text:
hvor kraften overføres til køretøjets sæde og ikke direkte til køretøjets stel, udføres en prøvning, der skal sikre, at køretøjets sæder er tilstrækkeligt stærkt forankret på køretøjets stel. En kraft svarende til 20 gange massen af de relevante dele i sædekonstruktionen påføres sædet eller den relevante del af sædekonstruktionen horisontalt og i længderetningen fremad mod sædet eller den relevante del af sædekonstruktionen, i overensstemmelse med den fysiske effekt, det pågældende sædes masse har for sædeforankringerne. Fastsættelsen af den eller de yderligere belastning(er) og fordelingen heraf foretages af fabrikanten og godkendes af den tekniske tjeneste.
 På fabrikantens anmodning kan en supplerende belastning påføres ved SFAD-anordningens X-punkt under de statiske prøvninger, der er beskrevet ovenfor.
 Hvis topstropforankringen er integreret i køretøjets sæde, udføres denne prøvning med Isofix-topstropgjorden.
 Der må ikke forekomme brud, og bevægelsesgrænserne i tabel 2 skal overholdes.
 BEMÆRK: Denne prøvning er ikke påkrævet, såfremt nogle af forankringerne i køretøjets sikkerhedsselesystem er integreret i køretøjets sædekonstruktion, og sædet allerede er afprøvet og har bestået dette regulativs forankringsbelastningsprøvninger for fastholdelse af voksne passagerer.
 7. INSPEKTION UNDER OG EFTER STATISK PRØVNING AF SIKKERHEDSSELEFORANKRINGER
 7.1. Alle forankringer skal kunne holde til den i punkterne 6.3 og 6.4 fastsatte prøvning. Der kan tillades en varig deformering, herunder et delvist brud, af en forankring eller i det område, der omgiver den, såfremt den foreskrevne kraft er opretholdt i den fastsatte tid. Under prøvningen skal minimumsafstandene mellem de i punkt 5.4.2.5 nævnte nedre forankringer og de i 5.4.3.6 opstillede krav vedrørende de øvre effektive forankringer overholdes.
 7.1.1. For køretøjer af klassen M1, som har en tilladt totalmasse på maksimalt 2,5 tons, og hvis øvre sikkerhedsseleforankring er fastgjort til sædets konstruktion, må den øvre effektive sikkerhedsseleforankring under prøvningen ikke forskydes længere fremad end til et tværplan, som går gennem R-punktet og punktet C for det pågældende sæde (jf. figur 1 i bilag 3 til dette regulativ).
 For andre køretøjer end de ovennævnte må den øvre effektive sikkerhedsseleforankring under prøvningen ikke forskydes mere end til et tværplan, som hælder 10 ° fremad og går gennem sædets R-punkt.
 Den maksimale forskydning af det øvre effektive forankringspunkt måles under prøvningen.
 Hvis forskydningen af det øvre effektive forankringspunkt overstiger ovennævnte grænse, skal fabrikanten over for den tekniske tjeneste godtgøre, at personen i bilen ikke udsættes for fare. Eksempelvis kan prøvningsproceduren i regulativ nr. 94 følges, eller der kan udføres en slædeprøve med tilsvarende effekt for at illustrere, at der er tilstrækkelig plads til at overleve.
 7.2. I køretøjer, som har forskydnings- og spærreanordninger, der gør det muligt for personer på alle sæder at stige ud af køretøjet, skal sådanne anordninger stadig kunne betjenes med hånden, efter at trækkraftens påvirkning er ophørt.
 7.3. Efter prøvningerne opmåles enhver beskadigelse af forankringerne og af de konstruktionsdele, der har været udsat for belastning under prøvningerne.
 7.4. Undtaget herfra er de øvre forankringer til et eller flere sæder i køretøjer i klasse M2 over 3,5 tons og M3, som overholder forskrifterne i regulativ nr. 80, idet disse ikke skal opfylde bestemmelserne i punkt 7.1 om overholdelse af


text:
punkt 5.4.3.6.
 8. TILPASNINGER AF KØRETØJSTYPEN OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN AF EN KØRETØJSTYPE
 8.1. Enhver ændring af køretøjstypen skal anmeldes til den administrative myndighed, som har godkendt køretøjstypen. Denne myndighed kan så enten:
 8.1.1.
 vurdere, at de foretagne ændringer ikke har en væsentlig negativ virkning, og at køretøjet under alle omstændigheder stadig opfylder kravene, eller
 8.1.2.
 anmode om en yderligere testrapport fra den tekniske tjeneste, der har ansvaret for prøvningen.
 8.2. Godkendelse eller afslag på godkendelse skal sammen med detaljer om ændringerne meddeles i henhold til fremgangsmåden beskrevet i afsnit 4.3 oven for til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ.
 8.3. Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af en godkendelse, tildeler udvidelsen et serienummer og underretter de andre kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der svarer til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 9. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 Procedurer til sikring af produktionens overensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) med følgende krav:
 9.1.
 Ethvert køretøj, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i dette regulativ, skal være i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype for så vidt angår egenskaberne ved sikkerhedsseleforankringer eller Isofix-forankringssystemet og Isofix-topstropforankringen.
 9.2.
 For at kontrollere overensstemmelsen med de i punkt 9.1 foreskrevne krav, skal der undersøges et tilstrækkeligt antal stikprøver af serieproducerede køretøjer, som bærer det godkendelsesmærke, som kræves ifølge dette regulativ.
 9.3.
 Som hovedregel skal ovennævnte kontrol begrænses til måltagning. Imidlertid underkastes køretøjer i nødvendigt omfang nogle af de i punkt 6 beskrevne prøvninger, som udvælges af den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningerne.
 10. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 10.1. Godkendelser, som er meddelt for en type køretøj i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 9.1 ovenfor ikke er opfyldt, eller hvis køretøjets sikkerhedsseleforankringer eller Isofix-forankringssystemet og Isofix-topstropforankringen ikke har bestået den i punkt 9 foreskrevne kontrol.
 10.2. Hvis en kontraherende part, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en anmeldelsesformular, som er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 11. BRUGSVEJLEDNINGER
 De nationale myndigheder kan kræve, at fabrikanter af det køretøj, som indregistreres, i brugsvejledningen for køretøjet klart angiver:
 11.1. hvor forankringerne befinder sig, og
 11.2. til hvilke seletyper forankringerne skal anvendes (jf. bilag 1, punkt 5).
 12. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Hvis indehaveren af godkendelsen endeligt ophører med at fremstille en type sikkerhedsseleforankring eller en type Isofix-forankringssystem og Isofix-topstropforankring, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har meddelt godkendelsen, herom. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de andre parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der svarer til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 13. NAVNE OG ADRESSER PÅ TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER
 De kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøverne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.
 14. OVERGANGSBESTEMMELSER
 14.1.
 Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 06 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender regulativet, nægte at meddele ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 06.
 14.2.
 To år efter ikrafttrædelsen for ændringsserie 06 til dette regulativ må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele ECE-typegodkendelser, hvis forskrifterne i dette regulativ, som ændret ved ændringsserie 06, er overholdt.
 14.3.
 Syv år efter ikrafttrædelsen af ændringsserie 06 til dette regulativ kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte af anerkende godkendelser, som ikke er meddelt i overensstemmelse med ændringsserie 06 til dette regulativ. Eksisterende godkendelser af de køretøjsklasser, som ikke påvirkes af ændringsserie 06 til dette regulativ, skal imidlertid forblive gyldige, og kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat anerkende dem.
 14.4.
 For køretøjer, som ikke påvirkes af ovenstående punkt 7.1.1, forbliver godkendelser, meddelt i overensstemmelse med 04-ændringsserien til dette regulativ, gyldige.
 14.5.
 For køretøjer, der ikke påvirkes af supplement 4 til ændringsserie 05 til dette regulativ, forbliver de eksisterende godkendelser gyldige, såfremt disse er udstedt i overensstemmelse med ændringsserie 05 frem til dennes supplement 3.
 14.6.
 Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for supplement 5 til ændringsserie 05 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at meddele ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 5 til ændringsserie 05.
 14.7.
 For køretøjer, der ikke påvirkes af supplement 5 til ændringsserie 05 til dette regulativ, forbliver de eksisterende godkendelser gyldige, såfremt disse er udstedt i overensstemmelse med ændringsserie 05 frem til dennes supplement 3.
 14.8.
 Fra den 20. februar 2005 må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele ECE-godkendelser til køretøjer i klasse M1, hvis forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 5 til ændringsserie 05 er overholdt.
 14.9.
 Fra den 20. februar 2007 kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at anerkende godkendelser af køretøjer i klasse M1, som ikke er meddelt i overensstemmelse med supplement 5 til ændringsserie 05 til dette regulativ.
 14.10.
 Fra den 16. juli 2006 må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele ECE-godkendelser til køretøjer i klasse N, hvis køretøjstypen overholder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 5 til ændringsserie 05.
 14.11.
 Fra den 16. juli 2008 kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at anerkende godkendelser af køretøjer i klasse N, som ikke er meddelt i overensstemmelse med supplement 5 til ændringsserie 05 til dette regulativ.
 14.12.
 Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 07 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender regulativet, nægte at meddele ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 07.
 14.13.
 Fra 24 måneder efter datoen for ikrafttrædelse af ændringsserie 07 må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele ECE-typegodkendelser, hvis forskrifterne i dette regulativ, som ændret ved ændringsserie 07,


text:
er overholdt.
 14.14.
 Fra 36 måneder efter datoen for ikrafttrædelse af ændringsserie 07 til dette regulativ kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte af anerkende godkendelser, som ikke er meddelt i overensstemmelse med ændringsserie 07 til dette regulativ.
 14.15.
 Uanset punkt 14.13 og 14.14 forbliver eksisterende godkendelser af de køretøjsklasser, som ikke påvirkes af ændringsserie 07 til dette regulativ, imidlertid gyldige, og kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat anerkende dem.
 14.16.
 Hvis der ikke er krav om obligatorisk montering af sikkerhedsseleforankringer for klapsæder i deres nationale krav på tidspunktet for tiltrædelse af dette regulativ, kan de kontraherende parter fortsat tillade, at disse forankringer ikke monteres med henblik på national godkendelse, og i så fald kan de pågældende klasser af busser ikke typegodkendes efter nærværende regulativ.
 (1) Som defineret i bilag 7 til konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, senest ændret ved ændring 4 (Amend. 4).
 (2) 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Serbien og Montenegro, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35 (ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (ubenyttet), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika og 48 for New Zealand, 49 for Cypern, 50 for Malta, 51 for Republikken Korea, 52 for Malaysia og 53 for Thailand. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, og vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til de kontraherende parter.
 (3) Se fodnote 1.
 (4) Dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, senest ændret ved Amend. 4.
 BILAG 1
 MEDDELELSE
 (største format: A4 (210 × 297 mm))
 BILAG 2
 UDFORMNING AF TYPEGODKENDELSESMÆRKET
 MODEL A
 (se afsnit 4.4 i dette regulativ)
 Det ovennævnte godkendelsesmærke, der er påmonteret et køretøj, angiver, at den pågældende køretøjstype med hensyn til sikkerhedsseleforankringer er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 14 med godkendelsesnummer 072439. De to første cifre i godkendelsesnummeret angiver, at regulativ nr. 14 allerede indeholdt ændringsserie 07 på godkendelsestidspunktet.
 MODEL B
 (se afsnit 4.5 i dette regulativ)
 Godkendelsesmærket ovenfor viser, at den pågældende køretøjstype er godkendt i Nederlandene (E 4), i henhold til regulativ nr. 14 og


