text:
kontrol af CO2-dæmpning
 Følgende metode eller den af instrumentfabrikanten anviste metode kan anvendes til at bestemme CO2-dæmpning ved at anvende et gasdeleapparat, som blander binære justeringsgasser med nulstillingsgas som fortyndingsmiddel og opfylder specifikationerne i punkt 9.4.5.6, eller der kan udvikles en anden protokol gennem god teknisk praksis:
 a)
 Der anvendes PTFE-rør eller rustfri stålrør til de nødvendige forbindelser.
 b)
 Gasdeleapparatet skal være konfigureret således, at næsten lige store mængder af justerings- og fortyndingsgas blandes med hinanden.
 c)
 Hvis CLD-analysatoren har en driftsform, hvor den udelukkende detekterer NO, i modsætning til samlet NOx, skal CLD-analysatoren betjenes i førstnævnte driftsform.
 d)
 Der anvendes en CO2-justeringsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og en koncentration, der er ca. to gange den maksimale CO2-koncentration, der forventes under emissionsprøvningen.
 e)
 Der anvendes en NO-justeringsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og en koncentration, der er ca. to gange den maksimale NO-koncentration, der forventes under emissionsprøvningen. For nøjagtig verifikation kan der anvendes en højere koncentration i overenstemmelse med instrumentfabrikantens anbefaling og god teknisk praksis, hvis den forventede NO-koncentration er lavere end det minimumsområde for verifikationen, som instrumentfabrikanten har specificeret.
 f)
 CLD-analysatoren nulstilles og justeres. CLD-analysatoren justeres med NO-justeringsgassen fra litra e) i dette punkt gennem gasdeleapparatet. NO-justeringsgassen skal være forbundet til gasdeleapparatets justeringsport; en nulstillingsgas skal forbindes til gasdeleapparatets fortynderport; der anvendes samme nominelle blandingsforhold som valgt i litra b) i dette punkt. NO-koncentrationen ved gasdeleapparatets udgang anvendes til at justere CLD-analysatoren. Der foretages korrektion af gasegenskaberne i nødvendigt omfang for at sikre nøjagtig gasdeling.
 g)
 CO2-justeringsgassen skal være forbundet til gasdeleapparatets justeringsport.
 h)
 NO-justeringsgassen skal være forbundet til gasdeleapparatets fortynderport.
 i)
 Mens der strømmer NO og CO2 gennem gasdeleapparatet, stabiliseres gasdeleapparats udgang. CO2-koncentrationen fra gasdeleapparatets udgang bestemmes, idet der i fornødent omfang foretages korrektion af gasegenskaberne for at sikre en nøjagtig gasdeling. Koncentrationen, x
 CO2act, registreres og anvendes til kontrolberegning af dæmpningen i 8.1.11.2.3. Som et alternativ til gasdeleapparatet kan der anvendes en anden simpel gasblanderanordning. I dette tilfælde anvendes en gasanalysator til at bestemme CO2-koncentrationen. Hvis der anvendes en NDIR-analysator sammen med en simpel gasblandingsanordning, skal den opfylde kravene i dette punkt, og den justeres med den CO2-justeringsgas, der er nævnt i litra d) i dette afsnit. NDIR-analysatorens linearitet skal først kontrolleres inden for hele området op til det dobbelte af den maksimale CO2-koncentration, der forventes under prøvningen.
 j)
 NO-koncentrationen måles nedstrøms for gasdeleapparatet med CLD-analysatoren. Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af overføringsledningen og for analysatorens respons. Mens analysatoren måler prøvens koncentration, registreres analysatorens måling i 30 s. Det aritmetiske gennemsnit beregnes ud fra disse data, x
 NOmeas. x
 NOmeas, registreres og anvendes til kontrolberegning af dæmpningen i punkt 8.1.11.2.3.
 k)
 Den faktiske NO-koncentration beregnes ved gasdeleapparatets udgang, x
 NOact, på grundlag af justeringsgaskoncentrationerne og x
 CO2act i overensstemmelse med ligningen (8-5). Den beregnede værdi anvendes i til kontrolberegning af dæmpningen i ligning (8-4).
 l)
 De værdier, der er registreret i overensstemmelse med punkt 8.1.11.1.4 og 8.1.11.1.5 i dette afsnit,


text:
anvendes til beregning af dæmpningen som beskrevet i punkt 8.1.11.2.3.
 8.1.11.1.5. Procedure for kontrol af H2O-dæmpning
 Følgende metode eller den af instrumentfabrikanten anviste metode kan anvendes til at bestemme H2O-dæmpning, eller der kan udvikles en anden protokol gennem god teknisk praksis:
 a)
 Der anvendes PTFE-rør eller rustfri stålrør til de nødvendige forbindelser.
 b)
 Hvis CLD-analysatoren har en driftsform, hvor den udelukkende detekterer NOx, i modsætning til samlet NOx, skal CLD-analysatoren betjenes i førstnævnte driftsform.
 c)
 Der anvendes en NO-justeringsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og en koncentration, der ligger tæt på den maksimale koncentration, der forventes under emissionsprøvningen. For nøjagtig verifikation kan der anvendes en højere koncentration i overenstemmelse med instrumentfabrikantens anbefaling og god teknisk praksis, hvis den forventede NO-koncentration er lavere end det minimumsområde for verifikationen, som instrumentfabrikanten har specificeret.
 d)
 CLD-analysatoren nulstilles og justeres. CLD-analysatoren justeres med NO-justeringsgassen i litra c) i dette punkt, justeringsgassens koncentration registreres som x
 NOdry, og den anvendes til kontrolberegning af dæmpningen i punkt 8.1.11.2.3.
 e)
 NO-justeringsgassen skal befugtes ved gennembobling i destilleret vand i en tæt beholder. Hvis den befugtede NO-justeringsgasprøve ikke går igennem en prøvetørrer i forbindelse med denne verifikationsprøvning, styres beholderens temperatur, således at der genereres et H2O-niveau, omtrent svarende til den maksimale molbrøk af H2O, der forventes under emissionsprøvningen. Hvis den befugtede NO-justeringsgasprøve ikke går igennem en prøvetørrer, skal den målte H2O-dæmpning i kontrolberegningerne af dæmpningen i punkt 8.1.11.2.3 måles i forhold til den højeste molbrøk af H2O, der forventes under emissionsprøvningen. Hvis den befugtede NO-justeringsgas ledes gennem en tørreenhed under denne kontrolprøvning, skal beholdertemperaturen styres, så der genereres et H2O-niveau, der er mindst lige så højt som det i punkt 9.3.2.3.1 bestemte. I dette tilfælde viser kontrolberegningerne af dæmpningen i punkt 8.1.11.2.3 ikke den målte H2O-dæmpning
 f)
 Den befugtede NO-prøvegas indføres i prøvetagningssystemet. Den kan indføres opstrøms eller nedstrøms for en prøvetørrer, der anvendes under emissionsprøvningen. Afhængigt af indføringsstedet vælges den relevante beregningsmetode i litra e). Bemærk, at prøvetørreren skal opfylde verifikationen for prøvetørrere i punkt 8.1.8.5.8.
 g)
 Molbrøken af H2O i den befugtede NO-justeringsgas måles. Hvis der anvendes en prøvetørrer, måles molbrøken af H2O i den befugtede NO-justeringsgas nedstrøms for prøvetørreren, x
 H2Omeas. Det anbefales at måle x
 H2Omeas så tæt som muligt på CLD-analysatorens indgang. x
 H2Omeas kan beregnes ud fra målingerne af dugpunktet, T
 dew, og det absolutte tryk, p
 total.
 h)
 Der anvendes god teknisk praksis for at undgå kondensation i overføringsledninger, fittings eller ventiler fra det punkt, hvor x
 H2Omeas måles til analysatoren. Det anbefales, at systemet konstrueres, således at vægtemperaturerne i overføringslinjer, fittings og ventiler fra det punkt, hvor x
 H2Omeas måles til analysatoren, er mindst 5 °C over dugpunktet for den lokale gasprøve.
 i)
 Koncentrationen af den befugtede NO-justeringsgas måles med CLD-analysatoren. Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af overføringsledningen og for analysatorens respons. Mens analysatoren måler prøvens koncentration, registreres analysatorens måling i 30 s. Det aritmetiske gennemsnit beregnes ud fra disse data, x
 NOwet. x
 NOwet

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
registreres og anvendes i kontrolberegningen af dæmpningen i punkt i 8.1.11.2.3.
 8.1.11.2. CLD-kontrolberegning af dæmpningen
 Kontrolberegning af dæmpningen foretages som beskrevet i dette punkt.
 8.1.11.2.1. Mængde vand, der forventes under prøvningen
 Den maksimale forventede molbrøk af vand under emissionsprøvningen, x
 H2Oexp, anslås. Dette overslag foretages, hvor den befugtede NO-justeringsgas blev indført, jf. litra f) i punkt 8.1.11.1.5. I forbindelse med vurderingen af den maksimale forventede molbrøk af vand tages der højde for det maksimale forventede vandindhold i forbrændingsluften, forbrændingsprodukter fra brændstoffet samt eventuel fortyndingsluft. Hvis den befugtede NO-justeringsgas indføres i prøvesystemet opstrøms for en prøvetørrer under kontrolprøvningen, er det ikke nødvendigt at anslå den maksimale forventede molbrøk vand, og x
 H2Oexp sættes lig med x
 H2Omeas.
 8.1.11.2.2. Mængde CO2, der forventes under prøvningen
 Den maksimale forventede CO2-koncentration under emissionsprøvningen, xH2Oexp, anslås. Dette skøn foretages ved det punkt i prøvetagningssystemet, hvor de blandede NO- og CO2 -justeringsgasser indføres som angivet i litra j) i punkt 8.1.11.1.4. Når den maksimale forventede molbrøk af vand anslås, tages der højde for det maksimale CO2-indhold i forbrændingsprodukter fra brændstof og fortyndingsluft.
 8.1.11.2.3. Beregning af kombineret H2O- og CO2-dæmpning
 Den kombinerede H2O og CO2-dæmpning beregnes som følger:
 (8-4)
 hvor:
 dæmpning
 =
 mængde CLD-dæmpning
 x
 NOdry
 =
 målt koncentration af NO opstrøms for gennembobler i overensstemmelse med litra d) i punkt 8.1.11.1.5.
 x
 NOwet
 =
 målt koncentration af NO opstrøms for gennembobler i overensstemmelse med litra i) i punkt 8.1.11.1.5.
 x
 H2Oexp
 =
 den maksimale forventede molbrøk af vand under emissionsprøvning i overensstemmelse med punkt 8.1.11.2.1.
 x
 H2Omeas
 =
 målt molbrøk af vand under dæmpningskontrol i overensstemmelse med litra g) i punkt 8.1.11.1.5.
 x
 NOmeas
 =
 målt koncentration af NO, når NO-justeringsgas blandes med CO2-justeringsgas, i overensstemmelse med litra j) i punkt 8.1.11.1.4.
 x
 NOact
 =
 faktisk koncentration af NO, når NO-justeringsgas blandes med CO2-justeringsgas, i overensstemmelse med litra j) i punkt 8.1.11.1.4, og beregnet efter ligning (8-5)
 x
 CO2exp
 =
 den maksimale forventede molbrøk af CO2 under emissionsprøvning i overensstemmelse med punkt 8.1.11.2.2.
 x
 CO2act
 =
 faktisk koncentration af NO2, når NO-justeringsgas blandes med CO2-justeringsgas, i overensstemmelse med litra i) i punkt 8.1.11.1.4.
 (8-5)
 hvor:
 x
 NOspan
 =
 NO-justeringsgaskoncentrationen i gasdeleapparatets indgang i overensstemmelse med litra e) i punkt 8.1.11.1.4.
 x
 CO2span
 =
 CO2-justeringsgaskoncentrationen i gasdeleapparatets indgang i overensstemmelse med litra d) i punkt 8.1.11.1.4.
 8.1.11.3. Kontrol af NDUV-analysatorens HC- og H2O-interferens
 8.1.11.3.1. Omfang og hyppighed
 Hvis NOx måles med en NDUV-analysator, kontrolleres mængden af H2O-interferens og carbonhydridinterferens efter den første opstilling af analysatoren og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.3.2. Måleprincip
 Carbonhydrider og H2O har en påvist interferens med NDUV-analysatorer, idet de forårsager respons i lighed med responsen for NOx. Hvis NDUV-analysatoren anvender kompensationsalgoritmer, der udnytter måling af andre gasser, til gennemførelsen af interferenskontrollen, skal sådanne målinger samtidig udføres med henblik på prøvning af algoritmerne under analysatorinterferenskontrollen.
 8.1.11.3.3. Systemkrav
 En NOx-NDUV-analysator skal have en kombineret H2O- og HC-interferens, som ligger inden for ± 2 % af den gennemsnitlige NOx-koncentration.
 8.1.11.3.4. Procedure
 Interferenskontrol foretages på følgende måde:
 a)
 NOx-NDUV-analysatoren opstartes, betjenes, nulstilles og justeres i overensstemmelse med instrumentfabrikantens


