text:
være nødvendigt og forholdsmæssigt og tage hensyn til den
 eftersøgtes rettigheder og ofrenes interesser, samtidig med at der tages hensyn til, hvor alvorlig den
 pågældende handling er, den sandsynlige straf, som ville blive pålagt, og muligheden for, at en stat
 kan træffe mindre indgribende foranstaltninger end overgivelse af den eftersøgte, navnlig med
 henblik på at undgå unødvendigt lange varetægtsfængslinger.
 Artikel LAW.SURR.78: Definitioner
 I dette afsnit forstås ved:
 a) "arrestordre": en retsafgørelse truffet af en stat med det formål, at en anden stat anholder og
 overgiver en eftersøgt person med henblik på strafforfølgning eller fuldbyrdelse af en
 frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning
 b) "judiciel myndighed": en myndighed, der i henhold til national ret er en dommer, domstol
 eller offentlig anklager. En offentlig anklager betragtes kun som en retslig myndighed, i det
 omfang det er fastsat i national lovgivning
 c) "fuldbyrdende judiciel myndighed": den judicielle myndighed i den fuldbyrdende stat, der i
 henhold til denne stats lovgivning er kompetent til at fuldbyrde en arrestordre
 336
 ---pagebreak--- d) "udstedende judiciel myndighed": den judicielle myndighed i den udstedende stat, der i
 henhold til denne stats lovgivning er kompetent til at udstede en arrestordre.
 Artikel LAW.SURR.79: Anvendelsesområde
 1. En arrestordre kan udstedes for handlinger, der ifølge den udstedende stats lovgivning kan
 straffes med en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed
 på mindst 12 måneder, eller, hvis der er afsagt en straffedom eller en anden frihedsberøvende
 foranstaltning, for straffe eller andre frihedsberøvende foranstaltninger af en varighed på mindst fire
 måneder.
 2. Overgivelse er betinget af, at de handlinger, der ligger til grund for udstedelsen af
 arrestordren, udgør en lovovertrædelse efter den fuldbyrdende stats lovgivning, uanset
 gerningsindholdet eller den retlige beskrivelse, jf. dog stk. 3 og 4.
 3. Med forbehold af artikel LAW.SURR.80 [Obligatoriske grunde til at afslå fuldbyrdelse af
 arrestordren], artikel LAW.SURR.81 [Andre grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren], stk. 1,
 litra b)-h), artikel LAW.SURR.82 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske lovovertrædelser],
 artikel LAW.SURR.83 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet] og artikel LAW.SURR.84
 [Garantier, som den udstedende stat skal give i særlige tilfælde], må en stat ikke afslå at fuldbyrde
 en arrestordre udstedt i forbindelse med nedenstående adfærd, såfremt en sådan adfærd kan
 straffes med frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på
 mindst 12 måneder:
 a) den adfærd, hvorved en person medvirker til, at en gruppe personer, som handler med et
 fælles formål, begår en eller flere af de terrorhandlinger, der er omhandlet i artikel 1 og 2 i
 den europæiske konvention om bekæmpelse af terrorisme, udfærdiget i Strasbourg den 27.
 januar 1977, eller i forbindelse med ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, eller
 mord, alvorlig legemsbeskadigelse, bortførelse, frihedsberøvelse, gidseltagning eller voldtægt,
 selv om denne person ikke deltager i den faktiske gennemførelse af den eller de pågældende
 lovovertrædelser; et sådant bidrag skal være tilsigtet og udført med viden om, at deltagelsen
 vil bidrage til at nå gruppens kriminelle aktiviteter eller
 b) terrorisme som defineret i BILAG LAW-7.
 4. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af


text:
dens
 medlemsstater kan underrette specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde
 om, at det krav om dobbelt strafbarhed, der er omhandlet i stk. 2, på basis af gensidighedsprincippet
 ikke anvendes, forudsat at den strafbare handling, der ligger til grund for arrestordren:
 a) er en af de strafbare handlinger anført i stk. 5, som defineret i den udstedende stats
 lovgivning, og
 b) kan straffes med frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal
 varighed på mindst tre år.
 5. De strafbare handlinger som omhandlet i stk. 4 er:
  deltagelse i en kriminel organisation
  terrorisme som defineret i BILAG LAW-7.
 337
 ---pagebreak---  menneskehandel
  seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi
  ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer
  ulovlig handel med våben, ammunition og sprængstoffer
  korruption, inklusive bestikkelse
  svig, herunder svig, der skader Det Forenede Kongeriges, en medlemsstats eller Unionens
 finansielle interesser
  hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold
  falskmøntneri
  internetkriminalitet
  miljøkriminalitet, herunder ulovlig handel med truede dyrearter og ulovlig handel med truede
 plantearter og træsorter
  menneskesmugling
  manddrab
  grov legemsbeskadigelse
  ulovlig handel med menneskevæv og -organer
  bortførelse, frihedsberøvelse og gidseltagning
  racisme og fremmedhad
  organiseret eller væbnet tyveri
  ulovlig handel med kulturgoder, herunder antikviteter og kunstgenstande
  bedrageri
  afkrævning af beskyttelsespenge og pengeafpresning
  efterligninger og fremstilling af piratudgaver af produkter
  forfalskning af officielle dokumenter og ulovlig handel med disse
  forfalskning af betalingsmidler
 338
 ---pagebreak---  ulovlig handel med hormonpræparater og andre vækstfremmende stoffer
  ulovlig handel med nukleare og radioaktive materialer
  ulovlig handel med stjålne motorkøretøjer
  voldtægt
  forsætlig brandstiftelse
  strafbare handlinger omfattet af Den Internationale Straffedomstols straffemyndighed
  kapring af skibe/fly/rumfartøjer og
  sabotage.
 Artikel LAW.SURR.80: Obligatoriske grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren
 Fuldbyrdelse af arrestordren afslås:
 a) hvis den lovovertrædelse, der ligger til grund for arrestordren, er omfattet af amnesti i den
 fuldbyrdende stat, og denne stat har kompetence til at retsforfølge lovovertrædelsen i medfør
 af sin egen strafferet
 b) hvis det af de oplysninger, den fuldbyrdende judicielle myndighed er i besiddelse af, fremgår,
 at den eftersøgte person er blevet endeligt dømt for de samme forhold af en anden stat, på
 betingelse af at sanktionen i tilfælde af domfældelse er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet
 eller ikke længere kan fuldbyrdes efter domsstatens ret eller
 c) hvis den person, der er omfattet af en arrestordre, efter den fuldbyrdende stats ret på grund
 af sin alder ikke kan gøres strafferetligt ansvarlig for de handlinger, der ligger til grund for
 arrestordren.
 Artikel LAW.SURR.81: Andre grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren
 1. Fuldbyrdelse af arrestordren kan afslås:
 a) hvis det forhold, der ligger til grund for en arrestordre, i et af de tilfælde, der er nævnt i artikel
 LAW.SURR.79 [Anvendelsesområde], stk. 2, ikke udgør en lovovertrædelse efter den
 fuldbyrdende stats ret; for så vidt angår skatter, afgifter, told og valutahandel kan fuldbyrdelse
 af en arrestordre dog ikke afslås med den begrundelse, at den fuldbyrdende stats ret ikke
 foreskriver