text:
24. (1) (For så vidt angår sidstnævnte regulativ er den korrigerede energioptagende faktor 1,30 m-1). Godkendelsesnumrene angiver, at regulativ nr. 14 på godkendelsesdatoerne omfattede ændringsserie 07, men at regulativ nr. 24 forelå i ændringsserie 03-versionen.
 (1) Det sidstnævnte nummer er kun givet som eksempel.
 BILAG 3
 ANRBRINGELSE AF EFFEKTIVE SELEFORANKRINGER
 Figur 1
 De effektive forankringers monteringszoner
 (Tegningen viser ét eksempel, hvor den øvre forankring er fastgjort til køretøjets karrosseriplade)
 Figur 2
 Øvre effektive forankringer i overensstemmelse med regulativets punkt 5.4.3.7.3.
 BILAG 4
 METODE TIL BESTEMMELSE AF »H-PUNKT« OG FAKTISK TORSOVINKEL FOR SIDDEPLADSER I MOTORKØRETØJER
 1. FORMÅL
 Den i dette bilag beskrevne metode anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for en eller flere siddepladser i et motorkøretøj og til eftervisning af sammenhængen mellem målte data og de konstruktivt bestemte specifikationer, som er angivet af fabrikanten (1).
 2. DEFINITIONER
 I dette bilag forstås ved:
 2.1. »Referencedata«: en eller flere af følgende specifikationer for siddepladsen:
 2.2. »Tredimensional H-punkt-maskine«: (3-D H-maskine), den anordning, som anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel. Denne anordning er beskrevet i tillæg 1 til dette bilag.
 2.3. »»H«-punkt«: omdrejningscentrum for torso og lår af 3-D H-maskinen, når denne er anbragt i køretøjets sæde i overensstemmelse med punkt 4 nedenfor. H-punktet er beliggende i midtpunktet af anordningens centerlinje, som forbinder sigtekornene for H-punktet på hver side af 3-D H-maskinen. H-punktet svarer teoretisk til R-punktet (vedr. tolerancer henvises til punkt 3.2.2 nedenfor). Når H-punktet er bestemt efter fremgangsmåden i punkt 4, betragtes H-punktet som fastliggende i forhold til sædehyndens konstruktion og flytter sammen med denne, når sædet justeres. »R-punktet« eller »sædets referencepunkt«:
 2.4. »»R«-punktet« eller »sædets referencepunkt«: et konstruktivt bestemt punkt, som fastlægges af køretøjsfabrikanten for hver siddeplads, og er bestemt i forhold til det tredimensionale referencesystem.
 2.5. »Torsolinje«: midteraksen af 3-D H-maskinens målestok, når denne er ført helt tilbage.
 2.6. »Faktisk torsovinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem H-punktet og torsolinjen, målt med 3-D H-maskinens rygvinkelkvadrant. Den faktiske torsovinkel svarer teoretisk til den konstruktivt bestemte torsovinkel (vedrørende tolerancer henvises til punkt 3.2.2 nedenfor).
 2.7. »Konstruktivt bestemt torsovinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem R-punktet og torsolinjen i en position svarende til ryglænets konstruktivt bestemte placering, som er fastlagt af køretøjets fabrikant.
 2.8. »Midterplan af passager/fører«: (C/LO): midterplanet af 3-D H-maskinen, som er anbragt på hver af de foreskrevne siddepladser; det repræsenteres af H-punktets koordinat på Y-aksen. For enkeltsæder falder sædets midterplan sammen med passagerens midterplan. For de øvrige sæder angives passagerens midterplan af fabrikanten.
 2.9. »Tredimensionalt referencesystem«: et system svarende til det, der er beskrevet i tillæg 2 til dette bilag.
 2.10. »Referencemærker«: fysiske punkter (huller, overflader, mærker eller fordybninger) på karrosseriets overflade som defineret af fabrikanten.
 2.11. »Køretøjets målestilling«: køretøjets position, bestemt ved referencemærkernes koordinater i det tredimensionale referencesystem.
 3. FORSKRIFTER
 3.1. Datapræsentation
 For hver siddeplads, for hvilken der kræves referencedata til at godtgøre overensstemmelsen med dette regulativs bestemmelser, skal alle nedenstående data eller et passende udvalg heraf forelægges i den form, der er angivet i tillæg 3 til dette bilag:
 3.1.1.
 R-punktets koordinater i det


text:
tredimensionale referencesystem
 3.1.2.
 den konstruktivt bestemte torsovinkel
 3.1.3.
 alle angivelser, som er nødvendige for indstilling af sædet (såfremt det er indstilleligt) i den i punkt 4.3 nedenfor fastlagte måleposition.
 3.2. Forhold mellem måleværdier og konstruktivt bestemte specifikationer
 3.2.1. H-punktets koordinater og værdien af den faktiske torsovinkel, som fremkommer ved den i punkt 4 nedenfor beskrevne fremgangsmåde, sammenholdes med henholdsvis R-punktets koordinater og værdien af den konstruktivt bestemte torsovinkel angivet af køretøjets fabrikant.
 3.2.2. For den pågældende siddeplads anses den indbyrdes beliggenhed af R-punktet og H-punktet og forholdet mellem den konstruktivt bestemte torsovinkel og den faktiske torsovinkel for tilfredsstillende, såfremt H-punktet, bestemt ved sine koordinater, ligger inden for et kvadrat, hvis sidelængde er 50 mm, og hvis diagonaler skærer hinanden i R-punktet, og såfremt den faktiske torsovinkel er inden for 5° fra den konstruktivt bestemte torsovinkel.
 3.2.3. Er disse betingelser opfyldt, anvendes R-punktet og den konstruktivt bestemte torsovinkel til eftervisning af, at dette regulativs bestemmelser er overholdt.
 3.2.4. Opfylder H-punktet og den faktiske torsovinkel ikke kravene i punkt 3.2.2 ovenfor, bestemmes H-punktet og den faktiske torsovinkel yderligere to gange (tre gange i alt). Såfremt resultaterne af to af disse tre gennemførelser opfylder kravene, finder betingelserne i punkt 3.2.3 ovenfor anvendelse.
 3.2.5. Såfremt resultaterne af mindst to af de i punkt 3.2.4 ovenfor beskrevne gennemførelser ikke opfylder kravene i punkt 3.2.2 ovenfor, eller såfremt efterprøvning ikke kan finde sted, fordi køretøjets fabrikant har undladt at give oplysning om R-punktets beliggenhed eller om den konstruktivt bestemte torsovinkel, finder det geometriske tyngdepunkt af de tre målte punkter eller gennemsnittet af de tre målte vinkler anvendelse og anses for at gælde i alle tilfælde, hvor der henvises til R-punkt eller konstruktivt bestemt torsovinkel i dette regulativ.
 4. METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG FAKTISK TORSOVINKEL
 4.1. Køretøjets konditioneres efter fabrikantens skøn ved en temperatur på 20 ± 10 °C for at sikre, at sædematerialet har nået rumtemperatur. Har prøvesædet aldrig været benyttet, skal en 70 til 80 kg tung person eller genstand anbringes på sædet to gange ét minut for at komprimere dets sædehynde og ryglæn. Hvis fabrikanten begærer det, skal alle sæder være ubelastet i et tidsrum af mindst 30 min. før montering af 3-D H-maskinen.
 4.2. Køretøjet skal være i den i punkt 2.11 ovenfor fastlagte måleposition.
 4.3. Er sædet justerbart, indstilles det i den bageste normale køreposition, som angives af køretøjets fabrikant, idet kun sædets indstilling i længderetningen tages i betragtning, og idet der ses bort fra indstilling til andet formål end normal kørsel. Anvendes andre former for indstilling af sædet (højde, vinkel, ryglæn osv.), vælges den indstilling, som foreskrives af køretøjets fabrikant. Affjedrede sæder skal i lodret retning være stift fastgjort i den normale kørestilling angivet af fabrikanten.
 4.4. Det område af sædet, som berøres af 3-D H-maskinen, skal være dækket af bomuldsmusselin af tilstrækkelig størrelse og passende vævning, beskrevet som almindeligt bomuldsstof med 18,9 tråde pr. cm2 og vægt 0,228 kg/m2, eller af strikket eller uvævet stof med tilsvarende egenskaber. Foretages prøvningen på et sæde uden for køretøjet, skal det


text:
gulv, som sædet er anbragt på, have samme væsentlige egenskaber (2) som bunden i det køretøj, hvor sædet påtænkes anvendt.
 4.5. 3-D H-maskinens sæde og ryglæn anbringes således, at passagerens midterplan (C/LO) falder sammen med 3-D H-maskinens midterplan. På producentens begæring kan 3-D H-maskinen flyttes, så den er inden for C/LO, hvis 3-D H-maskine er anbragt så yderligt, at sædets kant ikke gør det muligt at bringe 3-D H-maskinen i niveau.
 4.6. Fod-/underbensenhederne fastgøres til sædeskålen, enten enkeltvis eller ved hjælp af T-stykket med underben. En linje gennem sigtekornene for H-punktet skal være parallel med jorden og vinkelret på sædets langsgående midterplan.
 4.7. 3-D H-maskinens fod- og benposition indstilles som følger:
 4.7.1. Omhandlet siddeplads: fører og den yderste forsædepassager
 4.7.1.1. De to fod-/benenheder føres fremad, så fødderne indtager deres naturlige stilling på gulvet, om nødvendigt mellem betjeningspedalerne. Den venstre fod skal om muligt anbringes omtrent lige så langt til venstre for 3-D H-maskinens midterplan som den højre fod er til højre. Den libelle, som kontrollerer 3-D H-maskinens indstilling i tværretningen, bringes i vater, om nødvendigt ved efterindstilling af sædeskålen eller ved, at ben-/fodenhederne stilles bagud. Linjen gennem sigtekornene for H-punktet holdes vinkelret på sædets langsgående midterplan.
 4.7.1.2. Hvis det venstre ben ikke kan holdes parallelt med højre ben, og venstre fod ikke kan understøttes af konstruktionen, flyttes venstre fod, indtil den er understøttet. Sigtepunkternes indstilling skal bibeholdes.
 4.7.2. Omhandlet siddeplads: yderplads på bagsæde
 For bagsæde og ekstrasæder anbringes benene som foreskrevet af fabrikanten. Hvis de dele af bunden, som fødderne derved støtter mod, har forskellig højde, benyttes som reference den fod, som først kommer i berøring med forsædet, og den anden fod anbringes således, at libellen til angivelse af sædets indstilling i tværretningen er i vater.
 4.7.3. Andre omhandlede siddepladser:
 Hertil benyttes den generelle metode i punkt 4.7.1 ovenfor bortset fra, at fødderne anbringes som foreskrevet af køretøjets fabrikant.
 4.8. Der påsættes vægtlodder for underben og lår, og 3-D H-maskinen bringes i vater.
 4.9. Ryglænsskålen skubbes frem mod det forreste stop, og 3-D H-maskinen trækkes fri af ryglænet ved hjælp af T-stykket. 3-D H-maskinen justeres på sædet med en af følgende metoder:
 4.9.1. Hvis 3-D H-maskinen er tilbøjelig til at glide tilbage, benyttes følgende metode: Man lader 3-D H-maskinen glide tilbage, indtil T-stykket ikke længere behøver at belastes for at begrænse bevægelsen fremad-vandret, dvs. indtil sædets skål ligger an mod ryglænet. Om nødvendigt korrigeres underbenets position.
 4.9.2. Hvis 3-D H-maskinen ikke er tilbøjelig til at glide tilbage, benyttes følgende metode: 3-D H-maskinen skubbes tilbage ved, at T-stykket påføres en bagudrettet vandret belastning, indtil sædeskålen ligger an mod ryglænet (se figur 2 i tillæg 1 til dette bilag).
 4.10. Der påføres en belastning på 100 ± 10 N på 3-D H-maskinens ryglæn og skål i skæringspunktet mellem hoftevinkelkvadranten og T-stykkets hus. Belastningens retning holdes langs en linje mellem ovennævnte skæringspunkt og et punkt lige over lårbjælkens hus (jf. figur 2 i tillæg 1 til dette bilag). Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet. Under den resterende del af proceduren må man