text:
anvisninger.
 b)
 Det anbefales, at der udtrækkes udstødning fra motoren til denne kontrol. Der anvendes en CLD-analysator, som opfylder specifikationerne i punkt 9.4 til kvantificering af NOx i udstødningen. CLD-responsen anvendes som referenceværdi. Desuden skal der måles HC i udstødningen med en FID-analysator, som opfylder specifikationerne i punkt 9.4. FID-responsen anvendes som referenceværdi for carbonhydrider.
 c)
 Opstrøms for prøvetørreren, hvis en sådan anvendes ved prøvningen, indføres motorens udstødning i NDUV-analysatoren.
 d)
 Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af overføringsledningen og for analysatorens respons.
 e)
 Mens alle analysatorer måler prøvens koncentration, registreres 30 sekunders prøvedata, og det aritmetiske gennemsnit for de tre analysatorer beregnes.
 f)
 CLD-gennemsnittet subtraheres fra NDUV-gennemsnittet.
 g)
 Denne difference multipliceres med forholdet mellem den forventede gennemsnitlige HC-koncentration og den HC-koncentrationen, der er målt under kontrollen. Analysatoren opfylder interferenskontrollen i dette punkt, hvis dens resultat ligger inden for ± 2 % af den forventede NOx-koncentration ved standarden:
 (8-6)
 hvor:
 =
 gennemsnitskoncentration af NOx målt af CLD-enheden [μmol/mol] eller [ppm]
 =
 gennemsnitskoncentration af NOx målt af NDUV-enheden [μmol/mol] eller [ppm]
 =
 gennemsnitskoncentration af målt HC [μmol/mol] eller [ppm]
 =
 gennemsnitskoncentration af forventet HC ved standarden [μmol/mol] eller [ppm]
 =
 gennemsnitskoncentration af forventet NOX ved standarden [μmol/mol] eller [ppm]
 8.1.11.3.5. Krav til kølebad (køler)
 Det skal påvises, at vandfjernelsesteknikken ved den højeste forventede vanddampkoncentration H
 m opretholder CLD-fugtigheden på ≤ 5 g vand/kg tør luft (eller ca. 0,8 % vol. H2O), hvilket svarer til 100 % relativ fugtighed ved 3,9 °C og 101,3 kPa. Denne fugtighedsspecifikation er også ækvivalent med ca. 25 % relativ fugtighed ved 25 °C og 101,3 kPa. Dette kan påvises ved at måle temperaturen ved udgangen af en varmeaffugter eller ved at måle fugtigheden på et punkt lige ovenfor CLD.
 8.1.11.4. Kølebad, NO2-gennemtrængning (køler)
 8.1.11.4.1. Omfang og hyppighed
 Hvis der anvendes kølebad (køler) til at tørre en prøve opstrøms for et NOx-måleinstrument, men uden brug af NO2-til-NO-konverter opstrøms for kølebadet, skal denne kontrol foretages af kølebadets NO2-penetration. Denne kontrol foretages efter opstilling og større vedligeholdelse.
 8.1.11.4.2. Måleprincip
 En prøvetørrer (køler) fjerner vand, som ellers kan forårsage interferens ved NOx–målingen. Dog kan flydende vandrester i et ukorrekt udformet kølebad fjerne NO2 fra prøven. Hvis der anvendes et kølebad uden en opstrøms NO2-til-NO-konverter, kan det således fjerne NO2 fra prøven før NOx-målingen.
 8.1.11.4.3. Systemkrav
 Køleren skal tillade måling af mindst 95 % af den samlede NO2 ved maksimalt forventet NO2-koncentration.
 8.1.11.4.4. Procedure
 Der anvendes følgende procedure til at verificere kølerens ydeevne:
 a)
 Instrumentopsætning Analysator- og kølerfabrikantens anvisninger vedrørende opstart og betjening skal følges. Analysatoren og køleren justeres i nødvendigt omfang for at optimere ydeevnen.
 b)
 Opstilling af udstyr og dataindsamling
 i)
 Den/de samlede gasanalysator(er) nulstilles og justeres som før emissionsprøvning.
 ii)
 Der vælges en NO2-kalibreringsgas (restgas eller tør luft), som har en NO2-koncentration, der ligger tæt på den maksimale forventede under prøvningen. For nøjagtig verifikation kan der anvendes en højere koncentration i overenstemmelse med instrumentfabrikantens anbefaling og god teknisk praksis, hvis den forventede NO2-koncentration er lavere


text:
end det minimumsområde for verifikationen, som instrumentfabrikanten har specificeret.
 iii)
 Denne kalibreringsgas skal have overløb ved gasprøvetagningssystemets sonde eller overstrømsanordning. Der skal afsættes tid til stabilisering af den samlede NOx-reaktion, idet der kun tages højde for transportforsinkelser og instrumentrespons.
 iv)
 Gennemsnitsværdien for 30 sekunders registrerede samlede NOx-data beregnes, og denne værdi registreres som x
 NOxref.
 v)
 Strømmen af NO2-kalibreringsgas stoppes.
 vi)
 Derefter mættes prøvetagningssystemet ved at skabe overstrøm fra en dugpunktgenerators udgang (indstillet til et dugpunkt på 50 °C) til gasprøvetagningssystemets sonde eller overstrømsanordning. Dugpunktgeneratorens udgang sendes gennem prøvetagningssystemet og køleren i mindst 10 minutter, indtil køleren forventes at fjerne en konstant mængde vand.
 vii)
 Den indstilles omgående tilbage til at overstrømme den NO2-kalibreringsgas, der anvendes til at fastsætte x
 NOxref. Der skal afsættes tid til stabilisering af den samlede NOx-reaktion, idet der kun tages højde for transportforsinkelser og instrumentrespons. Gennemsnitsværdien for 30 sekunders registrerede samlede NOx-data beregnes, og denne værdi registreres som x
 NOxmeas.
 viii)
 x
 NOxmeas korrigeres til x
 NOxdry baseret på den resterende vanddamp, der passerede gennem køleren med dennes udgangstemperatur og -tryk.
 c)
 Evaluering af ydeevne. Hvis x
 NOxdry er mindre end 95 % af x
 NOxref, skal køleren repareres eller udskiftes.
 8.1.11.5. Kontrol af NO2-til-NO-konverter
 8.1.11.5.1. Omfang og hyppighed
 Hvis der anvendes en analysator, som udelukkende måler NO til at bestemme NOx, skal der benyttes en NO2-til-NO-konverter opstrøms for analysatoren. Denne kontrol skal foretages efter montering af konverteren, efter større vedligeholdelse og inden for 35 dage før en emissionsprøvning. Denne verifikation gentages med denne frekvens for at efterprøve, hvorvidt NO2-til-NO-konverterens katalytiske aktivitet er forringet.
 8.1.11.5.2. Måleprincip
 Ved hjælp af en NO2-til-NO-konverter kan en analysator, som udelukkende måler NO, bestemme den samlede NOx ved at konvertere NO2 i udstødningen til NO.
 8.1.11.5.3. Systemkrav
 En NO2-til-NO-konverter skal gøre det muligt at måle mindst 95 % af den samlede NO2 ved maksimalt forventet NO2-koncentration.
 8.1.11.5.4. Procedure
 Følgende procedure benyttes til verifikation af en NO2-til-NO-konverters ydelse.
 a)
 Instrumenterne opstilles efter anvisningerne for ibrugtagning og betjening fra fabrikanten af analysatoren og NO2-til-NO-konverteren. Analysatoren og konverteren justeres i nødvendigt omfang for at optimere ydeevnen.
 b)
 En ozonisators indgang tilsluttes en nulluft- eller oxygenkilde, og dens udgang forbindes til én port i et 3-vejs T-stykke. En NO-justeringsgas tilsluttes en anden port, og NO2-til-NO-konverterens indgang forbindes til den sidste port.
 c)
 Der tages følgende skridt ved udførelse af denne kontrol:
 i)
 Ozonisatorens luft afbrydes, der slukkes for strømmen til ozonatoren, og NO2-til-NO-konverteren indstilles i bypass-indstilling (dvs. NO-indstilling). Der afsættes tid til stabilisering, idet der kun tages højde for transportforsinkelser og instrumentrespons.
 ii)
 Strømmen af NO-gas og nulstillingsgas justeres, således at NO-koncentrationen ved analysatoren ligger tæt på den højeste samlede NOx-koncentration, der forventes under prøvningen. NO2-indholdet i gasblandingen skal være under 5 % af NO-koncentrationen. NO-koncentrationen registreres ved at beregne gennemsnittet af 30 sekunders prøvedata fra analysatoren, og denne værdi registreres som x
 NOref. For nøjagtig verifikation kan der anvendes en højere koncentration i overenstemmelse med instrumentfabrikantens anbefaling og god teknisk praksis, hvis den forventede NO-koncentration er lavere end det minimumsområde for verifikationen, som


text:
instrumentfabrikanten har specificeret.
 iii)
 Der tændes for ozonatorens O2-forsyning, og O2-strømningshastigheden justeres, således at den på analysatoren viste NO er omtrent 10 % lavere end x
 NOref. NO-koncentrationen registreres ved at beregne gennemsnittet af 30 sekunders prøvedata fra analysatoren, og denne værdi registreres som x
 NO+02mix.
 iv)
 Ozonisatoren tændes, og ozongenereringshastigheden justeres, således at den NO, der måles af analysatoren, er omtrent 20 % af x
 NOref, mens der opretholdes mindst 10 % ureageret NO. NO-koncentrationen registreres ved at beregne gennemsnittet af 30 sekunders prøvedata fra analysatoren, og denne værdi registreres som x
 NOmeas.
 v)
 NOx-analysatoren sættes i NOx-indstilling, og den samlede NOx måles. NOx-koncentrationen registreres ved at beregne gennemsnittet af 30 sekunders prøvedata fra analysatoren, og denne værdi registreres som x
 NOxmeas.
 vi)
 Ozonisatoren skal være slukket, men gasstrømmen gennem systemet skal opretholdes. NOx-analysatoren vil angive NOx i NO + O2-blandingen. NOx-koncentrationen registreres ved at beregne gennemsnittet af 30 sekunders prøvedata fra analysatoren, og denne værdi registreres som x
 NOx+O2mix.
 vii)
 O2 skal være slukket. NOx-analysatoren vil angive NOx i den oprindelige NO + N2-blanding. NOx-koncentrationen registreres ved at beregne gennemsnittet af 30 sekunders prøvedata fra analysatoren, og denne værdi registreres som x
 NOxref. Denne værdi må ikke være mere end 5 % over x
 NOref-værdien.
 d)
 Evaluering af ydeevne. NOx-konverterens virkningsgrad beregnes ved at udskifte de koncentrationer, der fremkommer, i følgende ligning:
 (8-7)
 e)
 Hvis resultatet er mindre end 95 %, skal NO2-til-NO-konverteren repareres eller udskiftes.
 8.1.12. Partikelmålinger
 8.1.12.1. Verifikation af partikelvægt og af vejningsprocessen
 8.1.12.1.1. Omfang og hyppighed
 I dette punkt beskrives tre verifikationer.
 a)
 Uafhængig verifikation af ydelsen af partikelvejningen foretaget inden for 370 dage før vejning af et partikelfilter.
 b)
 Nulstilling og justering af vægten inden for 12 timer før vejning af et partikelfilter.
 c)
 Verifikation af, at massebestemmelsen af referencefiltre før og efter vejning af filter overholder en bestemt tolerance.
 8.1.12.1.2. Uafhængig verifikation
 Vægtens fabrikant (eller en repræsentant, der er godkendt af denne) skal verificere vejeydelsen inden for 370 dage efter prøvningen i overensstemmelse med de interne revisionsprocedurer.
 8.1.12.1.3. Nulstilling og justering
 Vejeydelsen verificeres ved at nulstille og justere den med mindst én kalibreringsvægt, og alle anvendte vægte skal opfylde specifikationerne i punkt 9.5.2 i forbindelse med denne kontrol. Der anvendes en manuel eller automatiseret procedure:
 a)
 Ved en manuel procedure kræves, at der anvendes en vægt, som nulstilles og justeres med mindst én kalibreringsvægt. Hvis der opnås gennemsnitsværdier ved at gentage vejningsprocessen for at forbedre nøjagtigheden af partikelmålinger, anvendes samme proces til at verificere vejeydelsen.
 b)
 Der foretages en automatisk procedure med interne kalibreringsvægte, som anvendes til automatisk at verificerevejeydelsen. Disse interne kalibreringsvægte skal opfylde specifikationerne i punkt 9.5.2 med henblik på denne verifikation.
 8.1.12.1.4. Vejning af referenceprøver
 Alle masseaflæsninger under vejningen skal verificeres ved at veje referenceprøvemedierne (f.eks. filtre) før og efter vejningen. En vejning kan vare så kort tid som ønsket, men må ikke vare længere end 80 timer og kan indbefatte masseaflæsninger både før og efter prøvning. Successive massebestemmelser af hvert PM-referenceprøvemedie skal give samme værdi inden for ± 10


text:
μg eller ± 10 % af den forventede samlede partikelmasse, afhængigt af hvad der er højest. Hvis det efter successive vejninger af PM-prøvefiltre viser sig, at dette kriterium ikke er overholdt, ugyldiggøres alle de enkelte mellemliggende aflæsninger af prøvefiltermasse. Disse filtre kan vejes på ny i forbindelse med en ny vejning. Hvis et filter efter prøvning ugyldiggøres, er prøvningsintervallet ugyldigt. Denne verifikation foretages på følgende måde:
 a)
 Der skal opbevares mindst to prøver af ikke-anvendte PM-prøvemedier i det PM-stabiliserende miljø. Disse anvendes som reference. Ubenyttede filtre af samme materiale og størrelse udvælges til referencebrug.
 b)
 Referencemedierne stabiliseres i det PM-stabiliserende miljø. Referencemedier skal anses for at være stabiliserede, hvis de har været i PM-stabiliserende miljø i mindst 30 min, og hvis det PM-stabiliserende miljø i mindst 60 min forud herfor har opfyldt specifikationerne i 9.3.4.4.
 c)
 Der udføres vejning med en referenceprøve flere gange uden registrering af værdierne.
 d)
 Vægten nulstilles og justeres. Der placeres en prøvemasse på vægten (f.eks. en kalibreringsvægt), som herefter fjernes, idet det sikres, at vægten vender tilbage til en acceptabel nulaflæsning inden for den normale stabiliseringstid.
 e)
 Hvert enkelt referencemedie (f.eks. filtre) vejes, og deres masse registreres. Hvis gennemsnitsværdierne normalt fås ved at gentage vejningsprocessen for at forbedre nøjagtigheden og præcisionen af referencemediernes (f.eks. filtrenes) masse, anvendes samme fremgangsmåde til at måle gennemsnitsværdierne af prøvemediernes (f.eks. filtrenes) masse.
 f)
 Vejningsmiljøets dugpunkt, omgivelsestemperatur og atmosfæriske tryk registreres.
 g)
 De registrerede omgivende forhold anvendes til at korrigere resultaterne for opdrift som beskrevet i punkt 8.1.12.2. Massen (korrigeret for opdrift) for hver af referencemedierne registreres.
 h)
 Massen af de enkelte referencemedier (f.eks. filtre), korrigeret for opdrift, trækkes fra den tidligere målte og registrerede opdriftskorrigerede masse.
 i)
 Hvis nogen af de observerede masser for referencefiltrene afviger mere end tilladt i dette punkt, ugyldiggøres alle PM-massebestemmelser, som er foretaget før den sidste vellykkede validering af et referencemedies (f.eks. et filters) masse. Reference-PM-filtre kan kasseres, hvis kun ét af filtrenes masse har ændret sig mere end tilladt, og hvis der foreligger en med sikkerhed identificerbar årsag til det pågældende filters masseændring, som ikke ville kunne påvirke andre filtre, der anvendes i processen. Valideringen kan således anses for at være vellykket. I dette tilfælde skal der ses bort fra det kontaminerede medium ved vurdering af overensstemmelse med dette punkts litra j), men det berørte referencefilter skal kasseres og udskiftes.
 j)
 Hvis en af referencemasserne ændres mere end tilladt i henhold til punkt 8.1.12.1.4, ugyldiggøres alle PM-resultater, som blev bestemt mellem de to tidspunkter, inden for hvilke referencemasserne blev bestemt. Hvis der kasseres PM-prøvemedier i henhold til litra i) i dette punkt, skal mindst én referencemassedifferens, som opfylder kriterierne i dette punkt 8.1.12.1.4, være til rådighed. Ellers ugyldiggøres alle PM-resultater, som blev bestemt mellem de to tidspunkter, inden for hvilke referencemediernes (f.eks. filtrenes) masse blev bestemt.
 8.1.12.2. Korrektion for opdrift af PM-prøvefilter
 8.1.12.2.1. Generelt
 PM-prøvefilteret skal korrigeres for dets opdrift i luft. Opdriftskorrektionen afhænger af prøvemediets og luftens massefylde og af massefylden af den kalibreringsvægt, der anvendes til at kalibrere vægten. Opdriftskorrektionen tager