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
opkrævning af samme type skatter og afgifter eller ikke indeholder samme type
 regler om skatter, afgifter, told og valutahandel som den udstedende stats ret
 b) hvis den person, der er omfattet af en arrestordre, allerede retsforfølges i den fuldbyrdende
 stat for det samme forhold som det, der ligger til grund for arrestordren
 c) hvis de judicielle myndigheder i den fuldbyrdende stat har besluttet enten ikke at indlede
 retsforfølgning for den lovovertrædelse, der ligger til grund for en arrestordre, eller at bringe
 retsforfølgningen til ophør, eller hvis den eftersøgte i en stat har været genstand for en
 endelig afgørelse, som er til hinder for yderligere retsforfølgning, for de samme forhold
 339
 ---pagebreak--- d) hvis der er indtrådt forældelse med hensyn til strafferetlig forfølgning eller fuldbyrdelse af
 straf i henhold til den fuldbyrdende stats ret, og denne stat har jurisdiktionskompetence i
 medfør af sin egen strafferet
 e) hvis det af de oplysninger, den fuldbyrdende judicielle myndighed er i besiddelse af, fremgår,
 at den eftersøgte person er blevet endeligt dømt for de samme forhold af et tredjeland, på
 betingelse af at sanktionen i tilfælde af domfældelse er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet
 eller ikke længere kan fuldbyrdes efter domslandets ret
 f) hvis arrestordren er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en anden
 frihedsberøvende foranstaltning, og den eftersøgte opholder sig i, er statsborger i eller bosat i
 den fuldbyrdende stat, og denne stat forpligter sig til selv at fuldbyrde straffen eller den anden
 frihedsberøvende foranstaltning i henhold til sin nationale ret hvis den eftersøgte persons
 samtykke til overførsel af straffen eller en anden frihedsberøvende foranstaltning til den
 fuldbyrdende stat er påkrævet, kan den fuldbyrdende stat først afslå at fuldbyrde
 arrestordren, efter at den eftersøgte har givet sit samtykke til overførsel af straffen eller den
 anden frihedsberøvende foranstaltning
 g) hvis arrestordren vedrører lovovertrædelser, som:
 i) efter den fuldbyrdende stats ret betragtes som begået helt eller delvist på denne stats
 område eller på et sted, der ligestilles hermed, eller
 ii) er begået uden for den udstedende stats område, for så vidt den fuldbyrdende stats
 lovgivning ikke hjemler adgang til retsforfølgning for tilsvarende lovovertrædelser, hvis
 de er begået uden for den fuldbyrdende stats område
 h) hvis der på grundlag af objektive elementer er grund til at tro, at den nævnte arrestordre er
 udstedt med det formål at retsforfølge eller straffe en person på grund af dennes køn, race,
 religion, etniske baggrund, nationalitet, sprog, politiske overbevisning eller seksuelle
 orientering, eller at den pågældendes situation kan blive skadet af en af disse grunde
 i) hvis arrestordren er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden
 frihedsberøvende foranstaltning, og den eftersøgte ikke selv var til stede under den retssag,
 der førte til afgørelsen, medmindre det fremgår af arrestordren, at den pågældende i
 overensstemmelse med yderligere proceduremæssige krav i den udstedende stats nationale
 lovgivning:
 i) i rette tid:
 A) enten er blevet indkaldt personligt og derved underrettet om det fastsatte
 tidspunkt og sted for den retssag, der førte til afgørelsen, eller på anden
 måde


text:
faktisk er blevet officielt underrettet om det fastsatte tidspunkt og
 sted for den pågældende retssag på en sådan måde, at det entydigt fremgår,
 at den pågældende var klar over tidspunktet og stedet for den berammede
 retssag
 og
 B) er blevet underrettet om, at der kan afsiges en afgørelse, selv om den
 pågældende ikke var til stede under retssagen
 340
 ---pagebreak--- eller
 ii) havde kendskab til tidspunktet og stedet for den berammede retssag og havde givet
 mandat til en advokat, som enten blev udpeget af den pågældende person eller af
 staten til at forsvare ham eller hende under retssagen, og denne advokat faktisk
 forsvarede den pågældende under retssagen
 eller
 iii) efter at have fået afgørelsen forkyndt og udtrykkeligt være blevet underrettet om
 retten til fornyet prøvelse eller anke, hvor personen har ret til at deltage, og som giver
 mulighed for, at sagens realiteter inkl. nye beviser bliver taget op igen, og som kan
 føre til, at den oprindelige afgørelse bliver ændret:
 A) udtrykkeligt har erklæret, at den pågældende ikke anfægtede afgørelsen
 eller
 B) ikke har anmodet om fornyet prøvelse eller anke inden for den gældende
 frist
 eller
 iv) ikke har fået afgørelsen forkyndt personligt, men
 A) vil få den forkyndt personligt straks efter overgivelsen og vil udtrykkeligt
 blive underrettet om retten til fornyet prøvelse eller anke, hvor den
 pågældende har ret til at deltage, og som giver mulighed for, at sagens
 realiteter, herunder nye beviser, bliver taget op igen, og som kan føre til, at
 den oprindelige afgørelse bliver ændret
 og
 B) vil blive underrettet om den frist, inden for hvilken den pågældende skal
 anmode om en sådan fornyet prøvelse eller anke som nævnt i den
 pågældende arrestordre.
 2. Hvis arrestordren udstedes med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden
 frihedsberøvende foranstaltning på de i stk. 1, nr. i), iv), nævnte betingelser, og den pågældende
 person ikke tidligere har modtaget officielle oplysninger om, at der er indledt en straffesag mod
 vedkommende, kan den pågældende, når denne underrettes om arrestordrens indhold, anmode om
 at få en kopi af dommen, inden overgivelsen finder sted. Straks efter at den udstedende myndighed
 har fået underretning om anmodningen, fremsender den genparten af dommen til den pågældende
 via den fuldbyrdende myndighed. Anmodningen fra den pågældende må hverken forsinke
 overgivelsesproceduren eller forsinke afgørelsen om fuldbyrdelse af arrestordren. Dommen
 fremsendes kun til orientering til den pågældende; den anses ikke for en formel forkyndelse af
 dommen og igangsætter ikke nogen frister, der finder anvendelse i forbindelse med fornyet prøvelse
 eller anke.
 341
 ---pagebreak--- 3. Hvis personen overgives på de i stk. 1, nr. i) iv), omhandlede vilkår, og den pågældende har
 anmodet om fornyet prøvelse eller anke, tages frihedsberøvelsen af den pågældende person, der
 afventer en sådan fornyet prøvelse eller anke, regelmæssigt eller på begæring af den pågældende op
 til prøvelse efter den udstedende stats lovgivning, indtil den fornyede prøvelse eller anken er
 færdigbehandlet. En sådan prøvelse omfatter navnlig muligheden af at suspendere eller afbryde
 frihedsberøvelsen. Den fornyede prøvelse eller anken begynder i rette tid efter overgivelsen.
 Artikel


text:
LAW.SURR.82: Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske lovovertrædelser
 1. Fuldbyrdelse af en arrestordre kan ikke afslås med den begrundelse, at den fuldbyrdende
 stat kan betragte lovovertrædelsen som en politisk lovovertrædelse, som en strafbar handling, der
 er forbundet med en politisk lovovertrædelse, eller som en lovovertrædelse, der udspringer af
 politiske motiver.
 2. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 medlemsstater kan dog hver især underrette specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt
 samarbejde om, at stk. 1 kun finder anvendelse i forbindelse med:
 a) de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 1 og 2 i den europæiske konvention om
 bekæmpelse af terrorisme
 b) sammensværgelse eller medvirken til at begå en eller flere af de strafbare handlinger, der er
 omhandlet i artikel 1 og 2 i den europæiske konvention til bekæmpelse af terrorisme, hvis
 disse forbrydelser modsvarer beskrivelsen af den adfærd, der er omhandlet i artikel
 LAW.SURR.79 [Anvendelsesområde], stk. 3, i denne aftale og
 c) terrorisme som defineret i BILAG LAW-7 til denne aftale.
 3. Hvis en arrestordre er udstedt af en stat, der har indgivet en underretning som omhandlet i
 stk. 2, eller af en stat, på hvis vegne en sådan underretning er givet, kan den stat, der fuldbyrder
 arrestordren, anvende gensidighedsprincippet.
 Artikel LAW.SURR.83: Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet
 1. Fuldbyrdelse af en arrestordre kan ikke afslås med den begrundelse, at den eftersøgte
 person er statsborger i den fuldbyrdende stat.
 2. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af sine medlemsstater
 kan hver især underrette specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde om, at
 deres egne statsborgere ikke vil blive overgivet, eller at overgivelse af deres egne statsborgere kun
 tillades på visse nærmere angivne vilkår. Underretningen skal baseres på de grundlæggende
 principper eller praksis i den nationale retsorden i Det Forenede Kongerige eller i den stat, på hvis
 vegne underretningen er foretaget. I så fald kan Unionen på vegne af en hvilken som helst af sine
 medlemsstater eller Det Forenede Kongerige alt efter omstændighederne underrette
 specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde inden for en rimelig frist efter
 modtagelsen af den anden parts underretning om, at de fuldbyrdende judicielle myndigheder i en
 medlemsstat eller i Det Forenede Kongerige alt efter omstændighederne kan afslå at overgive
 statsborgere til den pågældende stat, eller at overgivelse kun er tilladt på visse nærmere angivne
 betingelser.
 3. Hvis en stat har nægtet at fuldbyrde en arrestordre på det grundlag, at den, i tilfælde af Det
 Forenede Kongerige, har indgivet en underretning, eller Unionen, i tilfælde af en medlemsstat, har
 342
 ---pagebreak--- indgivet en underretning på dennes vegne, jf. stk. 2, skal denne stat efter at have taget hensyn til
 den udstedende stats synspunkter overveje at indlede en retssag mod sin statsborger, som står i et
 rimeligt forhold til genstanden for arrestordren. I tilfælde, hvor en judiciel myndighed beslutter ikke
 at indlede en sådan retssag, skal offeret for den lovovertrædelse, der ligger til grund for
 arrestordren, kunne modtage oplysninger om afgørelsen i overensstemmelse med den fuldbyrdende
 stats nationale lovgivning.
 4. Hvis en stats


