text: industry.The Community and India further agreed to hold consultations, should the need arise, in order to avert any problems which might occur in this respect.The Parties agreed that this Agreed Minute replaces the corresponding Agreed Minute of the Agreement on this subject.For the Government of the Republic of IndiaFor the Council of the European CommunitiesAppendix 6 Agreed Minute N° 4In the context of the Agreement between the European Economic Community and the Republic of India on trade in textile and clothing products, applied since 1 January 1987, as extended by the exchange of letters initialled on 15 December 1991 and further extended by the exchange of letters initialled on 18 December 1992, India agreed that, from the date of request for and pending the consultations referred to in Article 12 (3), it shall cooperate by not issuing export licences that would further aggravate the problems resulting from the regional concentration of direct imports into the Community.For the Government of the Republic of IndiaFor the Council of the European CommunitiesAppendix 7 Agreed Minute N° 5In the context of the Agreement between the Community and the Republic of India on trade in textile products initialled on 18 December 1992, the following was agreed:1. Exports of hand-made garments made in the cottage industry of India from fabrics referred to in paragraph 1 (a) of Protocol B (i. e. those categories of products falling within Groups I B, II B and III B in Annex I to the initialled Agreement) will be included in the quantitative limits established under the Agreement. These products will be covered by export certificates.2. In addition, for such products belonging to categories 6, 8, 15 and 27, the following global quantities:1993 // 4 311 pieces1994 // 4 484 pieces1995 // 4 665 pieces may be exported to the Community, provided they are accompanied by the certificate referred to in paragraph 2 of Protocol B bearing the following reference in box 7: 'Hand-made garments`. The category of the product in question, as well as the quota year, must also be indicated in the same box.For each of the categories in question the total quantity exported to the Community shall not exceed the following levels:1 000 pieces // 1993 // 1994 // 1995Category 6 // 646 // 678 // 712Category 18 // 1 645 // 1 690 // 1 737Category 15 // 730 // 774 // 821Category 27 // 1 290 // 1 342 // 1 395 3. The provisions of Article 7 of the Agreement shall apply to the above quantities, except that there shall be no inter-category transfers between the quantitative referred to above and those set out in Annex II to the Agreement.4. The provisions of Title III, IV and V of Protocol A shall apply mutatis mutandis to the above products.For the Government of the Republic of IndiaFor the Council of the European CommunitiesExchange of notes The Mission of the Republic of India to the European Communities presents its compliments to the Directorate-General for External Relations of


text: the Commission of the European Communities and has the honour to refer to the Agreement on textile products between the Republic of India and the Community applied since 1 January 1987, as extended by the exchange of letters initialled on 16 December 1991 and as further extended by the exchange of letters initialled on 18 December 1992.The Mission of the Republic of India wishes to confirm to the Directorate-General that whilst awaiting the completion of the necessary procedures for the conclusion and the coming into force of the extended Agreement, the Community is prepared to allow the provisions of the extended Agreement to apply de facto from 1 January 1993. This is on the understanding that either Party may at any time terminate this de facto application of the extended Agreement provided that 120 day's notice is given.The Directorate-General for External Relations would be grateful if the Mission would confirm its Agreement to the foregoing.The Mission of the Republic of India to the European Communities avails itself of this opportunity to renew to the Directorate-General for External Relations the assurance of its highest consideration.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 25.2.2021
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 67/39
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 146/2018
 af 6. juli 2018
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen [2021/208]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens direktiv (EU) 2017/2054 af 8. november 2017 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/43/EF for så vidt angår listen over forsvarsrelaterede produkter (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag II til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 3q (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/43/EF) i kapitel XIX i bilag II til EØS-aftalen:
 »—
 32017 L 2054: Kommissionens direktiv (EU) 2017/2054 af 8. november 2017 (EUT L 311 af 25.11.2017, s. 1).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af direktiv (EU) 2017/2054, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 7. juli 2018, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2018.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 311 af 25.11.2017, s. 1.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 29.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 23/79
 DET BLANDEDE UDVALG EU-SCHWEIZ' AFGØRELSE Nr. 2/2016
 af 3. december 2015
 om ændring af protokol nr. 3 til overenskomsten mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Schweiz vedrørende definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og om metoderne for administrativt samarbejde [2016/121]
 DET BLANDEDE UDVALG HAR —
 under henvisning til overenskomsten mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Schweiz, der blev undertegnet i Bruxelles den 22. juli 1972 (1) (»overenskomsten«), særlig artikel 11,
 under henvisning til overenskomstens protokol nr. 3 vedrørende definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og om metoderne for administrativt samarbejde (»protokol nr. 3«), og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 I artikel 11 i overenskomsten henvises der til protokol nr. 3, hvori oprindelsesreglerne og bestemmelserne om oprindelseskumulation mellem Den Europæiske Union, Schweiz (herunder Liechtenstein), Island, Norge, Tyrkiet, Færøerne og deltagerne i Barcelonaprocessen (2) fastsættes.
 (2)
 I artikel 39 i protokol nr. 3 fastsættes det, at Det Blandede Udvalg som omhandlet i artikel 29 i overenskomsten kan træffe afgørelse om at ændre bestemmelserne i denne protokol.
 (3)
 Den regionale konvention om pan-Euro-Middelhavs-regler for præferenceoprindelse (3) (»konventionen«) tager sigte på at erstatte de protokoller om oprindelsesregler, der i øjeblikket er i kraft mellem landene i pan-Euro-Middelhavsområdet, med en enkelt retsakt.
 (4)
 Den Europæiske Union og Schweiz undertegnede konventionen den 15. juni 2011.
 (5)
 Den Europæiske Union og Schweiz deponerede deres godkendelsesinstrumenter hos depositaren for konventionen henholdsvis den 26. marts 2012 og den 28. november 2011. I henhold til konventionens artikel 10, stk. 3, trådte den således i kraft for så vidt angår Den Europæiske Union den 1. maj 2012 og Schweiz den 1. januar 2012.
 (6)
 Deltagerne i stabiliserings- og associeringsprocessen og Republikken Moldova er ved konventionen blevet en del af pan-Euro-Middelhavszonen for oprindelseskumulation.
 (7)
 Protokol nr. 3 til overenskomsten bør derfor ændres, således at der henvises til konventionen —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Protokol nr. 3 til overenskomsten vedrørende definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og om metoderne for administrativt samarbejde erstattes af teksten i bilaget til nærværende afgørelse.
 Artikel 2
 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
 Den anvendes fra den 1. februar 2016.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 2015.
 På Det Blandede Udvalgs vegne
 Luc DEVIGNE
 Formand
 (1) EFT L 300 af 31.12.1972, s. 189.
 (2) Algeriet, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Vestbredden og Gazastriben, Syrien og Tunesien.
 (3) EUT L 54 af 26.2.2013, s. 4.
 BILAG
 »PROTOKOL NR. 3
 vedrørende definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og om metoderne for administrativt samarbejde
 Artikel 1
 Gældende oprindelsesregler
 Med henblik på gennemførelsen af denne overenskomst finder tillæg I og de relevante bestemmelser i tillæg II til den regionale konvention om pan-Euro-Middelhavs-regler for præferenceoprindelse (1) (»konventionen«) anvendelse.
 Alle henvisninger til den »relevante aftale« i tillæg I og de relevante bestemmelser i tillæg II til konventionen fortolkes som henvisninger til nærværende overenskomst.
 Artikel 2
 Bilæggelse af tvister
 Hvis der i forbindelse med den i artikel 32 i tillæg I til konventionen fastsatte kontrolprocedure opstår tvister, der ikke kan bilægges mellem


text:
de toldmyndigheder, der anmoder om kontrol, og de toldmyndigheder, der er ansvarlige for kontrollens gennemførelse, forelægges de for Det Blandede Udvalg.
 Under alle omstændigheder bilægges tvister mellem importøren og indførselslandets toldmyndigheder i henhold til indførselslandets lovgivning.
 Artikel 3
 Ændringer af protokollen
 Det Blandede Udvalg kan træffe afgørelse om at ændre bestemmelserne i denne protokol.
 Artikel 4
 Udtrædelse af konventionen
 1. Hvis enten Den Europæiske Union eller Schweiz med et skriftligt varsel meddeler depositaren for konventionen, at de ønsker at udtræde af konventionen, jf. konventionens artikel 9, indleder Unionen og Schweiz øjeblikkeligt forhandlinger om oprindelsesregler med henblik på at gennemføre denne overenskomst.
 2. Indtil sådanne nyforhandlede oprindelsesregler træder i kraft, finder oprindelsesreglerne i tillæg I og eventuelt de relevante bestemmelser i tillæg II til konventionen, der er gældende på tidspunktet for udtrædelsen, fortsat anvendelse på denne overenskomst. Fra tidspunktet for udtrædelsen fortolkes oprindelsesreglerne i tillæg I og eventuelt de relevante bestemmelser i tillæg II til konventionen dog således, at bilateral kumulation udelukkende tillades mellem Den Europæiske Union og Schweiz.
 Artikel 5
 Overgangsbestemmelser — kumulation
 Uanset artikel 16, stk. 5, og artikel 21, stk. 3, i tillæg I til konventionen kan oprindelsesbeviset, hvis kumulationen udelukkende omfatter EFTA-lande, Færøerne, Den Europæiske Union, Tyrkiet, deltagerne i stabiliserings- og associeringsprocessen og Republikken Moldova, være et varecertifikat EUR.1 eller en oprindelseserklæring.«
 (1) EUT L 54 af 26.2.2013, s. 4.


text:
 Vigtig juridisk meddelelse
 |
 22006A0906(01)
 Aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Singapores regering om visse aspekter af lufttrafik
 EU-Tidende nr. L 243 af 06/09/2006 s. 0022 - 0031
 Aftalemellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Singapores regering om visse aspekter af lufttrafikDET EUROPÆISKE FÆLLESSKABpå den ene side, ogREGERINGEN FOR REPUBLIKKEN SINGAPORE (i det følgende benævnt "Singapore"),på den anden side,(i det følgende under et benævnt "de kontraherende parter"),SOM KONSTATERER, at visse bestemmelser i de bilaterale aftaler, som flere medlemsstater har indgået med tredjelande, ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol er i strid med fællesskabslovgivningen,SOM KONSTATERER, at der er indgået et antal bilaterale luftfartsaftaler mellem flere af Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og Singapore indeholdende lignende bestemmelser, og at det påhviler medlemsstaterne at tage alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne uoverensstemmelserne mellem disse aftaler og EF-traktaten,SOM KONSTATERER, at Det Europæiske Fællesskab har enekompetence på nogle områder, der kan være omfattet af bilaterale luftfartsaftaler mellem Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og tredjelande,SOM KONSTATERER, at luftfartsselskaber, der er etableret i en medlemsstat, i henhold til fællesskabslovgivningen har ret til uden forskelsbehandling at få adgang til luftruter mellem den pågældende medlemsstat og tredjelande,SOM HENVISER til de aftaler mellem Det Europæiske Fællesskab og visse tredjelande, der giver statsborgere i de pågældende tredjelande mulighed for at erhverve ejendomsrettigheder i luftfartsselskaber, som der er udstedt licens til i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen,SOM ERKENDER, at overensstemmelse mellem fællesskabslovgivningen og bestemmelserne i de bilaterale luftfartsaftaler mellem medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab og Singapore vil være et anvendeligt middel til at bevare kontinuiteten i lufttrafikken mellem Det Europæiske Fællesskab og Singapore og sikre dens fortsatte udvikling,SOM KONSTATERER, at der ikke er nogen grund til, at denne aftale skulle berøre bestemmelser i de bilaterale luftfartsaftaler mellem medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab og Singapore, der ikke er i uoverensstemmelse med fællesskabsretten, ogSOM KONSTATERER, at Det Europæiske Fællesskabs hensigt med denne aftale ikke er at øge det samlede omfang af lufttrafikken mellem Det Europæiske Fællesskab og Singapore, at påvirke balancen mellem luftfartsselskaber fra Fællesskabet og luftfartsselskaber fra Singapore eller at ændre fortolkningen af bestemmelserne i de eksisterende bilaterale luftfartsaftaler om trafikrettigheder —ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:Artikel 1Almindelige bestemmelser1. I denne aftale forstås ved "medlemsstater": Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater; ved "kontraherende part": en kontraherende part i denne aftale; ved "part": den kontraherende part i den relevante bilaterale luftfartsaftale; ved "luftfartsselskab": også flyselskaber; ved "Det Europæiske Fællesskabs territorium": medlemsstaternes territorier, der er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.2. Når der i de enkelte aftaler, der er anført i bilag I, henvises til statsborgere i den medlemsstat, der er part i den pågældende aftale, skal dette forstås således, at der henvises til statsborgere i Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater.3. Når der i de enkelte aftaler, der er anført i bilag I, henvises til luftfartsselskaber fra den medlemsstat, der er part i den pågældende aftale, skal dette forstås således, at der henvises til luftfartsselskaber, som er udpeget af den pågældende medlemsstat.Artikel 2Udpegning, tilladelse og tilbagekaldelse1. Bestemmelserne i stk. 3 og 4 går forud for de