text:
ikke hensyn til selve PM-opdriften, fordi PM-massen typisk kun tegner sig for 0,01 til 0,10 % af den samlede vægt. Korrektionen af denne lille brøkdel af massen ville højst udgøre 0,010 %. De opdriftskorrigerede værdier svarer til tarakorrektionen for PM-prøverne. Disse opdriftskorrigerede værdier for vejning af filteret før prøvning trækkes efterfølgende fra de opdriftskorrigerede værdier for vejning af det samme filter efter prøvning for at bestemme den PM-masse, der blev udledt under prøvningen.
 8.1.12.2.2. PM-prøvefilterets massefylde
 Forskellige PM-prøvefiltre har forskellig massefylde. Den kendte massefylde for prøvemedierne eller en af massefylderne for flere almindelige prøvetagningsmedier anvendes som følger:
 a)
 For PTFE-coatet borsilicatglas anvendes en massefylde for prøvemedierne på 2 300 kg/m3
 b)
 For PTFE-membranmedier (filmmedier) med en integreret støttering af polymethylpenten, der tegner sig for 95 % af mediernes masse, anvendes en massefylde for prøvemedierne på 920 kg/m3.
 c)
 For PTFE-membranmedier (filmmedier) med en integreret støttering af polymethylpenten, der tegner sig for 95 % af mediernes masse, anvendes en massefylde for prøvemedierne på 2 144 kg/m3.
 8.1.12.2.3. Luftens massefylde
 Da PM-vejningsmiljøet skal styres til en præcis omgivende temperatur på 22 ± 1 °C og et dugpunkt på 9,5 ± 1 °C er luftens massefylde primært en funktion af det atmosfæriske tryk. Derfor er der angivet en opdriftskorrektion, som udelukkende er en funktion af det atmosfærisk tryk.
 8.1.12.2.4. Kalibreringsvægtens massefylde
 Der anvendes den oplyste massefylde for metalkalibreringsvægtens materiale.
 8.1.12.2.5. Korrektionsberegning
 PM-prøvefilteret korrigeres for opdrift ved anvendelse af følgende ligninger:
 (8-8)
 hvor:
 m
 cor
 =
 masse af PM-prøvefilter, korrigeret for opdrift
 m
 uncor
 =
 masse af PM-prøvefilter, ukorrigeret for opdrift
 ρ
 air
 =
 luftens massefylde i vejningsmiljøet
 ρ
 weight
 =
 massefylde af kalibreringsvægt, anvendt til justering af vægten
 ρ
 media
 =
 massefylde af PM-prøvefilter
 (8-9)
 hvor:
 p
 abs
 =
 absolut tryk i vejningsmiljøet
 M
 mix
 =
 molmasse for luften i vejningsmiljøet
 R
 =
 molgassens konstant
 T
 amb
 =
 absolut omgivende temperatur i vejningsmiljøet.
 8.2. Instrumentvalidering i forbindelse med prøvning
 8.2.1. Validering af proportional strømningsregulering for batchprøveudtagning og minimumsfortyndingsforhold for PM-batchprøveudtagning.
 8.2.1.1. Proportionalitetskriterier for CVS
 8.2.1.1.1. Proportionelle strømninger
 For ethvert flowmeterpar anvendes den registrerede prøvestrømshastighed og den samlede strømningshastighed eller deres 1 Hz-gennemsnit i de statistiske beregninger i bilag 4B, tillæg A.2, punkt A.2.9. Middelfejlen på estimatet (SEE) for prøvestrømshastigheden i forhold til den samlede strømningshastighed bestemmes. For hvert prøvningsinterval skal det påvises, at SEE var mindre end eller lig med 3,5 % af den gennemsnitlige prøvestrømshastighed.
 8.2.1.1.2. Konstante strømme
 For ethvert flowmeterpar anvendes den registrerede prøvestrømshastighed og den samlede strømningshastighed eller deres 1 Hz-gennemsnit til at påvise, at hver strømningshastighed var konstant inden for ± 2,5 % af den respektive gennemsnits- eller målhastighed. Følgende muligheder kan anvendes i stedet for at registrere de respektive strømningshastigheder for hver målertype:
 a)
 Venturi med kritisk strømning. For venturier med kritisk strømning anvendes de registrerede venturi-indgangsforhold eller deres 1 Hz-gennemsnit. Det skal påvises, at strømningsdensiteten ved venturiens indgang var konstant inden for ± 2,5 % af den gennemsnitlige densitet eller den tilstræbte densitet gennem hvert prøvningsinterval. For en CVS-venturi med kritisk strømning kan dette påvises ved at


text:
demonstrere, at den absolutte temperatur ved venturiens indgang var konstant inden for ± 4 % af den gennemsnitlige densitet eller af den tilstræbte absolutte temperatur gennem hvert prøvningsinterval.
 b)
 Fortrængningspumpe. Der anvendes de registrerede forhold ved pumpens indgang eller deres 1 Hz-gennemsnit. Det skal påvises, at strømningsdensiteten ved pumpens indgang var konstant inden for ± 2,5 % af den gennemsnitlige densitet eller den tilstræbte densitet gennem hvert prøvningsinterval. For en CVS-pumpe kan dette påvises ved at demonstrere, at den absolutte temperatur ved pumpens indgang var konstant inden for ± 2 % af den gennemsnitlige densitet eller af den tilstræbte absolutte temperatur gennem hvert prøvningsinterval.
 8.2.1.1.3. Påvisning af proportional prøvetagning
 For enhver proportional batch-prøve, såsom en sæk eller et PM-filter, skal det påvises, at den proportionale prøvetagning blev fastholdt ved hjælp af et af følgende, idet dog op til 5 % af det samlede antal datapunkter kan udelades som afvigende:
 Ved anvendelse af god teknisk praksis foretages en teknisk analyse af, at systemet til styring af den proportionale strømning sikrer proportional prøvetagning under alle de omstændigheder, der kan forventes under prøvningen. F.eks. kan CFV-systemer anvendes til både prøvestrøm og den samlede strømning, hvis det godtgøres, at de altid har samme indgangstryk og -temperatur, og at de altid opererer under kritiske strømningsbetingelser.
 De målte eller beregnede strømninger og/eller sporgaskoncentrationer (f.eks. CO2) anvendes til at bestemme det mindste fortyndingsforhold for PM-batchprøvetagningen gennem prøvningsintervallet.
 8.2.1.2. Validering af delstrømsfortyndingssystemet
 I forbindelse med kontrol af et delstrømsfortyndingssystems evne til at udtage en proportional prøve af ufortyndet udstødning er det nødvendigt, at systemet har en kort responstid. Det er delstrømsfortyndingssystemets hurtighed, der er definerende herfor. Systemets transformationstid bestemmes efter fremgangsmåden i punkt 8.1.8.6 og den dertil hørende figur 3.1. Den egentlige kontrol af delstrømsfortyndingssystemet baseres på de aktuelt målte betingelser. Hvis den kombinerede transformationstid for målingen af udstødningsstrømmen og delstrømssystemet er ≤ 0,3 s, anvendes online-kontrol. Hvis transformationstiden er over 0,3 s, skal der anvendes look ahead-kontrol på grundlag af et allerede registret prøvningsforløb. I dette tilfælde skal den kombinerede stigningstid være ≤ 1 s, og den kombinerede forsinkelse ≤ 10 s. Den samlede systemrespons skal være konstrueret således, at den sikrer en repræsentativ partikelprøve, q
 mp,i
 (prøvestrøm af udstødningsgas ind i delstrømsfortyndingssystem), som er proportional med udstødningsmassestrømmen. For at bestemme proportionaliteten gennemføres en regressionsanalyse af q
 mp,i
 i forhold til q
 mew,i
 (udstødningsgassens massestrømningshastighed på våd basis) med en datafangsthastighed på mindst 5 Hz, og følgende kriterier skal være opfyldt:
 a)
 Korrelationskoefficienten r
 2 i den lineære regression mellem q
 mp,i og q
 mew,i skal være mindst 0,95.
 b)
 Middelfejlen på estimatet for q
 mp,i på q
 mew,i
 må ikke være større end 5 % af q
 mp-maksimum.
 c)
 Regressionslinjens q
 mp-skæring må ikke være mere end ± 2 % af q
 mp-maksimum.
 Look ahead-styring er påkrævet, hvis de kombinerede transformationstider for partikelsystemet, t
 50,P, og udstødningens massestrømsignal, t
 50,F, er > 0,3 s. I et sådant tilfælde skal der foretages en forprøvning, og forprøvningens massestrømningssignal kan anvendes til at styre prøvestrømmen ind i partikelsystemet. Der


text:
opnås en korrekt styring af delstrømsfortyndingssystemet, hvis tidssporet af forprøvningens q
 mew,pre, som styrer q
 mp, forskydes med en look ahead-tid på t
 50,P + t
 50,F.
 Til bestemmelse af korrelationen mellem q
 mp,i
 og qmew,i
 skal anvendes data opnået ved den faktiske prøve, idet q
 mew,i tidsmæssigt justeres ind af t
 50,F i forhold til q
 mew,i (intet bidrag fra t
 50,P til tidsjusteringen). Tidsforskydningen mellem q
 mewog q
 mp er forskellen i deres transformationstider, som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.1.8.6.3.2.
 8.2.2. Validering af gasanalysatorens område, forskydningsvalidering og forskydningskorrektion.
 8.2.2.1. Validering af område
 Hvis der er tale om en analysator, som betjenes over 100 % af dens område på noget tidspunkt under prøvningen, skal følgende trin foretages:
 8.2.2.1.1. Batch-prøvetagning
 I forbindelse med batch-prøvetagning skal prøven analyseres igen, idet der anvendes det laveste analysatorområde, som resulterer i en maksimal instrumentrespons på under 100 %. Resultatet opgives fra det laveste område for hvilket analysatoren fungerer under 100 % af dens område for hele prøvningen.
 8.2.2.1.2. Kontinuerlig prøvetagning
 Ved kontinuerlig prøvetagning gentages hele prøvningen ved hjælp af det næste højere analyseområde. Hvis analysatoren igen fungerer over 100 % af dens område, gentages prøvningen med anvendelse af det næste højere område. Prøvningen gentages kontinuerligt, indtil analysatoren altid fungerer ved mindre end 100 % af dens område for hele prøvningen.
 8.2.2.2. Forskydningsvalidering og -korrektion
 Hvis forskydningen er inden for ± 1 %, kan dataene enten godkendes uden nogen korrektion eller godkendes efter korrektion. Hvis forskydningen er over ± 1 %, beregnes to sæt specifikke emissionsresultater for hvert forurenende stof, eller prøvningen erklæres ugyldig. Et sæt beregnes ved hjælp af data fra før forskydningskorrektion, og et andet sæt data beregnes efter korrektion alle data for forskydning, jf. tillæg A.7.2 og A.8.2 i bilag 4B. Sammenligningen skal udføres som procentdel af de ukorrigerede resultater. Differencen mellem de ukorrigerede og de korrigerede specifikke emissionsværdier skal ligge inden for ± 4 % af de ukorrigerede specifikke emissionsværdier. I modsat fald erklæres hele prøvningen ugyldig.
 8.2.3. PM-prøveudtagningsmedier (f.eks. filtre) forkonditionering og tarakorrektion
 Før emissionsprøvning, træffes der følgende foranstaltninger for at forberede en PM-prøvefiltermedium og udstyr til PM-måling.
 8.2.3.1. Regelmæssig verifikation
 Det skal sikres, at vægten og det PM-stabiliserende miljø opfylder den periodiske verifikation i punkt 8.1.12. Referencefilteret vejes lige inden vejningen af prøvefiltrene for at fastsætte et passende referencepunkt (jf. nærmere herom i den i punkt 8.1.12.1 beskrevne procedure. Verifikationen af referencefiltrenes stabilitet skal foretages efter den stabiliseringsperiode, der efterfølger prøvningen, umiddelbart før vejningen efter prøvningen.
 8.2.3.2. Visuel inspektion
 De ubenyttede prøvefiltermedier undersøges visuelt for defekter, og defekte filtre kasseres.
 8.2.3.3. Jorforbindelse
 Der anvendes jordede pincetter eller en jordforbindelsesstrop ved håndtering af PM-tiltre som beskrevet i punkt 9.3.4.
 8.2.3.4. Ubenyttede prøvemedier
 Ubenyttede prøvemedier anbringes i en eller flere beholdere, der er åbne mod det PM-stabiliserende miljø. Hvis filtrene er brugte, kan de anbringes i nederste halvdel af en filterkassette.
 8.2.3.5. Stabilisering
 Prøvemedierne skal stabiliseres i det PM-stabiliserende miljø. Et ubenyttet prøvemedium kan anses for at være stabiliseret, hvis det har været i det PM-stabiliserende miljø i en periode