text:
kompetente myndigheder i henhold til stk. 3 anlægger sag mod sin egen
 statsborger, sikrer den, at dens kompetente myndigheder kan træffe passende foranstaltninger til at
 bistå ofrene og vidnerne, hvis offeret eller vidnet har bopæl i en anden stat, navnlig for så vidt angår
 den måde, hvorpå retssagen føres.
 Artikel LAW.SURR.84: Garantier, som den udstedende stat skal give i særlige tilfælde
 Den fuldbyrdende judicielle myndigheds fuldbyrdelse af arrestordren kan underlægges følgende
 garantier:
 a) hvis den lovovertrædelse, der ligger til grund for udstedelsen af arrestordren, kan straffes med
 en livsvarig fængselsstraf eller en anden livsvarig frihedsberøvende foranstaltning i den
 udstedende stat, kan den fuldbyrdende stat gøre fuldbyrdelsen af den nævnte arrestordre
 betinget af, at den udstedende stat giver garanti for, at den fuldbyrdende stat på anmodning
 eller senest efter 20 år vil tage den pålagte straf eller foranstaltning op til fornyet overvejelse
 eller vil tilskynde til anvendelse af lempeligere foranstaltninger, som personen har ret til at
 anmode om efter den udstedende stats lovgivning eller praksis, med det formål ikke at
 fuldbyrde en sådan straf eller foranstaltning
 b) hvis en person, der er genstand for en arrestordre med henblik på retsforfølgning, er
 statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende stat, kan overgivelsen gøres betinget af, at den
 pågældende efter at være blevet hørt sendes tilbage til den fuldbyrdende stat med henblik på
 dér at afsone den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, den pågældende er
 blevet idømt i den udstedende stat hvis den eftersøgte persons samtykke til overførsel af
 straffen eller den anden frihedsberøvende foranstaltning til den fuldbyrdende stat er
 påkrævet, er garantien for, at personen tilbagesendes til den fuldbyrdende stat for at afsone
 sin straf, betinget af, at den eftersøgte efter at være blevet hørt indvilliger i at blive sendt
 tilbage til den fuldbyrdende stat
 c) hvis der er vægtige grunde til at antage, at der er en reel risiko for beskyttelsen af den
 eftersøgte persons grundlæggende rettigheder, kan den fuldbyrdende judicielle myndighed i
 givet fald kræve yderligere garantier med hensyn til behandlingen af den eftersøgte person
 efter overgivelsen, inden den træffer afgørelse om, hvorvidt arrestordren skal fuldbyrdes.
 Artikel LAW.SURR.85: Anvendelse af den centrale myndighed
 1. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 medlemsstater kan hver især underrette specialudvalget om retshåndhævelse og retligt samarbejde
 om, hvem der i tilfælde af Det Forenede Kongerige er dets centrale myndighed, og hvem der i
 tilfælde af Unionen er den centrale myndighed i hver stat, der har udpeget en sådan myndighed
 eller, hvis det er foreskrevet i dens retssystem, flere centrale myndigheder til at bistå de kompetente
 judicielle myndigheder.
 2. Ved underretningen af specialudvalget om retshåndhævelse og retligt samarbejde i henhold
 til stk. 1 kan Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 343
 ---pagebreak--- medlemsstater hver især angive, hvilken eller hvilke centrale myndigheder der, afhængigt af
 opbygningen af de relevante staters interne retssystem, er ansvarlige for den administrative
 overførsel og modtagelse af arrestordrer samt al anden officiel korrespondance vedrørende den
 administrative


text:
overførsel og modtagelse af arrestordrer. En sådan angivelse forpligter alle
 myndighederne i den udstedende stat.
 Artikel LAW.SURR.86: Arrestordrens indhold og form
 1. Arrestordren skal indeholde følgende oplysninger, som er angivet i formularen i bilag LAW-5:
 a) den eftersøgtes identitet og nationalitet
 b) navn, adresse, telefon- og faxnummer samt e-postadresse på den judicielle myndighed i
 udstedelseslandet
 c) angivelse af, om der foreligger en eksigibel dom, en arrestordre eller en anden eksigibel
 afgørelse med samme retskraft, som falder ind under anvendelsesområdet for artikel
 LAW.SURR.79 [Anvendelsesområde]
 d) lovovertrædelsens karakter og retlige beskrivelse, navnlig i relation til artikel LAW.SURR.79
 [Anvendelsesområde]
 e) en beskrivelse af, under hvilke omstændigheder lovovertrædelsen er begået, herunder
 tidspunkt, sted og omfang af den eftersøgtes deltagelse heri
 f) den idømte straf, hvis der er tale om en endelig dom, eller den strafferamme, der er fastsat
 for den pågældende lovovertrædelse i henhold til den udstedende stats ret og
 g) så vidt muligt andre følger af lovovertrædelsen.
 2. Arrestordren skal ledsages af en oversættelse til det eller de officielle sprog i den
 fuldbyrdende stat. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 medlemsstater kan hver især meddele specialudvalget for retshåndhævelse og retligt samarbejde, at
 en oversættelse til et eller flere af de officielle sprog i en stat vil blive accepteret.
 Artikel LAW.SURR.87: Fremsendelse af en arrestordre
 Hvis den eftersøgte persons opholdssted er kendt, kan den udstedende judicielle myndighed sende
 arrestordren direkte til den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 Artikel LAW.SURR.88: Regler for fremsendelse af en arrestordre
 1. Hvis den udstedende judicielle myndighed ikke har kendskab til den kompetente
 fuldbyrdende judicielle myndighed, foretager den de nødvendige undersøgelser for at indhente
 oplysninger herom fra den fuldbyrdende stat.
 2. Den udstedende judicielle myndighed kan anmode Den Internationale
 Kriminalpolitiorganisation ("Interpol") om at fremsende en arrestordre.
 3. Den udstedende judicielle myndighed kan overføre arrestordren på en hvilken som helst
 sikker måde, der kan efterlade et skriftligt spor, og som giver den fuldbyrdende stat mulighed for at
 efterprøve arrestordrens ægthed.
 344
 ---pagebreak--- 4. Alle vanskeligheder i forbindelse med fremsendelsen eller ægtheden af dokumenter, der er
 nødvendige for fuldbyrdelsen af arrestordren, løses ved direkte kontakter mellem de berørte
 judicielle myndigheder eller i givet fald med hjælp fra staternes centrale myndigheder.
 5. Hvis den myndighed, der modtager en arrestordre, ikke er kompetent til at behandle den,
 sender den straks arrestordren videre til den kompetente myndighed i sin stat og underretter den
 udstedende judicielle myndighed herom.
 Artikel LAW.SURR.89: Den eftersøgtes rettigheder
 1. Hvis en eftersøgt person anholdes på grundlag af en arrestordre, skal den fuldbyrdende
 judicielle myndighed i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale ret informere den
 pågældende om arrestordren og om dens indhold samt om muligheden for at give samtykke til
 overgivelse til den udstedende stat.
 2. En eftersøgt, der anholdes med henblik på fuldbyrdelse af en arrestordre, og som ikke taler
 eller forstår det sprog, der anvendes under retssagen, har ret til at blive bistået af en tolk og få
 tilvejebragt en skriftlig oversættelse på den eftersøgte persons modersmål eller på et andet sprog,
 som denne