text:
omhyggeligt forhindre 3-D H-maskinen i at glide fremad.
 4.11. Vægtlodderne svarende til højre og venstre balde monteres, derefter skiftevis de otte torsovægtlodder. 3-D H-maskinen holdes i vater.
 4.12. Rygskålen vippes fremad, så ryglænet aflastes. 3-D H-maskinen rokkes fra side til side gennem en vinkel på 10° (5° på hver side af det lodrette midterplan) gennem tre hele cyklusser for at udløse eventuel opstået friktion mellem 3-D H-maskinen og sædet.
 Under den rokkende bevægelse kan 3-D H-maskinens T-stykke være tilbøjeligt til at flytte sig fra den foreskrevne vandrette og lodrette indstilling. T-stykket må derfor fastholdes ved, at man påfører det en passende sideværts belastning under den rokkende bevægelse. Det må sikres, at der ved fastholdelse af T-stykket og den rokkende bevægelse af 3-D H-maskinen ikke utilsigtet påføres nogen udvendig lodret eller frem- og tilbagerettet belastning.
 3-D H-maskines fødder må ikke holdes tilbage eller blokeres under dette trin. Hvis fødderne ændrer stilling, skal man lade dem forblive i denne stilling for øjeblikket.
 Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet, og det kontrolleres, at begge libeller står i nulstilling. Har fødderne flyttet sig under den rokkende bevægelse af 3-D H-maskinen, skal de justeres på følgende måde:
 Hver fod løftes skiftevis mindst muligt fri af bunden, indtil der ikke fremkommer nogen yderligere flytning af fødderne. Under denne løftning skal fødderne kunne dreje frit, og der må ikke påføres nogen fremadgående eller sideværts belastning. Når hver fod føres tilbage i sænket stilling, skal hælen være i berøring med den del af konstruktionen, der er beregnet til dette.
 Kontrollér at libellen for sideværts indstilling er i nulstilling. Om nødvendigt påføres rygskålen foroven en tilstrækkelig sidevært belastning til at bringe 3-D H-maskinens sædeskål i vater på sædet.
 4.13. Idet T-stykket holdes for at undgå, at 3-D H-maskinen glider fremad på sædehynden, gør man således:
 a)
 rygskålen føres tilbage til ryglænet
 b)
 der påføres en vekslende afbrudt vandret bagudrettet belastning på højst 25 N på rygvinkelstangen i en højde omtrent svarende til midten af torsovægtlodderne, indtil hoftevinkelkvadranten viser, at der er nået en stabil stilling efter ophør af belastningen. Det må nøje sikres, at 3-D H-maskinen ikke påføres nogen ydre nedadrettet eller sideværts belastning. Hvis det endnu en gang er nødvendigt at bringe 3-D H-maskinen i niveau, drejes rygskålen fremad og føres i vater, hvorefter proceduren gentages fra punkt 4.12.
 4.14. Tag alle mål:
 4.14.1. H-punktets koordinater måles i forhold til det tredimensionale referencesystem.
 4.14.2. Den faktiske torsovinkel aflæses på 3-D H-maskinens rygvinkelkvadrant med måleanordningen ført helt tilbage.
 4.15. Ønskes installationen af 3-D H-maskinen gentaget, skal alle sæder være ubelastet i mindst 30 minutter, før geninstallation finder sted. 3-D H-maskinen må ikke efterlades i belastet stand på sædet længere end den tid, det tager at udføre prøven.
 4.16. Hvis sæderne i samme række kan anses for at svare til hinanden (bænkesæde, identiske sæder osv.), bestemmes for hver sæderække kun ét H-punkt og én faktisk torsovinkel, idet den i dette bilags tillæg 1 beskrevne 3-D H-maskine anbringes på en siddeplads, som er repræsentativ for rækken. Denne plads skal være:


text:
4.16.1.
 for forreste sæderække: førersædet
 4.16.2.
 for bagsæderække(r): en yderplads.
 (1) Hvis H-punktet for nogen siddeplads bortset fra forsæderne ikke kan bestemmes ved hjælp af den »tredimensionale H-punkt-maskine« eller dertil hørende metoder, kan det af fabrikanten angivne R-punkt efter den kompetente myndigheds skøn anvendes som referencepunkt.
 (2) Hældning, højdeforskel med et sædebeslag, overfladestruktur osv.
 Tillæg 1
 BESKRIVELSE AF DEN TREDIMENSIONALE H-PUNKT-MASKINE
 (1)
 (3-D H-maskinen)
 1. Ryglæns- og sædeskål
 Ryglæns- og sædeskålene er udført i armeret plast og metal; de simulerer den menneskelige krops torso og lår og er mekanisk hængslet i H-punktet. Til måling af den faktiske torsovinkel er der til målestokken fastgjort en kvadrant, som er hængslet i H-punktet. En indstillelig lårbjælke, fastgjort til sædeskålen, fastlægger lårets centerlinje og fungerer som grundlinje for hoftevinkelkvadranten.
 2. Krops- og benelementer
 Underbenselementerne er forbundet med sædeskålen ved det T-stykke, som samler knæene og er en sideværts forlængelse af den indstillelige lårbjælke. Underbenselementerne er forsynet med kvadranter til måling af knævinklerne. Sko- og fodenhederne er kalibreret til måling af fodvinklen. Til den rumlige orientering af anordningen findes to libeller. Vægtlodder svarende til de forskellige kropselementer er anbragt i de respektive tyngdepunkter, så de giver samme indtrængning i sædet som den, der bevirkes af en mandsperson på 76 kg. Det kontrolleres, at alle 3-D H-maskinens led arbejder frit uden at frembyde nævneværdig friktion.
 Figur 1
 Betegnelser for 3-D H-maskinens elementer
 Figur 2
 Dimensioner for 3-D H-maskinens elementer og vægtfordeling
 (1) Vedrørende nærmere enkeltheder i konstruktionen af 3-D H-maskinen henvises til Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Maskinen svarer til den, der er beskrevet i ISO Standard 6549:1980.
 Tillæg 2
 TREDIMENSIONALT REFERENCESYSTEM
 1.
 Det tredimensionale referencesystem er defineret ved tre ortogonale planer, som fastlægges af køretøjets fabrikant (jf. illustrationen) (1).
 2.
 Køretøjets målestilling fastlægges ved, at køretøjet anbringes på støttefladen, således at referencemærkernes koordinater svarer til de værdier, der angives af fabrikanten.
 3.
 Koordinaterne til R-punktet og H-punktet fastlægges i forhold til de referencemærker, som angives af køretøjets fabrikant.
 Figur
 Tredimensionalt referencesystem
 (1) Referencesystemet svarer til ISO-standard 4130:1978.
 Tillæg 3
 REFERENCEDATA FOR SIDDEPLADSER
 1. Kodning af referencedata
 Referencedata er angivet fortløbende for hver siddeplads. Siddepladser er identificeret ved en kode bestående af to tegn. Det første tegn er et arabertal, som angiver sæderækken, regnet fra køretøjets forende til bagenden. Det andet tegn er et stort bogstav, som angiver sædets placering i rækken, set i køretøjets normale køreretning; der anvendes følgende bogstaver:
 L
 =
 venstre
 C
 =
 midterste
 R
 =
 højre
 2. Beskrivelse af køretøjets målestilling
 2.1. Referencemærkernes koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. Fortegnelse over referencedata
 3.1. Siddeplads: ...
 3.1.1. R-punktets koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Konstruktivt bestemt torsovinkel: ...
 3.1.3. Forskrifter for sædeindstilling (1)
 vandret: ...
 lodret: ...
 vinkelindstilling: ...
 torsovinkel: ...
 Note: Referencedata for yderligere siddepladser angives under 3.2, 3.3, osv.
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 5
 TRÆKANORDNING
 Figur 1
 Figur 1a
 Figur 2
 Med henblik på fastgørelse af gjorden kan skulderselens trækanordning ændres ved at tilføje to styrekanter og/eller nogle


text:
bolte for at undgå, at gjorden falder af under trækprøvningen.
 Figur 3
 BILAG 6
 MINDSTE ANTAL FORANKRINGSPUNKTER OG PLACERING AF NEDRE FORANKRINGER
 Køretøjsklasse
 Fremadvendte siddepladser
 Bagudvendte
 Ydre
 Midter
 Forsæde
 Øvrige
 Forsæde
 Øvrige
 M1
 3
 3
 3
 3
 2
 M2 ≤ 3,5 tons
 3
 3
 3
 3
 2
 M3 og M2 > 3,5 tons
 3
 3 eller 2
 3 eller 2
 3 eller 2
 2
 N1
 3
 3 eller 2 Ø
 3 eller 2 *
 2
 2
 N2 og N3
 3
 2
 3 eller 2 *
 2
 2
 2
 :
 To nedre forankringer, som muliggør montering af sikkerhedssele type B eller sikkerhedssele type Br, Br3, Br4m eller Br4Nm, hvis dette kræves ifølge den konsoliderede resolution om udformning af køretøjer (R.E.3), bilag 13, tillæg 1.
 3
 :
 To nedre forankringer og én øvre forankring, som muliggør montering af trepunktssele type A eller sikkerhedssele type Ar, eller Ar4m, hvis dette kræves ifølge den konsoliderede resolution om udformning af køretøjer (R.E.3), bilag 13, tillæg 1.
 Ø
 :
 henviser til punkt 5.3.3 (Der tillades to forankringer, hvis der er passage mellem sædet og køretøjets sidevæg).
 *
 :
 Henviser til punkt 5.3.4 (Der tillades to forankringer, hvis forruden befinder sig uden for referenceområdet).
 :
 Henviser til punkt 5.3.5 (Der tillades to forankringer, hvis der ikke findes noget i referenceområdet).
 :
 Henviser til punkt 5.3.7 (Særlig bestemmelse for et køretøjs øvre dæk).
 Tillæg
 PLACERING AF NEDRE FORANKRINGER — KUN KRAV TIL VINKLER
 Sæder
 M1
 Andre end M1
 Forsæder (*)
 Siden med lukkebeslag (α2)
 45°-80°
 30°-80°
 anden side (α1)
 30°-80°
 30°-80°
 vinkelkonstant
 50°-70°
 50°-70°
 bænksæde — siden med lukkebeslag (α2)
 45°-80°
 20°-80°
 bænksæde — anden side (α1)
 30°-80°
 20°-80°
 justerbart sæde med ryglænsvinkel < 20°
 45°-80° (α2) (*)
 20°-80° (α1) (*)
 20°-80°
 Bagsæder ≠
 30°-80°
 20°-80° Ψ
 Klapsæde
 Seleforankring ikke påkrævet.
 Forefindes forankring: se krav til vinkler fortil og bagtil
 ≠:
 Udvendige pladser og midterpladser.
 (*)
 Såfremt vinklen ikke er konstant: jf. punkt 5.4.2.1.
 Ψ:
 45°-90° for sæder i køretøjer af klasse M2 og M3.
 BILAG 7
 DYNAMISK PRØVNING SOM ALTERNATIV TIL STATISK PRØVNING AF SELEFORANKRINGERNES MODSTANDSKRAFT
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 I dette bilag beskrives en dynamisk slædeprøvning, som kan udføres som alternativ til den i regulativets punkt 6.3 og 6.4 foreskrevne statiske prøvning af seleforankringernes modstandskraft.
 Dette alternativ kan anvendes på bilfabrikantens anmodning, såfremt der er tale om en gruppe af sæder ved siddepladser, som alle er forsynet med 3-punktsseler og dertil hørende kraftbegrænsende anordninger for brystkassen, og såfremt en gruppe af sæder yderligere omfatter en siddeplads, hvis øvre seleforankring indgår i sædets konstruktion.
 2. FORSKRIFTER
 2.1. I den dynamiske prøvning, som er foreskrevet i dette bilags punkt 3, må der ikke forekomme brud på forankringer eller områderne omkring disse. Dog tillades et programmeret brud, som er nødvendigt for den kraftbegrænsende anordnings funktion.
 Minimumsafstandene for de i dette regulativs punkt 5.4.2.5 nævnte nedre forankringer og de i punkt 5.4.3.6 opstillede krav vedrørende de øvre effektive forankringer samt i givet fald de i punkt 2.1.1 herunder supplerende krav, skal overholdes.
 2.1.1. For køretøjer af klassen M1, som har en tilladt