text: tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag II, litra a) og litra b), med hensyn til den pågældende medlemsstats udpegning af luftfartsselskaber og Singapores udstedelse af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet samt afvisning, tilbagekaldelse, suspension og begrænsning af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet.2. Bestemmelserne i stk. 3 og 4 går forud for de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag II, litra a) og litra b), med hensyn til Singapores udpegning af luftfartsselskaber og den pågældende medlemsstats udstedelse af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet samt afvisning, tilbagekaldelse, suspension og begrænsning af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet, hvis den relevante medlemsstat bekræfter anvendelsen af bestemmelserne i stk. 3 og 4.3. Ved modtagelsen af en sådan udpegning, og når det eller de udpegede luftfartsselskaber indsender en ansøgning i det format og på den måde, som foreskrives for driftstilladelser og tekniske tilladelser, udsteder hver part, med forbehold af stk. 4 og 5, de relevante godkendelser og tilladelser med det mindst mulige tidsforbrug til procedurer, forudsat:a) for så vidt angår et luftfartsselskab, der er udpeget af en medlemsstat:i) at luftfartsselskabet er etableret på den udpegende medlemsstats område i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og er i besiddelse af en fællesskabsretligt gyldig licens udstedt af en medlemsstat, ogii) at den medlemsstat, der står for udstedelsen af "Air Operator's Certificate", udøver og opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, og at den relevante luftfartsmyndighed er entydigt identificeret i udpegningen, ogiii) at luftfartsselskabets hovedforretningssted er beliggende på territoriet i den medlemsstat, hvorfra det har modtaget sin gyldige licens, ogiv) at luftfartsselskabet ejes direkte eller i kraft af en ejermajoritet og kontrolleres effektivt af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstater og/eller af andre stater som anført i bilag III og/eller statsborgere i disse stater.b) for så vidt angår et luftfartsselskab, der er udpeget af Singapore:i) at Singapore udøver og opretholder effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, ogii) at det har sit hovedforretningssted i Singapore.4. Parterne kan hver især afvise, tilbagekalde, suspendere eller begrænse driftstilladelser eller tekniske tilladelser til et luftfartsselskab, som den anden part har udpeget, hvis:a) for så vidt angår et luftfartsselskab, der er udpeget af en medlemsstat:i) luftfartsselskabet ikke er etableret på den udpegende medlemsstats område i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab eller ikke er i besiddelse af en fællesskabsretligt gyldig licens udstedt af en medlemsstat, ellerii) den medlemsstat, der står for udstedelsen af "Air Operator's Certificate", ikke udøver og opretholder effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, eller den relevante luftfartsmyndighed ikke er entydigt identificeret i udpegningen, elleriii) luftfartsselskabets hovedforretningssted ikke er beliggende på territoriet i den medlemsstat, hvorfra det har modtaget sin licens, elleriv) luftfartsselskabet ikke ejes direkte eller i kraft af en ejermajoritet og ikke kontrolleres effektivt af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstater og/eller af andre stater som anført i bilag III og/eller statsborgere i disse stater, ellerv) det kan godtgøres, at luftfartsselskabet ved at udøve trafikrettigheder i henhold denne aftale på en rute, der omfatter et punkt i en anden medlemsstat, herunder ved at drive


text: en forbindelse, der markedsføres som eller på anden måde udgør en direkte forbindelse, reelt ville omgå trafikrettighedsbegrænsninger, der gælder ifølge en aftale mellem Singapore og den pågældende anden medlemsstat, ellervi) luftfartsselskabet er i besiddelse af et "Air Operator's Certificate" udstedt af en medlemsstat, uden at der foreligger nogen bilateral luftfartsaftale mellem Singapore og den pågældende medlemsstat, og hvis det kan godtgøres, at det eller de luftfartsselskaber, som Singapore har udpeget, ikke har modsvarende adgang til de trafikrettigheder, som er nødvendige for at udføre den foreslåede flyvningb) for så vidt angår et luftfartsselskab, der er udpeget af Singapore:i) Singapore ikke udøver effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, ellerii) det ikke har sit hovedforretningssted i Singapore.5. Singapore udøver sine rettigheder i henhold til stk. 4 uden at forskelsbehandle luftfartsselskaber fra Fællesskabet på grundlag af nationalitet, hvilket ikke indskrænker Singapores rettigheder i henhold til denne artikels stk. 4, litra a), nr. v) og vi).Artikel 3Rettigheder med hensyn til myndighedskontrol1. Stk. 2 i denne artikel supplerer de artikler, der er anført i bilag II, litra c).2. Når en medlemsstat (den første medlemsstat) har udpeget et luftfartsselskab, som en anden medlemsstat udøver og opretholder myndighedskontrol med, gælder Singapores rettigheder efter sikkerhedsbestemmelserne i aftalen mellem den første medlemsstat, der har udpeget luftfartsselskabet, og Singapore også for den pågældende anden medlemsstats vedtagelse, gennemførelse og opretholdelse af sikkerhedskrav og for det pågældende luftfartsselskabs driftstilladelse.Artikel 4Transporttakster for strækninger inden for Det Europæiske Fællesskab1. Stk. 2 i denne artikel supplerer de artikler, der er anført i bilag II, litra d).2. Det eller de luftfartsselskaber, der udpeges af Singapore i henhold til en aftale, jf. bilag I, som indeholder en af de bestemmelser, der er anført i bilag II, litra d), opkræver takster for transport, som udelukkende finder sted inden for Det Europæiske Fællesskabs område, i overensstemmelse med Det Europæiske Fællesskabs lovgivning. Det Europæiske Fællesskabs lovgivning anvendes uden forskelsbehandling.Artikel 5Bilag til aftalenBilagene til denne aftale udgør en integrerende del deraf.Artikel 6Revision eller ændringDe kontraherende parter kan efter fælles overenskomst til enhver tid revidere eller ændre denne aftale.Artikel 7Ikrafttræden1. Denne aftale træder i kraft, når de kontraherende parter har udvekslet skriftlige noter om, at de har afsluttet de interne procedurer, som er en forudsætning for, at den kan træde i kraft.2. Uanset stk. 1 er de kontraherende parter enige om at anvende aftalen midlertidigt fra den første dag i måneden efter den dato, hvor de kontraherende parter meddeler hinanden, at de i denne henseende nødvendige procedurer er afsluttet.3. Aftaler og andre arrangementer mellem medlemsstaterne og Singapore, som på datoen for denne aftales undertegnelse endnu ikke var trådt i kraft, og som ikke finder midlertidig anvendelse, er anført i bilag I, litra b). Denne aftale finder anvendelse på alle sådanne aftaler og arrangementer, fra de træder i kraft eller finder midlertidig anvendelse.Artikel 8Ophør1. Hvis en aftale, der er anført i bilag I, ophører, ophører samtidig alle nærværende aftales bestemmelser vedrørende den pågældende aftale.2. Hvis alle de aftaler, der er anført i bilag I, ophører, ophører nærværende aftale samtidig.TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne


text: aftale.Udfærdiget i Luxembourg den niende juni to tusind og seks i to eksemplarer på dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk. I tilfælde af uoverensstemmelse går den engelske tekst forud for de andre sprogudgaver.Por la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduAz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaFör Europeiska gemenskapen+++++ TIFF +++++Por el Gobierno de la República de SingapurZa vládu Singapurské republikyFor Republikken Singapores regeringFür die Regierung der Republik SingapurSingapuri Vabariigi valitsuse nimelΓια την κυβέρνηση της Δημοκρατίας της ΣιγκαπούρηςFor the Government of the Republic of SingaporePour le gouvernement de la République de SingapourPer il governo della Repubblica di SingaporeSingapūras Republikas valdības vārdāSingapūro Respublikos Vyriausybės varduA Szingapúri Köztársaság Kormánya részérőlGħall-Gvern tar-Repubblika ta' SingaporVoor de regering van de Republiek SingaporeW imieniu Rządu Republiki SingapuruPelo Governo da República de SingapuraZa vládu Singapurskej republikyZa vlado Singapurske republikeSingaporen tasavallan hallituksen puolestaFör Republiken Singapores regering+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------BILAG IListe over aftaler, som der henvises til i denne aftales artikel 1a) Luftfartsaftaler mellem Republikken Singapore og medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab, som på tidspunktet for denne aftales undertegnelse er indgået, undertegnet og/eller anvendes midlertidigt- Aftale mellem den østrigske forbundsregering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 8. august 1978, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Østrig")- Aftale mellem Kongeriget Belgiens regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, udfærdiget i Singapore den 29. maj 1967, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Belgien")- Luftfartsaftale mellem Republikken Singapores regering og Republikken Cyperns regering, udfærdiget i Nicosia den 27. januar 1989 (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Cypern")- Aftale mellem Den Tjekkoslovakiske Socialistiske Republik og Republikken Singapore om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Singapore den 7. september 1971, idet Den Tjekkiske Republik erklærer, at den anser sig for at være bundet af denne aftales bestemmelser, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Den Tjekkiske Republik")- Overenskomst mellem Kongeriget Danmarks regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 20. december 1966, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Danmark")- Udkast til luftfartsoverenskomst mellem Kongeriget Danmarks regering og Republikken Singapores regering, som blev paraferet i Singapore den 21. oktober 1998 og finder midlertidig anvendelse (i det følgende benævnt "udkast til revideret aftale Singapore-Danmark")- Aftale mellem Republikken Finlands regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 19. januar 1984, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Finland")- Aftale mellem Den Franske Republiks regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 29. juni 1967, med senere ændringer (i det