text:
taler eller forstår, i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale lovgivning.
 3. En eftersøgt har ved anholdelsen ret til advokatbistand i overensstemmelse med den
 fuldbyrdende stats ret.
 4. Den eftersøgte underrettes om sin ret til at udpege en advokat i den udstedende stat med
 henblik på at bistå advokaten i den fuldbyrdende stat under retssagen. Dette stykke berører ikke de
 frister, der er fastsat i artikel LAW.SURR.101 [Frist for overgivelse af den eftersøgte].
 5. En eftersøgt person, der anholdes, har ret til at få de konsulære myndigheder i den stat,
 hvor den pågældende er statsborger, eller, hvis den pågældende er statsløs, de konsulære
 myndigheder i den stat, hvor den pågældende person har sit sædvanlige opholdssted, underrettet
 om anholdelsen uden unødig forsinkelse og til at kommunikere med disse myndigheder, hvis den
 pågældende ønsker det.
 Artikel LAW.SURR.90: Varetægtsfængsling af en person
 Når en person anholdes på grundlag af en arrestordre, skal den fuldbyrdende judicielle myndighed
 afgøre, om den pågældende skal forblive varetægtsfængslet i overensstemmelse med den
 fuldbyrdende stats nationale ret. Den pågældende kan på et hvilket som helst tidspunkt løslades
 midlertidigt i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale ret, under forudsætning af at
 denne stats kompetente myndighed træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at undgå, at den
 pågældende stikker af.
 Artikel LAW.SURR.91: Samtykke til overgivelse
 1. Hvis den anholdte person oplyser, at den pågældende giver sit samtykke til overgivelse,
 afgives dette samtykke og i givet fald det udtrykkelige afkald på anvendelse af "specialitetsreglen",
 jf. artikel LAW.SURR.105 [Eventuel retsforfølgning for andre lovovertrædelser], stk. 2, til den
 fuldbyrdende judicielle myndighed i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale
 lovgivning.
 2. Staterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at samtykket og i givet fald afkaldet som
 omhandlet i stk. 1 indhentes på en sådan måde, at det fremgår, at den pågældende frivilligt har
 345
 ---pagebreak--- afgivet dem med fuldt kendskab til følgerne heraf. Med henblik herpå har den eftersøgte ret til
 advokatbistand.
 3. Samtykket og i givet fald afkaldet som omhandlet i stk. 1 føres til protokols i
 overensstemmelse med den fuldbyrdende medlemsstats nationale lovgivning.
 4. Samtykket kan i princippet ikke tilbagekaldes. Staterne kan fastsætte, at samtykket og i givet
 fald afkaldet som omhandlet i denne artikels stk. 1 kan tilbagekaldes i henhold til deres nationale
 lovgivning. I så fald medregnes perioden mellem datoen for samtykket og datoen for
 tilbagekaldelsen ikke ved fastlæggelsen af fristerne i artikel LAW.SURR.101 [Frist for overgivelse af
 den eftersøgte]. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 medlemsstater kan hver især underrette specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt
 samarbejde om, at de ønsker at gøre brug af denne mulighed og her angive procedurerne for,
 hvordan samtykket kan tilbagekaldes, og eventuelle ændringer af disse procedurer.
 Artikel LAW.SURR.92: Afhøring af den eftersøgte
 Hvis den anholdte ikke giver sit samtykke til overgivelse som omhandlet i artikel LAW.SURR.91
 [Samtykke til overgivelse], har vedkommende ret til at blive hørt af den fuldbyrdende judicielle
 myndighed i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats lovgivning.
 Artikel LAW.SURR.93: Afgørelse om overgivelse
 1. Den fuldbyrdende judicielle myndighed træffer


text:
inden for de fastsatte frister og på de
 betingelser, der er fastsat i dette afsnit, og navnlig ud fra proportionalitetsprincippet som omhandlet
 i artikel LAW.SURR.77 [Proportionalitetsprincippet], afgørelse om, hvorvidt den pågældende skal
 overgives.
 2. Hvis den fuldbyrdende judicielle myndighed finder, at de oplysninger, som den udstedende
 stat har fremsendt, ikke er tilstrækkelige til, at den kan træffe afgørelse om overgivelsen, anmoder
 den om, at de nødvendige supplerende oplysninger, navnlig med hensyn til artikel LAW.SURR. 77
 [Proportionalitetsprincippet], artikel [LAW.SURR.80 [Obligatoriske grunde til at afslå fuldbyrdelse af
 arrestordren], artikel LAW.SURR.82 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske
 lovovertrædelser], artikel LAW.SURR.84 [Garantier, som den udstedende stat skal give i særlige
 tilfælde], og artikel LAW.SURR.86 [Arrestordrens indhold og form] hurtigst muligt udstedes, og den
 kan fastsætte en frist for modtagelse heraf under hensyntagen til fristerne i artikel LAW.SURR.95
 [Frister og procedurer i forbindelse med afgørelsen om fuldbyrdelse af arrestordren].
 3. Den udstedende judicielle myndighed kan til enhver tid fremsende yderligere nyttige
 oplysninger til den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 Artikel LAW.SURR.94: Afgørelse i tilfælde af konkurrerende anmodninger
 1. Hvis to eller flere stater har udstedt en europæisk arrestordre eller en arrestordre
 vedrørende den samme person, træffes afgørelsen om, hvilken af disse arrestordrer der skal
 fuldbyrdes, af den fuldbyrdende judicielle myndighed under behørig hensyntagen til samtlige
 omstændigheder, herunder navnlig lovovertrædelsernes relative grovhed og det sted, de er begået,
 de respektive datoer for arrestordrerne eller de europæiske arrestordrer, og om de er udstedt med
 henblik på retsforfølgning eller fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende
 foranstaltning, og til medlemsstaternes retlige forpligtelser i henhold til EU-retten vedrørende
 navnlig principperne om fri bevægelighed og ikkeforskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
 346
 ---pagebreak--- 2. Den fuldbyrdende judicielle myndighed i en medlemsstat kan rådføre sig med Eurojust med
 henblik på at træffe den i stk. 1 nævnte afgørelse.
 3. Hvis der opstår konflikt mellem en arrestordre og en udleveringsanmodning fra et
 tredjeland, afgør den kompetente myndighed i den fuldbyrdende stat, om det er den europæiske
 arrestordre eller udleveringsanmodningen, der skal have forrang, under behørig hensyntagen til alle
 forhold, herunder navnlig de forhold, der er omhandlet i stk. 1, samt dem, der er nævnt i den
 konvention eller aftale, der finder anvendelse.
 4. Denne artikel berører ikke staternes forpligtelser i henhold til statutten for Den
 Internationale Straffedomstol.
 Artikel LAW.SURR.95: Frister og procedurer i forbindelse med afgørelsen om fuldbyrdelse af
 arrestordren
 1. En arrestordre behandles og fuldbyrdes som hastesag.
 2. I tilfælde, hvor den eftersøgte giver sit samtykke til overgivelse, træffes den endelige
 afgørelse om fuldbyrdelsen af arrestordren inden for en frist på ti dage, efter at samtykket er givet.
 3. I andre tilfælde træffes den endelige afgørelse om fuldbyrdelse af arrestordren senest 60
 dage efter anholdelsen af den eftersøgte.
 4. I konkrete tilfælde, hvor arrestordren ikke kan fuldbyrdes inden for de i stk. 2 og 3 fastsatte
 frister, underretter den fuldbyrdende judicielle myndighed straks den udstedende judicielle
 myndighed herom og om grundene hertil. I så fald kan fristerne forlænges med yderligere 30 dage.
 5. Så længe den fuldbyrdende judicielle myndighed ikke har truffet endelig afgørelse om
 fuldbyrdelse