text:
totalmasse på maksimalt 2,5 tons, må den øvre effektive sikkerhedsseleforankring, såfremt den er fastgjort til sædets konstruktion, ikke forskydes længere fremad end til et tværplan, som går gennem R-punktet og punktet C for det pågældende sæde (jf. figur 1 i bilag 3 til dette regulativ).
 For andre køretøjer end de ovennævnte må den øvre sikkerhedsseleforankring ikke forskydes mere end til et tværplan, som hælder 10° fremad og går gennem sædets R-punkt.
 2.2. I køretøjer, som har forskydnings- og spærreanordninger, der gør det muligt for personer på alle sæder at stige ud af køretøjet, skal sådanne anordninger stadig kunne betjenes med hånden efter prøvningen.
 2.3. I brugervejledningen for køretøjet skal det angives, at hver enkelt sikkerhedssele kun må udskiftes med en sikkerhedssele, der er godkendt til den pågældende siddeplads i køretøjet; især skal de siddepladser, som kun må monteres med en egnet sikkerhedssele forsynet med kraftbegrænser, angives.
 3. BETINGELSER FOR DYNAMISK PRØVNING
 3.1. Almindelige betingelser
 De almindelige betingelser, som er beskrevet i punkt 6.1 i dette regulativ, gælder for prøvningen, som er beskrevet i dette bilag.
 3.2. Opstilling og forberedelse
 3.2.1. Slæde
 Slæden skal være konstrueret således, at der ikke fremstår permanent deformering efter prøvningen. Den skal have en styring, der sikrer, at den i kollisionsfasen ikke afviger mere end 5° i det lodrette plan og 2° i det vandrette plan.
 3.2.2. Fastgørelse af køretøjets stel
 Den del af køretøjets stel, som anses for væsentlig for køretøjets stivhed i forbindelse med sæde- og seleforankringerne, fastgøres til slæden, idet den i dette regulativs punkt 6.2 beskrevne fremgangsmåde følges.
 3.2.3. Fastholdelsesanordninger
 3.2.3.1. Fastholdelsesanordninger (komplette sæder, sikkerhedsseler og kraftbegrænsende anordninger) monteres til køretøjets stel i henhold til specifikationerne for det pågældende køretøjs produktionsserie.
 De af køretøjets dele, som vender mod det prøvede sæde (instrumentbræt, sæde osv. — afhængig af det prøvede sæde) kan monteres på prøveslæden. Såfremt der er airbags til beskyttelse med frontalkollision, skal disse deaktiveres.
 3.2.3.2. På bilfabrikantens opfordring og efter aftale med den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningerne, kan montering af visse dele af fastholdelsessystemerne ud over de komplette sæder, sikkerhedsseler og kraftbegrænsere undlades eller erstattes af dele, som har tilsvarende eller lavere stivhed, og hvis dimensioner stemmer overens med køretøjets indre monteringsmål, under forudsætning af at den afprøvede opstilling er mindst lige så ugunstig som serieopstillingen med hensyn til den belastning, der påføres sæde- og seleforankringerne.
 3.2.3.3. I overensstemmelse med kravene i dette regulativs punkt 6.1.2 placeres sæderne i den indstilling, som den prøveansvarlige tekniske tjeneste vurderer giver de mest ugunstige forhold for forankringernes modstandskraft, og som er forenelig med placeringen af prøvedukker i køretøjet.
 3.2.4. Prøvedukker
 En prøvedukke, hvis mål og masse er i overensstemmelse med bilag 8, placeres på hvert sæde og holdes fast af køretøjets sikkerhedssele.
 Der kræves ingen måleinstrumenter i dukkerne.
 3.3. Prøvning
 3.3.1. Slæden fremdrives, således at den under prøvningen har en acceleration på 50 km/h. Slædens deceleration skal ligge inden for det interval, som er angivet i bilag 8 til regulativ nr. 16.
 3.3.2. Eventuelle yderligere fastholdelsesanordninger (selestrammere og lign. — bortset


text:
fra airbags) aktiveres efter bilfabrikantens anvisninger.
 3.3.3. Det undersøges, om forskydningen af sikkerhedsselens forankringer overstiger de grænser, som er angivet i dette bilags punkt 2.1 og 2.1.1.
 BILAG 8
 SPECIFIKATIONER FOR PRØVEDUKKER
 (1)
 Masse
 97,5 ± 5 kg
 Opret siddehøjde
 965 mm
 Hoftebredde (siddende)
 415 mm
 Hofteomkreds (siddende)
 1 200 mm
 Livvidde (siddende)
 1 080 mm
 Brystkassedybde
 265 mm
 Brystkasseomkreds
 1 130 mm
 Skulderhøjde
 680 mm
 Tolerance for alle længdemål
 ± 5 %
 Bemærkning: Målene er illustreret i nedenstående figur:
 (1) Anordninger beskrevet i Australian Design Rule (ADR) 4/03 og Federal Motor Vehicle Safety Standard (FMVSS) no 208 anses for tilsvarende.
 BILAG 9
 ISOFIX-FORANKRINGSSYSTEMER OG ISOFIX-TOPSTROPFORANKRINGER
 Figur 1
 Anordning til statisk belastning (SFAD), isometrisk afbildning
 Figur 2
 Anordning til statisk belastning (SFAD), dimensioner
 Figur 3
 Isofix-topstropkonnektor (krogtypen) mål
 Figur 4
 Afstand mellem begge nedre forankringsområder
 Figur 5
 Todimensional skabelon
 Figur 6
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — set fra siden
 Figur 7
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — set fra siden (forstørrelse) indhyllingsområdet
 Figur 8
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — plan
 (tværsnit af R-planet)
 Figur 9
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — set forfra
 Figur 10
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — tredimensional grafisk fremstilling
 Figur 11
 Alternativ metode til placering af topstropforankringen ved hjælp af fiksturen »ISO/F2« (B), Isofix-område — set fra siden, ovenfra og bagfra
 Figur 12
 Symbol for nedre Isofix-forankring
 Figur 13
 Symbol, der anvendes til at identificere placeringen af en topstropforankring, som er under et dække
 Bemærkninger:
 1.
 Dimensioner i millimeter.
 2.
 Tegning ikke i målestoksforhold.
 3.
 Symbolet skal være tydeligt enten ved hjælp af kontrastfarver eller ved tilstrækkelig reliefvirkning, hvis det er støbt eller mønsterpresset.


text:
 1.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 146/18
 AFGØRELSE Nr. 1/2011 TRUFFET AF ASSOCIERINGSRÅDET ALGERIET-EU
 den 20. maj 2011
 om oprettelse af underudvalget »Politisk dialog, sikkerhed og menneskerettigheder«
 (2011/325/EU)
 ASSOCIERINGSRÅDET ALGERIET-EU HAR —
 under henvisning til Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Den Demokratiske Folkerepublik Algeriet på den anden side (1) (i det følgende benævnt »associeringsaftalen«), og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Den Europæiske Unions forbindelser og samarbejde med partnerne i det sydlige Middelhavsområde kan udvikles under hensyntagen til Den Europæiske Unions kompetencer og de enkelte Middelhavslandes kendetegn og behov.
 (2)
 Den Europæiske Unions forbindelser til Algeriet er præget af stigende dynamik takket være gennemførelsen af associeringsaftalen, hvilket afstedkommer behov for løbende tilsyn.
 (3)
 Associeringsrådet har allerede med henblik på at sikre de rette institutionelle rammer for gennemførelsen og styrkelsen af samarbejdet besluttet (2) at oprette underudvalg under Associeringsudvalget Algeriet-EU.
 (4)
 Overholdelse af principperne for demokrati, menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder danner rammen om partnernes politik indadtil og udadtil og er et af grundelementerne i associeringsaftalen.
 (5)
 Den politiske dialog og opretholdelse af sikkerheden er vigtige elementer i associeringsaftalen og drøftes af de forskellige organer, som er oprettet i henhold hertil.
 (6)
 I forbindelse med den politiske dialog sætter Algeriet og Den Europæiske Union sig ambitiøse mål baseret på en anerkendelse af, at begge parter tilslutter sig fælles værdier, herunder bl.a. demokrati, retsstat, beskyttelse og fremme af alle menneskerettigheder og civile, politiske, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, inkl. retten til udvikling, samt sikkerhedsspørgsmål, inkl. bekæmpelse af terror og enhver form for organiseret kriminalitet.
 (7)
 I henhold til associeringsaftalens artikel 98 kan der nedsættes arbejdsgrupper og organer, der er nødvendige til associeringsaftalens gennemførelse —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 1. Under Associeringsudvalget Algeriet-EU (i det følgende benævnt »Associeringsudvalget«) oprettes underudvalget »Politisk dialog, sikkerhed og menneskerettigheder«. Underudvalgets forretningsorden er vedlagt som bilag.
 Underudvalget arbejder under Associeringsudvalget og aflægger rapport til dette efter hvert møde.
 2. Emner, der omfattes af underudvalgets mandat, kan også tages op på højere niveau i forbindelse med den politiske dialog mellem Algeriet og Den Europæiske Union.
 3. Associeringsudvalget foreslår inden for rammerne af sit mandat Associeringsrådet alle de foranstaltninger, der er nødvendige, for at underudvalget kan fungere.
 Artikel 2
 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. maj 2011.
 På vegne af Associeringsrådet Algeriet-EU
 M. MEDELCI
 Formand
 (1) EUT L 265 af 10.10.2005, s. 2.
 (2) Afgørelse nr. 3/2007 truffet af Associeringsudvalget EU/Algeriet (EUT L 330 af 15.12.2007, s. 31).
 BILAG
 FORRETNINGSORDEN FOR UNDERUDVALG Nr. 7 »POLITISK DIALOG, SIKKERHED OG MENNESKERETTIGHEDER«
 1. Sammensætning og formandskab
 Underudvalget »Politisk dialog, sikkerhed og menneskerettigheder« (herefter benævnt »underudvalget«) sammensættes af repræsentanter for associeringsaftalens parter. Formandskabet varetages på tur af de to parter på højt embedsmandsplan.
 2. Rolle
 Underudvalget arbejder under Associeringsudvalget Algeriet-EU (herefter benævnt »Associeringsudvalget«) og aflægger rapport til dette efter hvert møde. Underudvalget har ingen beslutningsbeføjelser. Det kan imidlertid fremlægge forslag for Associeringsudvalget.
 3. Arbejdsområde
 Underudvalget drøfter gennemførelsen af associeringsaftalen Algeriet-EU på de


text:
områder, der er nævnt nedenfor. På det tekniske plan udgør underudvalget den vigtigste tilsynsmekanisme for alle spørgsmål vedrørende menneskerettigheder, demokratisering, regeringsførelse og sikkerhedsspørgsmål i forbindelse med samarbejde om bekæmpelse af terror og organiseret kriminalitet. Det vurderer især de fremskridt, der gøres med hensyn til tilnærmelse, gennemførelse og anvendelse af lovgivning, og undersøger samarbejdet inden for offentlig forvaltning og de operationelle aspekter heraf. Underudvalget evaluerer desuden fremskridtene og behandler ethvert problem, som kan opstå på nedennævnte områder, og fremsætter forslag til eventuelle foranstaltninger:
 a)
 retsstat, god regeringsførelse og demokrati, herunder især retsvæsenets uafhængighed, adgang til retsvæsenet og støtte til reform af retsvæsenet, udveksling af erfaringer og uddannelse
 b)
 fortsættelse af ratifikation og gennemførelse af de internationale konventioner vedrørende menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, inkl. undersøgelse af muligheden for tiltrædelse af de fakultative protokoller til disse konventioner og udveksling af holdninger til eventuelle forbehold vedrørende disse konventioner. Samarbejde i forbindelse med de internationale procedurer og mekanismer vedrørende menneskerettigheder
 c)
 kamp for afskaffelse af dødsstraf og tortur og enhver form for diskrimination
 d)
 børns og kvinders rettigheder
 e)
 ytringsfrihed og civilsamfundets rolle og beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere
 f)
 samarbejde om international retfærdighed, fremme af demokratiseringsprocesserne og god forvaltningspraksis
 g)
 samarbejde i multilaterale organisationer om menneskerettigheder
 h)
 bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet
 i)
 samråd om udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder konfliktforebyggelse, nedrustning og ikke-spredning af masseødelæggelsesvåben
 j)
 samråd om regionale og internationale sikkerhedsspørgsmål af fælles interesse
 k)
 styrkelse af den administrative og operationelle kapacitet i de berørte nationale institutioner.
 Denne liste er ikke udtømmende, og Associeringsudvalget kan efter aftale med de to parter tilføje andre emner.
 På underudvalgets møder kan der behandles spørgsmål vedrørende et eller flere af de områder, der nævnes ovenfor, eller dem alle.
 4. Sekretariat
 En embedsmand fra Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og en regeringsembedsmand fra Den Demokratiske Folkerepublik Algeriet fungerer i fællesskab som underudvalgets faste sekretærer og varetager forberedelsen af dets møder.
 Henvendelser vedrørende underudvalget fremsendes til underudvalgets sekretærer.
 5. Møder
 Underudvalget mødes, når forholdene kræver det, og mindst en gang om året skiftevis i Algeriet og Den Europæiske Union. Der kan indkaldes til møde efter anmodning fra den ene af de to parter, idet anmodningen fremsendes af den faste sekretær, som ligeledes fremsender anmodningen til den anden part. Den anden parts sekretær svarer inden for en frist på 15 arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen om møde i underudvalget.
 I særligt hastende tilfælde kan underudvalget efter aftale med de to parter indkaldes med kortere frist. Anmodninger om mødeindkaldelser skal fremsættes skriftligt.
 Tid og sted for møder i underudvalget aftales mellem de to parter.
 For hver part gælder, at den faste sekretær indkalder til møderne i samråd med formanden. Inden de enkelte møder underrettes formanden om, hvordan parternes delegationer forventes at være sammensat.
 Hvis parterne er enige herom, kan underudvalget indbyde eksperter til mødet med henblik på at indhente specifikke oplysninger.
 6. Dagsorden
 Anmodning om at få et punkt opført på underudvalgets dagsorden fremsendes til underudvalgets faste sekretærer. Formanden udarbejder i samråd med den anden part et forslag til dagsorden for et


text:
møde senest ti dage før mødets begyndelse.
 Dagsordenforslaget omfatter de punkter, som sekretærerne formelt er blevet anmodet om at opføre på dagsordenen senest femten dage før mødets start. Begge parter skal have modtaget bilagene senest syv dage før mødet.
 Dagsordenen vedtages af underudvalget ved mødets begyndelse.
 7. Referat
 Referatet udarbejdes og godkendes af de to faste sekretærer efter hvert møde. Underudvalgets faste sekretærer sender Associeringsudvalgets sekretærer og formand en kopi af referatet, inkl. underudvalgets eventuelle forslag og anbefalinger.
 8. Offentlighed
 Medmindre andet vedtages, er underudvalgets møder ikke offentlige, og konklusionerne af dets forhandlinger offentliggøres ikke.