text: følgende benævnt "aftalen Singapore-Frankrig")- Aftale mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Republikken Singapore om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, udfærdiget i Singapore den 15. februar 1969, som ændret og suppleret ved det supplerende aftalememorandum, undertegnet i Bonn den 7. juni 2000 (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Tyskland")- Aftale mellem Kongeriget Grækenlands regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, udfærdiget i Singapore den 21. august 1971, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Grækenland")- Lufttransportaftale mellem Republikken Ungarns regering og Republikken Singapores regering, udfærdiget i Singapore den 9. marts 1990 (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Ungarn")- Aftale mellem Den Italienske Republiks regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 28. juni 1985, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Italien")- Aftale mellem Irlands regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 20. februar 1981 (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Irland")- Luftfartsaftale mellem Republikken Letlands regering og Republikken Singapores regering, udfærdiget i Singapore den 6. oktober 1999 (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Letland")- Aftale mellem Storhertugdømmet Luxembourgs regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Singapore den 9. april 1975, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Luxembourg")- Aftale mellem Republikken Maltas regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i London den 19. juli 1983, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Malta")- Overenskomst mellem Kongeriget Nederlandenes regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 29. december 1966, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Nederlandene")- Aftale mellem Den Polske Folkerepubliks regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, udfærdiget i Singapore den 22. december 1979, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Polen")- Luftfartsaftale mellem Den Portugisiske Republik og Republikken Singapore, knyttet som bilag til det aftalememorandum, der blev paraferet i Singapore den 7. november 1997 (i det følgende benævnt "udkast til aftale Singapore-Portugal")- Aftale mellem den Tjekkoslovakiske Socialistiske Republik og Republikken Singapore, undertegnet i Singapore den 7. september 1971, idet Den Slovakiske Republik erklærer, at den anser sig for at være bundet af denne aftales bestemmelser, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Slovakiet")- Luftfartsaftale mellem Den Slovakiske Republiks regering og Republikken Singapores regering, som blev paraferet i Singapore den 27. december 1996 og finder midlertidig anvendelse (i det følgende benævnt "udkast til aftale Singapore-Slovakiet")- Lufttransportaftale mellem Kongeriget Spanien og Republikken Singapore, udfærdiget i Madrid den 11. marts 1992, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Spanien")- Aftale mellem Republikken Singapores regering og Kongeriget Sveriges regering om lufttrafik mellem og ud over deres respektive territorier, undertegnet i Singapore den 20. december 1966, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Sverige")- Udkast til luftfartsaftale mellem Kongeriget Sveriges regering og


text: Republikken Singapores regering, som blev paraferet i Singapore den 21. oktober 1998 og finder midlertidig anvendelse (i det følgende benævnt "udkast til revideret aftale Singapore-Sverige")- Aftale mellem Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands regering og Republikken Singapores regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, udfærdiget i Singapore den 12. januar 1971, med senere ændringer (i det følgende benævnt "aftalen Singapore-Det Forenede Kongerige")b) Luftfartsaftaler og andre arrangementer mellem Republikken Singapore og medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab, der er paraferet eller undertegnet, men som på tidspunktet for denne aftales undertegnelse endnu ikke er trådt i kraft, og som ikke anvendes midlertidigt--------------------------------------------------BILAG IIListe over artikler i de i bilag I anførte aftaler, som der henvises til i denne aftales artikel 2-5a) Medlemsstaters udpegning af luftfartsselskaber:- Artikel 3 i aftalen Singapore-Østrig- Artikel 3 i aftalen Singapore-Belgien- Artikel 3 i aftalen Singapore-Cypern- Artikel 3 i aftalen Singapore-Den Tjekkiske Republik- Artikel 3 i aftalen Singapore-Danmark- Artikel 3 i udkastet til revideret aftale Singapore-Danmark- Artikel 3 i aftalen Singapore-Finland- Artikel 3 i aftalen Singapore-Frankrig- Artikel 3 i aftalen Singapore-Tyskland- Artikel 4 i aftalen Singapore-Grækenland- Artikel 3 i aftalen Singapore-Ungarn- Artikel 3 i aftalen Singapore-Irland- Artikel 4 i aftalen Singapore-Italien- Artikel 3 i aftalen Singapore-Letland- Artikel 3 i aftalen Singapore-Luxembourg- Artikel 3 i aftalen Singapore-Malta- Artikel 3 i aftalen Singapore-Nederlandene- Artikel 3 i aftalen Singapore-Polen- Artikel 3 i aftalen Singapore-Portugal- Artikel 3 i aftalen Singapore-Slovakiet- Artikel 3 i udkastet til aftale Singapore-Slovakiet- Artikel 3 i aftalen Singapore-Spanien- Artikel 3 i aftalen Singapore-Sverige- Artikel 3 i udkastet til revideret aftale Singapore-Sverige- Artikel 3 i aftalen Singapore-Det Forenede Kongerigeb) Afvisning, tilbagekaldelse, suspension og begrænsning af godkendelser og tilladelser:- Artikel 3 i aftalen Singapore-Østrig- Artikel 3 i aftalen Singapore-Belgien- Artikel 4 i aftalen Singapore-Cypern- Artikel 3 i aftalen Singapore-Den Tjekkiske Republik- Artikel 3 i aftalen Singapore-Danmark- Artikel 4 i udkastet til revideret aftale Singapore-Danmark- Artikel 4 i aftalen Singapore-Finland- Artikel 3 i aftalen Singapore-Frankrig- Artikel 3 i aftalen Singapore-Tyskland- Artikel 5 i aftalen Singapore-Grækenland- Artikel 4 i aftalen Singapore-Ungarn- Artikel 4 i aftalen Singapore-Irland- Artikel 5 i aftalen Singapore-Italien- Artikel 4 i aftalen Singapore-Letland- Artikel 3 i aftalen Singapore-Luxembourg- Artikel 4 i aftalen Singapore-Malta- Artikel 3 i aftalen Singapore-Nederlandene- Artikel 3 i aftalen Singapore-Polen- Artikel 4 i aftalen Singapore-Portugal- Artikel 3 i aftalen Singapore-Slovakiet- Artikel 4 i udkastet til aftale Singapore-Slovakiet- Artikel 4 i aftalen Singapore-Spanien- Artikel 3 i aftalen Singapore-Sverige- Artikel 4 i udkastet til revideret aftale Singapore-Sverige- Artikel 4 i aftalen Singapore-Det Forenede Kongerigec) Myndighedskontrol:- Artikel 11 i aftalen Singapore-Cypern- Artikel 14 i udkastet til revideret aftale Singapore-Danmark- Artikel 8 a i aftalen Singapore-Finland- Artikel 9 A i bilag F til det supplerende aftalememorandum, undertegnet i Bonn den 7. juni 2000, og som anvendes midlertidigt inden for rammerne af aftalen Singapore-Tyskland- Artikel 8 i aftalen Singapore-Ungarn- Artikel 8 i aftalen Singapore-Letland- Artikel 15 i aftalen Singapore-Portugal- Artikel 8 i udkastet til aftale Singapore-Slovakiet- Artikel 10 i aftalen Singapore-Spanien- Artikel 14 i udkastet til revideret aftale Singapore-Sverige- Artikel 11 a i aftalen Singapore-Det Forenede Kongeriged) Transporttakster


text: for strækninger inden for Det Europæiske Fællesskab:- Artikel 9 i aftalen Singapore-Østrig- Artikel 10 i aftalen Singapore-Belgien- Artikel 13 i aftalen Singapore-Cypern- Artikel 10 i aftalen Singapore-Den Tjekkiske Republik- Artikel 10 i aftalen Singapore-Danmark- Artikel 10 i udkastet til revideret aftale Singapore-Danmark- Artikel 11 i aftalen Singapore-Finland- Artikel 9 i aftalen Singapore-Frankrig- Artikel 7 i aftalen Singapore-Tyskland- Artikel 11 i aftalen Singapore-Grækenland- Artikel 12 i aftalen Singapore-Ungarn- Artikel 11 i aftalen Singapore-Irland- Artikel 8 i aftalen Singapore-Italien- Artikel 12 i aftalen Singapore-Letland- Artikel 9 i aftalen Singapore-Luxembourg- Artikel 11 i aftalen Singapore-Malta- Artikel 10 i aftalen Singapore-Nederlandene- Artikel 9 i aftalen Singapore-Polen- Artikel 18 i aftalen Singapore-Portugal- Artikel 10 i aftalen Singapore-Slovakiet- Artikel 12 i udkastet til aftale Singapore-Slovakiet- Artikel 6 i aftalen Singapore-Spanien- Artikel 10 i aftalen Singapore-Sverige- Artikel 10 i udkastet til revideret aftale Singapore-Sverige- Artikel 9 i aftalen Singapore-Det Forenede Kongerige--------------------------------------------------BILAG IIIListe over andre stater, som der henvises til i denne aftales artikel 2a) Republikken Island (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)b) Fyrstendømmet Liechtenstein (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)c) Kongeriget Norge (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)d) Det Schweiziske Forbund (i medfør af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om lufttransport).--------------------------------------------------


text:
 Avis juridique important
 |
 42003A1231(01)
 Aftale mellem Den Europæiske Unions medlemsstater vedrørende status for militært og civilt personel, der udstationeres ved Den Europæiske Unions institutioner, for hovedkvartererne samt de styrker, der vil kunne stilles til rådighed for Den Europæiske Union som led i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der er omhandlet i artikel 17, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, herunder i forbindelse med øvelser, samt for militært og civilt personel fra medlemsstaterne, der stilles til rådighed for Den Europæiske Union med henblik på at forrette tjeneste i denne forbindelse (EU-SOFA)
 Aftalemellem Den Europæiske Unions medlemsstater vedrørende status for militært og civilt personel, der udstationeres ved Den Europæiske Unions institutioner, for hovedkvartererne samt de styrker, der vil kunne stilles til rådighed for Den Europæiske Union som led i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der er omhandlet i artikel 17, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, herunder i forbindelse med øvelser, samt for militært og civilt personel fra medlemsstaterne, der stilles til rådighed for Den Europæiske Union med henblik på at forrette tjeneste i denne forbindelse(EU-SOFA)(2003/C 321/02)REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DEN EUROPÆISKE UNIONS MEDLEMSSTATER, FORSAMLET I RÅDET, ER -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union (TEU), især afsnit V, ogud fra følgende betragtninger:(1) Det Europæiske Råd har for at fremme den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) besluttet at give EU de nødvendige kapaciteter til at træffe og gennemføre afgørelser om alle de typer konfliktforebyggelses- og krisestyringsopgaver, som er defineret i TEU.(2) Nationale beslutninger om at udsende styrker fra Den Europæiske Unions medlemsstater (i det følgende benævnt "medlemsstaterne") til andre medlemsstaters område eller om at modtage sådanne styrker fra andre medlemsstater som led i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser, træffes i overensstemmelse med bestemmelserne i TEU's afsnit V, særlig artikel 23, stk. 1, og vil blive behandlet i separate arrangementer mellem de pågældende medlemsstater.(3) Det vil være nødvendigt at indgå særlige aftaler med vedkommende tredjelande i tilfælde af øvelser eller operationer, der finder sted uden for medlemsstaternes område.(4) Bestemmelserne i denne aftale anfægter ikke de rettigheder og forpligtelser, som parterne har i henhold til internationale aftaler og andre instrumenter om oprettelse af internationale domstole, herunder Rom-statutten for Den Internationale Straffedomstol -BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER:DEL IFÆLLES BESTEMMELSER FOR MILITÆRT OG CIVILT PERSONELArtikel 1I denne aftale betyder udtrykket:1) "militært personel": a) militært personel, som medlemsstaterne udstationerer ved Generalsekretariatet for Rådet med henblik på oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab (EUMS)b) militært personel, bortset fra personel fra EU-institutionerne, som EUMS kan trække på fra medlemsstaterne som midlertidigt supplement, såfremt Den Europæiske Unions Militærkomité (EUMC) anmoder herom, med henblik på deltagelse i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelserc) militært personel fra medlemsstaterne, som er udstationeret i hovedkvarterer eller styrker, der kan stilles til rådighed for EU, eller personel herfra, som led i forberedelsen og udførelsen af de operationer,