text:
af arrestordren, sikrer den, at de materielle betingelser for overgivelse fortsat er
 opfyldt.
 6. Ethvert afslag på fuldbyrdelse af en arrestordre skal begrundes.
 Artikel LAW.SURR.96: Forholdsregler i forbindelse med afgørelsen
 1. Hvis arrestordren er udstedt med henblik på strafforfølgning, skal den fuldbyrdende
 judicielle myndighed enten:
 a) give samtykke til, at den eftersøgte afhøres i overensstemmelse med artikel LAW.SURR.97
 [Afhøring af personen i forbindelse med afgørelsen] eller
 b) give samtykke til, at den eftersøgte overføres midlertidigt.
 2. Betingelserne for midlertidig overførelse og dennes varighed aftales mellem den udstedende
 judicielle myndighed og den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 3. I tilfælde af midlertidig overførelse skal den eftersøgte kunne vende tilbage til den
 fuldbyrdende stat for at overvære de retsmøder, der vedrører den pågældende som en del af
 overgivelsesproceduren.
 347
 ---pagebreak--- Artikel LAW.SURR.97: Afhøring af personen i forbindelse med afgørelsen
 1. Den eftersøgte afhøres af en judiciel myndighed. Den eftersøgte skal i denne forbindelse
 bistås af en advokat, der udpeges efter den udstedende stats lovgivning.
 2. Den eftersøgte afhøres i overensstemmelse med retten i den fuldbyrdende stat og på de
 betingelser, der er aftalt mellem den udstedende judicielle myndighed og den fuldbyrdende
 judicielle myndighed.
 3. Den kompetente fuldbyrdende judicielle myndighed kan udpege en anden judiciel
 myndighed i sin stat til at deltage i afhøringen af den eftersøgte med henblik på at sikre korrekt
 anvendelse af denne artikel.
 Artikel LAW.SURR.98: Privilegier og immuniteter
 1. Hvis den eftersøgte person nyder et privilegium eller en immunitet i forbindelse med
 fuldbyrdelse eller retsforfølgning i den fuldbyrdende stat, løber de frister, der er omhandlet i artikel
 LAW.SURR.95 [Frister og procedurer i forbindelse med afgørelsen om fuldbyrdelse af arrestordren],
 først fra det tidspunkt, hvor eller hvis den fuldbyrdende judicielle myndighed er blevet underrettet
 om, at privilegiet eller immuniteten er blevet ophævet.
 2. Den fuldbyrdende stat sikrer, at de materielle betingelser for overgivelse er opfyldt, hvis den
 eftersøgte ikke længere nyder et sådant privilegium eller en sådan immunitet.
 3. Påhviler ophævelsen af privilegiet eller immuniteten en myndighed i den fuldbyrdende stat,
 anmoder den fuldbyrdende judicielle myndighed straks den pågældende myndighed derom. Påhviler
 ophævelsen af privilegiet eller immuniteten en myndighed i en anden stat, et tredjeland eller en
 international organisation, anmoder den udstedende judicielle myndighed den pågældende
 myndighed derom.
 Artikel LAW.SURR.99: Konkurrerende internationale forpligtelser
 1. Denne aftale anfægter ikke den fuldbyrdende stats forpligtelser, når den eftersøgte er
 udleveret til denne stat fra et tredjeland, og den pågældende er beskyttet af specialitetsreglen i
 henhold til de regler, hvorefter udleveringen fandt sted. Den fuldbyrdende stat træffer alle
 nødvendige foranstaltninger for straks at anmode om samtykke fra det tredjeland, som har
 udleveret den eftersøgte, således at den eftersøgte kan overgives til den stat, der har udstedt
 arrestordren. Fristerne i artikel LAW.SURR.95 [Frister og procedurer for afgørelsen om fuldbyrdelse
 af en arrestordre] løber først fra den dag, hvor specialitetsreglen ophører med at finde anvendelse.
 2. Indtil der er truffet afgørelse i det tredjeland, hvorfra den eftersøgte er udleveret, sikrer den
 fuldbyrdende stat, at de materielle betingelser, der er nødvendige for effektiv overgivelse, fortsat er
 opfyldt.
 Artikel LAW.SURR.100:


text:
Underretning om afgørelsen
 Den fuldbyrdende judicielle myndighed underretter straks den udstedende judicielle myndighed om,
 hvorvidt arrestordren vil blive fuldbyrdet.
 348
 ---pagebreak--- Artikel LAW.SURR.101: Frist for overgivelse af den eftersøgte
 1. Den eftersøgte overgives snarest muligt på en dato, der aftales mellem de berørte
 myndigheder.
 2. Den eftersøgte overgives, senest ti dage efter at den endelige afgørelse om fuldbyrdelse af
 arrestordren er truffet.
 3. Hvis det på grund af omstændigheder, som ikke kan tilskrives nogen af staterne, viser sig
 umuligt at overgive den eftersøgte inden for den i stk. 2 fastsatte frist, kontakter den fuldbyrdende
 judicielle myndighed og den udstedende judicielle myndighed straks hinanden og aftaler en ny dato
 for overgivelse. I så fald finder overgivelsen sted senest ti dage efter den således aftalte nye dato.
 4. En overgivelse kan undtagelsesvis udsættes midlertidigt af tungtvejende humanitære
 grunde, f.eks. hvis der er vægtige grunde til at antage, at overgivelsen klart ville bringe den
 eftersøgtes liv eller helbred i fare. Arrestordren skal fuldbyrdes, så snart disse grunde ikke længere
 foreligger. Den fuldbyrdende judicielle myndighed underretter straks den udstedende judicielle
 myndighed herom, og de aftaler en ny dato for overgivelsen. I så fald finder overgivelsen sted senest
 ti dage efter den aftalte nye dato.
 5. Hvis den eftersøgte stadig er varetægtsfængslet efter udløbet af de i stk. 2-4 nævnte frister,
 løslades vedkommende. De fuldbyrdende og udstedende judicielle myndigheder kontakter
 hinanden, så snart det viser sig, at en person skal løslades i henhold til dette stykke, og aftaler de
 nærmere bestemmelser for overgivelsen af den pågældende person.
 Artikel LAW.SURR.102: Udsættelse af overgivelsen eller betinget overgivelse
 1. Den fuldbyrdende judicielle myndighed kan efter at have besluttet at fuldbyrde arrestordren
 udsætte overgivelsen af den eftersøgte, for at vedkommende kan retsforfølges i den fuldbyrdende
 stat, eller, hvis den eftersøgte allerede er dømt, for at vedkommende på den udstedende stats
 område kan afsone en straf for en anden overtrædelse end den, der ligger til grund for arrestordren.
 2. I stedet for at udsætte overgivelsen kan den fuldbyrdende judicielle myndighed midlertidigt
 overgive den eftersøgte til den udstedende stat på betingelser, der skal aftales mellem de
 fuldbyrdende judicielle myndigheder og de udstedende judicielle myndigheder. Aftalen skal være
 skriftlig, og betingelserne er bindende for alle myndigheder i den udstedende stat.
 Artikel LAW.SURR.103: Transit
 1. Hver stat tillader transit gennem sit område af en eftersøgt person, der er overgivet,
 forudsat at staten har modtaget oplysninger om:
 a) identiteten og nationaliteten på den person, der er omfattet af en arrestordre
 b) eksistensen af en arrestordre
 c) lovovertrædelsens karakter og retlige beskrivelse og
 d) omstændighederne ved lovovertrædelsen, herunder tid og sted.
 2. Den stat, på hvis vegne der er indgivet meddelelse i overensstemmelse med artikel
 LAW.SURR.83 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2, således at statsborgere
 349
 ---pagebreak--- ikke vil blive overgivet, eller at overgivelse kun tillades på visse bestemte vilkår, kan på samme
 betingelser nægte at give tilladelse til transit af dens egne statsborgere gennem dens område eller
 underkaste den de samme betingelser.
 3. Staterne udpeger en myndighed, der er ansvarlig for at modtage transitanmodninger og