text:
 22.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 48/78
 Kun de originale UN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulativ nr. 101 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af personbiler drevet udelukkende af en forbrændingsmotor eller af et hybridelektrisk fremdriftssystem med hensyn til måling af emissionen af carbondioxid og brændstofforbrug og/eller måling af elektrisk energiforbrug og rækkevidde og af køretøjer i klasse M1 og N1 drevet udelukkende af et elektrisk fremdriftssystem med hensyn til måling af elektrisk energiforbrug og rækkevidde
 Supplement 7 til den oprindelige udgave af regulativet — Ikrafttrædelsesdato: 18. juni 2007
 Ændring af regulativ 101 offentliggjort i EUT L 158 af 19.6.2007
 Punkt 1 affattes således (fodnote (1) ændres ikke):
 »1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette regulativ finder anvendelse på køretøjer i klasse M1 og N1 (1) for så vidt angår:
 a)
 måling af carbondioxidemission (CO2) og brændstofforbrug og/eller måling af elektrisk energiforbrug og rækkevidde for køretøjer drevet udelukkende af en forbrændingsmotor eller af et hybridelektrisk fremdriftssystem
 b)
 måling af elektrisk energiforbrug og rækkevidde for køretøjer, drevet udelukkende af et elektrisk fremdriftssystem.
 Det finder ikke anvendelse på køretøj i klasse N1, hvis både:
 a)
 den motortype, der er monteret i denne type køretøj, er typegodkendt i henhold til regulativ nr. 49, og
 b)
 fabrikantens samlede årlige produktionsmængde på verdensplan af N1-køretøjer er under 2 000 enheder.«
 Der indsættes et nyt punkt 2.7 og 2.8, der affattes således:
 »2.7.
 »Lastvogn«: et motorkøretøj i klasse N1, som udelukkende eller hovedsagelig er konstrueret og bygget til godstransport.
 2.8.
 »Varevogn«: en lastvogn, hvor førerhuset er indbygget i karrosseriet.«
 Det hidtidige punkt 2.7 til 2.16 nummereres som punkt 2.9 til 2.18.
 Punkt 3.3 affattes således:
 »3.3.
 Et køretøj, der er repræsentativt for den køretøjstype, der skal godkendes, indleveres til den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for at udføre godkendelsesprøvning. For så vidt angår køretøjer i klasse M1 og N1, som er typegodkendte med hensyn til emissioner i henhold til regulativ nr. 83, vil den tekniske tjeneste i forbindelse med prøvningen undersøge, om dette køretøj, hvis det udelukkende drives af en forbrændingsmotor eller af et hybridelektrisk fremdriftssystem, lever op til de grænseværdier, der er gældende for den type, som beskrevet i regulativ nr. 83.«
 Punkt 5.2.1 affattes således:
 »5.2.1.
 CO2-emissioner og brændstofforbrug måles i henhold til prøvningsforskrifterne i bilag 6. Køretøjer, som ikke når op på de i prøvecyklussen krævede accelerations- og maksimumshastighedsværdier, skal køres med speederen trykket helt ned, indtil de igen når den krævede arbejdskurve. Afvigelser fra prøvecyklussen skal registreres i prøvningsrapporten.«
 Punkt 7.1 til 7.1.4 affattes således (der indsættes en ny henvisning til fodnote (4)):
 »7.1. Køretøjer, som udelukkende drives af en forbrændingsmotor, bortset fra køretøjer udstyret med et periodisk regenererende emissionskontrolsystem
 Typegodkendelsen kan udvides til køretøjer af samme type eller en anden type, der er forskellig med hensyn til følgende specifikationer i bilag 4, hvis de CO2-emissioner, der måles af den tekniske tjeneste, ikke overskrider


text:
typegodkendelsesværdien med mere end 4 % for køretøjer i klasse M1 og med mere end 6 % for køretøjer i klasse N1:
 7.1.1.
 Referencemasse
 7.1.2.
 Tilladt totalvægt
 7.1.3.
 Karrosseriets art:
 a)
 for M1: sedan, hatchback, stationcar, coupé, åbne biler, MPV-køretøjer (4)
 b)
 for N1: lastvogn, varevogn.«
 Der indsættes en ny fodnote (4), der affattes således:
 »(4)
 Som defineret i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), (TRANS/WP.29/78/Rev.1 og Amend.2).«
 Punkt 7.2 affattes således:
 »7.2. Køretøjer, som udelukkende drives af en forbrændingsmotor, og som er udstyret med et periodisk regenererende emissionskontrolsystem
 Typegodkendelsen kan udvides til køretøjer af den samme type eller af en anden type, der adskiller sig med hensyn til egenskaberne i bilag 4, der er angivet i punkt 7.1.1 til 7.1.5 ovenfor, men ikke adskiller sig fra egenskaberne for køretøjsfamilien i bilag 10, hvis de CO2-emissioner, der måles af den tekniske tjeneste, ikke overskrider den typegodkendte værdi med mere end 4 % for køretøjer i klasse M1 og med mere end 6 % for køretøjer i klasse N1, hvor den samme Ki-faktor finder anvendelse.
 Typegodkendelsen kan også udvides til køretøjer af den samme type, men med en anden Ki-faktor, hvis den korrigerede CO2-værdi, som måles af den tekniske tjeneste, ikke overskrider den typegodkendte værdi med mere end 4 % for køretøjer i klasse M1 og med mere end 6 % for køretøjer i klasse N1.«
 Punkt 7.4 til 7.4.3 affattes således:
 »7.4. Køretøjer, der drives af et hybridelektrisk fremdriftssystem
 Typegodkendelsen kan udvides til køretøjer af samme type eller en anden type, der er forskellig med hensyn til følgende specifikationer i bilag 4, hvis de CO2-emissioner og det elektriske energiforbrug, der måles af den tekniske tjeneste, ikke overskrider typegodkendelsesværdien med mere end 4 procent for køretøjer i klasse M1 og med mere end 6 % for køretøjer i klasse N1:
 7.4.1.
 Referencemasse
 7.4.2.
 Tilladt totalvægt
 7.4.3.
 Karrosseriets art:
 a)
 for M1: sedan, hatchback, stationcar, coupé, åbne biler, MPV-køretøjer (4)
 b)
 for N1: astvogn, varevogn.«
 Der indsættes nye punkter fra 7.5 til 7.6.3, der affattes således:
 »7.5. Udvidelse af godkendelse af køretøjer i klasse N1 fra samme familie, som udelukkende drives af en forbrændingsmotor eller af et hybridelektrisk fremdriftssystem
 7.5.1.
 For køretøjer i klasse N1, der er typegodkendt som medlemmer af en køretøjsfamilie under anvendelse af proceduren i punkt 7.6.2, kan typegodkendelsen kun udvides til at omfatte køretøjer fra samme familie, såfremt den tekniske tjeneste mener, at det nye køretøjs brændstofforbrug ikke ligger over det køretøjs brændstofforbrug, som ligger til grund for familiens brændstofforbrug.
 Godkendelserne kan også udvides til at omfatte køretøjer, som:
 a)
 er op til 110 kg tungere end de familiemedlemmer, der er prøvet, forudsat at de højst er 220 kg tungere end de letteste medlemmer af familien, og
 b)
 alene på grund af en ændret dækstørrelse har en lavere total transmissionsudveksling end de medlemmer af familien, der er afprøvet, og
 c)
 stemmer overens med familien i alle andre henseender.
 7.5.2.
 For køretøjer i klasse N1, der er typegodkendt som medlemmer af en køretøjsfamilie under anvendelse


text:
af proceduren punkt 7.6.3, kan typegodkendelsen kun udvides til at omfatte køretøjer fra samme familie uden yderligere prøvning, såfremt den tekniske tjeneste mener, at det nye køretøjs brændstofforbrug ligger inden for de grænser, der dannes af de to køretøjer i familien, der har henholdsvis det største og det mindste brændstofforbrug.
 7.6. Godkendelse af køretøjer i klasse N1 fra samme familie, som udelukkende drives af en forbrændingsmotor eller af et hybridelektrisk fremdriftssystem
 Køretøjer i klasse N1 kan typegodkendes inden for en familie som defineret i punkt 7.6.1 under anvendelse af én af de to alternative metoder beskrevet i punkt 7.6.2 og 7.6.3.
 7.6.1. N1-køretøjer kan grupperes i en køretøjsfamilie i dette regulativs betydning, hvis følgende parametre er identiske eller holder sig inden for nærmere fastsatte grænser:
 7.6.1.1.
 Identiske parametre er:
 a)
 fabrikant og type som defineret i bilag 4, punkt 2
 b)
 slagvolumen
 c)
 emissionskontrolsystem
 d)
 brændstofsystemtype som defineret i bilag 4, punkt 6.7.2.
 7.6.1.2.
 Følgende parametre skal holdes inden for følgende grænser:
 a)
 totalt udvekslingsforhold (højst 8 % højere end det laveste) som defineret i bilag 4, punkt 6.10.3
 b)
 referencemasse (højst 220 kg lettere end den tungeste)
 c)
 frontareal (højst 15 % mindre end det største)
 d)
 motoreffekt (højst 10 % mindre end den højeste værdi).
 7.6.2. En køretøjsfamilie som defineret i punkt 7.6.1 kan typegodkendes med data vedrørende CO2-emissioner og brændstofforbrug, der er fælles for alle medlemmer af familien. Den tekniske tjeneste skal til afprøvning vælge det medlem af familien, som tjenesten anser for at have den højeste CO2-emission. Målingerne udføres som beskrevet i punkt 5 og i bilag 6, og resultaterne i henhold til den metode, der er beskrevet i punkt 5.5 anvendes som typegodkendelsesværdier, der er fælles for alle medlemmer af familien.
 7.6.3. Køretøjer, som er grupperet i en familie som defineret i punkt 7.6.1, kan typegodkendes med individuelle data for CO2-emissioner og brændstofforbrug for hvert af familiens medlemmer. Den tekniske tjeneste udvælger de to køretøjer til afprøvning, som tjenesten anser for at have henholdsvis den højeste og den laveste CO2-emission. Målingerne udføres som beskrevet i punkt 5 og i bilag 6. Hvis fabrikantens data for disse to køretøjer ligger inden for den tolerance, der er beskrevet i punkt 5.5, kan de CO2-emissioner, som fabrikanten har opgivet for alle medlemmer af køretøjsfamilien, anvendes som typegodkendelsesværdier. Hvis fabrikantens data ikke ligger inden for tolerancen, anvendes resultaterne i henhold til den metode, der er beskrevet i punkt 5.5, som typegodkendelsesværdier, og den tekniske tjeneste skal vælge et passende antal andre familiemedlemmer til yderligere afprøvninger.«
 Bilag 4
 TITLEN affattes således (der indsættes en ny henvisning til fodnote (6):
 »MEDDELELSE (6)«
 Der indsættes en ny fodnote (6), der affattes således:
 »(6)
 For køretøjer, der er typegodkendt inden for en familie i henhold til punkt 7.6, skal denne meddelelse indgives for hvert enkelt medlem af køretøjsfamilien.«
 Punkt 6.3 affattes således (der indsættes en ny henvisning til fodnote (7)):
 6.3. Karrosseriets art:
 6.3.1.
 for M1: sedan, hatchback, stationcar, coupé, åbne køretøjer, MPV-køretøjer (2) (7)
 6.3.2.
 for N1: lastvogn, varevogn (2)«
 Der indsættes