text: der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser2) "civilt personel": det civile personel, som medlemsstaterne udstationerer ved EU-institutionerne med henblik på dets deltagelse i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser, eller det civile personel fra medlemsstaterne, bortset fra lokalt ansat personel, der arbejder ved hovedkvarterer eller styrker, eller som medlemsstaterne på anden måde stiller til rådighed for EU med henblik på samme deltagelse3) "pårørende": enhver person, der betegnes eller anerkendes som medlem af militært eller civilt personels familie eller betragtes som hørende til deres/dets husstand i henhold til afsenderlandets love. Hvis disse love kun anser en person, der bor hos militært eller civilt personel, som hørende til familien eller husstanden, anses denne betingelse dog for opfyldt, såfremt vedkommende i overvejende grad forsørges af det pågældende militære eller civile personel4) "styrker": personer, der indgår i, eller enheder bestående af militært og civilt personel, som defineret i stk. 1 og 2, for så vidt de pågældende medlemsstater er enige om, at visse personer, enheder og formationer mv. ikke udgør eller indgår i en styrke med henblik på denne aftale5) "hovedkvarter": hovedkvarter, der på en medlemsstats område er etableret af en eller flere medlemsstater eller en international organisation, og som kan stilles til rådighed for EU i forbindelse med forberedelsen og udførelsen af de operationer, der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser6) "afsenderland": den medlemsstat, hvor vedkommende militært eller civilt personel eller styrken har hjemme7) "modtagerland": den medlemsstat, på hvis område vedkommende militært eller civilt personel, styrken eller hovedkvarteret befinder sig, hvad enten dette personel er udstationeret, deployeret, eller på gennemrejse i forbindelse med en individuel eller kollektiv tjenesterejse eller afgørelse om udstationering ved EU-institutionerne.Artikel 21. Medlemsstaterne letter i nødvendigt omfang indrejse, ophold og udrejse i tjenstligt øjemed for militært og civilt personel og pårørende, der er omhandlet i artikel 1. Der kan dog kræves forelagt dokumentation for, at de pågældende tilhører de kategorier, der er nævnt i artikel 1.2. Med henblik herpå og med forbehold af de relevante bestemmelser i fællesskabslovgivningen, der finder anvendelse på fri bevægelighed for personer, vil en individuel eller kollektiv ordre om forflyttelse eller afgørelse om udstationering ved EU-institutionerne være tilstrækkelig dokumentation.Artikel 3Det påhviler militært og civilt personel og pårørende at overholde modtagerlandets lovgivning og afholde sig fra al virksomhed, der er uforenelig med denne aftales ånd.Artikel 4I henhold til denne aftale gælder følgende:1) Kørekort, der er udstedt af afsenderlandets militære myndigheder, anerkendes på modtagerlandets område for tilsvarende militærkøretøjer.2) Godkendt personel fra alle medlemsstater kan give lægebehandling og tandpleje til personel fra alle andre medlemsstaters styrker og hovedkvarterer.Artikel 5Militært og eventuelt civilt personel bærer uniform efter de bestemmelser, der gælder i afsenderlandet.Artikel 6Køretøjer, som er forsynet med en nummerplade, som kun anvendes af de væbnede styrker eller myndighederne i afsenderlandet, forsynes desuden med et tydeligt nationalitetsmærke.DEL IIBESTEMMELSER, DER UDELUKKENDE FINDER ANVENDELSE PÅ MILITÆRT OG CIVILT PERSONEL, DER ER UDSTATIONERET VED EU-INSTITUTIONERNEArtikel


text: 7Militært eller civilt personel, der er udstationeret ved EU-institutionerne, må besidde og bære våben i henhold til artikel 13, når de forretter tjeneste i hovedkvarterer eller styrker, som vil kunne stilles til rådighed for EU med henblik på deltagelse i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser, eller når de deltager i tjenesterejser i forbindelse med sådanne operationer.Artikel 81. Militært eller civilt personel, der er udstationeret ved EU-institutionerne, er fritaget for retsforfølgning for alle mundtlige eller skriftlige ytringer eller handlinger foretaget i embeds medfør; de er fortsat omfattet af denne fritagelse efter afslutningen af deres tjeneste.2. Immunitet i medfør af denne artikel indrømmes i EU's interesse og ikke til personlig fordel for de pågældende.3. Såvel afsenderlandets kompetente myndighed som de relevante EU-institutioner ophæver immuniteten for militært og civilt personel, der er udstationeret ved EU-institutionerne, hvis immuniteten kan hindre, at retfærdigheden sker fyldest, og den kompetente myndighed eller relevante EU-institution kan sørge for, at ophævelsen sker uden at skade Den Europæiske Unions interesser.4. EU-institutionerne samarbejder til enhver tid med medlemsstaternes relevante myndigheder for at lette korrekt anvendelse af retsregler og forhindre misbrug af de privilegier og immuniteter, der indrømmes i medfør af denne artikel.5. Såfremt en kompetent myndighed eller en retsinstans i en medlemsstat mener, at der er sket misbrug af et privilegium eller en immunitet, som er indrømmet i medfør af denne artikel, konsulterer afsenderlandets kompetente myndigheder og den relevante EU-institution på anmodning de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat for at afgøre, hvorvidt et sådant misbrug har fundet sted.6. Hvis konsultationerne ikke giver et tilfredsstillende resultat for begge parter, behandles spørgsmålet af den relevante EU-institution med henblik på bilæggelse af tvisten.7. Hvis en tvist ikke har kunnet bilægges, fastlægger den relevante EU-institution de nærmere retningslinjer for bilæggelse. Rådet vedtager for sit vedkommende sådanne retningslinjer med enstemmighed.DEL IIIBESTEMMELSER, DER KUN FINDER ANVENDELSE PÅ HOVEDKVARTERER OG STYRKER SAMT PÅ DERTIL KNYTTET MILITÆRT OG CIVILT PERSONELArtikel 9Som led i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der er omhandlet i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser, kan hovedkvarterer og styrker og deres i artikel 1 omhandlede personel samt deres materiel flyttes og midlertidigt deployeres på en medlemsstats område efter aftale med vedkommende medlemsstats kompetente myndigheder.Artikel 10Militært og civilt personel modtager akut lægebehandling og tandpleje, herunder hospitalsindlæggelse, på samme betingelser som tilsvarende personel i modtagerlandet.Artikel 11Med forbehold af gældende aftaler og overenskomster, der allerede er i kraft, eller som efter nærværende aftales ikrafttræden bliver indgået mellem afsenderlandets og modtagerlandets kompetente myndigheder, har modtagerlandets myndigheder alene ansvaret for, at der træffes passende foranstaltninger med henblik på at stille de nødvendige bygninger til rådighed for de enkelte enheder, formationer eller andre organer, samt de hermed forbundne faciliteter og tjenester, som de måtte have brug for. Sådanne aftaler og overenskomster skal så vidt muligt være i overensstemmelse med de bestemmelser, der gælder i modtagerlandet med hensyn til bolig- og indkvarteringsforholdene for tilsvarende enheder, formationer eller andre organer.Medmindre der foreligger


text: anden udtrykkelig overenskomst, er de rettigheder og forpligtelser, der er forbundet med råderetten og anvendelsen af bygningerne og de hermed forbundne faciliteter og tjenester, omfattet af modtagerlandets lovgivning.Artikel 121. Enheder, formationer eller organer normalt bestående af militært eller civilt personel har ret til efter aftale med modtagerlandet at udøve politimyndighed i alle lejre, anlæg, hovedkvarterer eller andre anlæg, som de alene har rådighed over. Den til sådanne enheder, formationer eller organer knyttede politimyndighed kan træffe alle relevante foranstaltninger med henblik på at sikre orden og sikkerhed på sådanne områder.2. Uden for disse områder må den i stk. 1 omhandlede politimyndighed kun deployeres efter aftale med og i samarbejde med modtagerlandets myndigheder og kun i det omfang, det er nødvendigt for at opretholde orden og disciplin i disse enheder, formationer eller organer.Artikel 131. Militært personel må besidde og bære tjenestevåben, såfremt de har ordre dertil, og det sker i overensstemmelse med arrangementer med modtagerlandets myndigheder.2. Civilt personel må besidde og bære tjenestevåben, såfremt de er bemyndiget dertil ifølge de nationale bestemmelser, der gælder i afsenderlandet, og det sker efter aftale med modtagerlandets myndigheder.Artikel 14Hovedkvarterer og styrker råder over samme faciliteter på post- og telekommunikationsområdet, samme rejselettelser og samme nedsættelse af billetpriser som styrkerne i modtagerlandet i overensstemmelse med dets love og administrative bestemmelser.Artikel 151. Arkiver og andre officielle dokumenter i et hovedkvarter, som opbevares i lokaler overdraget til dette hovedkvarter, eller som efter behørig tilladelse opbevares af et medlem af dette hovedkvarter, er ukrænkelige, medmindre hovedkvarteret har givet afkald på denne immunitet. Efter anmodning fra modtagerlandet og under overværelse af en repræsentant herfor undersøger hovedkvarteret arten af dokumenterne for at fastslå, om de er omfattet af den i denne artikel omhandlede immunitet.2. Såfremt en kompetent myndighed eller en retsinstans i modtagerlandet mener, at der er sket misbrug af den ukrænkelighed, som er indrømmet i henhold til denne artikel, konsulterer Rådet de kompetente myndigheder i modtagerlandet for at afgøre, hvorvidt et sådant misbrug har fundet sted.3. Hvis konsultationerne ikke giver et tilfredsstillende resultat for begge de berørte parter, behandles spørgsmålet af Rådet med henblik på bilæggelse af tvisten. Hvis en tvist ikke har kunnet bilægges, fastlægger Rådet med enstemmighed de nærmere retningslinjer for bilæggelse.Artikel 16For at undgå dobbeltbeskatning gælder ved anvendelse af aftaler om dobbeltbeskatning, der er indgået mellem medlemsstaterne, samt med forbehold af modtagerlandets ret til at beskatte militært og civilt personel, der er statsborgere eller har fast bopæl i dette land, følgende:1. I det omfang beskatning i modtagerlandet afhænger af ophold eller bopæl, skal de tidsrum, hvori militært eller civilt personel udelukkende befinder sig på dette lands område i egenskab af militært eller civilt personel, ikke i beskatningsmæssig henseende betragtes som ophold eller anses for at indebære en ændring af den pågældendes opholdssted eller bopæl.2. Militært og civilt personel nyder skattefritagelse i modtagerlandet med hensyn til de lønninger og honorarer, de i denne egenskab modtager fra afsenderlandet, samt med hensyn til alle former for løsøre, der tilhører dem, og som kun befinder sig i modtagerlandet som følge af deres midlertidige