text:
de
 nødvendige dokumenter samt al anden officiel korrespondance vedrørende transitanmodninger.
 4. Transitanmodningen og de i stk. 1 nævnte oplysninger kan meddeles den myndighed, der er
 udpeget i medfør af stk. 3, på en hvilken som helst måde, der kan efterlade et skriftligt spor.
 Transitstaten meddeler sin afgørelse på samme måde.
 5. Dette afsnit finder ikke anvendelse i forbindelse med flyrejser uden planlagt mellemlanding.
 Finder der imidlertid i forbindelse med en sådan flyrejse en uforudset landing sted, giver den
 udstedende stat den myndighed, der er udpeget i medfør af stk. 3, de i stk. 1 nævnte oplysninger.
 6. Når en person, der skal udleveres fra et tredjeland til en stat, befinder sig i transit, finder
 denne artikel tilsvarende anvendelse. Navnlig skal henvisninger til en "arrestordre" betragtes som
 henvisninger til en "udleveringsanmodning".
 Artikel LAW.SURR.104: Fratrækning af varigheden af varetægtsfængslingen i den fuldbyrdende stat
 1. Den udstedende stat fradrager enhver periode, hvor den eftersøgte har været
 varetægtsfængslet i forbindelse med fuldbyrdelsen af en arrestordre, i den samlede varighed af den
 periode, den pågældende skal afsone i den udstedende stat som følge af idømmelsen af en
 frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning.
 2. Den fuldbyrdende judicielle myndighed eller den centrale myndighed, der er udpeget i
 medfør af artikel LAW.SURR.85 [Anvendelse af den centrale myndighed], fremsender samtidig med
 overgivelsen alle oplysninger om varigheden af den eftersøgtes varetægtsfængsling på grundlag af
 arrestordren, til den udstedende judicielle myndighed.
 Artikel LAW.SURR.105: Eventuel retsforfølgning for andre lovovertrædelser
 1. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 medlemsstater kan hver især meddele specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt
 samarbejde, at i forhold til andre stater, der er omfattet af samme meddelelse, formodes samtykke
 at være givet til retsforfølgning, idømmelse af straf eller tilbageholdelse med henblik på fuldbyrdelse
 af en straffedom eller en anden frihedsberøvende foranstaltning for andre inden overgivelsen
 begåede lovovertrædelser end den, for hvilken den pågældende er overgivet, medmindre den
 fuldbyrdende judicielle myndighed i en konkret sag anfører andet i sin afgørelse om overgivelse.
 2. Bortset fra de i stk. 1 og 3 omhandlede tilfælde kan en person, der er overgivet, ikke
 retsforfølges, idømmes straf eller på anden måde tilbageholdes for andre inden overgivelsen
 begåede lovovertrædelser end den, for hvilken den pågældende er overgivet.
 3. Stk. 2 i denne artikel gælder ikke i følgende tilfælde:
 a) den pågældende har efter at have haft mulighed for at forlade den stat, han er overgivet til,
 undladt dette inden for 45 dage efter den endelige løsladelse eller er vendt tilbage til denne
 medlemsstats område efter at have forladt det
 b) lovovertrædelsen kan ikke straffes med frihedsberøvelse
 350
 ---pagebreak--- c) retsforfølgningen medfører ikke anvendelse af en foranstaltning, der begrænser den
 pågældendes personlige frihed
 d) den pågældende vil blive pålagt en straf eller en foranstaltning, der ikke indebærer
 frihedsberøvelse, herunder bødestraf eller en anden foranstaltning, der måtte træde i stedet
 for bøde, også selv om denne straf eller foranstaltning begrænser den pågældendes
 personlige frihed
 e) den pågældende har givet sit samtykke til overgivelse, eventuelt samtidig med at den
 pågældende


text:
har givet afkald på anvendelse af specialitetsreglen, i henhold til artikel
 LAW.SURR.91 [Samtykke til overgivelse]
 f) den pågældende giver efter overgivelsen udtrykkeligt afkald på anvendelse af
 specialitetsreglen for specifikke lovovertrædelser, der er begået inden overgivelsen; afkaldet
 skal afgives til den kompetente udstedende judicielle myndighed og føres til protokols i
 overensstemmelse med den udstedende stats nationale lovgivning; afkaldet skal indhentes på
 en sådan måde, at det fremgår, at den pågældende har givet det frivilligt og med fuldt
 kendskab til følgerne; med henblik herpå har den pågældende ret til en advokat og
 g) den fuldbyrdende judicielle myndighed, der har overgivet den pågældende, giver sit samtykke
 i henhold til denne artikels stk. 4.
 4. Anmodningen om samtykke skal indgives til den fuldbyrdende judicielle myndighed med de
 oplysninger, der er nævnt i artikel LAW.SURR.86 [Arrestordrens indhold og form], stk. 1, og være
 ledsaget af en oversættelse som omhandlet i artikel LAW.SURR.86 [Arrestordrens indhold og form],
 stk. 2. Samtykke skal gives, når den lovovertrædelse, for hvilken der er anmodet om samtykke, i sig
 selv giver anledning til overgivelse i henhold til bestemmelserne i denne afsnit. Samtykke skal
 nægtes af de grunde, der henvises til i artikel LAW.SURR.80 [Obligatoriske grunde til at afslå
 fuldbyrdelse af arrestordren], og må ellers kun nægtes af de grunde, der henvises til i artikel
 LAW.SURR.81 [Andre grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren] eller artikel LAW.SURR.82
 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske lovovertrædelser], stk. 2, og artikel LAW.SURR.83
 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2. Afgørelsen skal træffes senest 30 dage
 efter modtagelse af anmodningen. I situationer, der er omhandlet i artikel LAW.SURR.84 [Garantier,
 som den udstedende stat skal give i særlige tilfælde], skal den udstedende stat give de deri fastsatte
 garantier.
 Artikel LAW.SURR.106: Overgivelse eller senere udlevering
 1. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens
 medlemsstater kan hver især meddele specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt
 samarbejde, at i forhold til andre stater, der er omfattet af samme meddelelse, formodes samtykke
 at være givet til overgivelse af en person til en anden stat end fuldbyrdelsesstaten i henhold til en
 arrestordre eller en europæisk arrestordre, der er udstedt for en lovovertrædelse, som er begået
 inden overgivelsen, medmindre den fuldbyrdende judicielle myndighed i en konkret sag anfører
 andet i sin afgørelse om overgivelse.
 2. En person, der er overgivet til den udstedende stat i henhold til en arrestordre eller en
 europæisk arrestordre, kan under alle omstændigheder uden den fuldbyrdende medlemsstats
 samtykke overgives til en anden stat end den fuldbyrdende stat i henhold til en arrestordre eller en
 europæisk arrestordre, der er udstedt for en lovovertrædelse, som er begået inden overgivelsen, i
 følgende tilfælde:
 351
 ---pagebreak--- a) den eftersøgte har efter at have haft mulighed for at forlade den stat, han er overgivet til,
 undladt dette inden for 45 dage efter den endelige løsladelse eller er vendt tilbage til denne
 medlemsstats område efter at have forladt det
 b) den eftersøgte giver sit samtykke til at blive overgivet til en anden stat end den fuldbyrdende
 stat i henhold til en arrestordre eller europæisk


text:
arrestordre; samtykket skal afgives til de
 kompetente udstedende judicielle myndigheder og føres til protokols i overensstemmelse
 med den udstedende stats nationale lovgivning; samtykket skal gives på en sådan måde, at
 det fremgår, at den pågældende frivilligt har givet det med fuldt kendskab til følgerne; med
 henblik herpå har den eftersøgte person ret til en advokat og
 c) den eftersøgte er ikke omfattet af specialitetsreglen i overensstemmelse med artikel
 LAW.SURR.105 [Mulig retsforfølgning for andre lovovertrædelser], stk. 3, litra a), e), f) eller g).
 3. Den fuldbyrdende judicielle myndighed skal give sit samtykke til overgivelsen til en anden
 stat i overensstemmelse med følgende regler:
 a) anmodningen om samtykke skal indgives i overensstemmelse med artikel LAW.SURR.87
 [Fremsendelse af en arrestordre] og være ledsaget af de oplysninger, der er nævnt i artikel
 LAW.SURR.86 [Arrestordrens indhold og form], stk. 1, og en oversættelse som omhandlet i
 artikel LAW.SURR.86 [Arrestordrens indhold og form], stk. 2
 b) samtykke skal gives, når den lovovertrædelse, for hvilken der er anmodet om samtykke, i sig
 selv giver anledning til overgivelse i henhold til bestemmelserne i denne aftale
 c) afgørelsen skal træffes senest 30 dage efter modtagelse af anmodningen og
 d) samtykke skal nægtes af de grunde, der henvises til i artikel LAW.SURR.80 [Obligatoriske
 grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren], og må ellers kun nægtes af de grunde, der
 henvises til i artikel LAW.SURR.81 [Andre grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren],
 artikel LAW.SURR.82 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske lovovertrædelser], stk. 2,
 og artikel LAW.SURR.83 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2.
 4. I situationer, der er omhandlet i artikel LAW.SURR.84 [Garantier, som den udstedende stat
 skal give i særlige tilfælde], skal udstedelsesstaten give de deri fastsatte garantier.
 5. Uanset stk. 1 må en person, der er overgivet i henhold til en arrestordre, ikke udleveres til et
 tredjeland uden samtykke fra den kompetente myndighed i den stat, der har overgivet den
 pågældende. Samtykke skal gives i overensstemmelse med de konventioner, som denne stat er
 bundet af, samt i overensstemmelse med dens nationale lovgivning.
 Artikel LAW.SURR.107: Overgivelse af genstande
 1. Den fuldbyrdende judicielle myndighed skal i overensstemmelse med den fuldbyrdende
 stats nationale lovgivning og efter anmodning fra den udstedende judicielle myndighed, eller på eget
 initiativ, beslaglægge og overgive genstande:
 a) som er påkrævede som bevismateriale, eller
 b) som den eftersøgte har erhvervet som resultat af lovovertrædelsen.
 352
 ---pagebreak--- 2. De i stk. 1 nævnte genstande skal udleveres, selv om arrestordren ikke kan fuldbyrdes på
 grund af den eftersøgtes død eller undvigelse.
 3. Hvis de i stk. 1 nævnte genstande beslaglægges eller konfiskeres på den fuldbyrdende stats
 område, kan denne stat i forbindelse med verserende strafforfølgning midlertidigt tilbageholde eller
 udlevere dem til den udstedende stat på betingelse af, at de senere tilbageleveres.
 4. Enhver rettighed, som den fuldbyrdende stat eller tredjemand måtte have over de i stk. 1
 nævnte genstande, bevares. Hvis der findes sådanne rettigheder, skal den udstedende stat straks
 efter retsforfølgningen vederlagsfrit tilbagelevere genstandene til den fuldbyrdende stat.
 Artikel LAW.SURR.108: Udgifter
 1. Den fuldbyrdende stat afholder de udgifter på sit område, der følger af