text:
på mindst 30 min, hvor det PM-stabiliserende miljø har overholdt specifikationerne i punkt 9.3.4.
 8.2.3.6. Vejning
 Prøvemedierne vejes automatisk eller manuelt på følgende måde:
 a)
 I tilfælde af automatisk vejning forberedes prøverne til vejning som angivet af systemfabrikanten.
 b)
 I tilfælde af manuel vejning anvendes god teknisk praksis.
 c)
 Der kan vælges vejning efter substitutionsmetoden (jf. punkt 8.2.3.10.).
 d)
 Når et filter er vejet, lægges det tilbage i petriskålen og overdækkes.
 8.2.3.7. Opdriftskorrektion
 Den målte vægt skal korrigeres for opdrift som beskrevet i punkt 8.1.12.2.
 8.2.3.8. Gentagelse
 Målingerne af filterets masse kan gentages for at bestemme filterets gennemsnitsmasse under anvendelse af god teknisk praksis og for at udelukke afvigende resultater fra beregningen af gennemsnittet.
 8.2.3.9. Tarakorrektion
 Ubenyttede tarakorrigerede filtre lægges i de rene filterkassetter, og disse placeres i en lukket og forseglet beholder, før de bringes til prøvekammeret med henblik på prøveudtagning.
 8.2.3.10. Vejning efter substitutionsmetoden
 Vejning efter substitutionsmetoden er en mulighed, som, hvis den anvendes, indebærer vejning af en referencevægt før og efter hver vejning af et PM-prøveudtagningsmedium (f.eks. et filter). Mens vejning efter substitutionsmetoden kræver flere målinger, korrigerer den for en vægts nulforskydning og er kun afhængig af vægtlinearitet i et mindre område. Dette er mest hensigtsmæssigt ved kvantificering af en samlet partikelmasse, der udgør mindre end 0,1 % af prøvemediets masse. Denne metode er dog ikke altid hensigtsmæssig, hvis den samlede partikelmasse udgør mere end 1 % af prøvemediets masse. Hvis der anvendes vejning efter substitutionsmetoden, skal denne metode også anvendes ved både vejning før og efter prøvning. Der anvendes samme substitutionsvægt til vejning før og efter prøvning. Substitutionsvægtens masse korrigeres for opdrift, hvis dens massefylde er mindre end 2.0 g/cm3. Følgende trin er et eksempel på vejning efter substitutionsmetoden:
 a)
 Der anvendes jordede pincetter eller en jordforbindelsesstrop som beskrevet i punkt 9.3.4.6.
 b)
 Der anvendes en statisk neutralisator som beskrevet i punkt 9.3.4.6 for at minimere statisk elektricitet på alle genstande, før de placeres på vægtskålen.
 c)
 Der vælges en substitutionsvægt, som opfylder specifikationerne for kalibreringsvægte i punkt 9.5.2. Substitutionsvægten skal også have samme massefylde som den vægt, der anvendes til at justere mikrovægten, og skal i masse svare til et ubenyttet prøvmedium (f.eks. et filter). Hvis der anvendes filtre, skal vægtens masse være på ca. 80-100 mg for typisk filtre med en diameter på 47 mm.
 d)
 Den stabile værdi aflæses og registreres, og kalibreringsvægten fjernes.
 e)
 Et uudnyttet prøvemedium (f.eks. et nyt filter) vejes, den stabile værdi aflæses og registreres, og vejningsmiljøets dugpunkt, den omgivende temperatur og det atmosfæriske tryk registreres.
 f)
 Kalibreringsvægten vejes igen, og den stabile værdi aflæses og registreres.
 g)
 Den aritmetiske middelværdi af de to kalibreringsvægtaflæsninger, som blev registreret umiddelbart før og efter vejning af den ubenyttede prøve, beregnes. Denne middelværdi fratrækkes aflæsningen af den ubenyttede prøve, og derefter tilføjes kalibreringsvægtens reelle masse som angivet på kalibreringsvægtens certifikat. Dette resultat registreres. Dette er den ubenyttede prøves taravægt uden korrektion for opdrift.
 h)
 Disse substitutionsvejningstrin gentages for de resterende ubenyttede prøvemedier.
 i)
 De anvisninger, der er beskrevet i punkt 8.2.3.7-8.2.3.9 i


text:
dette afsnit, følges, så snart vejningen er afsluttet.
 8.2.4. Efterkonditionering og samlet vejning af PM-prøven.
 8.2.4.1. Regelmæssig verifikation
 Det skal sikres, at vejningsmiljøet og det stabiliserende PM-miljø har opfyldt de periodiske verifikationer i punkt 8.1.12.1. Når prøvningen er afsluttet, bringes filtrene tilbage til vejningsmiljøet og det PM-stabiliserende miljø. Vejningsmiljøet og det PM-stabiliserende miljø skal opfylde kravene til omgivende betingelser i punkt 9.3.4.4. I modsat fald skal prøvefiltrene forblive tildækket, indtil de relevante betingelser er overholdt.
 8.2.4.2. Fjernelse fra forseglede beholdere
 I det PM-stabiliserende miljø fjernes PM-prøverne fra de forseglede beholdere. Filtrene kan fjernes fra deres kassetter før eller efter stabilisering. Når et filter fjernes fra en kassette, skal den øverste halvdel af kassetten adskilles fra den nederste halvdel ved hjælp af en kassetteadskiller, der er fremstillet til formålet.
 8.2.4.3. Elektrisk jordforbindelse
 Til håndtering af PM-prøver anvendes jordede pincetter eller en jordforbindelsesstrop som beskrevet i punkt 9.3.4.5.
 8.2.4.4. Visuel inspektion
 De indsamlede PM-prøver og de filtermedier, som de stammer fra, inspiceres visuelt. Såfremt betingelserne for enten filteret eller den indsamlede PM-prøve forekommer at være misligholdt, eller hvis partiklerne har kontakt med andet end filterets overflade, må prøven ikke anvendes til bestemmelse af partikelemissioner. Hvis der har været kontakt med en anden overflade, skal den pågældende overflade renses, før proceduren fortsættes.
 8.2.4.5. Stabilisering af PM-prøver
 For at stabilisere PM-prøverne, skal de placeres i en eller flere beholdere, der er åbne mod det PM-stabiliserende miljø, der er beskrevet i punkt 9.3.4.3. En PM-prøve stabiliseres i lige så lang tid, som den har været i det PM-stabiliserende miljø, i en periode af en af følgende varigheder, hvorunder det stabiliserende miljø har overholdt specifikationerne i punkt 9.3.4.3:
 a)
 Hvis det forventes, at et filters samlede PM-overfladekoncentration vil være større end 0,353 μg/mm2 ved at påføre pletarealet på et 38 mm-filter en belastning på 400 μg, eksponeres filteret for det stabiliserende miljø i mindst 60 minutter før vejningen
 b)
 Hvis det forventes, at et filters samlede PM-overfladekoncentration vil være mindre end 0,353 μg/mm2, eksponeres filteret for det stabiliserende miljø i mindst 30 minutter før vejningen.
 c)
 Hvis den forventede samlede PM-overfladekoncentration for et filter er ukendt, eksponeres filteret for det stabiliserende miljø i mindst 60 minutter før vejningen.
 8.2.4.6. Bestemmelse af filtermasse efter prøvning
 Procedurerne i punkt 8.2.3 gentages (punkt 8.2.3.6- 8.2.3.9) for at bestemme filtermassen efter prøvning.
 8.2.4.7. Samlet masse
 Det enkelte filter, korrigeret for opdrift, fratrækkes dets respektive opdriftskorrigerede filtermasse efter prøvning. Resultatet er den samlede masse, m
 total, der skal anvendes i emissionsberegningerne i tillæg A.7 og A.8.
 9. MÅLEUDSTYR
 9.1. Specifikationer for motordynamometer
 9.1.1. Aksler
 Der anvendes et motordynamometer, som er velegnet til udførelse af den relevante arbejdscyklus, herunder opfyldelse af de relevante kriterier for validering af cyklussen. Der kan anvendes følgende dynamometre:
 a)
 hvirvelstrøms- eller vandbremsedynamometre
 b)
 vekselstrøms- eller jævnstrømsmotordynamometre
 c)
 et eller flere dynamometre.
 9.1.2. Transient cyklus
 Der kan anvendes momentmåler af belastningscelle- eller in line-typen til måling af moment.
 Når der anvendes en belastningscelle, skal momentsignalet overføres til motorens akse, og dynamometerets inertimoment medregnes. Det faktiske motordrejningsmoment er det


text:
på belastningscellen aflæste drejningsmoment, plus bremsens inertimoment ganget med vinkelaccelerationen. Styresystemet skal udføre denne beregning i realtid.
 9.1.3. Motortilbehør
 Der redegøres for funktioner udført af motortilbehør, som er nødvendigt for brændstoflevering, smøring, eller opvarmning af motoren, for cirkulation af flydende kølervæske til motoren eller for drift af efterbehandlingssystemer, og disse skal være monteret i overensstemmelse med punkt 6.3.
 9.2. Fortyndingsprocedure (hvis relevant)
 9.2.1. Fortynderforhold og baggrundskoncentrationer
 Gasformige bestanddele kan måles ufortyndede eller fortyndet, mens partikelmåling generelt kræver fortynding. Fortynding kan ske ved et fuld- eller delstrømsfortyndingssystem. Hvis der anvendes fortynding, kan udstødningen fortyndes med den omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen. Ved måling af forurenende luftarter skal fortyndingsmidlet være mindst 15 °C. For partikelprøvetagning er fortyndingsmidlets temperatur specificeret i punkt 9.2.2 for CVS-systemet og 9.2.3 for PFD med varierende fortyndingsforhold. Fortyndingssystemet skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemerne. Er luftfugtigheden høj, kan det tillades, at fortyndingsluften tørres, inden den tilføres fortyndingssystemet. Fortyndingstunnelens vægge kan opvarmes eller isoleres i lighed med rørene for den samlede strøm nedstrøms for tunnelen for at forhindre vandkondensering.
 Før et fortyndingsmiddel blandes med udstødningsgas, kan det forbehandles ved at øge eller reducere dets temperatur eller luftfugtighed. Der kan fjernes bestanddele fra fortyndingsmidlet for at reducere baggrundskoncentrationerne. Følgende bestemmelser gælder for fjernelse af bestanddele eller kortlægning af baggrundskoncentrationer:
 a)
 Koncentrationerne i fortyndingsmidlets bestanddele kan måles, og der kan kompenseres for baggrundsvirkninger på prøvningsresultaterne. Se tillæg A.7-A.8 for beregninger, som kompenserer for baggrundskoncentrationer.
 b)
 Til kortlægning af baggrundspartikler kan følgende muligheder anvendes:
 i)
 Til fjernelse af partikler skal fortyndingsmidlet filtreres med HEPA-filtre, som har en initial mindste udskillelsesgrad på mindst 99,97 % (se punkt 3.1 om procedurer vedrørende HEPA-filtrering).
 ii)
 Til korrektion for baggrundspartikler uden HEPA-filtrering må baggrundspartiklerne ikke bidrage med mere end 50 % af de nettopartikler, der er udskilt i prøvefilteret.
 iii)
 Det er tilladt uden begrænsninger at foretage baggrundskorrektion for nettopartikler med HEPA-filtre.
 9.2.2. Fuldstrømssystem
 Fuldstømsfortynding: Prøveudtagning ved konstant volumen (CVS). Den fulde strøm af ufortyndet udstødningsgas fortyndes i en fortyndingstunnel. Der kan opretholdes en konstant strømning ved at fastholde temperaturen og trykket ved flowmeteret inden for grænserne. Ved ikke konstant strømning måles strømmet direkte med henblik på proportional prøvetagning. Systemet skal være udformet som følger (se figur 9.1):
 a)
 Der anvendes en tunnel med indvendig overflade af rustfrit stål. Hele fortyndingstunnelen skal være forbundet med jord
 b)
 Modtrykket i udstødningssystemet må ikke sænkes kunstigt af tilførselssystemet for fortyndingsluft. Det statiske tryk ved det punkt, hvor der indføres ufortyndet udstødningsgas i tunellen, skal holdes inden for ±1,2 kPa af det atmosfærisk tryk.
 c)
 For at fremme blandingen indføres den ufortyndede udstødning i tunellen ved at lede den nedstrøms langs tunnelens centerlinje. En brøkdel af fortyndingsluften kan indføres radialt fra tunnelens indre overflade for at mindske udstødningens interaktion med tunnelvæggen.
 d)
 Fortyndingsmiddel. For partikeludtagning skal temperaturen af fortyndingsmidlerne (omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen, som anført i punkt 9.2.1) fastholdes på mellem 293 K og 325 K (20 °C til 52 °C) i umiddelbar nærhed af indgangen til