text: tilstedeværelse i dette land.3. Denne artikel er ikke til hinder for, at militært eller civilt personel beskattes af eventuel kommerciel virksomhed, som de pågældende måtte indlede i modtagerlandet ud over deres ansættelse, og bortset fra lønninger, honorarer og løsøre som omhandlet i stk. 2, hindrer bestemmelserne i denne artikel ikke beskatning af sådant militært eller civilt personel i henhold til modtagerlandets lovgivning, heller ikke hvis de pågældende anses for at have deres opholdssted eller bopæl uden for modtagerlandets område.4. Denne artikel finder ikke anvendelse på afgifter i betydningen told samt alle andre afgifter og skatter, der opkræves ved enten indførsel eller udførsel af varer, bortset fra afgifter og skatter, der ikke overstiger betalingen for de ydede tjenester.Artikel 171. Afsenderlandets myndigheder kan udøve den strafferetlige og disciplinære jurisdiktion, de er tillagt i henhold til afsenderlandets lovgivning, over militært samt civilt personel i det omfang, det er undergivet afsenderlandets lovgivning vedrørende alle eller dele af afsenderlandets væbnede styrker som følge af dets deployering hos disse styrker.2. Modtagerlandets myndigheder har jurisdiktion over militært og civilt personel samt pårørende for så vidt angår lovovertrædelser, der er begået på modtagerlandets område, og som er strafbare i henhold til dette lands lovgivning.3. Afsenderlandets myndigheder har ret til at udøve jurisdiktion over militært samt civilt personel i det omfang, det er undergivet afsenderlandets lovgivning vedrørende alle eller dele af afsenderlandets væbnede styrker som følge af dets deployering hos disse, for så vidt angår lovovertrædelser, der straffes i medfør af afsenderlandets lovgivning, navnlig forbrydelser mod afsenderlandets sikkerhed, som ikke henhører under modtagerlandets lovgivning.4. Afsenderlandets myndigheder har ret til at udøve jurisdiktion over militært og civilt personel samt pårørende for så vidt angår lovovertrædelser, der straffes i medfør af modtagerlandets lovgivning, navnlig forbrydelser mod afsenderlandets sikkerhed, som ikke henhører under afsenderlandets lovgivning.5. I stk. 3, 4 og 6, anses følgende lovovertrædelser for at være forbrydelser mod et lands sikkerhed:a) forræderi,b) sabotage, spionage eller overtrædelse af lovgivningen vedrørende statshemmeligheder eller hemmeligheder vedrørende landets forsvar.6. Har begge lande adgang til at udøve jurisdiktion, finder følgende regler anvendelse:a) Afsenderlandets kompetente myndigheder har fortrinsret til at udøve jurisdiktion over det pågældende militære og civile personel i det omfang, det er undergivet afsenderlandets lovgivning vedrørende alle eller dele af afsenderlandets væbnede styrker som følge af dets deployering hos disse styrker, for så vidt angår:i) lovovertrædelser, der udelukkende er rettet imod afsenderlandets ejendom eller sikkerhed, eller lovovertrædelser, der udelukkende er rettet imod et medlem af afsenderlandets militære eller civile personel eller en pårørendeii) lovovertrædelser, der skyldes handlinger eller forsømmelighed begået i tjenesten.b) For så vidt angår alle andre lovovertrædelser har modtagerlandets myndigheder fortrinsret til at udøve jurisdiktion.c) Såfremt det land, der har fortrinsret, beslutter ikke at udøve jurisdiktion, underretter det snarest muligt det andet lands myndigheder herom. Myndighederne i det land, der har fortrinsret, ser positivt på en anmodning fremsat af myndighederne i det andet land om at frafalde denne ret i tilfælde, hvor disse myndigheder finder, at særligt vigtige hensyn taler herfor.7. Denne artikel giver ikke afsenderlandets militære myndigheder hjemmel til at udøve jurisdiktion


text: over personer, der er statsborgere i eller har fast bopæl i modtagerlandet, medmindre disse er medlemmer af afsenderlandets væbnede styrker.Artikel 181. Medlemsstaterne frafalder ethvert krav over for en anden medlemsstat for skade på ejendom tilhørende førstnævnte medlemsstat, der anvendes som led i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der er omhandlet i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser, såfremt skadena) er forvoldt af militært eller civilt personel, der er udstationeret af den anden medlemsstat, under udøvelsen af tjenestepligter som led i ovennævnte operationer, ellerb) er opstået i forbindelse med anvendelsen af et køretøj, skib eller luftfartøj, der ejes af den anden medlemsstat og anvendes af dennes væbnede styrker, for så vidt det køretøj, skib eller luftfartøj, der har forvoldt skaden, blev anvendt i forbindelse med handlinger foretaget som led i ovennævnte operationer, eller skaden er blevet forvoldt på ejendom, der blev anvendt under samme omstændigheder.Krav om bjergeløn fremsat af en medlemsstat til en anden medlemsstat frafaldes ligeledes, for så vidt det bjergede fartøj eller den bjergede ladning tilhører en medlemsstat og er blevet anvendt af dennes væbnede styrker i forbindelse med handlinger foretaget som led i ovennævnte operationer.2. a) Såfremt skaden er forvoldt under andre end de i stk. 1 omhandlede omstændigheder på anden ejendom tilhørende en medlemsstat og beliggende på dennes område, og for så vidt de pågældende medlemsstater ikke har truffet anden aftale, afgøres spørgsmålet om ansvaret og skadeserstatningen ved forhandling mellem disse medlemsstater.b) Medlemsstaterne giver imidlertid afkald på erstatningskrav i alle tilfælde, hvor skadesbeløbet er mindre end et beløb, som fastsættes af Rådet med enstemmighed.Enhver anden medlemsstat, hvis ejendom er blevet beskadiget ved samme hændelse, frafalder ligeledes ethvert krav under ovennævnte beløb.3. Stk. 1 og 2 finder anvendelse på medlemsstatens skibe "on bare boat charter" eller på skibe, der er rekvireret på sådanne vilkår, samt på opbragte skibe (dog ikke i det omfang risikoen for tab eller ansvar bæres af andre end den pågældende medlemsstat).4. Medlemsstaterne frafalder ethvert krav over for en anden medlemsstat i tilfælde, hvor militært eller civilt personel i deres styrker under udøvelsen af tjenesten bliver såret eller omkommer.5. Erstatningskrav (bortset fra kontraktmæssige krav og krav, hvorpå stk. 6 eller 7 finder anvendelse), der opstår som følge af handlinger eller forsømmelser, der er begået af militært eller civilt personel under udøvelsen af tjenesten, eller som følge af enhver anden handling, undladelse eller begivenhed, som en styrke bærer ansvaret for, og som på modtagerlandets område forvolder skade på tredjemand, som ikke er en af medlemsstaterne, behandles af modtagerlandet i overensstemmelse med følgende bestemmelser:a) Erstatningskrav anmeldes, behandles og afgøres eller pådømmes i overensstemmelse med modtagerlandets love og bestemmelser vedrørende erstatningskrav, opstået i forbindelse med dets egne væbnede styrkers virksomhed.b) Modtagerlandet kan afgøre alle sådanne erstatningskrav, og erstatningsbeløbet udbetales af modtagerlandet i dets valuta.c) Hvadenten udbetaling finder sted ifølge en indgået aftale, eller ifølge en dom afsagt af modtagerlandets kompetente ret, eller sådan betaling nægtes af denne ret, er afgørelsen bindende og endelig for de berørte medlemsstater.d) Afsenderlandet underrettes om ethvert af


text: modtagerlandet udbetalt erstatningsbeløb og samtidig tilstilles en udførlig beretning samt forslag til fordeling i overensstemmelse med litra e), nr. i), ii) og iii). Såfremt afsenderlandet undlader at svare i løbet af 2 måneder, anses den foreslåede fordeling for at være accepteret.e) Udgifterne til erstatning i medfør af litra a), b), c) og d), samt stk. 2, fordeles mellem medlemsstaterne på følgende måde:i) er kun ét afsenderland ansvarligt, fordeles erstatningsbeløbet med 25 % på modtagerlandet og 75 % på afsenderlandetii) er mere end ét land ansvarligt for skaden, fordeles erstatningsbeløbet ligeligt mellem de pågældende lande; hvis modtagerlandet imidlertid ikke er et af de ansvarlige lande, skal dets bidrag svare til halvdelen af det beløb, der skal udredes af hvert af afsenderlandeneiii) forvoldes skaden af medlemsstaternes styrker, og det ikke er muligt specifikt at pålægge en enkelt eller flere af disse styrker ansvaret for skaden, fordeles erstatningsbeløbet ligeligt mellem de pågældende medlemsstater; men er modtagerlandet ikke et af de lande, hvis styrker har forvoldt skaden, svarer dets bidrag til halvdelen af det beløb, der skal udredes af hvert af de pågældende afsenderlandeiv) modtagerlandet udfærdiger hvert halve år en opgørelse over de beløb, der i det forløbne halve år er udbetalt i sager, hvor den foreslåede procentvise fordeling er blevet accepteret; opgørelsen sendes til de pågældende afsenderlande tillige med en anmodning om refusion. De udbetalte beløb refunderes snarest muligt i modtagerlandets valuta.f) Hvis anvendelsen af litra b) og e) ville medføre, at en medlemsstat pålægges en betydelig byrde, kan den anmode de øvrige berørte medlemsstater om, at sagen afgøres ved forhandling mellem dem på et andet grundlag.g) Der kan ikke foretages retlige skridt over for militært eller civilt personel til fuldbyrdelse af dom, der er afsagt i modtagerlandet, i en sag opstået som følge af en handling foretaget under udøvelsen af tjenesten.h) Bortset fra de tilfælde, hvor litra e) finder anvendelse på erstatningskrav, der er omfattet af stk. 2, finder dette stykke ikke anvendelse på krav, der opstår som følge af eller i forbindelse med sejlads med eller anvendelse af et skib eller lastning, transport eller losning af en ladning, medmindre der rejses erstatningskrav i forbindelse med dødsfald eller personskade, og for så vidt stk. 4 ikke finder anvendelse.6. Erstatningskrav mod militært eller civilt personel for skadevoldende handlinger eller forsømmelser i modtagerlandet, der ikke er begået under udøvelsen af tjenstlige pligter, behandles på følgende måde:a) Modtagerlandets myndigheder behandler erstatningskravet og fastsætter på en retfærdig og rimelig måde erstatning til sagsøgeren, idet de tager hensyn til alle sagens omstændigheder, herunder skadelidtes egen handlemåde; de udfærdiger endvidere en rapport om sagen.b) Rapporten forelægges afsenderlandets myndigheder, som derefter snarest muligt afgør, om de ud fra rimelighedshensyn vil tilbyde erstatning, og fastsætter i så fald beløbets størrelse.c) Såfremt der tilbydes erstatning ud fra rimelighedshensyn, og dette accepteres af sagsøgeren som fuldstændig fyldestgørelse af kravet, foretager afsenderlandets myndigheder selv udbetalingen og underretter modtagerlandets myndigheder om, hvilken afgørelse de har truffet, og om beløbets størrelse.d) Dette stykke er ikke til hinder for, at modtagerlandets domstole behandler en sag mod


text: militært eller civilt personel, så længe der ikke er udbetalt fuldstændig erstatning.7. Krav om erstatning som følge af uberettiget brug af et køretøj tilhørende et afsenderlands styrker behandles i overensstemmelse med stk. 6, medmindre enheden, formationen eller organet selv er retlig ansvarlig herfor.8. Såfremt der er uenighed om, hvorvidt en skadevoldende handling eller forsømmelse begået af militært eller civilt personel er foretaget under udøvelsen af tjenesten, eller om anvendelsen af et køretøj tilhørende afsenderlandets styrker var uberettiget, afgøres sagen ved forhandling mellem de berørte medlemsstater.9. Afsenderlandet kan ikke gøre krav på, at militært og civilt personel fritages for retsforfølgning i modtagerlandet i civile sager, bortset fra i det omfang, der er omhandlet i stk. 5, litra g).10. Afsender- og modtagerlandets myndigheder yder hinanden gensidig bistand ved fremskaffelse af bevismateriale til sikring af retfærdig behandling og afgørelse af erstatningskrav, som vedrører de berørte medlemsstater.11. Enhver uoverensstemmelse i forbindelse med bilæggelse af en tvist, der ikke kan løses ved forhandling mellem de berørte medlemsstater, afgøres af en voldgiftsmand udnævnt efter aftale mellem de pågældende medlemsstater blandt statsborgere i modtagerlandet, der har eller har haft en fremtrædende stilling i retsvæsenet. Kan de pågældende medlemsstater ikke inden to måneder blive enige om en voldgiftsmand, kan begge de berørte medlemsstater anmode formanden for De Europæiske Fællesskabers Domstol om at udpege en person med ovennævnte kvalifikationer.DEL IVAFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 191. Denne aftale godkendes af medlemsstaterne i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.2. Medlemsstaterne underretter generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union, når de forfatningsmæssige procedurer for godkendelse af denne aftale er afsluttet.3. Denne aftale træder i kraft den første dag i den anden måned, efter at den sidste medlemsstat har underrettet om afslutning af sine forfatningsmæssige procedurer, jf. stk. 2.4. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union er aftalens depositar. Depositaren lader denne aftale samt oplysningerne om dens ikrafttræden offentliggøre i Den Europæiske Unions Tidende efter afslutning af de forfatningsmæssige procedurer, jf. stk. 2.5. a) Denne aftale finder kun anvendelse inden for medlemsstaternes moderland.b) En medlemsstat kan underrette generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union om, at denne aftale desuden skal finde anvendelse på territorier, for hvis internationale forbindelser den er ansvarlig.6. a) Første og tredje del af denne aftale finder kun anvendelse på hovedkvarterer og styrker og deres personel, som kan stilles til rådighed for EU med henblik på deltagelse i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der omhandles i artikel 17, stk. 2, i TEU, herunder i forbindelse med øvelser, for så vidt status for sådanne hovedkvarterer eller styrker og deres personel ikke er reguleret ved en anden aftale.b) I tilfælde, hvor status for disse hovedkvarterer og styrker og deres personel reguleres af en anden aftale, og disse hovedkvarterer og styrker og deres personel handler i ovennævnte sammenhæng, kan der indgås særlige ordninger mellem EU og de pågældende stater eller organisationer med henblik på at nå til enighed om, at denne aftale kan anvendes på den pågældende operation eller øvelse.c) Hvis det ikke har været muligt at indgå sådanne særlige ordninger, finder den anden aftale fortsat