text:
fuldbyrdelsen af en
 arrestordre.
 2. Alle andre udgifter afholdes af den udstedende stat.
 Artikel LAW.SURR.109: Forholdet til andre juridiske instrumenter
 1. Dette afsnit træder fra datoen for denne aftales ikrafttræden i stedet for de tilsvarende
 bestemmelser i følgende konventioner, der finder anvendelse på udlevering mellem Det Forenede
 Kongerige på den ene side og medlemsstaterne på den anden side, med forbehold af deres
 anvendelse i forholdet mellem stater og tredjelande:
 a) den europæiske konvention om udlevering, udfærdiget i Paris den 13. december 1957, med
 tilhørende tillægsprotokoller og
 b) den europæiske konvention om bekæmpelse af terrorisme for så vidt angår udlevering.
 2. I det omfang de i stk. 1 omhandlede konventioner finder anvendelse på staternes territorier
 eller på territorier, hvis udenrigsanliggender varetages af en stat, og på hvilke dette afsnit ikke finder
 anvendelse, regulerer de pågældende konventioner fortsat forbindelserne mellem disse territorier
 og de øvrige stater.
 Artikel LAW.SURR.110: Gennemgang af meddelelser
 Når parterne i fællesskab gennemgår dette afsnit, jf. artikel LAW.OTHER.135, [Gennemgang og
 evaluering], stk. 1, skal parterne også overveje nødvendigheden af at opretholde de underretninger,
 der er indgivet i henhold til artikel LAW.SURR.79 [Anvendelsesområde], stk. 4, artikel LAW.SURR.82
 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske lovovertrædelser], stk. 2, og artikel LAW.SURR.83
 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2. Hvis de underretninger, der er
 omhandlet i artikel LAW.SURR.83 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2, ikke
 fornys, udløber de fem år efter datoen for denne aftales ikrafttræden. De i artikel LAW.SURR.83
 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2, omhandlede meddelelser kan kun fornys
 eller udfærdiges på ny inden for de tre måneder, der går forud for femårsdagen for denne aftales
 ikrafttræden, og derefter hvert femte år, forudsat at betingelserne i artikel LAW.SURR.83
 [Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet], stk. 2, er opfyldt på det pågældende tidspunkt.
 353
 ---pagebreak--- Artikel LAW.SURR.111: Igangværende arrestordrer i tilfælde af ikkeanvendelse
 Uanset artikel LAW.GEN.5 [Samarbejdets omfang, hvis en medlemsstat ikke længere deltager i
 tilsvarende foranstaltninger i henhold til EU-retten], artikel LAW.OTHER.136 [Ophør] og artikel
 LAW.OTHER.137 [Suspension] finder bestemmelserne i dette afsnit anvendelse på arrestordrer, hvor
 den eftersøgte er blevet anholdt inden ikkeanvendelsen af dette afsnit, med henblik på fuldbyrdelse
 af en arrestordre, uanset om den fuldbyrdende judicielle myndighed har truffet afgørelse om,
 hvorvidt den eftersøgte person skal forblive varetægtsfængslet eller midlertidigt løslades.
 Artikel LAW.SURR.112: Anvendelse på eksisterende europæiske arrestordrer
 Dette afsnit finder anvendelse på europæiske arrestordrer, der er udstedt i overensstemmelse med
 Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA81 af en stat inden overgangsperiodens udløb, hvis den
 eftersøgte ikke er blevet anholdt med henblik på fuldbyrdelse inden overgangsperiodens udløb.
 AFSNIT VIII: GENSIDIG BISTAND
 Artikel LAW.MUTAS.113: Formål
 1. Formålet med dette afsnit er at supplere bestemmelserne og lette anvendelsen mellem
 medlemsstaterne på den ene side og Det Forenede Kongerige på den anden side af:
 a) den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager, udfærdiget i Strasbourg den
 20. april 1959, "den europæiske konvention om gensidig retshjælp"
 b) tillægsprotokollen til den europæiske konvention om gensidig retshjælp, udfærdiget i
 Strasbourg den 17. marts 1978 og
 c) den 2. tillægsprotokol til den europæiske konvention om gensidig retshjælp, udfærdiget i
 Strasbourg den 8. november 2001.
 2. Dette afsnit berører


text:
ikke bestemmelserne i afsnit IX [Udveksling af oplysninger fra
 strafferegistre], som har forrang for dette afsnit.
 Artikel LAW.MUTAS.114: Definition af kompetent myndighed
 I dette afsnit forstås ved "kompetent myndighed" enhver myndighed, der har kompetence til at
 sende eller modtage anmodninger om gensidig bistand i overensstemmelse med bestemmelserne i
 den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, og som defineret af
 staterne i deres respektive erklæringer til Europarådets generalsekretær. "Kompetent myndighed"
 omfatter også EU-organer, der er underrettet i overensstemmelse med artikel LAW.OTHER.134
 [Underretninger], stk. 7, litra c); bestemmelserne i dette afsnit finder tilsvarende anvendelse på
 sådanne EU-organer.
 81
 Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om
 procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1).
 354
 ---pagebreak--- Artikel LAW.MUTAS.115: Formular til anmodning om gensidig bistand
 1. Specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde udarbejder en
 standardformular til anmodninger om gensidig bistand ved at vedtage et bilag til denne aftale.
 2. Hvis specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde har vedtaget en
 afgørelse i henhold til stk. 1, skal anmodningerne om gensidig bistand fremsættes ved hjælp af
 standardformularen.
 3. Specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde kan om nødvendigt
 ændre standardformularen til anmodninger om gensidig bistand.
 Artikel LAW.MUTAS.116 Betingelser for anmodning om gensidig bistand
 1. Den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat kan kun fremsætte en anmodning
 om gensidig bistand, hvis den finder det godtgjort, at følgende betingelser er opfyldt:
 a) anmodningen er nødvendig og står i et rimeligt forhold til formålet med retssagen under
 hensyntagen til den mistænktes eller tiltaltes rettigheder og
 b) der kunne være blevet udstedt kendelse om den eller de efterforskningsforanstaltninger, der
 er anført i anmodningen, under samme omstændigheder i en lignende national sag.
 2. Den bistandssøgte stat kan konsultere den bistandssøgende stat, hvis den kompetente
 myndighed i den bistandssøgte stat er af den opfattelse, at betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt.
 Efter konsultationen kan den bistandssøgende stats kompetente myndighed beslutte at trække
 anmodningen om gensidig bistand tilbage.
 Artikel LAW.MUTAS.117: Benyttelse af alternative efterforskningsforanstaltninger
 1. Hvor det er muligt, skal den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat overveje at
 anvende en anden efterforskningsforanstaltning end den foranstaltning, der er fastsat i
 anmodningen om gensidig bistand, hvis:
 a) efterforskningsforanstaltningen i anmodningen ikke findes i henhold til lovgivningen i den
 bistandssøgte stat eller
 b) efterforskningsforanstaltningen i anmodningen ikke ville være tilgængelig i en lignende
 national sag.
 2. Uden at det berører de begrundelser for afslag, der er tilgængelige i henhold til den
 europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil og i henhold til artikel
 LAW.MUTAS.119 [Forbud mod dobbelt strafforfølgning (ne bis in idem)], finder denne artikels stk. 1
 ikke anvendelse på følgende efterforskningsforanstaltninger, der altid skal være tilgængelige i
 henhold til den bistandssøgte stats lovgivning:
 a) fremskaffelse af oplysninger fra politiets eller de judicielle myndigheders databaser, som den
 kompetente myndighed i den bistandssøgte stat har direkte adgang til inden for rammerne af
 straffesager
 b) afhøring af vidner, eksperter, ofre, mistænkte eller tiltalte eller tredjemand på den
 bistandssøgte stats område
 355
 ---pagebreak--- c) enhver