text:
fortyndingstunnelen.
 e)
 Reynolds-tallet, Re, skal være mindst 4 000 for den fortyndede udstødningsgasstrøm, hvor Re er baseret på fortyndingstunnelens indvendige diameter. Re er defineret i tillæg A.7-A.8. Verifikation af blandingens tilstrækkelighed skal foretages, mens en prøvesonde trækkes gennem tunnelens diameter, lodret og vandret. Hvis analysatorens respons angiver en afvigelse på mere end ± 2 % af den gennemsnitlige målte koncentration, skal CVS-systemet betjenes ved en højere strømningshastighed, eller der skal monterers en blandeplade eller -drøvleenhed for at forbedre blandingen.
 f)
 Forkonditionering af strømningsmåling. Den fortyndede udstødning kan forkonditioneres, før måling af strømningshastigheden, forudsat at denne forkonditionering finder sted nedstrøms for de opvarmede HC- eller PM-sonder som følger:
 i)
 Der kan anvendes retteapparater, pulseringsdæmpere eller begge.
 ii)
 Der kan anvendes et filter.
 iii)
 Der kan anvendes en varmeveksler til at styre temperaturen opstrøms for et eventuelt flowmeter, men der skal tages skridt til at forhindre vandkondensering.
 g)
 Vandkondensering. For at sikre, at der måles en strømning, der svarer til en målt koncentration, skal vandkondensering enten forhindres mellem prøvetagningssondens placering og flowmeterets indgang i fortyndingstunnelen, eller der tillades vandkondensering og måles fugtighed ved flowmeterets indgang. Fortyndingstunnelens vægge eller bulk-strømrør nedstrøms for tunnelen må opvarmes eller isoleres for at forhindre vandkondensering. Vandkondensering skal forhindres i hele fortyndingstunnelen. Visse udstødningsgassens komponenter kan fortyndes eller elimineres ved tilstedeværelsen af fugt.
 Ved partiklerudtagning gennemløber den allerede proportionale strøm fra CVS-systemet en sekundær fortynding (en eller flere) for at opnå det totale ønskede fortyndingsforhold som vist i figur 9.2 og nævnt i punkt 9.2.3.2.
 h)
 Det minimale totale fortyndingsforhold skal være mellem 5:1 og 7:1, og mindst 2:1 for det indledende fortyndingsstadie baseret på maksimal motorudstødningsstrømningshastighed i prøvningscyklussen eller prøveintervallet.
 i)
 Den samlede opholdstid i systemet skal være mellem 0,5 og 5 s målt fra punktet for indførelsen af fortyndingsmidlet til filterholderen(-holderne).
 j)
 Opholdstiden i det sekundære fortyndingssystem, hvis et sådant anvendes, skal være mindst 0,5 s målt fra punktet for indførelsen af det sekundære fortyndingsmidlet til filterholderen(-holderne).
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøveudtagningssystem, et partikeludtagningsfilter, en gravimetrisk vægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering.
 Figur 9.1
 Eksempler på konfigurationer til prøveudtagning ved fuldstrømsfortynding.
 9.2.3. Delstrømsfortyndingssystem (PFD)
 9.2.3.1. Beskrivelse af delstrømssystemet
 I figur 9.2 vises et diagram over et PFD-system. Det er et overordnet diagram, der viser principperne bag prøveudtagning, fortynding og partikeludtagning. Det betyder ikke, at alle de komponenter, der er beskrevet i figuren, er nødvendige for andre mulige prøveudtagningssystemer, der opfylder formålet med prøveudtagningen. Andre konfigurationer, som ikke svarer til diagrammet, tillades på betingelse af, at de tjener det samme formål med prøveudtagning, fortynding og partikeludtagning. Disse skal opfylde andre kriterier såsom punkt 8.1.8.6 (regelmæssig kalibrering) og 8.2.1.2 (validering) for PFD-systemer med varierende fortynding og punkt 8.1.4.5 samt tabel 8.2 (linearitetskontrol) og punkt 8.1.8.5.7 (kontrol) for PFD-systemer med konstant fortynding.
 Som vist i figur 9.2 føres den ufortyndede udstødningsgas eller den primære fortyndede strøm fra udstødningsrøret (EP) eller CVS-systemet til fortyndingstunnelen DT gennem prøvesonden SP og overføringsledningen TL. Den samlede strøm gennem tunnelen justeres ved hjælp af en strømningsregulator og prøveudtagningspumpen P i


text:
partikelprøvetagningssystemet (PSS). For proportionel udtagning af ufortyndet udstødning styres fortyndingsluftsstrømmen af en strømningsregulator FC1, som kan anvende q
 mew (udstødningsgassens massestrømshastighed på våd basis) eller q
 maw (indsugningsluftens massestrømshastighed på våd basis) og q
 mf (brændstoffets massestrømshastighed) som styresignal til den ønskede opdeling af udstødningen. Fortyndingstunnelen DT's indgående prøvegasstrøm er forskellen mellem den samlede gennemstrømning og fortyndingsluftstrømmen. Fortyndingsluftens strømningshastighed måles af flowmeteret FM1, den samlede strømningshastighed af flowmeteret i partikelprøveudtagningssystemet. Af de to strømningshastigheder beregnes fortyndingsforholdet. Til prøvetagning med et konstant fortyndingsforhold for ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas i forhold til udstødningsgasstrøm (f.eks. sekundær fortynding af partikelprøvetagning) er fortyndingsluftens strømningshastighed sædvanligvis konstant og styret af strømningsregulatoren FC1 eller fortyndingsluftpumpen.
 Figur 9.2
 Diagram over delstrømsfortyndingssystem (af typen med totalprøveudtagning)
 a
 =
 udstødning fra motoren eller primær fortyndet strømning
 b
 =
 valgfrit
 c
 =
 PM-udtagning
 Komponenter i figur 9.2:
 DAF
 =
 Fortyndingsluftfilter — fortyndingsluften (omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen) filtreres med et højeffektivt partikelfilter (HEPA).
 DT
 =
 Fortyndingstunnel eller sekundært fortyndingssystem
 EP
 =
 Udstødningsrør eller primært fortyndingssystem
 FC1
 =
 Strømningsregulator
 FH
 =
 Filterholder
 FM1
 =
 Flowmåleanordning til måling af fortyndingsluftens strømningshastighed
 P
 =
 Prøvetagningspumpe
 PSS
 =
 Partikeludtagningssystem
 PTL
 =
 Partikeloverføringsledning
 SP
 =
 Prøvetagningssonde til ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas
 TL
 =
 Overføringsledning
 Massestrømshastigheder, som kun gælder for PFD-systemet til proportionel udtagning af ufortyndet udstødning:
 q
 mew
 =
 Udstødningsgassens massestrømshastighed, våd basis
 q
 maw
 =
 Indsugningsluftens massestrømshastighed, våd basis
 q
 mf
 =
 Brændstoffets massestrømshastighed
 9.2.3.2. Fortynding
 Temperaturen af fortyndingsmidlerne (omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen, som anført i punkt 9.2.1) fastholdes på mellem 293 K og 325 K (20 °C til 52 °C) i umiddelbar nærhed af indgangen til fortyndingstunnelen.
 Der tillades affugtning af fortyndingsluften før den tilføres fortyndingssystemet. Delstrømsfortyndingssystemet skal konstrueres til at udtrække en proportionel prøve fra udstødningsgasstrømmen, og således reagere på vandringer i udstødningens strømningshastighed, og indføre fortyndingsluft i denne prøve for at opnå en temperatur ved prøvningsfilteret som beskrevet i punkt 9.3.3.4.3. Det er her af afgørende betydning, at fortyndingsforholdet bestemmes så nøjagtigt, at kravene i punkt 8.1.8.6.1 er opfyldt.
 For at sikre, at der måles en strømning, der svarer til en målt koncentration, skal vandkondensering enten forhindres mellem prøvetagningssondens placering og flowmeterets indgang i fortyndingstunnelen, eller der tillades vandkondensering og måles fugtighed ved flowmeterets indgang. PFD-systemet kan opvarmes eller isoleres for at forhindre vandkondensering. Vandkondensering skal forhindres i hele fortyndingstunnelen.
 Det minimale fortyndingsforhold skal være mellem 5:1 og 7:1 baseret på maksimal motorudstødningsstrømningshastighed i prøvningscyklussen eller prøveintervallet.
 Opholdstiden i systemet skal være mellem 0,5 og 5 s målt fra punktet for indførelsen af fortyndingsmidlet til filterholderen(-holderne).
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøveudtagningssystem, et partikeludtagningsfilter, en gravimetrisk vægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering.
 9.2.3.3. Anvendelse
 PFD-systemet kan anvendes til at udtrække en proportionel prøve af ufortyndet udstødningsgas i forbindelse med batchvis eller kontinuerlig prøvetagning af partikel- eller gasemission i en transient driftscyklus, en stationær driftscyklus eller RMC-driftscyklus.
 Systemet kan desuden anvendes til en tidligere fortyndet udstødningsgas, hvis en proportionel strømning allerede er fortyndet ved hjælp af et konstant fortyndingsforhold (se figur 9.2). Dette er metoden til foretagelse


text:
af sekundær fortynding fra en CVS-tunnel for at opnå det nødvendige samlede fortyndingsforhold til partikeludtagning.
 9.2.3.4. Kalibrering
 I punkt 8.1.8.6 behandles kalibrering af PFD-systemet med henblik på at udtrække en proportional prøve af ufortyndet udstødningsgas.
 9.3. Prøveudtagningsprocedurer
 9.3.1 Generelle krav til prøveudtagning
 9.3.1.1. Sondens design og konstruktion
 En sonde er den første komponent i et prøvetagningssystem. Dens fremskudte placering i en ufortyndet eller fortyndet udstødningsstrøm gør, at dens indre og ydre overflader er i berøring med udstødningsgassen. Prøven transporteres ud af sonden ind i en øverføringsledning.
 Der fremstilles prøvetagningssonder med indre overflader i rustfrit stål eller, til prøveudtagning af udstødning, i et ikke-reagerende materiale, som kan modstå temperaturerne i den ufortyndede udstødning. Der skal placeres prøvetagningssonder, hvor der sker blanding af bestanddele for at til opnå den gennemsnitlige prøvekoncentration, og hvor interferens med andre sonder minimeres. Det anbefales, at alle sonder holdes fri for påvirkninger fra grænselag, bølger og hvirvelstrømme - navnlig i nærheden af udgangen af udstødningsrør med ufortyndet udstødningsgas, hvor der kan forekomme utilsigtet fortynding. Rensning eller retur-strømning af en sonde må ikke påvirke andre sonder under prøvningen. Der kan anvendes en enkelt sonde til at udtage en prøve af mere en én bestanddel, forudsat at sonden opfylder alle specifikationerne for hver bestanddel.
 9.3.1.2. Overføringsledninger
 Overføringsledninger, som transporterer en udtaget prøve fra sonden til en analysator, et lagringsmedium eller fortyndings system skal gøres så korte som muligt ved at placere analysatorerne, lagringsmedierne og fortyndingssystemerne så tæt på sonderne som praktisk muligt. Antallet af bøjninger i overføringsledningerne skal minimeres, og radius i enhver uundgåelig bøjning maksimeres.
 9.3.1.3. Prøveudtagningsmetoder
 For kontinuerlig og batch-prøvetagning, jf. punkt 7.2, gælder følgende betingelser:
 a)
 Når der udtages ved konstant strømningshastighed, skal prøven også gennemføres ved konstant strømningshastighed.
 b)
 Når der udtages ved varierende strømningshastighed, skal prøvestrømmen varieres i forhold til den varierende hastighed
 c)
 Proportional prøvetagning skal valideres som beskrevet i punkt 8.2.1.
 9.3.2. Gasudtagning
 9.3.2.1. Prøvetagningssonder
 Der anvendes enten enkeltports eller multiportssonder til udtagning af forurenende luftarter. Sonderne kan være orienteret i enhver retning i forhold til den ufortyndede eller fortyndede udstødningsgas. For nogle sonder skal prøvetemperaturen styres som følger:
 a)
 For sonder, der udtager NOx fra fortyndet udstødningsgas, skal sondens vægtemperatur styres, således at vandkondensering forhindres.
 b)
 For sonder, der udtager carbonhydrider fra den fortyndede udstødningsgas, anbefales det at holde sondens vægtemperatur på ca. 190 °C for at minimere kontaminering.
 9.3.2.2. Overføringsledninger
 Der anvendes overføringsledninger med en indre overflade i rustfrit stål, PTFE, VitonTM eller andre materialer, der har bedre egenskaber for emissionsprøvetagning. Der skal anvendes et ikke-reaktivt materiale, der kan modstå udstødningstemperaturerne. Der kan anvendes in-line-filtre, hvis filteret og filterhuset opfylder de samme temperaturkrav som overføringsledninger i overensstemmselse med følgende:
 a)
 For NOx-overføringsledninger opstrøms for enten en NO2-til-NO-konverter, som opfylder specifikationerne i punkt 8.1.11.5, eller en køler, som opfylder specifikationerne i punkt 8.1.11.4, fastholdes en prøvningstemperatur, som forhindrer vandkondensering.
 b)
 For THC-overføringsledninger fastholdes en vægtemperatur i hele ledningen på (191 ± 11) °. Hvis der udtages prøver fra ufortyndet udstødning, kan en uopvarmet isoleret overføringsledning forbindes direkte med en sonde. Overføringsledningens


text:
længde og isolering skal være konstrueret til at nedkøle den højest forventede temperatur af den ufortyndede udstødning til ikke under 191 °C, målt på overføringslednings afgangsåbning. For fortyndet prøveudtagning tillades en overgangszone mellem sonden og overføringsledningen på op 0,92 m for at få vægtemperaturen ned på (191 ± 11) °C.
 9.3.2.3. Prøvekonditionering af komponenter
 9.3.2.3.1. Prøvetørrere
 9.3.2.3.1.1. Krav
 Det instrument, der anvendes til at fjerne fugt, skal opfylde mindstekravene i det følgende afsnit. Fugtindholdet på 0,8 % H2O anvendes i ligningen (A.8-14).
 For den højeste forventede vanddampkoncentration H
 m skal vandfortrængningsteknikken opretholde en CLD-fugtighed på ≤ 5 g vand/kg tør luft (eller ca. 0,8 % vol. H2O), hvilket svarer til 100 % relativ fugtighed ved 3,9 °C og 101,3 kPa. Denne fugtighedsspecifikation er også ækvivalent med ca. 25 % relativ fugtighed ved 25 °C og 101,3 kPa. Dette kan påvises ved at måle temperaturen ved udgangen af en varmeaffugter eller ved at måle fugtigheden på et punkt lige ovenfor CLD.
 9.3.2.3.1.2. Tilladte typer af prøvetørrere og procedure for estimering af fugtindhold efter tørreren.
 Begge de typer prøvetørrer, der er beskrevet i dette punkt, kan anvendes til at mindske vandets påvirkning af målingerne af emission af forurenende luftarter.
 a)
 Hvis der anvendes en osmotisk membrantørrer opstrøms for en gasanalysator eller et lagringsmedium, skal den opfylde specifikationerne i punkt 9.3.2.2. Dugpunktet T
 dew og det absolutte tryk, p
 total nedstrøms for en osmotisk membrantørrer skal overvåges. Vandmængden opgøres som anført i tillæg A.7-A.8 ved hjælp af de kontinuerligt registrerede værdier T
 dew og p
 total eller spidsværdierne herfor, som blev observeret under prøvningen, eller de fastsatte alarmpunkter. I mangel på en direkte måling gives p
 total af tørreens laveste absolut tryk, der forventes under prøvningen.
 b)
 Der må ikke anvendes termisk køler opstrøms for et THC-målesystem for motorer med kompressionstænding. Hvis der anvendes en termisk køler opstrøms for en NO2-til-NO-konverter eller i tilfælde af et prøvetagningssystem uden NO2-til-NO-konverter, skal køleren opfylde den i punkt 8.1.11.4 angivne kontrol af NO2-tab. Dugpunktet T
 dew og det absolutte tryk, p
 total nedstrøms for en termisk køler skal overvåges. Vandmængden opgøres som anført i tillæg A.7-A.8 ved hjælp af de kontinuerligt registrerede værdier T
 dew og p
 total eller spidsværdierne herfor, som blev observeret under prøvningen, eller de fastsatte alarmpunkter. I mangel på en direkte måling gives den nominelle p
 total af det laveste absolutte tryk af den termiske køler, der forventes under prøvningen. Hvis mætningsgraden i den termiske køler, T
 dew, gyldigt kan anslås ud fra den kendte kølereffektivitet og kontinuerlig overvågning, kan kølertemperaturen, T
 chiller, beregnes. Hvis værdierne for T
 chiller ikke registreres kontinuerligt, kan dens spidsværdi, såfremt en sådan er observeret under prøvning, eller dens fastsatte alarmpunkt anvendes som konstant værdi til at bestemme en konstant vandmængde i henhold til tillæg A.7-A.8. Hvis det gyldigt kan antages, at T
 chiller er lig med T
 dew, kan T
 chiller anvendes i stedet for T
 dewi henhold til tillælg A.7-A.8. Hvis der gyldigt kan anslås en konstant temperaturforskel mellem T
 chiller og T
 dew som