text:
 8.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 124/36
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 nr. 168/2007
 af 7. december 2007
 om ændring af bilag XX (Miljø) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag XX til aftalen blev ændret ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 146/2007 af 26. oktober 2007 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2007/151/EF af 6. marts 2007 om ændring af beslutning 94/741/EF og 97/622/EF om spørgeskemaerne til rapporten om gennemførelsen af Europa Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF om affald og om gennemførelsen af Rådets direktiv 91/689/EØF om farligt affald (2) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende indsættes i punkt 1ca (Kommissionens beslutning 94/741/EF) og 1cb (Kommissionens beslutning 97/622/EF) i bilag XX til aftalen:
 », ændret ved:
 —
 32007 D 0151: Kommissionens beslutning 2007/151/EF af 6. marts 2007 (EUT L 67 af 7.3.2007, s. 7).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af beslutning 2007/151/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 8. december 2007, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 7. december 2007.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 Formand
 (1) EUT L 100 af 10.4.2008, s. 92.
 (2) EUT L 67 af 7.3.2007, s. 7.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 22001D0079
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 79/2001 af 19. juni 2001 om ændring af bilag XVIII (sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, arbejdsret og ligebehandling af mænd og kvinder) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 238 af 06/09/2001 s. 0029 - 0030
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalgnr. 79/2001af 19. juni 2001om ændring af bilag XVIII (sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, arbejdsret og ligebehandling af mænd og kvinder) til EØS-aftalenDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:(1) Bilag XVIII til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 19/2001 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 23. februar 2001(1).(2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/54/EF af 18. september 2000 om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)(2) bør indsættes i aftalen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Punkt 15 (Rådets direktiv 90/679/EØF) i bilag XVIII til aftalen affattes således: "32000 L 0054: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/54/EF af 18. september 2000 om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 262 af 17.10.2000, s. 21)."Artikel 2Teksterne til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/54/EF på islandsk og norsk, som offentliggøres i EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende, er autentiske.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft den 20. juni 2001, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1(3).Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. juni 2001.På Det Blandede EØS-udvalgs vegneP. WesterlundFormand(1) EFT L 117 af 26.4.2001, s. 24.(2) EFT L 262 af 17.10.2000, s. 21.(3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 21997D0417(01)
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 72/96 af 13. december 1996 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 100 af 17/04/1997 s. 0060 - 0061
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG Nr. 72/96 af 13. december 1996 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 62/95 truffet af Det Blandede EØS-Udvalg (1);Kommissionens direktiv 95/54/EF af 31. oktober 1995 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 72/245/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om radiostøjdæmpning af tændingsmotorer i motordrevne køretøjer og om ændring af direktiv 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (2) bør indarbejdes i aftalen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 1. I bilag II til aftalen indføjes følgende led i kapitel I, punkt 1, (Rådets direktiv 70/156/EØF):»- 395 L 0054: Kommissionens direktiv 95/54/EF af 31. oktober 1995 (EFT nr. L 266 af 8. 11. 1995, s. 1).«2. I bilag II til aftalen indføjes følgende led i kapitel I, punkt 11, (Rådets direktiv 72/245/EØF):»- 395 L 0054: Kommissionens direktiv 95/54/EF af 31. oktober 1995 (EFT nr. L 266 af 8. 11. 1995, s. 1).«Artikel 2 Den islandske og den norske udgave af direktiv 95/54/EF, som er vedlagt som bilag til de pågældende sprogs versioner af denne afgørelse, er autentiske.Artikel 3 Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 1997, forudsat at de i aftalens artikel 103, stk. 1, omhandlede notifikationer er blevet meddelt Det Blandede EØS-Udvalg.Artikel 4 Denne afgørelse offentliggøres i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 1996.På Det Blandede EØS-Udvalgs vegneH. HAFSTEINFormand(1) EFT nr. L 301 af 14. 12. 1995, s. 36.(2) EFT nr. L 266 af 8. 11. 1995, s. 1.


text:
L 379/84 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.12.2004
 AFTALE
 mellem Det Europæiske Fællesskab og Fyrstendømmet Liechtenstein om fastlæggelse af foranstalt-
 ninger svarende til dem, der er fastlagt i Rådets direktiv 2003/48/EF om beskatning af indtægter fra
 opsparing i form af rentebetalinger
 DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB, i det følgende benævnt »Fællesskabet«, og
 FYRSTENDØMMET LIECHTENSTEIN, i det følgende benævnt »Liechtenstein«,
 begge i det følgende benævnt »kontraherende part« eller »kontraherende parter«,
 som bekræfter den fælles interesse i at styrke det privilegerede forhold mellem Fællesskabet og Liechtenstein,
 ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 Artikel 1 b) den betalende agents navn og adresse
 Tilbageholdelse fra liechtensteinske betalende agenters side
 1. Rentebetalinger, som af en betalende agent, der er etab- c) den retmæssige ejers kontonummer eller, dersom et sådant
 leret på liechtensteinsk område, udbetales til retmæssige ejere i ikke findes, identifikation af den fordring, der giver anled-
 den i artikel 4 fastlagte betydning, der er hjemmehørende i en af ning til renten, og
 Den Europæiske Unions medlemsstater, i det følgende benævnt
 »medlemsstat«, er med forbehold af bestemmelserne i artikel 2
 genstand for en tilbageholdelse fra rentebetalingsbeløbet. Tilba-
 geholdelsessatsen er 15 % i de første tre år fra datoen for denne d) rentebetalingsbeløbet beregnet i henhold til artikel 3.
 aftales anvendelse, 20 % i de efterfølgende tre år og derefter
 35 %.
 3. Den kompetente myndighed i Liechtenstein videregiver
 den i stk. 2 omhandlede information til den kompetente
 2. Liechtenstein træffer de nødvendige foranstaltninger for at myndighed i den retmæssige ejers bopælsmedlemsstat. Indberet-
 sikre, at de opgaver, der er nødvendige for gennemførelsen af ningen af information skal være automatisk og finde sted
 denne aftale, udføres af de betalende agenter, som er etableret mindst en gang om året inden for 6 måneder efter udgangen
 på liechtensteinsk område, og fastsætter specifikt de nærmere af skatteåret i Liechtenstein for alle rentebetalinger i det pågæl-
 bestemmelser om procedurer og strafrenter. dende år.
 Artikel 2
 4. Når den retmæssige ejer vælger denne procedure med
 Frivillig oplysning frivillig oplysning eller på anden vis opgiver sin renteindtægt
 fra en liechtensteinsk betalende agent til skattemyndighederne i
 1. Liechtenstein fastlægger en procedure, som gør det muligt sin bopælsmedlemsstat, skal renteindtægten beskattes i den
 for de i artikel 4 omhandlede retmæssige ejere at undgå den pågældende medlemsstat til samme satser som dem, der
 tilbageholdelse, der er fastlagt i artikel 1, ved udtrykkeligt at gælder for lignende indtægter indtjent i denne stat.
 bemyndige sin betalende agent i Liechtenstein til at indgive
 information om rentebetalingerne til den kompetente
 myndighed i den pågældende stat. En sådan bemyndigelse
 omfatter alle de rentebetalinger, som den betalende agent udbe- Artikel 3
 taler til den retmæssige ejer.
 Vurderingsgrundlag for tilbageholdelse
 1. Den betalende agent skal foretage tilbageholdelse i over-
 2. Den information, som den betalende agent i tilfælde af
 ensstemmelse med artikel 1, stk. 1, på følgende måde:
 den retmæssige ejers udtrykkelige bemyndigelse skal indgive,
 omfatter som et minimum følgende:
 a) i tilfælde af en rentebetaling i den betydning, der er fastlagt i
 a) den retmæssige ejers identitet og bopæl fastlagt i henhold til artikel 7,


text:
stk. 1, litra a): af det bruttorentebeløb, der er betalt
 artikel 5 eller krediteret
 ---pagebreak--- 24.12.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende L 379/85
 b) i tilfælde af en rentebetaling i den betydning, der er fastlagt i Artikel 5
 artikel 7, stk. 1, litra b) eller d): af det rente- eller indtægts-
 beløb, der er omhandlet i nævnte litra Den retmæssige ejers identitet og bopæl
 For at fastslå den i artikel 4 definerede retmæssige ejers identitet
 og bopæl skal den betalende agent føre et register med oplys-
 c) i tilfælde af en rentebetaling i den betydning, der er fastlagt i ninger om efternavn, fornavn, adresse og bopæl i overensstem-
 artikel 7, stk. 1, litra c): af det rentebeløb, der er omhandlet i melse med de liechtensteinske forskrifter til bekæmpelse af hvid-
 nævnte litra. vaskning af penge. For kontraktlige forbindelser, der er optaget,
 eller, hvis sådanne kontraktlige forbindelser ikke findes, for
 transaktioner, der er gennemført den 1. januar 2004 eller
 derefter, fastslås bopælen for fysiske personer, der fremviser et
 2. I forbindelse med stk. 1 fradrages det tilbageholdte beløb pas eller et officielt identitetskort udstedt af en medlemsstat, og
 pro rata for den periode, i hvilken den retmæssige ejer har været som erklærer at have bopæl i en stat, som ikke er en medlems-
 indehaver af en fordring. Hvis den betalende agent ikke er i stat eller Liechtenstein, ved hjælp af en skattemæssig bopælsat-
 stand til at fastslå perioden på grundlag af den information, test udstedt af den kompetente myndighed i den stat, hvor den
 han råder over, skal den retmæssige ejer anses for at have fysiske person hævder at være hjemmehørende. Hvis en sådan
 været indehaver af fordringen i hele den periode, den har eksi- attest ikke kan fremvises, anses bopælen for at befinde sig i den
 steret, medmindre han kan fremlægge bevis for erhvervelsesda- medlemsstat, der har udstedt passet eller ethvert andet officielt
 toen. identitetsdokument.
 3. Andre former for skatter og tilbageholdelser end den i
 denne aftale omhandlede tilbageholdelse fra samme rentebeta- Artikel 6
 ling krediteres det tilbageholdelsesbeløb, der er beregnet i over-
 ensstemmelse med denne artikel. Dette omfatter særlig den Definition af betalende agent
 liechtensteinske kuponskat (»Couponsteuer«) med 4 %.
 I denne aftale forstås ved »betalende agent« i Liechtenstein
 banker i henhold til liechtensteinsk banklovgivning, børshand-
 lere, fysiske og juridiske personer med bopæl i eller etableret i
 Artikel 4 Liechtenstein, herunder erhvervsdrivende, der er omfattet af den
 liechtensteinske person- og selskabslov, partnerskaber og faste
 Definition af retmæssig ejer forretningssteder for udenlandske selskaber, som, også selv om
 det kun sker lejlighedsvis, accepterer, opbevarer, investerer eller
 1. I denne aftale forstås ved »retmæssig ejer« enhver fysisk overfører aktiver for tredjeparter eller blot betaler eller sikrer
 person, der modtager en rentebetaling, eller enhver fysisk betalingen af renter som led i deres forretningsvirksomhed.
 person, for hvem en rentebetaling er sikret, medmindre den
 pågældende fysiske person kan fremlægge bevis for, at rente-
 betalingen ikke er modtaget eller sikret til hans egen fordel. En
 fysisk person anses ikke for at være retmæssig ejer, hvis han