text: anvendelse på den pågældende operation eller øvelse.7. Deltager tredjelande i aktiviteter, hvorpå denne aftale finder anvendelse, kan de aftaler eller ordninger, der regulerer en sådan deltagelse, indeholde en bestemmelse om, at nærværende aftale med henblik på disse aktiviteter desuden finder anvendelse på disse tredjelande.8. Bestemmelserne i denne aftale kan ændres ved enstemmig skriftlig aftale mellem repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringer, forsamlet i Rådet.Hecho en Bruselas, el diecisiete de noviembre de dos mil tres.Udfærdiget i Bruxelles den syttende november to tusind og tre.Geschehen zu Brüssel am siebzehnten November zweitausendunddrei.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα εφτά Νοεμβρίου δύο χιλιάδες τρία.Done at Brussels on the seventeenth day of November in the year two thousand and three.Fait à Bruxelles, le dix-sept novembre deux mille trois.Fatto a Bruxelles, addi' diciassette novembre duemilatre.Gedaan te Brussel, de zeventiende november tweeduizenddrie.Feito em Bruxelas, em dezassete de Novembro de dois mil e três.Tehty Brysselissä seitsemäntenätoista päivänä marraskuuta vuonna kaksituhattakolme.Som skedde i Bryssel den sjuttonde november tjugohundratre.Pour le gouvernement du Royaume de BelgiqueVoor de Regering van het Koninkrijk BelgiëFür die Regierung des Königreichs Belgien>PIC FILE= "C_2003321DA.001301.TIF">For regeringen for Kongeriget Danmark>PIC FILE= "C_2003321DA.001302.TIF">Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland>PIC FILE= "C_2003321DA.001303.TIF">Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας>PIC FILE= "C_2003321DA.001304.TIF">Por el Gobierno del Reino de España>PIC FILE= "C_2003321DA.001305.TIF">Pour le gouvernement de la République française>PIC FILE= "C_2003321DA.001401.TIF">Thar ceann Rialtas na hÉireannFor the Government of Ireland>PIC FILE= "C_2003321DA.001402.TIF">Per il Governo della Repubblica italiana>PIC FILE= "C_2003321DA.001403.TIF">Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg>PIC FILE= "C_2003321DA.001404.TIF">Voor de Regering van het Koninkrijk de Nederlanden>PIC FILE= "C_2003321DA.001405.TIF">Für die Regierung der Republik Österreich>PIC FILE= "C_2003321DA.001501.TIF">Pelo Governo da República Portuguesa>PIC FILE= "C_2003321DA.001502.TIF">Suomen hallituksen puolestaPå finska regeringens vägnar>PIC FILE= "C_2003321DA.001503.TIF">På svenska regeringens vägnar>PIC FILE= "C_2003321DA.001504.TIF">For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland>PIC FILE= "C_2003321DA.001505.TIF">BILAGERKLÆRINGERERKLÆRING FRA EU's MEDLEMSSTATERMedlemsstaterne vil efter undertegnelsen af denne aftale gøre deres yderste for hurtigst muligt at opfylde kravene i deres forfatningsmæssige procedurer med henblik på snarest at lade denne aftale træde i kraft.ERKLÆRING FRA DANMARKDanmark erindrede ved undertegnelsen af denne aftale om protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Danmarks godkendelse af aftalen vil ske under overholdelse af nævnte protokol, og ethvert forbehold, som Danmark måtte tage eller enhver erklæring, som Danmark måtte afgive i den forbindelse, vil begrænse sig til at omhandle anvendelsesområdet for del II i protokollen og vil på ingen måde anfægte aftalens ikrafttræden eller de øvrige medlemsstaters fulde gennemførelse heraf.ERKLÆRING FRA IRLANDIntet i denne aftale, særlig artikel 2, 9, 11, 12, 13 og 17, tillader eller stiller krav om lovgivning eller nogen anden foranstaltning fra Irlands side, som er forbudt efter Irlands forfatning og især dennes artikel 15.6.2.ERKLÆRING FRA REPUBLIKKEN ØSTRIG AD AFTALENS ARTIKEL 17Østrigs accept af, at afsenderlandets militære myndigheder kan udøve jurisdiktion i henhold til artikel 17 i "Aftale mellem Den Europæiske Unions medlemsstater vedrørende status for militært og civilt personel, der udstationeres ved Den Europæiske Unions Militærstab, for hovedkvartererne samt de styrker, der vil kunne stilles til rådighed for Den


text: Europæiske Union som led i forberedelsen og gennemførelsen af de operationer, der er omhandlet i artikel 17, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, herunder i forbindelse med øvelser, samt for militært og civilt personel fra medlemsstaterne, der stilles til rådighed for Den Europæiske Union med henblik på at forrette tjeneste i denne forbindelse (EU-SOFA)" omfatter ikke, at afsenderlandets domstole udøver jurisdiktion på Østrigs område.ERKLÆRING FRA SVERIGESveriges regering erklærer, at artikel 17 i denne aftale ikke giver afsenderlandet ret til at udøve jurisdiktion på Sveriges område. Navnlig giver bestemmelsen ikke afsenderlandet ret til at nedsætte domstole eller pådømme sager på Sveriges område.Dette berører på ingen måde fordelingen af jurisdiktion mellem afsenderlandet og modtagerlandet i henhold til artikel 17. Det berører heller ikke afsenderlandets ret til at udøve en sådan jurisdiktion på sit eget område efter de i artikel 17 omhandlede personers tilbagevenden til afsenderlandet.Endvidere skal dette ikke afholde et afsenderlands militære myndigheder fra på Sveriges område at træffe passende foranstaltninger, der måtte være strengt nødvendige for opretholdelsen af orden og sikkerhed i styrken.


text:
 25.2.2021
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 67/50
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 157/2018
 af 6. juli 2018
 om ændring af bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen [2021/218]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/55 af 9. januar 2018 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998 for så vidt angår tilføjelse af Republikken Singapore til de tredjelande, der anerkendes som lande, der anvender sikkerhedsnormer, som er ækvivalente med de fælles grundlæggende normer for civil luftfartssikkerhed (1), skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag XIII til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 66he (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1998) i bilag XIII til EØS-aftalen:
 »—
 32018 R 0055: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/55 af 9. januar 2018 (EUT L 10 af 13.1.2018, s. 5).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af gennemførelsesforordning (EU) 2018/55, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 7. juli 2018, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2018.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 10 af 13.1.2018, s. 5.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 13.12.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 324/47
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 FN-Regulativ nr. 145 — Ensartede forskrifter for godkendelse af køretøjer for så vidt angår Isofix-forankringssystemer, Isofix-topstropforankringer og i-Size-siddepladser [2019/2142]
 Ikrafttrædelsesdato: Den 19. juli 2018
 Dette dokument tjener udelukkende som dokumentationsredskab. Den autentiske og juridisk bindende tekst er: ECE/TRANS/WP.29/2017/133.
 Indholdsfortegnelse
 Regulativ
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Godkendelse
 5.
 Specifikationer
 6.
 Prøvninger
 7.
 Ændringer og udvidelse af godkendelsen af køretøjstypen
 8.
 Produktionens overensstemmelse
 9.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 10.
 Endeligt ophør af produktionen
 11.
 Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder
 Bilag
 1.
 Meddelelse
 2.
 Udformning af godkendelsesmærket
 3.
 Metode til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for siddepladser i motorkøretøjer
 Tillæg 1 — Beskrivelse af den tredimensionale »H«-punktmaskine (3-D H-maskine)
 Tillæg 2 — Tredimensionalt referencesystem
 Tillæg 3 — Referencedata for siddepladser
 4.
 Isofix-forankringssystemer og Isofix-topstropforankringer
 5.
 i-Size-siddepladser
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette regulativ finder anvendelse på:
 a)
 køretøjer i klasse M1 for så vidt angår deres Isofix-forankringssystemer og deres Isofix-topstropforankringer til barnefastholdelsesanordninger. Andre køretøjsklasser med Isofix-forankringer monteret skal også opfylde forskrifterne i dette regulativ
 b)
 køretøjer i enhver klasse med hensyn til deres eventuelle i-Size-siddepladser defineres af køretøjsfabrikanten.
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 2.1.
 »godkendelse af et køretøj »: godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår Isofix-forankringssystemerne, Isofix-topstropforankringer og eventuelle i-Size-siddepladser
 2.2.
 »køretøjstype«: en klasse af motordrevne køretøjer, der ikke frembyder væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter: dimensioner, udformning og materialer af de dele af køretøjets stel eller sædekonstruktionen, hvorpå Isofix-forankringssystemerne og Isofix-topstropforankringerne, hvis sådanne forefindes, er monteret, og hvis forankringernes styrke prøves ved den dynamiske prøvning, samt styrken af køretøjsbunden, hvis denne prøves ved den statiske prøvning i tilfælde af i-Size-siddepladser, og egenskaberne for enhver del af fastholdelsessystemet, især kraftbegrænsningsfunktionen, som har betydning for de kræfter, der påvirker sikkerhedsselernes forankringer
 2.3.
 »køretøjets bund«: karrosseriets underste del, der forbinder køretøjets sidevægge I denne forstand omfatter »køretøjets bund« forstærkningsribber, udpressede profiler og andre forstærkningsdele, selv om disse befinder sig under selve bunden, for eksempel længdevanger og tværgående vanger
 2.4.
 »sæde«: en anordning, som enten er sammenbygget med køretøjets stel eller ikke, som er komplet med beklædning, og som giver siddeplads til én voksen. Udtrykket dækker både et enkelt sæde og en del af et bænkesæde med plads til én person
 2.5.
 »forreste passagersæde«: alle sæder, hvis »forreste H-punkt« befinder sig i eller foran det lodrette tværplan, som går gennem førerens R-punkt
 2.6.
 »gruppe af sæder«: enten et sæde af bænktypen eller sæder, som er adskilte, men placeret ved siden af hinanden (dvs. med de forreste forankringer for det ene sæde på linje med eller foran de bageste forankringer og på linje med eller bagved de forreste forankringer for det andet sæde), og som kan tjene som siddeplads for en eller


text:
flere siddende voksne personer
 2.7.
 »bænk«: en konstruktion forsynet med betræk og beregnet til at tjene som siddeplads for mere end én voksen person
 2.8.
 »Isofix«: et system til forankring af barnefastholdelsesanordninger i køretøjer, som har to faste forankringer i køretøjet, to tilsvarende faste beslag på barnefastholdelsesanordningen og en anordning til at begrænse en barnefastholdelsesanordnings rotation
 2.9.
 »Isofix-position«: en position, der tillader montering af:
 a)
 enten en universal fremadvendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 44
 b)
 eller en semi-universal fremadvendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 44
 c)
 eller en semi-universal bagudvendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 44
 d)
 eller en semi-universal sidevendt Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 44
 e)
 eller en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 44
 f)
 eller en i-Size-barnefastholdelsesanordning af en integreret klasse som defineret i FN-regulativ nr. 129
 g)
 eller en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 129
 2.10.
 »nedre Isofix-forankring«: en stiv, rund horisontal stang med en diameter på 6 mm, der stikker ud fra køretøjets eller sædets konstruktion til fastgørelse og fastholdelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning ved hjælp af Isofix-beslag
 2.11.
 »Isofix-forankringssystem«: et system bestående af to nedre Isofix-forankringer, der er konstrueret til fastgørelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning sammen med en antirotationsanordning
 2.12.
 »Isofix-beslag«: en af de to forbindelser, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 44 eller 129, og som stikker ud fra Isofix-barnefastholdelsesanordningens konstruktion og er kompatibel med en nedre Isofix-forankring
 2.13.
 »Isofix-barnefastholdelsesanordning«: en barnefastholdelsesanordning, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 44 eller 129, og som skal fastgøres til et Isofix-forankringssystem
 2.14.
 »anordning til statisk belastning«: (Static force application device — SFAD) et prøvningsfikstur, der går i indgreb med Isofix-forankringssystemerne og anvendes til ved statisk prøvning at kontrollere deres styrke samt køretøjsstellets eller sædekonstruktionens evne til at begrænse rotation. I bilag 4, figur 1 og 2, beskrives prøvningsfiksturet for nedre forankringer og topstrop samt en SFADSL
 (Support
 Leg) til vurdering af i-Size-siddepladser med hensyn til styrken af køretøjsbunden. Et eksempel på en sådan SFADSL findes i figur 3 i bilag 5.
 2.15.
 »Antirotationsanordning«:
 a)
 en antirotationsanordning for en universal Isofix-barnefastholdelsesanordning består af en Isofix-topstrop
 b)
 en antirotationsanordning for en semi-universal Isofix-barnefastholdelsesanordning består af enten en topstrop, køretøjets instrumentbræt eller et støtteben, der skal begrænse fastholdelsesanordningens rotation ved frontalt sammenstød
 c)
 en antirotationsanordning for en i-Size-barnefastholdelsesanordning består af enten en topstrop eller et støtteben, der skal begrænse fastholdelsesanordningens rotation ved frontalt sammenstød
 d)
 for så vidt angår i-Size og universale og semi-universale Isofix-barnefastholdelsesanordninger udgør køretøjets sæde i sig selv ikke en antirotationsanordning
 2.16.
 »Isofix-topstropforankring«: en anordning, f.eks. en stang, der er placeret i et nærmere bestemt område og er beregnet til fastgørelse af en Isofix-topstropkonnektor og overførelse af fastholdelseskraften til køretøjets stel
 2.17.
 »Isofix-topstropkonnektor«: en anordning beregnet til fastgørelse til en Isofix-topstropforankring
 2.18.
 »Isofix-topstropkrog«: en Isofix-topstropkonnektor, der typisk anvendes til at fastgøre en Isofix-topstrop til en Isofix-topstropforankring som defineret i dette regulativs bilag 4, figur 3
 2.19.
 »Isofix-topstropgjord«: en gjord (eller tilsvarende), der går ud fra toppen af Isofix-barnefastholdelsesanordningen og til Isofix-topstropforankringen, og som er forsynet med en justeringsanordning, en


text:
spændingsudløsende anordning og en Isofix-topstropkonnektor
 2.20.
 »en styreanordning«: en anordning, der skal hjælpe den person, der monterer Isofix-barnefastholdelsesanordningen, ved fysisk at styre Isofix-beslagene på Isofix-barnefastholdelsesanordningen, så de rettes korrekt ind efter de nedre Isofix-forankringer og lettere går i indgreb med disse
 2.21.
 »et barnefastholdelsesfikstur«: et fikstur i henhold til en af de otte Isofix-dimensioner defineret i bilag 17, tillæg 2, punkt 4, til FN-regulativ nr. 16, hvis mål er opgivet i figur 1 til 7 i ovennævnte punkt 4. Disse barnefastholdelsesfiksturer (child restraint fixtures — CRF) bruges i FN-regulativ nr. 16 til at bestemme, hvilke dimensioner af Isofix-barnefastholdelsessystemer, der kan monteres på køretøjets Isofix-positioner. En af barnefastholdelsesfiksturerne, den såkaldte ISO/F2 eller ISO/F2X, som er beskrevet i FN-regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2), anvendes i dette regulativ til at kontrollere placeringen af og adgangsmulighederne til eventuelle Isofix-forankringssystemer
 2.22.
 »vurderingsvolumen for støttebensfoden«: det volumen, som vist i figur 1 og 2 i bilag 5 til dette regulativ, hvor støttebensfoden for en i-Size-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 129 hviler, og som derfor har skæringspunkt med køretøjsbunden
 2.23.
 »kontaktfladen på køretøjsbunden«: det område, der befinder sig i skæringslinjen mellem oversiden af køretøjsbunden (inkl. indtræk, tæpper, skumunderlag osv.) med vurderingsvolumenet for støttebensfoden, og som er konstrueret til at modstå kræfter fra støttebenet for en i-Size-barnefastholdelsesanordning som defineret i FN-regulativ nr. 129
 2.24.
 »i-Size siddeplads«: en siddeplads, hvis en sådan er fastlagt af køretøjsfabrikanten, der er indrettet til at modtage i-Size-barnefastholdelsesanordninger, og som opfylder kravene i dette regulativ.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1.
 Ansøgningen om godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår Isofix-forankringssystemer, Isofix-topstropforankringer og i-Size-siddepladser indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt bemyndigede repræsentant.
 3.2.
 Følgende dokumenter skal vedlægges i tre eksemplarer med følgende oplysninger:
 3.2.1.
 tegninger af køretøjets stel i passende målestok, som viser placeringen af Isofix-forankringerne, Isofix-topstropforankringerne og — i tilfælde af i-Size-siddepladser — kontaktfladen på køretøjsbunden; desuden vedlægges detaljerede tegninger af eventuelle Isofix-forankringssystemer, af de eventuelle Isofix-topstropforankringer og af disses fastgørelsespunkter
 3.2.2.
 en angivelse af de anvendte materialer, der kan have indflydelse på seleforankringernes, Isofix-forankringssystemernes og eventuelle Isofix-topstropforankringers modstandskraft samt — i tilfælde af i-Size-siddepladser — på modstandskraften for kontaktfladen på køretøjsbunden
 3.2.3.
 en teknisk beskrivelse af Isofix-forankringssystemerne og eventuelle Isofix-topstropforankringer
 3.2.4.
 hvis Isofix-forankringssystemerne eller eventuelle Isofix-topstropforankringer er fastgjort til sædekonstruktionen:
 3.2.4.1.
 en detaljeret beskrivelse af køretøjstypen med hensyn til sædernes udformning, sædeforankringerne samt sædernes justerings- og låsesystemer
 3.2.4.2.
 tegninger af sæderne, af deres forankring til køretøjet og af deres indstillings- og spærreanordninger, i passende målestok og tilstrækkeligt detaljerede.
 3.3.
 Fabrikanten skal enten stille et køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes, eller de dele af køretøjet, som den tekniske tjeneste, der forestår godkendelsesprøvningerne, betragter som væsentlige for prøvning af Isofix-forankringssystemerne, eventuelle Isofix-topstropforankringer og — i tilfælde af i-Size-siddepladser — prøvningen af kontaktfladen på køretøjsbunden, til rådighed for den tekniske tjeneste.
 4. GODKENDELSE
 4.1.
 Hvis den køretøjstype, der ansøges om godkendelse for i henhold til dette regulativ, opfylder de relevante forskrifter i regulativet, meddeles der godkendelse for den pågældende køretøjstype.
 4.2.
 Hver godkendt type tildeles et


text:
godkendelsesnummer. De første to cifre er den ændringsserie, som angiver de seneste større tekniske ændringer, som var foretaget af dette regulativ på godkendelsestidspunktet. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme godkendelsesnummer til en anden køretøjstype som defineret i punkt 2.2 ovenfor.
 4.3.
 Meddelelse om godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af en godkendelse, eller endeligt ophør af produktionen af en køretøjstype i henhold til dette regulativ, skal gives de kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved brug af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 4.4.
 Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:
 4.4.1.
 En cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (1)
 4.4.2.
 dette regulativs nummer til højre for den cirkel, der er foreskrevet i punkt 4.4.1
 4.5.
 Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 4.4.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så tilfælde skal yderligere godkendelsesnumre og symboler for alle de regulativer, som godkendelsen er udstedt efter i det land, hvor godkendelsen er meddelt i henhold til dette regulativ, placeres i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er beskrevet i punkt 4.4.1.
 4.6.
 Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne slettes.
 4.7.
 Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på den identifikationsplade, fabrikanten har anbragt på køretøjet.
 4.8.
 Bilag 2 til dette regulativ giver eksempler på godkendelsesmærkets udformning.
 5. SPECIFIKATIONER
 5.1.
 Definitioner
 5.1.1.
 H-punktet er et referencepunkt som defineret i bilag 3 i dette regulativ, som bestemmes på den i samme bilag angivne måde.
 5.1.1.1.
 Punkt H' er et referencepunkt i overensstemmelse med det i punkt 5.1.1 definerede H, som bestemmes for alle normale brugsstillinger for sædet.
 5.1.1.2.
 R-punktet er siddepladsens referencepunkt som defineret i bilag 3 — tillæg 3 til dette regulativ.
 5.1.2.
 Det tredimensionale referencesystem er defineret i tillæg 2 til dette regulativs bilag 3.
 5.2.
 Almindelige forskrifter
 5.2.1.
 Eventuelle monterede eller monteringsberegnede Isofix-forankringssystemer og Isofix-topstropforankringer til Isofix-barnefastholdelsesanordninger samt kontaktfladen på køretøjsbunden for eventuelle i-Size-siddepladser skal udformes, fremstilles og placeres som følger:
 5.2.1.1.
 Eventuelle Isofix-forankringssystemer, topstropforankringer eller kontaktfladen på køretøjsbunden for eventuelle i-Size-siddepladser skal tillade, at køretøjet ved normal anvendelse opfylder forskrifterne i dette regulativ.
 Eventuelle Isofix-forankringssystemer og Isofix-topstropforankringer, som vil kunne tilføjes i ethvert køretøj, skal også overholde forskrifterne i dette regulativ. Sådanne forankringer skal derfor beskrives i ansøgningen om typegodkendelse.
 5.2.1.2.
 Den konstruktionsmæssige modstandskraft for Isofix-forankringssystemer og Isofix-topstropforankringer skal svare til enhver Isofix-barnefastholdelsesanordning for massegruppe 0, 0+ og 1 som defineret i FN-regulativ nr. 44.
 5.2.1.3.
 Et Isofix-forankringssystem, en Isofix-topstropforankring og i-Size-siddepladsers kontaktflade på køretøjsbunden skal være konstrueret til en i-Size-barnefastholdelsesanordning af en integreret klasse som defineret i FN-regulativ nr. 129.
 5.2.2.
 Isofix-forankringssystemer, konstruktion og placering:
 5.2.2.1.
 Ethvert