text:
følge af en kendt og fast genopvarmning af prøven mellem kølerens udgang og temperaturmålingens placering, kan denne anslåede temperaturforskel indregnes i emissionsberegninger. Validiteten af antagelser, der er tilladt ifølge dette punkt, skal demonstreres gennem teknisk analyse eller data.
 9.3.2.3.2. Prøvetagningspumper
 Der anvendes prøvetagningspumper opstrøms for en analysator eller et lagringsmedium for alle gasser. Prøvetagningspumper med indre overflader af i rustfrit stål, PTFE eller andre materialer, der har bedre egenskaber for emissionsprøvetagning, skal anvendes. For nogle prøvetagningspumper skal prøvetemperaturen styres som følger:
 a)
 Hvis der anvendes en NOx-prøvetagningspumpe opstrøms for enten en NO2-til-NO-konverter, som opfylder punkt 8.1.11.5, eller en køler, der opfylder punkt 8.1.11.4, skal den opvarmes for at forhindre vandkondensering.
 b)
 Hvis der anvendes en THC-prøvetagningspumpe eller et lagringsmedium, skal dens indre overflader opvarmes til en tolerance på 191 ± 11 °C.
 9.3.2.4. Prøvelagringsmedier
 I tilfælde af opsamlingssække skal gasvolumen lagres i tilstrækkeligt rene beholdere, der minimerer off-gas eller tillader gasgennemsivning. Der anvendes god teknisk praksis ved fastsættelsen af de acceptable renheds- og gennemsivningstærskler for lagringsmedier. Ved rensning må en beholder gentagne gange gennemskylles og udsuges og må opvarmes. Der skal anvendes en fleksibel beholder (f.eks. en sæk) i et temperaturstyret miljø eller en temperaturstyret stiv beholder, som først udsuges eller har et rumfang, der kan forskydes, f.eks. et stempel- og cylinderarrangement. De anvendte beholdere skal opfylde specifikationerne i tabel 9.1 nedenfor.
 Tabel 9.1
 Beholdermaterialer til batchprøveudtagning af forurenende luftarter
 CO, CO2, O2, CH4, C2H6, C3H8, NO, NO2
 (6)
 Polyvinylfluorid (PVF) (7) f.eks. TedlarTM, polyvinylidenfluorid (7) f.eks. KynarTM, polytetrafluorethylen (8) f.eks. TeflonTM, eller rustfrit stål (8)
 THC, NMHC
 polytetrafluorethylen (9) eller rustfrit stål (9)
 9.3.3. Partiklerudtagning (PM)
 9.3.3.1. Prøvetagningssonder
 Der anvendes PM-sonder med en enkelt åbning i den ene ende. PM-sonderne skal drejes, så de vender direkte opstrøms.
 PM-sonden kan være afskærmet i overensstemmelse med kravene i figur 9.3. I dette tilfælde anvendes præklassifikatoren i punkt 9.3.3.3 ikke.
 Figur 9.3
 Diagram over prøveudtagningssonde med hatteformet præklassifikator
 9.3.3.2. Overføringsledninger
 Det anbefales at anvende isolerede eller opvarmede overføringsledninger for at minimere temperaturforskellene mellem overføringsledninger og udstødningsbestanddele. Der anvendes overføringsledninger, som er inaktive med hensyn til partikler og er elektrisk ledende på de indre overflader. Det anbefales at anvende PM-overføringsledninger af rustfrit står; andre materialer end rustfrit stål skal opfylde de samme prøvetagningspræstationer som rustfrit stål. PM-overføringsledningernes indre overflade skal være jordforbundet.
 9.3.3.3. Præklassifikator
 Det er tilladt at benytte en PM-præklassifikator, som er monteret i fortyndingssystemet direkte før filterholderen, til at fjerne partikler med stor diameter. Der tillades kun én præklassifikator. Hvis der anvendes en hatteformet sonde anvendes (se figur 9.3), er det forbudt at anvende en præklassifikator.
 PM-præklassifikatoren kan enten en inertiimpaktor eller en cyklonisk separator. Den skal være udført i rustfrit stål. Præklassifikatoren skal være opgivet til at fjerne mindst 50 % af partiklerne ved en aerodynamisk diameter på 10 μm og højst 1 % af partikerne ved en aerodynamisk diameter på 1 μm ved de strømningshastigheder, som den bruges til. Præklassifikatorens udgang skal konfigureres med en anordning, der gør det muligt at omgå et PM-prøvefilter, således at præklassifikatorstrømmen kan stabiliseres,


text:
før prøvningen påbegyndes. PM-prøvefilteret skal være placeret højst 75 cm nedstrøms for præklassifikatorens udgang.
 9.3.3.4. Prøvefilter
 Den fortyndede udstødning skal prøveudtages ved hjælp af et filter, der opfylder kravene i punkt 9.3.3.4.1- 9.3.3.4.4 under prøvningssekvensen.
 9.3.3.4.1. Filterspecifikation
 Alle filtertyper skal have en udskillelsesgrad på mindst 99,7 % for 0,3 μm DOP (dioktylphthalat). Fabrikantens målinger af prøvefilteret, som de afspejles i produktvurderingerne, kan anvendes til at demonstrere dette krav. Filtermaterialet skal være enten:
 a)
 glasfiber med fluorkulstofbelægning (PTFE) eller
 b)
 fluorkulstofmembran (PTFE).
 Hvis den forventede netto PM-masse på filteret overstiger 400 μg, kan der anvendes et filter med en mindste initial opsamlingseffektivitet på 98 %.
 9.3.3.4.2. Filterstørrelse
 Den nominelle filterstørrelse skal være 46,50 mm ± 0,6 mm i diameter.
 9.3.3.4.3. Fortynding og temperaturstyring af filterprøver
 Filterprøverne fortyndes mindst én gang opstrøms for overføringsledningerne, hvis der er tale om et CVS-system og nedstrøms, hvis der er tale om et PFD-system (jf. punkt 9.3.3.2 om overføringsledninger). Prøvens temperatur skal styres til 47 ± 5 °C, målt på et vilkårligt sted inden for 200 mm opstrøms eller 200 mm nedstrøms for PM-lagringsmedierne. Det er hensigten, at partikelprøven primært opvarmes eller nedkøles ved fortyndingsforholdene som beskrevet i litra a) i punkt 9.2.1.
 9.3.3.4.4. Filtreringshastighed
 Filtreringshastigheden skal være mellem 0,90 og 1,00 m/s, idet mindre end 5 procent af de registrerede strømningsværdier må overskride dette interval. Hvis den samlede PM-masse overstiger 400 μg, må filtreringshastigheden nedsættes til 0,50 m/s. Gennemstrømningshastigheden måles som den volumetriske strømningshastighed i trykledningen opstrøms for filteret og filteroverfladens temperatur divideret med filterets eksponerede område. Trykket i ventilationsudsugningen eller CVS-tunnelen anvendes til opstrømstryk, hvis trykfaldet gennem PM-prøveudtageren op til filteret er på under 2 kPa.
 9.3.3.4.5 Filterholder
 For at minimere turbulent afsætning og for at afsætte PM jævt på filteret, anvendes en keglevinkel på 12,5° (i forhold til centrum) som overgang fra overføringsledningens diameter til filteroverfladens eksponerede diameter. Til denne overgang anvendes rustfrit stål.
 9.3.4. PM-stabiliserende miljø og vejningsmiljø i forbindelse med gravimetrisk analyse
 9.3.4.1. Miljø til gravimetrisk analyse
 I dette afsnit beskrives de to miljøer, der er nødvendige for at stabilisere og veje PM ved gravimetrisk analyse: Det PM-stabiliserende miljø, hvor filtre opbevares før vejning; og det vejningsmiljø, som vægten befinder sig i. De to miljøer kan dele det samme område.
 Både stabiliserings- og vejningsmiljøerne skal holdes fri for omgivende forurenende stoffer, såsom støv, aerosoler eller halvflygtige stoffer, som kan forurene partikelprøverne.
 9.3.4.2. Renhed
 Det PM-stabiliserende miljøs renhed skal verificeres ved hjælp af referencefiltre som beskrevet i punkt 8.1.12.1.4.
 9.3.4.3. Temperaturen i vejerummet
 Temperaturen af det vejerum (eller -lokale), hvor partikelfiltrene konditioneres og vejes, skal være 22 °C ± 1 °C ved al konditionering og vejning af filtre. Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende til et dugpunkt på 9,5 °C ± 1 °C og en relativ fugtighed på 8 %. Hvis stabiliserings- og vejningsmiljøerne er separate, fastholdes stabiliseringsmiljøet ved en tolerance på 22 °C ± 3 °C.
 9.3.4.4. Kontrol af omgivende forhold
 Ved anvendelse af måleinstrumenter, som opfylder specifikationerne i punkt 9.4, skal følgende omgivende forhold efterprøves:
 a)
 Dugpunktet og den


text:
omgivende temperatur registreres. Disse værdier skal anvendes til at bestemme om stabiliserings- og vejningsmiljøerne blev holdt inden for de tolerancer, som er angivet i punkt 9.3.4.3. i dette punkt i mindst 60 minutter før vejningen af filtrene.
 b)
 Det atmosfæriske tryk skal registreres fortløbende i vejningsmiljøet. Et acceptabelt alternativ er at bruge et barometer, som måler det atmosfæriske tryk uden for vejningsmiljøet, forudsat det kan sikres, at det atmosfæriske tryk ved vægten altid er inden for ±100 Pa af det delte atmosfæriske tryk Der skal sikres en anordning til registrering af det seneste atmosfæriske tryk, når den enkelte PM-prøve vejes. Denne værdi anvendes til beregning af PM-opdriftskorrektionen i punkt 8.1.12.2.
 9.3.4.5. Opstilling af vægt
 Vægten opstilles på følgende måde:
 a)
 Monteres på en vibrationsfri platform, der isolerer den fra ekstern støj og vibrationer.
 b)
 Afskærmet fra konvektive luftstrømme med et jordforbundet antistatisk skjold.
 9.3.4.6. Statiske ladninger
 Statiske ladninger skal minimeres i vejningsmiljøet på følgende måde:.
 a)
 Vægten skal være jordforbundet
 b)
 Der anvendes pincet af rustfrit stål ved manuel håndtering af partikelprøver.
 c)
 Pincetten forbindes med jord ved jordforbindelsesstrop, eller operatøren forbindes med jordforbindelsesstrop, således at fordforbindelsesstroppen og vægten har fælles jordforbindelse.
 d)
 Der anvendes en anordning til neutralisering af den statiske elektricitet, som har fælles elektrisk jordforbindelse med vægten, for at fjerne statiske ladninger fra partikelprøver.
 9.4. Måleinstrumenter
 9.4.1. Indledning
 9.4.1.1. Anvendelsesområde
 I dette afsnit beskrives måleinstrumenter og dermed forbundne systemkrav i forbindelse med emissionsprøvning. Dette indbefatter laboratorieinstrumenter til måling af motorparametre, omgivende forholde, strømningsrelaterede parametre, og emissionskoncentrationer (ufortyndede eller fortyndede).
 9.4.1.2. Instrumenttyper
 Ethvert instrument, der er nævnt i dette bilag, skal anvendes som beskrevet i selve bilaget (se tabel 8.2 til for de målestørrelser, disse instrumenter leverer). Når et instrument, der er nævnt i dette bilag, anvendes på en ikke specificeret måde, eller når der anvendes et andet instrument i stedet, gælder ækvivalenskravene som foreskrevet i punkt 5.1.3. Hvis der er specificeret mere end ét instrument til en bestemt måling, vil den typegodkendende myndighed ved ansøgning udpege et af dem som reference med henblik på at vise, at en alternative procedure er ækvivalent med den specificerede procedure.
 9.4.1.3. Overflødige systemer
 Der kan med forudgående godkendelse fra den typegodkendende myndighed anvendes data fra flere instrumenter til at beregne prøvningsresultaterne for en enkelt prøvning for alle de i dette punkt beskrevne instrumenter. Resultaterne af alle målinger skal registreres og rådata skal opbevares som beskrevet i punkt 5.3 i dette bilag. Dette krav gælder, uanset om målingerne faktisk anvendes i beregningerne eller ej.
 9.4.2. Dataregistrering og kontrol
 Prøvningssystemet skal kunne opdatere data, registrere data og kontrolsystemer, der vedrører operatørkrav, dynamometer, prøvetagningsudstyr og måleinstrumenter. Der skal anvendes datafangst- og kontrolsystemer, der kan registrere ved de angivne minimumsfrekvenser som vist i tabel 9.2 (tabellen gælder ikke for prøvning i diskret modus).
 Tabel 9.2
 Dataregistrering og minimumskontrolfrekvens
 Relevant punkt i prøvningsprotokollen
 Målte værdier
 Mindste styrings- og kontrolfrekvens
 Mindste kontrolfrekvens
 7.6.
 Hastighed og drejningsmoment under motortrinkarakteristik
 1 Hz
 1 gennemsnitsværdi pr. trin
 7.6.
 Hastighed og drejningsmoment under motorhastighedskarakteristik
 5 Hz
 1 Hz gnst.
 7.8.3.
 Reference