text:
eller hun: Artikel 7
 Definition af rentebetalinger
 a) optræder som betalende agent i henhold til artikel 6, eller 1. I denne aftale forstås ved »rentebetalinger«:
 b) optræder på vegne af en juridisk person, en investeringsfond
 eller et sammenligneligt eller tilsvarende organ for kollektiv a) renter betalt eller krediteret en konto vedrørende fordringer
 investering i værdipapirer, eller af enhver art, herunder renter betalt af liechtensteinske beta-
 lende agenter på »fiduciary deposits« til fordel for retmæssige
 ejere som defineret i artikel 4, med eller uden prioritetsga-
 ranti eller klausuler om andel i debitors udbytte, navnlig
 c) optræder på vegne af en anden fysisk person, der er den indtægter fra statsgældsbeviser og indtægter fra obligationer
 retmæssige ejer, og meddeler den betalende agent hans eller forskrivninger, herunder præmier eller gevinster i
 eller hendes identitet og bopælsland. tilknytning til sådanne gældsbeviser, obligationer eller
 forskrivninger, men ikke renter på lån mellem private
 fysiske personer, der ikke handler som led i deres forret-
 ningsvirksomhed. Strafrenter for sen betaling betragtes ikke
 2. Hvis den betalende agent har oplysninger, der tyder på, at som rentebetalinger
 den fysiske person, der modtager en rentebetaling, eller for
 hvem en rentebetaling er sikret, muligvis ikke er den retmæssige
 ejer, træffer den pågældende agent rimelige foranstaltninger til
 at fastslå den retmæssige ejers identitet. Hvis den betalende
 agent er ude af stand til at identificere den retmæssige ejer, b) påløbne eller kapitaliserede renter i forbindelse med afståelse,
 behandler den betalende agent den pågældende fysiske person indfrielse eller tilbagekøb af de i litra a) omhandlede
 som den retmæssige ejer. fordringer
 ---pagebreak--- L 379/86 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.12.2004
 c) indkomst afledt af rentebetalinger, enten direkte eller via en i 5. Den i stk. 1, litra d), og stk. 3 omhandlede procentsats
 artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni 2003 skal fra den 1. januar 2011 være 25 %.
 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rente-
 betalinger, i det følgende benævnt »direktivet«, omhandlet
 enhed udloddet af:
 6. De i stk. 1, litra d), og stk. 4 omhandlede procentsatser
 fastsættes under henvisning til investeringspolitikken som fast-
 i) institutter for kollektiv investering med hjemsted i en lagt i fondsbestemmelserne eller vedtægterne for de berørte
 medlemsstat eller Liechtenstein institutter eller enheder og, hvis sådanne ikke findes, under
 henvisning til den faktiske sammensætning af de berørte insti-
 tutters eller enheders aktiver.
 ii) enheder med hjemsted i en medlemsstat, der gør brug af
 den i direktivets artikel 4, stk. 3, fastsatte mulighed og
 underretter den betalende agent herom
 Artikel 8
 iii) institutter for kollektiv investering etableret uden for de Deling af provenu
 kontraherende parters område
 1. Liechtenstein beholder 25 % af det provenu, der frem-
 kommer som følge af tilbageholdelsen i henhold til denne
 aftale og overfører 75 % af provenuet til den medlemsstat,
 d) indkomst i forbindelse med afståelse, indfrielse eller tilba-
 hvor den retmæssige ejer har bopæl.
 gekøb af andele eller enheder i følgende institutter og
 enheder, hvis de direkte eller indirekte via andre institutter
 for kollektiv investering eller enheder som omhandlet


text:
nedenfor investerer mere end 40 % af deres aktiver i
 fordringer omhandlet i litra a): 2. Disse overførsler finder hvert år sted i form af en enkelt
 betaling pr. medlemsstat senest inden for en periode på
 6 måneder efter afslutningen af skatteåret i Liechtenstein.
 i) institutter for kollektiv investering med hjemsted i en
 medlemsstat eller Liechtenstein
 Artikel 9
 ii) enheder med hjemsted i en medlemsstat, der gør brug af
 den i direktivets artikel 4, stk. 3, fastsatte mulighed og Afskaffelse af dobbeltbeskatning
 underretter den betalende agent herom
 1. Hvis renter modtaget af en retmæssig ejer har været
 genstand for en tilbageholdelse fra den betalende agent i Liech-
 tenstein, indrømmer den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer
 iii) institutter for kollektiv investering etableret uden for de
 har sin skattemæssige bopæl, ham en skattegodtgørelse svarende
 kontraherende parters område.
 til det tilbageholdte beløb. Hvis dette beløb er højere end det
 skyldige skattebeløb for hele det rentebeløb, der er genstand for
 tilbageholdelse i henhold til den nationale lovgivning, skal den
 2. I henseende til stk. 1, litra c), skal den samlede indkomst, medlemsstat, hvor den retmæssige ejer har sin skattemæssige
 dersom en betalende agent ikke har nogen oplysninger om, bopæl, tilbagebetale det overskydende beløb af den tilbageholdte
 hvor stor en del af indkomsten der afledes af rentebetalinger, skat til den retmæssige ejer.
 betragtes som rentebetaling.
 3. I henseende til stk. 1, litra d), skal procentsatsen, dersom 2. Hvis renter modtaget af en retmæssig ejer har været
 en betalende agent ikke har nogen oplysninger om procent- genstand for anden form for skat og tilbageholdelse end det,
 satsen for de aktiver, der er investeret i fordringer eller i der er omhandlet i denne aftale, og den medlemsstat, hvor den
 andele eller enheder i henhold til nævnte litra, anses for at pågældende har skattemæssig bopæl, indrømmer skattegodtgø-
 være højere end 40 %. Hvis agenten ikke er i stand til at fast- relse for sådanne skatter og tilbageholdelser i henhold til sin
 lægge beløbet for den indkomst, som den retmæssige ejer har nationale lovgivning eller dobbeltbeskatningsoverenskomster,
 realiseret, betragtes indkomsten som værende provenuet af
 krediteres disse andre skatter og tilbageholdelser, før proceduren
 afståelsen, indfrielsen eller tilbagekøbet af andelene eller enhe- i stk. 1 tages i anvendelse. Den medlemsstat, hvor den pågæl-
 derne. dende har skattemæssig bopæl, skal acceptere de attester, der
 udstedes af liechtensteinske betalende agenter som behørigt
 bevis for skatten eller tilbageholdelsen ud fra den forståelse, at
 4. Indkomster i relation til institutter eller enheder, som har den kompetente myndighed i den skattemæssige bopælsmed-
 investeret op til 15 % af deres aktiver i fordringer i den i stk. 1, lemsstat gennem den liechtensteinske kompetente myndighed
 litra a), anførte betydning, betragtes ikke som rentebetaling i vil kunne få kontrolleret oplysningerne i de attester, der er
 henhold til stk. 1, litra c) og d). udstedt af liechtensteinske betalende agenter.
 ---pagebreak--- 24.12.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende L 379/87
 3. Den medlemsstat, hvor den retmæssige ejer har sin skatte- 4. På anmodning af en medlemsstat indleder Liechtenstein
 mæssige bopæl, kan i stedet


text:
for den ordning med skattegodt- bilaterale forhandlinger med den pågældende stat for at definere
 gørelse, der er omhandlet i stk. 1 og 2, foretage tilbagebetaling individuelle kategorier af tilfælde, der kommer ind under »tilsva-
 af den tilbageholdelse, der er omhandlet i artikel 1. rende«, i overensstemmelse med den pågældende stats skatte-
 procedurer.
 Artikel 10
 Informationsudveksling Artikel 11
 1. De kompetente myndigheder i Liechtenstein og i en Kompetente myndigheder
 medlemsstat udveksler informationer om adfærd, der udgør I denne aftale forstås ved »kompetente myndigheder« de
 skattesvig i henhold til lovgivningen i den stat, som anmod- myndigheder, der er opført i bilag I.
 ningen er rettet til, eller tilsvarende for indkomst, der er
 omfattet af aftalen. »Tilsvarende« omfatter kun overtrædelser
 med samme ulovlighedsgrad som skattesvig i henhold til lovgiv-
 ningen i den stat, som anmodningen er rettet til. Som svar på Artikel 12
 en behørigt begrundet anmodning skal den stat, som anmod-
 ningen er rettet til, i overensstemmelse med landets procedure- Konsultation
 regler videregive information med hensyn til spørgsmål, som
 den stat, der fremsætter anmodningen, er ved eller påtænker Hvis der opstår en uoverensstemmelse mellem den kompetente
 at undersøge på et civil- eller strafferetligt grundlag. Al infor- myndighed i Liechtenstein og en eller flere af de kompetente
 mation, der modtages af Liechtenstein eller af en medlemsstat, myndigheder, der henvises til i artikel 11, med hensyn til
 behandles fortroligt på samme måde som information indhentet fortolkningen eller anvendelsen af denne aftale, bestræber de
 i henhold til den pågældende stats nationale lovgivning og må sig på at løse den efter fælles overenskomst. De skal straks
 kun udleveres til personer eller myndigheder (herunder underrette Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og
 domstole og administrative organer), der er beskæftiget med de andre medlemsstaters kompetente myndigheder om resulta-
 påligning eller opkrævning af, håndhævelse eller retsforfølgelse terne af deres konsultationer. I forbindelse med spørgsmål om
 i forbindelse med eller behandling af appeller i forbindelse med fortolkning kan Kommissionen efter anmodning fra enhver af
 skat af indtægter, der er omfattet af aftalen. Sådanne personer de kompetente myndigheder deltage i konsultationer.
 eller myndigheder må kun anvende oplysningerne til disse
 formål. De kan videregive oplysningerne i offentlige retssager
 eller i retlige afgørelser.
 Artikel 13
 Revision
 2. Den stat, som anmodningen er rettet til, skal, når den
 afgør, om der kan videregives information som svar på anmod- 1. De kontraherende parter konsulterer hinanden mindst
 ningen, anvende de regler om forældelsesfrist, der gælder i hvert tredje år eller efter anmodning fra en af de kontraherende
 henhold til lovgivningen i den stat, som fremsætter anmod- parter med henblik på at undersøge — og hvis de kontrahe-
 ningen, og ikke de regler om forældelsesfrist, der gælder hos rende parter skønner det nødvendigt — forbedre aftalens
 den selv. tekniske funktion og vurdere den internationale udvikling.
 Konsultationerne holdes inden for en frist på én måned efter
 anmodningen eller i hastende tilfælde hurtigst muligt.
 3. Den stat, som anmodningen er rettet til, skal videregive
 information, når den stat, der fremsætter anmodningen, har en
 begrundet mistanke om, at den pågældende adfærd


text:
udgør skat- 2. På grundlag af en sådan vurdering kan de kontraherende
 tesvig eller tilsvarende. Den stat, der fremsætter anmodningen, parter konsultere hinanden for at undersøge, om det er nødven-
 kan basere sin mistanke om skattesvig eller tilsvarende på: digt at ændre aftalen under hensyntagen til den internationale
 udvikling.
 a) dokumenter, uanset om de er bekræftede eller ej, herunder
 også, men ikke udelukkende, virksomhedsregistre, regnskabs-
 3. Så snart der foreligger tilstrækkelige erfaringer med den
 bøger eller information om bankkonti
 fuldstændige gennemførelse af artikel 1, stk. 1, konsulterer de
 kontraherende parter hinanden for at undersøge, om det er
 nødvendigt at ændre aftalen under hensyntagen til den interna-
 b) vidnesbyrd fra skatteyderen tionale udvikling.
 c) information fra en meddeler eller anden tredjemand, som er 4. Med henblik på de i stk. 1, 2 og 3 omhandlede konsulta-
 uafhængigt bekræftet eller på anden vis må formodes at være tioner skal hver kontraherende part underrette den anden
 pålidelig, eller kontraherende part om eventuelle udviklinger, som vil kunne
 få indflydelse på, om denne aftale fungerer korrekt. Det omfatter
 også enhver form for relevant aftale mellem en af de kontrahe-
 d) udførligt bevis. rende parter og et tredjeland.
 ---pagebreak--- L 379/88 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.12.2004
 Artikel 14 — den betalende agent betaler renter direkte til eller sikrer
 betaling af renter til umiddelbar fordel for en retmæssig
 Forbindelse med bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskom- ejer, der er hjemmehørende i en af medlemsstaterne.
 ster
 Bestemmelserne i dobbeltbeskatningsoverenskomsterne mellem
 Liechtenstein og medlemsstaterne er ikke til hinder for, at der
 foretages den tilbageholdelse, der er fastlagt i denne aftale. Hvis der den 1. marts 2002 eller derefter er foretaget en yder-
 ligere emission af et ovenfor nævnt omsætteligt værdipapir
 emitteret af en regering eller en dermed beslægtet enhed, der
 handler i egenskab af offentlig myndighed, eller hvis rolle er
 Artikel 15 anerkendt ved en international aftale (opført i bilag II til denne
 aftale), betragtes hele emissionen af dette værdipapir bestående
 Overgangsbestemmelser for omsættelige værdipapirer (1)
 af den oprindelige emission og enhver yderligere emission som
 1. Fra datoen for anvendelsen af denne aftale og så længe en fordring i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a).
 mindst en af medlemsstaterne også anvender lignende bestem-
 melser, dog senest indtil den 31. december 2010, betragtes
 nationale og internationale obligationer og andre omsættelige
 værdipapirer, som første gang er emitteret før den 1. marts
 2001, eller for hvis vedkommende det oprindelige emissions- Hvis der den 1. marts 2002 eller derefter foretages en yderligere
 emission af et ovenfor nævnt omsætteligt værdipapir emitteret
 prospekt før denne dato blev godkendt af de kompetente
 myndigheder i emissionsstaten, ikke som fordringer i henhold af enhver anden emittent, der ikke er omfattet af det foregående
 til artikel 7, stk. 1, litra a), i denne aftale, forudsat at der ikke er punktum, betragtes en sådan yderligere emission som en
 foretaget nogen yderligere emissioner af sådanne omsættelige fordring i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a).
 værdipapirer den 1. marts 2002 eller derefter.
 2. Denne artikel forhindrer ikke Liechtenstein og medlems-
 Så