text:
Isofix-forankringssystem skal bestå af en eller flere vandrette tværgående stive stænger med en diameter på 6 mm ±0,1 mm, som dækker to områder med en mindste effektiv længde på 25 mm og er placeret i den akse, der er defineret i figur 4 i bilag 4.
 5.2.2.2.
 Ethvert Isofix-forankringssystem monteret på en siddeplads i et køretøj skal være placeret mindst 120 mm bagved det konstruktivt bestemte H-punkt som bestemt i dette regulativs bilag 4, målt horisontalt til stangens midte.
 5.2.2.3.
 For ethvert Isofix-forankringssystem monteret i køretøjet skal det være muligt at fastgøre Isofix-barnefastholdelsesfiksturet »ISO/F2« eller »ISO/F2X«, der er beskrevet i FN-regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2).
 i-Size-positioner skal kunne rumme Isofix-barnefastholdelsesfiksturer af størrelsesklasserne »ISO/F2X« og ISO/R2 sammen med vurderingsvolumen for støtteben som defineret i regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2). Desuden skal i-Size-positioner kunne rumme barnefastholdelsesfiksturer af klasse ISO/B2 som defineret i FN-regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 5).
 5.2.2.4.
 Undersiden af Isofix-barnefastholdelsesfiksturet som defineret af køretøjets fabrikant i punkt 5.2.2.3 skal have stillingsvinkler inden for følgende grænser, idet vinklerne måles i forhold til køretøjets referenceplaner som defineret i bilag 3, tillæg 2, til dette regulativ:
 a)
 Hældning: 15° ± 10°
 b)
 Rulning: 0° ± 5°
 c)
 Giring: 0° ± 10°.
 Forudsat at de grænser, der er fastsat i punkt 5.2.2.4, ikke overskrides, accepteres for i-Size-siddepladser, at den korteste støttebenslængde i henhold til vurderingsvolumen for støttebensfoden, resulterer i en hældningsvinkel, der er større end ellers foranlediget af køretøjets sæde eller stel. Det skal være muligt at montere Isofix-barnefastholdelsesfiksturet ved den øgede hældningsvinkel. Dette punkt gælder ikke for barnefastholdelsesfiksturer af størrelse ISO/B2.
 5.2.2.5.
 Isofix-forankringssystemerne skal hele tiden være i anvendelsesposition eller skal være sammenklappelige. Hvis der er tale om sammenklappelige forankringer, skal forskrifterne for Isofix-forankringssystemer være opfyldt i anvendelsespositionen.
 5.2.2.6.
 Hver nedre Isofix-forankringsstang (i anvendelsespositionen) eller hver permanent monteret styreanordning skal være synlig uden sammenpresning af sædehynden eller ryglænet, når stangen eller styreanordningen i et vertikalt længdeplan, der går gennem stangens eller styreanordningens center, betragtes langs en linje med en vinkel på 30 grader opad fra et horisontalt plan.
 Som et alternativ til ovennævnte forskrift skal køretøjet have permanente afmærkninger ved siden af hver stang eller styreanordning. Denne afmærkning skal efter fabrikantens valg være en af følgende:
 5.2.2.6.1.
 Som minimum symbolet i bilag 4, figur 12, bestående af en cirkel med en diameter på mindst 13 mm indeholdende et piktogram, der opfylder følgende krav:
 a)
 piktogrammet skal kontrastere med cirklens baggrund
 b)
 piktogrammet skal befinde sig i nærheden af hver stang i systemet.
 5.2.2.6.2.
 Ordet »ISOFIX« med store bogstaver med en højde på mindst 6 mm.
 5.2.2.7.
 Forskrifterne i punkt 5.2.2.6 gælder ikke for i-Size-siddepladser. i-Size-siddepladser skal mærkes i henhold til punkt 5.2.4.1.
 5.2.3.
 Isofix-topstropforankringer, konstruktion og placering:
 På bilfabrikantens anmodning kan metoderne beskrevet i punkt 5.2.3.1 og 5.2.3.2 bruges som alternativer.
 Metoden beskrevet i punkt 5.2.3.1 kan kun anvendes, hvis Isofix-positionen befinder sig på et sæde i køretøjet.
 5.2.3.1.
 I henhold til bestemmelserne i punkt 5.2.3.3 og 5.2.3.4 placeres den del af hver Isofix-topstropforankring, som er designet til


text:
at blive forbundet med en Isofix-topstropkonnektor, højst 2 000 mm fra skulderreferencepunktet i det gråtonede område, som vist i figur 6-10 i bilag 4, for den siddeplads, hvorpå den er monteret, med henvisning til den i SAE J 826 (juli 1995) beskrevne skabelon, som også er vist i bilag 4, figur 5, i overensstemmelse med følgende betingelser:
 5.2.3.1.1.
 skabelonens H-punkt svarer til det unikke konstruktivt bestemte H-punkt for sædet i laveste og bageste indstilling, dog placeres skabelonen midtvejs mellem de to nedre Isofix-forankringer
 5.2.3.1.2.
 skabelonens torsolinje har samme vinkel til det vertikale tværplan som ryglænet indstillet i mest lodrette position, og
 5.2.3.1.3.
 skabelonen er placeret i det vertikale længdeplan, som indeholder skabelonens H-punkt.
 5.2.3.2.
 Alternativt kan Isofix-topstropforankringsområdet bestemmes ved hjælp af fiksturet »ISO/F2« som defineret i FN-regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2, figur 2), ved en Isofix-position udstyret med nedre Isofix-forankringer som vist i figur 11 i bilag 4.
 Indstillingen skal være sædets bageste og laveste indstilling med ryglænet i normal indstilling eller som anbefalet af køretøjsfabrikanten.
 Set fra siden skal Isofix-topstropforankringen ligge bag »ISO/F2«-fiksturets bagside.
 Tværsnittet mellem bagsiden af fiksturet »ISO/F2« og den horisontale linje (bilag 4, figur 11, reference 3), som indeholder det sidste stive punkt med en hårdhed på over 50 Shore A øverst i ryglænet, definerer referencepunkt 4 (bilag 4, figur 11) på centerlinjen for fiksturet »ISO/F2«. På dette referencepunkt definerer en maksimal vinkel på 45° over den horisontale linje topstropforankringsområdets øverste grænse.
 De to områder, som forankringen for Isofix-topstroppen skal ligge inden for, afgrænses set oppefra af en vinkel på maks. 90°, der går skråt bagud gennem referencepunktet 4 (bilag 4, figur 11), og set bagfra af en vinkel på maks. 40°.
 Isofix-topstropgjordens befæstelsespunkt (5) er det punkt, hvor »ISO/F2«-testfiksturet skærer et plan, der ligger 550 mm over »ISO/F2«-testfiksturets horisontale overflade (1) på »ISO/F2«-fiksturets centerlinje (6).
 Desuden skal Isofix-topstropforankringen være mere end 200 mm, men under 2 000 mm fra Isofix-topstropgjordens besfæstelsespunkt på bagsiden af fiksturet »ISO/F2«, målt langs gjorden, når den trækkes hen over ryglænet til Isofix-topstropforankringen.
 5.2.3.3.
 Den del af Isofix-topstropforankringen i et køretøj, som er konstrueret til at blive forbundet med Isofix-topstropkonnektoren, kan placeres uden for de i punkt 5.2.3.1 eller 5.2.3.2 nævnte grå områder, hvis der ikke kan findes en passende placering inden for området, og bilen er udstyret med en selestyrsanordning, som
 5.2.3.3.1.
 sikrer, at Isofix-topstropgjorden fungerer, som om den del af forankringen, der er udformet til at blive forbundet med Isofix-topstropforankringen, var placeret inden for det grå område og
 5.2.3.3.2.
 er mindst 65 mm bag torsolinjen, hvis der er tale om selestyranordninger af den ikke-stive stroptype eller en aftagelig styranordning, eller mindst 100 mm bag torsolinjen, hvis der er tale om en fastmonteret stiv selestyranordning og
 5.2.3.3.3.
 anordningen udviser ved prøvning, efter at været installeret i overensstemmelse med den tilsigtede anvendelse, tilstrækkelig styrke til med Isofix-topstropforankring at modstå den belastning, som er beskrevet i punkt 6.2 i dette regulativ.
 5.2.3.4.
 En stropforankring kan være nedsænket i ryglænet, såfremt den ikke befinder sig i gjordens anvendelsesområde øverst på køretøjets


text:
ryglæn.
 5.2.3.5.
 Isofix-topstropforankringen skal være dimensioneret således, at det er muligt at fastgøre en Isofix-topstropkrog som illustreret i figur 3.
 Det skal sikres, at der er frigang rundt om hver Isofix-topstropforankring, således at gjorden kan spændes og spændes op.
 Alle forankringer, der ligger bag eventuelle Isofix-forankringssystemer, og som kan bruges til at fastgøre en Isofix-topstropkrog eller Isofix-topstropkonnektor, skal være konstrueret til at forhindre misbrug ved hjælp af en eller flere af følgende foranstaltninger:
 a)
 udformning af alle sådanne forankringer i Isofix-topstropforankringens område som Isofix-topstropforankringer eller
 b)
 mærkning af Isofix-topstropforankringer udelukkende med et af de symboler, eller dets spejlbillede, som er vist i figur 13 i bilag 4 eller
 c)
 mærkning af sådanne forankringer, der ikke er i overensstemmelse med a) eller b) ovenfor, med en tydelig angivelse af, at disse forankringer ikke bør anvendes i kombination med eventuelle Isofix-forankringssystemer.
 For hver Isofix-topstropforankring, som befinder sig under et dække, skal dette være markeret med f.eks. et af symbolerne (evt. spejlvendt) i figur 13 i bilag 4; dette dække skal kunne fjernes uden brug af værktøj.
 5.2.4.
 Krav til i-Size-siddepladser
 Hver i-Size-siddeplads, som defineret af køretøjets fabrikant, skal opfylde de krav, der er fastlagt i punkt 5.2.1 til 5.2.4.3.
 5.2.4.1.
 Mærkning
 Hver i-Size-siddeplads skal have permanente afmærkninger ved siden af det nedre Isofix-forankringssystem (stang eller styreanordning) for den pågældende siddeplads.
 Minimumssymbolet skal være symbolet i bilag 5, figur 4, bestående af et kvadrat med sider på mindst 13 mm indeholdende et piktogram, der opfylder følgende krav:
 a)
 piktogrammet skal kontrastere med kvadratets baggrund
 b)
 piktogrammet skal befinde sig i nærheden af hver stang i systemet.
 5.2.4.2.
 Geometriske krav til i-Size-siddepladser tilsluttet i-Size-støtteben
 Ud over de krav, der er fastlagt i punkt 5.2.2 og 5.2.3, kontrolleres det, at køretøjsbundens øvre overflade (inkl. indtræk, tæpper, skumunderlag osv.) skærer begge de overflader i x- og y-retningen, der afgrænser vurderingsvolumen for støttebensfoden, som vist i figur 1 og 2 i bilag 5 til dette regulativ.
 Vurderingsvolumen for støttebensfoden afgrænses som følger (se også bilag 5, figur 1 og 2, i dette regulativ):
 a)
 i bredden af to planer, der er parallelle med og 100 mm fra midterplanet i længderetningen for barnefastholdelsesfiksturet installeret på den pågældende siddeplads, og
 b)
 i længden af to planer, der er vinkelrette på planet for barnefastholdelsesfiksturets underside og vinkelrette på midterplanet i længderetningen for barnefastholdelsesfiksturet, 585 mm og 695 mm fra det plan, der går gennem midterlinjen for de nedre Isofix-forankringer og er vinkelret på barnefastholdelsesfiksturets underside, og og
 c)
 i højden af to planer, der er parallelle med og 270 mm og 525 mm under barnefastholdelsesanordningens nederste overflade.
 Den hældningsvinkel, der anvendes til de geometriske bedømmelser ovenfor, måles som beskrevet i punkt 5.2.2.4.
 Overensstemmelse med denne forskrift kan godtgøres ved hjælp af en fysisk prøvning eller computersimulering eller repræsentative tegninger.
 5.2.4.3.
 Styrkekrav til køretøjsbunden med hensyn til i-Size-siddepladser
 Hele kontaktfladen på køretøjsbunden (se bilag 5, figur 1 og 2) skal have tilstrækkelig styrke til at modstå de belastninger, der påføres ved prøvning i overensstemmelse med punkt 6.2.4.5.
 5.3.
 Fastsat mindste antal