text:
for transient arbejdscyklus og feedback-hastigheder og drejningsmomenter
 5 Hz
 1 Hz gnst.
 7.8.2.
 Reference for stationær om RMC-cyklus og feedback-hastigheder og drejningsmomenter
 1 Hz
 1 Hz
 7.3.
 Kontinuerlige koncentrationer af ufortyndede analysatorer
 Ikke relevant
 1 Hz
 7.3.
 Kontinuerlige koncentrationer af fortyndede analysatorer
 Ikke relevant
 1 Hz
 7.3.
 Batchkoncentrationer af rå eller fortyndede analysatorer
 Ikke relevant
 1 gennemsnitsværdi pr. prøvningsinterval
 7.6.
 8.2.1.
 Strømningshastighed af den fortyndede udstødningsgas fra et CVS-system med en varmeveksler opstrøms for strømningsmålingen
 Ikke relevant
 1 Hz
 7.6.
 8.2.1.
 Strømningshastighed af den fortyndede udstødningsgas fra et CVS-system uden en varmeveksler opstrøms for strømningsmålingen
 5 Hz
 1 Hz gnst.
 7.6.
 8.2.1.
 Indsugningsluftens eller udstødningens strømningshastighed (for ufortyndet transient måling)
 Ikke relevant
 1 Hz gnst.
 7.6.
 8.2.1.
 Fortyndingsluft, hvis denne kontrolleres aktivt
 5 Hz
 1 Hz gnst.
 7.6.
 8.2.1.
 Prøvestrøm fra et CVS-system med varmeveksler
 1 Hz
 1 Hz
 7.6.
 8.2.1.
 Prøvestrøm fra et CVS-system uden varmeveksler
 5 Hz
 1 Hz gnst.
 9.4.3. Specifikationer for måleinstrumenter
 9.4.3.1. Oversigt
 Prøvningssystemet skal som helhed opfylde alle de gældende kriterier for kalibrering, verifikation og prøvevalidering, der er angivet i punkt 8.1, herunder kravene til linearitetskontrol i punkt 8.1.4 og 8.2. Instrumenter skal opfylde specifikationerne i tabel 9.2 for alle de områder, der anvendes under prøvningen. Desuden skal eventuel dokumentation fra instrumentfabrikanterne, der viser, at instrumenterne opfylder specifikationerne i tabel 9.2, opbevares.
 9.4.3.2. Komponentkrav
 I tabel 9.3 ses specifikationerne for transducere for drejningsmoment, hastighed og tryk, følere for temperatur og dugpunkt samt andre instrumenter. Det samlede system til måling af den relevante fysiske og/eller kemiske mængde skal opfylde linearitetskontrollen i punkt 8.1.4. For måling af forurenende luftarter kan der anvendes analysatorer med kompensationsalgoritmer, som er funktioner af andre målte forurenende luftarter og af brændstofegenskaberne for den relevante motorprøvning. En eventuel kompensationsalgoritme må kun give opvejningkompensation uden at påvirke forstærkningen (dvs. ingen "farvning").
 Tabel 9.3
 Anbefalede specifikationer for måleinstrumenter
 Måleinstrument
 Symbol for målt mængde
 Komplet stigetid for systemet
 Registreringens opdateringsfrekvens
 Nøjagtighed (10)
 Repeterbarhed (10)
 Motorhastighedstransducer
 n
 1 s
 1 Hz gnst.
 2,0 % af pt. eller 0,5 % af maks.
 1,0 % af pt. eller 0,25 % af maks.
 Drejningsmomentstransducer
 T
 1 s
 1 Hz gnst.
 2,0 % af pt. eller 1,0 % af maks.
 1,0 % af pt. eller 0,5 % af maks.
 Brændstofflowmeter
 (brændstofsummation)
 5 s
 (Ikke relevant)
 1 Hz
 (Ikke relevant)
 2,0 % af pt. eller 1,5 % af maks.
 1,0 % af pt. eller 0,75 % af maks.
 Måler for samlet fortyndet udstødningsgas (CVS) (med varmeveksler før måleren)
 1 s
 (5 s)
 1 Hz gnst.
 (1 Hz)
 2,0 % af pt. eller 1,5 % af maks.
 1,0 % af pt. eller 0,75 % af maks.
 Målere for fortyndingsluft, indsugningsluft, udstødning og prøvestrøm
 1 s
 1 Hz gnst. af 5 Hz-prøver
 2,5 % af pt. eller 1,5 % af maks.
 1,25 % af pt. eller 0,75 % af maks.
 Kontinuerlig gasanalysator (ufortyndet)
 x
 2,5 s
 2 Hz
 2,0 % af pt. eller 2,0 % af gnst.
 1,0 % af pt. eller 1,0 % af gnst.
 Kontinuerlig gasanalysator (fortyndet)
 x
 5 s
 1


text:
Hz
 2,0 % af pt. eller 2,0 % af gnst.
 1,0 % af pt. eller 1,0 % af gnst.
 Kontinuerlig gasanalysator
 x
 5 s
 1 Hz
 2,0 % af pt. eller 2,0 % af gnst.
 1,0 % af pt. eller 1,0 % af gnst.
 Batchgasanalysator
 x
 Ikke relevant
 Ikke relevant
 2,0 % af pt. eller 2,0 % af gnst.
 1,0 % af pt. eller 1,0 % af gnst.
 Gravimetrisk PM-vægt
 mPM
 Ikke relevant
 Ikke relevant
 Se afsnit 9.4.11.
 0,5 μg
 PM-inertivægt
 mPM
 5 s
 1 Hz
 2,0 % af pt. eller 2,0 % af gnst.
 1,0 % af pt. eller 1,0 % af gnst.
 9.4.4. Måling af motorparametre og omgivende forhold
 9.4.4.1. Følere for hastighed og drejningsmoment
 9.4.4.1.1. Anvendelse
 Måleinstrumenter til input og output under motordrift skal opfylde specifikationerne i dette punkt. Det anbefales at benytte følere, transducere og målere, der opfylder specifikationerne i tabel 9.3. De overordnede systemer til måling af input og output skal opfylde linearitetskontrollerne i punkt 8.1.4.
 9.4.4.1.2. Aksler
 Motorarbejde og -effekt beregnes ud fra outputtet fra transducere for hastighed og drejningsmomentet i henhold til punkt 9.4.4.1. Overordnede systemer til måling af hastighed og drejningsmoment skal opfylde kravene til kalibrering og verifikation i punkt 8.1.7 og 8.1.4.
 Der skal i nødvendigt omfang og ud fra god teknisk praksis kompenseres for moment stammende fra inerti i accelerations- og decelerationskomponenter, der er forbundet til svinghjulet, herunder drivaksel og dynamometerets rotor.
 9.4.4.2. Tryktransducere, temperaturfølere, og dugpunktsfølere
 Overordnede systemer til måling af tryk, temperatur og dugpunkt skal opfylde kravene til kalibrering i punkt 8.1.7.
 Tryktransducere placeres i et temperaturstyret miljø, eller de skal kompensere for temperaturudsving i deres forventede driftsområde. Transducermaterialet skal være forenelige med den væske, der skal måles.
 9.4.5. Strømningsrelateret måling
 For alle typer flowmetere (til brændstof, indsugningsluft, ufortyndet udstødning, fortyndet udstødning, prøver) skal strømningen konditioneres i nødvendigt omfang for at forhindre bølger, hvirvelstrømme, cirkulationsstrømme eller strømningsudsving i at påvirke flowmeterets nøjagtighed og repeterbarhed. For nogle flowmetere kan dette opnås ved at anvende lige rør med en tilstrækkelig længde (f.eks. en længde på mindst 10 rørdiametre) eller ved at bruge specielt konstruerede rørbøjninger, udligningsfinner, mundingsplader (eller pneumatiske svingningsdæmpere til brændstofflowmeteret) til at sikre en stabil og forudsigelig hastighedsprofil opstrøms for flowmåleren.
 9.4.5.1. Brændstofflowmeter
 Det overordnede system til måling af brændstofstrømning skal opfylde kalibreringskravene i punkt 8.1.8.1. I alle strømningsmålinger skal der redegøres for ethvert brændstof, som ledes uden om motoren, eller returløb fra motoren til brændstofbeholderen.
 9.4.5.2. Indsugningsflowmeter
 Det overordnede system til måling af indsugningsluftsstrømning skal opfylde kalibreringskravene i punkt 8.1.8.2.
 9.4.5.3. Flowmeter til ufortyndet udstødning
 9.4.5.3.1. Komponentkrav
 Det samlede system til måling af den ufortyndede udstødningsgasstrøm skal opfylde linearitetskravene i punkt 8.1.4. Et flowmeter for ufortyndet udstødning skal være konstrueret, så det på passende vis kompenserer for ændringer i den ufortyndede udstødnings termodynamiske og flydende tilstand og sammensætningstilstand.
 9.4.5.3.2. Flowmeterets responstid
 Med henblik på at kunne styre et delstrømsfortyndingssystem til at udtrække en proportionel prøve af ufortyndet udstødningsgas kræves et flowmeter med en responstid, der er hurtigere end anført i tabel 9.3. For delstrømsfortyndingssystemer med onlinestyring skal


text:
flowmeterets responstid opfylde forskrifterne i punkt 8.2.1.2.
 9.4.5.3.3. Udstødningskøling
 Køling af udstødningen opstrøms for flowmeteret er tilladt med følgende begrænsninger:
 a)
 Der må ikke udtages partikler nedstrøms for kølingen.
 b)
 Hvis køling medfører, at udstødningstemperaturer på over 202 °C, nedkøles til under 180 °C, udtages der ikke NMHC nedstrøms for kølingen,
 c)
 Hvis køling medfører vandkondensering, må der ikke udtages NOx nedstrøms for kølingen, medmindre køleren opfylder ydelsesverifikationen i punkt 8.1.11.4.
 d)
 Hvis kølingen medfører vandkondensering, før strømmen når et flowmeter, måles dugpunktet T
 dew og trykket p
 total ved flowmeterets indgang. Disse værdier skal anvendes til emissionsberegninger i henhold til tillæg A.7-A.8.
 9.4.5.4. Fortyndingsluft og flowmetere til fortyndet udstødningsgas
 9.4.5.4.1. Anvendelse
 De øjeblikkelige strømningshastigheder af fortyndet udstødningsgas i et prøvningsinterval bestemmes ved at anvende et flowmeter til fortyndet udstødning. Strømningshastigheder af ufortyndet udstødningsgas i et prøvningsinterval kan beregnes ud fra forskellen mellem et flowmeter til fortyndet udstødningsgas og en fortyndingsluftsmåler.
 9.4.5.4.2. Komponentkrav
 Det overordnede system til måling af fortyndet udstødningsgasstrøm skal opfylde kravene til kalibrering og verifikation i punkt 8.1.8.4. og 8.1.8.5. Der skal anvendes følgende målere.
 a)
 Til prøveudtagning ved konstant volumen (CVS) af den samlede strøm af fortyndet udstødningsgas, kan der anvendes en kritisk venturi (CFV) eller flere kritiske parallelle venturier, en fortrængningspumpe (PDP), en subsonisk venturi (SSV) eller et ultralydsflowmeter (UFM). I kombination med en opstrøms varmeveksler kan enten en CFV eller en PDP desuden fungere som passiv strømningsregulator ved at holde en konstant temperatur i den fortyndede udstødning i et CVS-system.
 b)
 Til delstrømsfortyndingssystemet (PFD) kan en kombination af et flowmeter med et aktivt strømningsregulerende system til fastholdelse af proportional prøvetagning af udstødningens bestanddele anvendes. Den samlede strømning af fortyndet udstødning eller en eller flere prøvestrømninger eller en kombination af disse kan styres for at fastholde proportional prøvetagning.
 Til andre fortyndingssystemer kan der anvendes et laminar flowelement, et ultralydsflowmeter, en subsonisk venturi, en kritisk venturi eller flere kritiske parallelle venturier, en fortrængningsmåler, en termisk massemåler, et gennemsnitligt pitotrør eller et varmetrådsanemometer.
 9.4.5.4.3. Udstødningskøling
 Det er tilladt at nedkøles den fortyndede udstødning opstrøms for et fortyndingsflowmeter, forudsat at alle de følgende forskrifter er opfyldt:
 a)
 Der må ikke udtages partikler nedstrøms for kølingen.
 b)
 Hvis køling medfører, at udstødningstemperaturer på over 202 °C, nedkøles til under 180 °C, udtages der ikke NMHC nedstrøms for kølingen,
 c)
 Hvis køling medfører vandkondensering, må der ikke udtages NOx nedstrøms for kølingen, medmindre køleren opfylder ydelsesverifikationen i punkt 8.1.11.4.
 d)
 Hvis kølingen medfører vandkondensering, før strømmen når et flowmeter, måles dugpunktet T
 dew og trykket p
 total ved flowmeterets indgang. Disse værdier skal anvendes til emissionsberegninger i henhold til tillæg A.7-A.8.
 9.4.5.5. Prøveflowmeter til batch-prøvetagning
 Der anvendes et prøveflowmeter til at bestemme prøvestrømshastighed eller den samlede strøm ind i batchprøvetagningssystemet i prøveintervallet. Forskellen mellem to flowmetere kan anvendes til at beregne prøvestrømmen ind i en fortyndingstunnel f.eks. til partikelmåling ved delstrømsfortynding og partikelmåling ved sekundært fortyndingssystem. Specifikationerne for differensflowmåling med henblik på udtagning af proportional prøve af den ufortyndede udstødning er angivet i punkt 8.1.8.6.1, og kalibreringen af differensflowmålingen er