text:
længe mindst en af medlemsstaterne også anvender lignende
 staterne i fortsat at beskatte indtægter fra de i stk. 1 omhand-
 bestemmelser, finder bestemmelserne i denne artikel dog fortsat
 lede omsættelige værdipapirer i overensstemmelse med deres
 anvendelse efter den 31. december 2010 med hensyn til
 nationale lovgivning.
 sådanne omsættelige værdipapirer:
 — der indeholder en klausul om »gross-up« og førtidig indfri- Artikel 16
 else, og
 Undertegnelse, ikrafttræden og gyldighedsperiode
 1. Denne aftale kræver de kontraherende parters ratifikation
 — hvor den betalende agent som defineret i artikel 6 er etab- eller godkendelse i overensstemmelse med deres egne proce-
 leret i Liechtenstein, og durer. De kontraherende parter underretter hinanden, når
 disse procedurer er tilendebragt. Aftalen træder i kraft den
 første dag i den anden måned efter den sidste notifikation.
 — den betalende agent betaler renter direkte til eller sikrer
 betaling af renter til umiddelbar fordel for en retmæssig
 ejer, der er hjemmehørende i en af medlemsstaterne.
 2. Med forbehold af opfyldelsen af de forfatningsmæssige
 krav i Liechtenstein og kravene i EF-lovgivningen vedrørende
 indgåelse af internationale aftaler og af bestemmelserne i
 Hvis og når alle medlemsstaterne ophører med at anvende artikel 17 gennemfører og anvender Liechtenstein og i de
 lignende bestemmelser, finder bestemmelserne i denne artikel tilfælde, hvor det er relevant, Fællesskabet effektivt denne
 kun fortsat anvendelse for omsættelige værdipapirer: aftale fra den 1. juli 2005 og underretter hinanden herom.
 — der indeholder en klausul om »gross-up« og førtidig indfri-
 else, og 3. Denne aftale gælder, indtil den opsiges af en kontrahe-
 rende part.
 — hvor den betalende agent er etableret i Liechtenstein, og
 (1) Ligesom i direktivet finder disse overgangsbestemmelser også anven- 4. Hver af de kontraherende parter kan opsige denne aftale
 delse på omsættelige værdipapirer, der indehaves gennem investe- ved notifikation herom til den anden part. I så tilfælde ophører
 ringsfonde. aftalen med at være i kraft 12 måneder efter notifikationen.
 ---pagebreak--- 24.12.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende L 379/89
 Artikel 17 2. Liechtenstein skal i så tilfælde udarbejde en slutopgørelse,
 når aftalen ophører med at gælde, og udbetale et slutbeløb til
 Anvendelse og suspension af anvendelse medlemsstaterne.
 1. Anvendelsen af denne aftale er betinget af, at medlems-
 staternes afhængige eller associerede territorier, der er nævnt i Artikel 19
 rapporten fra Rådet (økonomi og finans) til Det Europæiske Råd
 i Santa Maria de Feira af 19.-20. juni 2000, samt Amerikas Territorialt anvendelsesområde
 Forenede Stater, Schweiz, Andorra, Monaco og San Marino
 indfører og gennemfører foranstaltninger, der er i overensstem- Denne aftale gælder på den ene side for de områder, hvor
 melse med eller svarer til foranstaltningerne i direktivet eller i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab finder
 denne aftale, og at det sker med samme gennemførelsesdatoer. anvendelse og på de betingelser, der er fastlagt i nævnte
 traktat, og på den anden side for Liechtensteins område.
 2. De kontraherende parter fastslår efter fælles overenskomst
 mindst seks måneder før den i artikel 16, stk. 2, omhandlede
 dato, om betingelsen i stk. 1 vil blive opfyldt under hensyntagen Artikel 20
 til ikrafttrædelsesdatoerne for de relevante foranstaltninger


text:
i de
 pågældende tredjelande og afhængige eller associerede territo- Bilag
 rier. Hvis de kontraherende parter ikke fastslår, at betingelsen vil
 1. Bilagene udgør en integrerende del af denne aftale.
 blive opfyldt, fastsætter de efter fælles overenskomst en ny dato
 for artikel 16, stk. 2.
 2. Listen over kompetente myndigheder i bilag I kan ændres
 3. Anvendelsen af denne aftale eller af dele deraf kan suspen- ved notifikation til den anden kontraherende part; for Fyrsten-
 deres af en af de kontraherende parter med omgående virkning dømmet Liechtenstein gælder det den i litra a) i bilaget nævnte
 gennem notifikation af den anden part, såfremt direktivet eller myndighed og for Fællesskabet de øvrige myndigheder.
 en del af direktivet ophører med at gælde enten midlertidigt
 eller permanent i overensstemmelse med gældende EF-ret eller
 i tilfælde af, at en medlemsstat måtte suspendere anvendelsen af Listen over beslægtede enheder i bilag II kan ændres efter fælles
 sine gennemførelsesbestemmelser. overenskomst.
 4. De kontraherende parter kan hver især suspendere anven-
 delsen af denne aftale gennem notifikation af den anden part i Artikel 21
 tilfælde af, at et af de tredjelande eller territorier, der er
 omhandlet i stk. 1, efterfølgende måtte ophøre med at Sprog
 anvende de i samme stykke omhandlede foranstaltninger. En
 suspension af anvendelsen må tidligst finde sted to måneder 1. Denne aftale er udfærdiget i to eksemplarer på dansk,
 efter notifikationen. Anvendelsen af aftalen genoptages, så engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk,
 snart foranstaltningerne genindføres. maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk,
 spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse
 Artikel 18 tekster har samme gyldighed.
 Krav og slutopgørelse
 2. Gyldigheden af sprogudgaven på maltesisk bekræftes af de
 1. Hvis denne aftale opsiges eller dens anvendelse suspen- kontraherende parter ved brevudveksling. Denne sprogudgave
 deres enten helt eller delvis, berøres fysiske personers krav i får samme gyldighed som de sprogudgaver, der er nævnt i
 henhold til artikel 9 ikke deraf. stk. 1.
 ---pagebreak--- L 379/90 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.12.2004
 EN FE DE LO CUAL, los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Acuerdo.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této smlouvě své podpisy.
 TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne aftale.
 ZU URKUND DESSEN haben die unterzeichneten Bevollmächtigten ihre Unterschriften unter dieses Abkommen gesetzt.
 SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad käesolevale lepingule alla kirjutanud.
 ΣΕ ΠΙΣΤΩΣΗ ΤΩΝ ΑΝΩΤΕΡΩ, οι υπογράφοντες πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους κάτω από την παρούσα συμφωνία.
 IN WITNESS WHEREOF, the undersigned plenipotentiaries have hereunto set their hands.
 EN FOI DE QUOI, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas du présent accord.
 IN FEDE DI CHE, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto la propria firma in calce al presente accordo.
 TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo nolīgumu.
 TAI PALIUDYDAMI, šį Susitarimą pasirašė toliau nurodyti įgaliotieji atstovai.
 FENTIEK HITELÉÜL e megállapodást az alulírott meghatalmazottak alább kézjegyükkel látták el.
 B'XIEHDA TA' DAN, il-Plenipotenzjari hawn taħt iffirmati ffirmaw dan il-Ftehim.
 TEN BLIJKE WAARVAN de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder deze overeenkomst hebben
 geplaatst.
 W DOWÓD CZEGO, niżej


text:
podpisani pełnomocnicy złożyli swoje podpisy.
 EM FÉ DO QUE, os plenipotenciários abaixo assinados apuserem as suas assinaturas no final do presente Acordo.
 NA DÔKAZ ČOHO dolupodpísaní splnomocnení zástupcovia podpísali túto dohodu.
 V POTRDITEV TEGA so spodaj podpisani pooblaščenci podpisali ta sporazum.
 TÄMÄN VAKUUDEKSI allamainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.
 TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade befullmäktigade undertecknat detta avtal.
 Hecho en Bruselas, el siete de diciembre del dos mil cuatro.
 V Bruselu dne sedmého prosince dva tisíce čtyři.
 Udfærdiget i Bruxelles, den syvende december to tusind og fire.
 Geschehen zu Brüssel am siebten Dezember zweitausendundvier.
 Kahe tuhande neljanda aasta detsembrikuu seitsmendal päeval Brüsselis.
 Εγινε στις Βρυξέλλες, στις εφτά Δεκεμβρίου δύο χιλιάδες τέσσερα.
 Done at Brussels on the seventh day of December in the year two thousand and four.
 Fait à Bruxelles, le sept décembre deux mille quatre.
 Fatto a Bruxelles, addì sette dicembre duemilaquattro.
 Briselē, divi tūkstoši ceturtā gada septītajā decembrī.
 Pasirašyta du tūkstančiai ketvirtųjų metų gruodžio septintą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kettőezer negyedik év december hetedik napján.
 Magħmul fi Brussel fis-seba' jum ta' Diċembru tas-sena elfejn u erbgħa.
 Gedaan te Brussel, de zevende december tweeduizendvier.
 Sporządzono w Brukseli dnia siódmego grudnia roku dwutysięcznego czwartego.
 Feito em Bruxelas, em sete de Dezembro de dois mil e quatro.
 V Bruseli siedmeho decembra dvetisícštyri.
 V Bruslju, dne sedmega decembra leta dva tisoč štiri.
 Tehty Brysselissä seitsemäntenä päivänä joulukuuta vuonna kaksituhattaneljä.
 Som skedde i Bryssel den sjunde december tjugohundrafyra.
 ---pagebreak--- 24.12.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende L 379/91
 Por la Comunidad Europea
 Za Evropské společenství
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Gemeinschaft
 Euroopa Ühenduse nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For the European Community
 Pour la Communauté européenne
 Per la Comunità europea
 Eiropas Kopienas vārdā
 Europos bendrijos vardu
 az Európai Közösség részéről
 Għall-Komunità Ewropea
 Voor de Europese Gemeenschap
 W imieniu Wspólnoty Europejskiej
 Pela Comunidade Europeia
 Za Európske spoločenstvo
 za Evropsko skupnost
 Euroopan yhteisön puolesta
 På Europeiska gemenskapens vägnar
 Für das Fürstentum Liechtenstein
 ---pagebreak--- L 379/92 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.12.2004
 BILAG I
 LISTE OVER DE KONTRAHERENDE PARTERS KOMPETENTE MYNDIGHEDER
 I forbindelse med denne aftale er følgende myndigheder »kompetente myndigheder«:
 a) i Fyrstendømmet Liechtenstein: Die Regierung des Fürstentums Liechtenstein eller en bemyndiget repræsentant
 b) i Kongeriget Belgien: De Minister van Financiën/Le Ministre des Finances eller en bemyndiget repræsentant
 c) i Den Tjekkiske Republik: Ministr financí eller en bemyndiget repræsentant
 d) i Kongeriget Danmark: Skatteministeren eller en bemyndiget repræsentant
 e) i Forbundsrepublikken Tyskland: Der Bundesminister der Finanzen eller en bemyndiget repræsentant
 f) i Republikken Estland: Rahandusminister eller en bemyndiget repræsentant
 g) i Den Hellenske Republik: Ο Υπουργός Οικονομίας και Οικονομικών eller en bemyndiget repræsentant
 h) i Kongeriget Spanien: El Ministro de Economía y Hacienda eller en bemyndiget repræsentant
 i) i Den Franske Republik: Le Ministre chargé du budget eller en bemyndiget repræsentant
 j) i Irland: The Revenue Commissioners eller deres bemyndigede repræsentanter
 k) i Den Italienske Republik: Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali eller en bemyndiget repræsentant
 l) i Republikken Cypern: Υπουργός Οικονομικών eller en bemyndiget repræsentant
 m) i Republikken Letland: