accepteres alle de af fabrikanten opgivne værdier som typegodkendelsesværdier. Hvis et af kriterierne i række 1 i den gældende tabel A6/2 ikke er opfyldt, skal der udføres endnu en prøvning med det samme køretøj.
 1.2.3.5.
 Efter den anden prøvning skal de aritmetiske gennemsnitsresultater af de to prøvninger beregnes. Hvis alle kriterier i række 2 i den gældende tabel A6/2 er opfyldt ved disse aritmetiske gennemsnitsresultater, accepteres alle de af fabrikanten opgivne værdier som typegodkendelsesværdier. Hvis et af kriterierne i række 2 i den gældende tabel A6/2 ikke er opfyldt, skal der udføres en tredje prøvning med det samme køretøj.
 1.2.3.6.
 Efter den tredje prøvning skal de aritmetiske gennemsnitsresultater af de tre prøvninger beregnes. For alle parametre, der opfylder det pågældende kriterium i række 3 i den gældende tabel A6/2, skal den opgivne værdi opfattes som typegodkendelsesværdien. For alle parametre, der ikke opfylder det pågældende kriterium i række 3 i den gældende tabel A6/2, skal det aritmetiske gennemsnitsresultat opfattes som typegodkendelsesværdien.
 1.2.3.7.
 Hvis et af kriterierne i den gældende tabel A6/2 ikke er opfyldt efter den første eller anden prøvning, kan værdierne på fabrikantens anmodning og efter godkendelse fra den kompetente myndighed opgives på ny som højere værdier for emissioner eller forbrug eller som lavere værdier for elektrisk rækkevidde med henblik på at reducere det krævede antal prøvninger til typegodkendelse.
 1.2.3.8.
 Bestemmelse af godkendelsesværdierne
 1.2.3.8.1.
 Kun for niveau 1A
 Foruden kravet


text:
i punkt 1.2.3.8.2 anvendes følgende godkendelsesværdier for dCO21, dCO22 og dCO23 i forbindelse med kriterierne for antallet af prøvninger i tabel A6/2:
 dCO21 = 0,990
 dCO22 = 0,995
 dCO23 = 1,000
 1.2.3.8.2.
 Kun for niveau 1A:
 Hvis den ladningsforbrugende type 1-prøvning for OVC-HEV'er består af to eller flere gældende WLTP-prøvningscyklusser, og dCO2x-værdien er mindre end 1,0, erstattes dCO2x-værdien med 1,0.
 1.2.3.9.
 Hvis et prøvningsresultat eller et gennemsnit af prøvningsresultater er opnået og bekræftet som typegodkendelsesværdien, refereres der i forbindelse med yderligere beregninger til resultatet som »den opgivne værdi«.
 Tabel A6/1
 Gældende regler for en fabrikants opgivne værdier (værdier for samlet cyklus)
 (1)
 (hvis relevant)
 Drivlinje
 Kun niveau 1A
 MCO2
 (2)
 (g/km)
 Niveau 1A:
 FC
 (kg/100 km)
 Niveau 1B:
 FE (km/l eller km/kg)
 Elektrisk energiforbrug (3)
 Wh/km
 Fuldt elektrisk rækkevidde/Rent elektrisk rækkevidde (3)
 (km)
 Køretøjer, der prøves efter bilag B6 (rene ICE-køretøjer)
 MCO2
 Punkt 3 i bilag B7.
 FC
 Punkt 1,4 i bilag B7.
 FE
 Punkt 1,4 i bilag B7.
 -
 -
 NOVC-FCHV
 -
 FCCS
 Punkt 4.2.1.2.1 i bilag B8.
 .
 FECS
 Punkt 4.2.1.2.1 i bilag B8.
 -
 -
 OVC-FCHV
 CD
 -
 FC,CD
 Ikke relevant
 ECAC,CD
 AER
 CS
 -
 FCCS
 Ikke relevant
 -
 -
 NOVC-HEV
 MCO2,CS
 Punkt 4.1.1 i bilag B8.
 -
 FECS
 Punkt 4.1.1.1 i bilag B8.
 -
 -
 OVC-HEV
 CD
 MCO2,CD
 Punkt 4.1.2 i bilag B8.
 -
 FECD
 Punkt 4.6.1 i bilag B8.
 For niveau 1A: ECAC,CD
 Punkt 4.3.1 i bilag B8.
 For niveau 1B: EC
 Punkt 4.6.2 i bilag B8.
 AER
 Punkt 4.4.1.1 i bilag B8.
 CS
 MCO2,CS
 Punkt 4.1.1 i bilag B8.
 -
 FECS
 Punkt 4.1.1.1 i bilag B8.
 -
 -
 PEV
 -
 -
 -
 ECWLTC
 Punkt 4.3.4.2 i bilag B8.
 PERWLTC
 Punkt 4.4.2 i bilag B8.
 Figur A6/1 Rutediagram for antallet af type 1-prøvninger
 Tabel A6/2
 Kriterier for antallet af prøvninger
 For så vidt angår rene ICE-køretøjer, ladningsbevarende type 1-prøvning af NOVC-HEV’er og OVC-HEV’er
 Prøvning
 Bedømmelsesparameter
 Kriterieemissioner
 For niveau 1a: MCO2
 For niveau 1B: FE
 Række 1
 Anden prøvning
 Første prøvningsresultater
 ≤ Reguleringsgrænse × 0,9
 ≤ Opgivet værdi × dCO21
 (5)
 ≥ Opgivet værdi × 1,0
 Række 2
 Anden prøvning
 Aritmetisk gennemsnit af det første og det andet prøvningsresultat
 ≤ Reguleringsgrænse × 1,0 (4)
 ≤ Opgivet værdi × dCO22
 (5)
 ≥ Opgivet værdi × 1,0
 Række 3
 Tredje prøvning
 Det aritmetiske gennemsnit af tre prøvningsresultater
 ≤ Reguleringsgrænse × 1,0 (4)
 ≤ Opgivet værdi × dCO23
 (5)
 ≥ Opgivet værdi × 1,0
 Ved ladningsforbrugende type 1-prøvning af OVC-HEV'er.
 Prøvning
 Bedømmelsesparameter
 Kriterieemissioner
 For niveau 1A: MCO2,CD
 For niveau 1B
 EC
 For niveau 1A: AER
 Række 1
 Anden prøvning
 Første prøvningsresultater
 ≤ Reguleringsgrænse × 0,9 (6)
 ≤ Opgivet værdi × dCO21
 (8)
 ≤ Opgivet værdi × 1,0
 ≥ Opgivet værdi × 1,0
 Række 2
 Anden prøvning
 Aritmetisk gennemsnit af det første og det andet prøvningsresultat
 ≤ Reguleringsgrænse × 1,0 (7)
 ≤ Opgivet værdi × dCO22
 (8)
 ≤ Opgivet værdi × 1,0
 ≥ Opgivet værdi × 1,0
 Række 3
 Tredje prøvning
 Det aritmetiske gennemsnit af tre prøvningsresultater
 ≤ Reguleringsgrænse × 1,0 (7)
 ≤ Opgivet værdi × dCO23
 (8)
 ≤ Opgivet