text:
angivet i punkt 8.1.8.6.2.
 Det overordnede system til prøveflowmeteret skal opfylde kalibreringen i punkt 8.1.8.
 9.4.5.6. Gasdeleapparat
 Der kan anvendes et gasdeleapparat til at blande kalibreringsgasserne.
 Der anvendes et gasdeleapparat, som blander gasserne i overensstemmelse med specifikationerne i punkt 9.5.1 og i de koncentrationer, der forventes under prøvningen. Der kan anvendes gasdeleapparater med kritisk strømning, med flowkapillarrør eller med termisk massemåling. Der anvendes viskositetskorrektion i nødvendigt omfang (hvis dette ikke sker ved hjælp af gasdelerens interne software) for at sikre korrekt gasdeling. Gasdelersystemet skal opfylde linearitetskontrollen i punkt 8.1.4.5. Man kan vælge at kontrollere blandingsanordningen med et instrument af lineær art, f.eks. et som bruger NO-gas med CLD. Instrumentets justeringsværdi skal justeres med justeringsgassen direkte tilsluttet instrumentet. Blandingsanordningen skal kontrolleres ved de anvendte indstillinger, og den nominelle værdi skal sammenlignes med instrumentets målte koncentrationer.
 9.4.6. Måling af CO og CO2
 Der anvendes en ikke-dispersiv ultravioletanalysator (NDIR) til at måle CO- og CO2-koncentration i ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas i forbindelse med batchvis eller kontinuerlig prøvetagning.
 Det NDIR-baserede system skal opfylde kravene til kalibrering og verifikation i punkt 8.1.9.1.
 9.4.7. Carbonhydridmålinger
 9.4.7.1. Flammeioniseringsdetektor
 9.4.7.1.1. Anvendelse
 Der anvendes en FID-analysator til at måle carbonhydridkoncentrationen i ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas i forbindelse med batchvis eller kontinuerlig prøvetagning. Carbonhydridkoncentration skal bestemmes på basis af carbonnummeret 1 C1. Værdierne af carbonhydrider af methan og non-methan bestemmes som beskrevet i punkt 9.4.7.1.4. Opvarmede FID-analysatorer skal fastholde alle overflader, der eksponeres for emissioner på en temperatur på 191 ± 11 °C.
 9.4.7.1.2. Komponentkrav
 Det FID-baserede system til måling af THC og CH4 skal opfylde alle verifikationerne for carbonhydridmåling i punkt 8.1.10.
 9.4.7.1.3. FID-enhedens brændstof og brænderluft
 FID-enhedens brændstof og brænderluft skal opfylde specifikationerne i punkt 9.5.1. FID-enhedens brændstof og brænderluft må ikke blandes, inden tilføring til FID-analysatoren for at sikre, at FID-analysatoren opererer med diffuserflamme og ikke med færdigblandet flamme.
 9.4.7.1.4. Methan
 FID-analysatorer måler de samlede carbonhydrider (THC). For at bestemme non-methanholdige carbonhydrider (NMHC) skal methan (CH4) kvantificeres enten ved hjælp af en non-methan-afskæring og en FID-analysator som beskrevet i punkt 9.4.7.2, eller ved hjælp af en gaskromatograf som beskrevet i punkt 9.4.7.3. Hvis der anvendes en FID-analysator til NMHC-bestemmelse, skal dens responsfaktor på CH4, RF
 CH4, bestemmes som beskrevet i punkt 8.1.10.1. De NMHC-relaterede beregninger er beskrevet i tillæg A.7-A.8.
 9.4.7.1.5. Methanantagelse
 I stedet for at måle methan, er det tilladt at antage, at 2 % af de målte samlede carbonhydrider er methan, som beskrevet i tillæg A.7-A.8.
 9.4.7.2. Enhed til non-methan-afskæring (Non-Methane Cutter)
 9.4.7.2.1. Anvendelse
 Der kan anvendes en non-methan-afskæring til at måle CH4 med en FID-analysator. En non-methan-afskæring oxiderer alle non-methanholdige carbonhydrider til CO2 og H2O. Der kan anvendes en non-methan-afskæring til ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas til batchvis eller kontinuerlig prøvetagning
 9.4.7.2.2. Systemets ydeevne
 Non-methan-afskæringens ydelse bestemmes som beskrevet i punkt 8.1.10.3, og resultaterne bruges til at beregne NMHC- emission i A.8 og A.7.
 9.4.7.2.3. Konfiguration
 Non-methan-afskæringen konfigureres med et omløb med henblik på den i punkt 8.1.10.3 beskrevne verifikation.
 9.4.7.2.4. Optimering
 En non-methan-afskæring kan optimeres til at maksimere CH4-penetration og oxideringen af alle andre


text:
carbonhydrider. En prøve kan fugtes eller fortyndes med renset luft eller oxygen (O2) opstrøms for non-methan-afskæringen for at optimere dens ydeevne. Der skal tages højde for en eventuel fugtning og fortynding i emissionsberegningerne.
 9.4.7.3. Gaskromatograf
 Anvendelse: Der kan anvendes en gaskromatograf til at måle CH4-koncentrationer af fortyndet udstødningsgas til batchprøvetagning. Mens der også kan anvendes en non-methan-afskæring til at måle CH4 som beskrevet i punkt 9.4.7.2, skal der anvendes en referencemetode baseret på en gaskromatograf til sammenligning af den foreslåede alternerende måleprocedure, jf. punkt 5.1.3.
 9.4.8. NOx-målinger
 Der er specificeret to måleinstrumenter til NOx-måling, og hvert instrument kan anvendes, hvis det opfylder forskrifterne i henholdsvis punkt 9.4.8.1 eller 9.4.8.2. Kemiluminescensdetektoren anvendes som referencemetode til sammenligning med en eventuel foreslået alternerende målemetode, jf. punkt 5.1.3 i dette bilag.
 9.4.8.1. Kemiluminescensdetektor
 9.4.8.1.1. Anvendelse
 Der anvendes en kemiluminescensdetektor (CLD), sammenkoblet med en NO2-til-NO-konverter, til at måle NOx-koncentrationen i ufortyndet og fortyndet udstødningsgas i forbindelse med batchvis eller kontinuerlig prøvetagning.
 9.4.8.1.2. Komponentkrav
 Det CLD-baserede system skal opfylde linearitetskontrollen i punkt 8.1.11.1. Der kan anvendes en opvarmet eller uopvarmet CLD, som fungerer ved atmosfærisk tryk eller ved et vakuum.
 9.4.8.1.3. NO2-til-NO-konverter
 Der placeres en intern eller ekstern NO2-til-NO-konverter, der opfylder verifikationskravene i punkt 8.1.11.5 opstrøms for CLD-systemet, mens konverteren konfigureres med et omløb for at lette denne verifikation.
 9.4.8.1.4. Fugtvirkninger
 Alle CLD-temperaturer skal fastholdes for at forhindre vandkondensering. For at fjerne fugt fra en prøve opstrøms for en CLD-enhedanvendes en af følgende konfigurationer:
 a)
 En CLD forbundet nedstrøms for en eventuel tørreenhed eller køler, som er placeret nedstrøms for en NO2-til-NO-konverter, der opfylder verifikationen i punkt 8.1.11.5.
 b)
 En CLD forbundet nedstrøms for en eventuel tørreenhed eller termisk køler, som opfylder verifikationen i punkt 8.1.11.4.
 9.4.8.1.5. Responstid
 Der kan anvendes en opvarmet CLD-enhed for at forbedre dennes responstid.
 9.4.8.2. Ikke-dispersiv ultravioletanalysator
 9.4.8.2.1. Anvendelse
 Der anvendes en ikke-dispersiv ultravioletanalysator (NDUV) til at NOx-koncentrationen i ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas i forbindelse med batchvis eller kontinuerlig prøvetagning.
 9.4.8.2.2. Komponentkrav
 Det NDUV-baserede system skal opfylde kravene til verifikation i punkt 8.1.11.3.
 9.4.8.2.3. NO2-til-NO-konverter
 Hvis NDUV-analysatoren kun måler NO, placeres en intern eller ekstern NO2-til-NO-konverter, der opfylder verifikationen i punkt 8.1.11.5, opstrøms for NDUV-analysatoren. Konverteren konfigureres med et omløb for at lette denne verifikation.
 9.4.8.2.4. Fugtvirkninger
 NDUV-temperaturen skal fastholdes opretholdes for at forhindre vandkondensering, medmindre der anvendes en af følgende konfigurationer:
 a)
 En NDUV forbindes nedstrøms for en eventuel tørreenhed eller køler, som er placeret nedstrøms for en NO2-til-NO-konverter, der opfylder verifikationen i punkt 8.1.11.5.
 b)
 En NDUV forbindes nedstrøms for en eventuel tørreenhed eller termisk køler, som opfylder verifikationen i punkt 8.1.11.4.
 9.4.9. O2-målinger
 Der anvendes en paramagnetisk detektor (PMD) eller en magnetpneumatisk detektor (MPD) til måling af O2-koncentration i ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas i forbindelse med batchvis eller kontinuerlig prøvetagning.
 9.4.10. Måling af luft-/brændstofforholdet
 Der kan anvendes en zirconia-analysator (ZrO2) til at måle luft-/brændstofforholdet i ufortyndet udstødningsgas i forbindelse med kontinuerlig prøvetagning. O2-målinger med indsugningsluft eller brændstofstrømmålinger kan anvendes til at beregne hastigheden af udstødningsgasstrømmen i overensstemmelse med tillæg A.7-A.8.
 9.4.11. Partikelmålinger med gravimetrisk vægt
 Der anvendes en


text:
vægt til vejning af de nettopartikler, der er indsamlet i prøvefiltermedierne.
 Minimumskravet til vægtopløsningen skal være lig med eller mindre end den repeterbarhed på 0,5 mikrogram, der anbefales i tabel 9.3. Hvis vægten benytter interne kalibreringsvægte til rutinemæssig justering og linearitetskontrol, skal disse opfylde forskrifterne i punkt 9.5.2.
 Vægten konfigureres til den optimale hviletid og stabilitet på det sted, den befinder sig.
 9.5. Analytiske gasser og massestandarder
 9.5.1. Analytiske gasser
 Analytiske gasser skal opfylde kravene til nøjagtighed og renhedsspecifikationerne i dette punkt.
 9.5.1.1. Gasspecifikationer
 Følgende gasspecifikationer skal tages i betragtning:
 a)
 Der anvendes rensede gasser til nulstilling af måleinstrumenterne og til blanding med kalibreringsgasser. Der anvendes gasser med en kontaminering, der ikke overstiger den højeste af følgende værdier i gasflasken eller ved en nulgasgenerators udgang:
 i)
 2 % kontaminering målt i forhold til den gennemsnitlige koncentration der forventes ved standarden. Hvis der f.eks. forventes en CO-koncentration på 100,0 μmol/mol, ville det være tilladt at anvende en nulstillingsgas med en CO-kontaminering mindre end eller lig med 2 000 μmol/mol.
 ii)
 Kontaminering som angivet i tabel 9.4, gældende for ufortyndede og fortyndede målinger.
 iii)
 Kontaminering som angivet i tabel 9.5, gældende for ufortyndede målinger.
 Tabel 9.4
 Kontamineringstærskler gældende for ufortyndede og fortyndede målinger [μmol/mol = ppm (3.2.)]
 Bestanddel
 Renset syntetisk luft (11)
 Renset N2
 (11)
 THC (C1-ækvivalent)
 ≤ 0,05 μmol/mol
 ≤ 0,05 μmol/mol
 CO
 ≤ 1 μmol/mol
 ≤ 1 μmol/mol
 CO2
 ≤ 10 μmol/mol
 ≤ 10 μmol/mol
 O2
 0,205-0,215 mol/mol
 ≤ 2 μmol/mol
 NOx
 ≤ 0,02 μmol/mol
 ≤ 0,02 μmol/mol
 Tabel 9.5
 Kontamineringstærskler gældende for ufortyndede målinger [μmol/mol = ppm (3.2.)]
 Bestanddel
 Renset syntetisk luft (12)
 Renset N2
 (12)
 THC (C1-ækvivalent)
 ≤ 1 μmol/mol
 ≤ 1 μmol/mol
 CO
 ≤ 1 μmol/mol
 ≤ 1 μmol/mol
 CO2
 ≤ 400 μmol/mol
 ≤ 400 μmol/mol
 O2
 0,18-0,21 mol/mol
 —
 NOx
 ≤ 0,1 μmol/mol
 ≤ 0,1 μmol/mol
 b)
 Følgende gasser skal anvendes med en FID-analysator:
 i)
 FID-brændstoffet anvendes med en H2-koncentration på (0,39-0,41) mol/mol, He-balance. Blandingen må højst indeholde 0,05 μmol/mol THC.
 ii)
 Der anvendes en FID-brænderluft, som opfylder specifikationerne for renset luft i litra a) i dette punkt.
 iii)
 FID-nulstillingsgas. Flammeioniseringsdetektorer nulstilles med renset gas, som opfylder specifikationerne i litra a) i dette punkt, bortset fra, at O2-koncentrationen i den rensede gas kan have en vilkårlig værdi.
 iv)
 Propankalibreringsgas til FID. FID-enhedens THC justeres og kalibreres med justeringskoncentrationer af propan (C3H8). Den kalibrees på basis af carbonnummeret 1 (C1).
 v)
 Methanjusteringsgas til FID. Hvis en CH4-FID altid justeres og kalibreres med en non-methan-afskæring, skal FID-enheden justeres og kalibreres med justeringskoncentrationer af methan (CH4). Den kalibrees på basis af carbonnummeret 1 (C1).
 c)
 Der anvendes følgende gasblandinger med gasser, der er sporbare inden for ±1,0 % af de internationale og/eller nationale anerkendte gasstandarders reelle værdi eller af andre godkendte gasstandarder:
 i)
 CH4, renset syntetisk luft og/eller N2 (afhængigt af, hvad der er relevant)
 ii)
 C2H6, renset syntetisk luft og/eller N2 (afhængigt af, hvad der er relevant)
 iii)
 C3H8, renset syntetisk luft og/eller N2 (afhængigt af, hvad der er relevant)
 iv)
 CO, renset N2
 v)
 CO2, renset N2