text:
ikkeindgribende efterforskningsforanstaltning som defineret i den bistandssøgte stats
 lovgivning og
 d) identificering af personer, der har abonnement på et bestemt telefonnummer eller en
 bestemt IP-adresse.
 3. Den bistandssøgte stats kompetente myndighed kan også anvende en anden
 efterforskningsforanstaltning end den foranstaltning, der er anført i anmodningen om gensidig
 bistand, hvis den efterforskningsforanstaltning, som den kompetente myndighed i den bistandssøgte
 stat har valgt, ville føre til samme resultat med mindre indgribende midler, end den
 efterforskningsforanstaltning, der er anført i anmodningen.
 4. Hvis den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat beslutter at anvende en anden
 foranstaltning end den, der er anført i anmodningen, jf. stk. 1 og 3, skal den først underrette den
 kompetente myndighed i den bistandssøgende stat, som kan beslutte at trække anmodningen
 tilbage eller supplere den.
 5. Hvis den efterforskningsforanstaltning, der anføres i anmodningen, ikke findes i henhold til
 lovgivningen i den bistandssøgte stat eller ikke ville være tilgængelig i en lignende national sag, og
 hvis der ikke findes nogen anden efterforskningsforanstaltning, der kan give samme resultat som
 den ønskede efterforskningsforanstaltning, underretter den kompetente myndighed i den
 bistandssøgte stat den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat om, at det ikke har været
 muligt at yde den ønskede bistand.
 Artikel LAW.MUTAS.118: Pligt til underretning
 Den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat underretter straks den kompetente myndighed
 i den bistandssøgende stat på en hvilken som helst måde, hvis:
 a) det er umuligt at efterkomme anmodningen om gensidig bistand, fordi anmodningen er
 ufuldstændig eller åbenlyst ukorrekt, eller
 b) den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat i forbindelse med fuldbyrdelsen af
 anmodningen om gensidig bistand uden yderligere forespørgsler finder, at det kan være
 hensigtsmæssigt at gennemføre efterforskningsmæssige foranstaltninger, som ikke
 oprindeligt var planlagt, eller som ikke kunne præciseres, da anmodningen om gensidig
 bistand blev indgivet, for at gøre det muligt for den bistandssøgende stats kompetente
 myndighed at træffe yderligere foranstaltninger i den konkrete sag.
 Artikel LAW.MUTAS.119: Forbud mod dobbelt strafforfølgning (ne bis in idem)
 I tillæg til de begrundelser for afslag, der er anført i den europæiske konvention om gensidig
 retshjælp og protokollerne hertil, kan gensidig bistand afslås med begrundelse i, at den person, for
 hvem der anmodes om bistand, og som er genstand for strafferetlig efterforskning, retsforfølgning
 eller andre procedurer, herunder retssager, i den bistandssøgende stat, er blevet endeligt dømt af
 en anden stat for de samme forhold, forudsat at en sanktion, hvis den er blevet pålagt, er fuldbyrdet,
 er ved at blive fuldbyrdet eller ikke længere kan fuldbyrdes i henhold til domsstatens lovgivning.
 356
 ---pagebreak--- Artikel LAW.MUTAS.120: Tidsfrister
 1. Den bistandssøgte stat træffer afgørelse om fuldbyrdelse af anmodningen om gensidig
 bistand snarest muligt, og under alle omstændigheder senest 45 dage efter modtagelsen af
 anmodningen, og underretter den bistandssøgende stat om sin afgørelse.
 2. En anmodning om gensidig bistand indgives hurtigst muligt, og under alle omstændigheder
 senest 90 dage efter den i denne artikels stk. 1 omhandlede afgørelse eller efter den konsultation,
 der er omhandlet i artikel LAW.MUTAS 116 [Betingelser for anmodning om gensidig bistand], stk. 2.
 3. Hvis det i anmodningen om


text:
gensidig bistand er angivet, at der på grund af
 proceduremæssige frister, lovovertrædelsens alvor eller andre særligt hastende omstændigheder er
 nødvendigt med en kortere frist end den, der er fastsat i stk. 1 eller 2, eller hvis det i anmodningen
 er angivet, at en foranstaltning til gensidig bistand skal gennemføres på en bestemt dato, tager den
 bistandssøgte stat så vidt muligt hensyn til dette krav.
 4. Hvis der anmodes om gensidig bistand for at træffe midlertidige foranstaltninger i henhold
 til artikel 24 i anden tillægsprotokol til den europæiske konvention om gensidig retshjælp, træffer
 den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat afgørelse om den midlertidige foranstaltning og
 underretter den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat om denne afgørelse snarest
 muligt efter modtagelsen af anmodningen. Inden ophævelse af nogen midlertidig foranstaltning, der
 er truffet i henhold til denne artikel, giver den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat, når
 det er muligt, den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat lejlighed til at begrunde en
 videreførelse af foranstaltningen.
 5. Hvis fristen, der er fastsat i stk. 1 eller 2, eller fristen eller den specifikke dato, der er fastsat i
 stk. 3, ikke kan overholdes i et specifikt tilfælde, eller hvis afgørelsen om at træffe midlertidige
 foranstaltninger i henhold til stk. 4 forsinkes, underretter den kompetente myndighed i den
 bistandssøgte stat straks og på en hvilken som helst måde den kompetente myndighed i den
 bistandssøgende stat om grundene til forsinkelsen og konsulterer den kompetente myndighed i den
 bistandssøgende stat om en passende tidsplan for efterkommelse af anmodningen om gensidig
 bistand.
 6. De frister, der er fastsat i denne artikel, finder ikke anvendelse, hvis anmodningen om
 gensidig bistand fremsættes i forbindelse med nogen af følgende strafbare handlinger eller
 overtrædelser, der falder ind under anvendelsesområdet for den europæiske konvention om
 gensidig retshjælp og protokollerne hertil, som defineret i den bistandssøgende stats lovgivning:
 a) hastighedsoverskridelser, hvis en anden person ikke blev kvæstet eller døde, og hvis
 overskridelsen ikke var signifikant
 b) kørsel uden sikkerhedssele
 c) fremkørsel mod rødt lys eller et andet obligatorisk stopsignal
 d) kørsel uden styrthjelm eller
 e) kørsel i en forbudt bane (f.eks. forbudt brug af en nødbane, en kørebane forbeholdt offentlig
 transport eller en på grund af vejarbejde lukket kørebane).
 7. Specialudvalget vedrørende retshåndhævelse og retligt samarbejde overvåger anvendelsen
 af stk. 6. Det forpligter sig til at fastsætte frister for de anmodninger, som stk. 6 finder anvendelse
 357
 ---pagebreak--- på, senest tre år efter denne aftales ikrafttræden under hensyntagen til antallet af anmodninger. Det
 kan også beslutte, at stk. 6 ikke længere finder anvendelse.
 Artikel LAW.MUTAS.121: Fremsendelse af anmodninger om gensidig bistand
 1. Foruden de kommunikationskanaler, der foreligger i henhold til den europæiske konvention
 om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, kan anmodninger om gensidig bistand også sendes
 direkte af anklagemyndighederne i Det Forenede Kongerige til medlemsstaternes kompetente
 myndigheder, hvis direkte fremsendelse er fastsat i henhold til de respektive bestemmelser.
 2. Ud over de kommunikationskanaler, der foreligger i henhold til den europæiske konvention
 om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, kan enhver anmodning om gensidig retshjælp samt


text:
meddelelser uden forudgående anmodning i hastetilfælde videregives via Europol eller Eurojust i
 overensstemmelse med bestemmelserne i de respektive afsnit i denne aftale.
 Artikel LAW.MUTAS.122: Fælles efterforskningshold
 Hvis staters kompetente myndigheder opretter et fælles efterforskningshold, underlægges forholdet
 mellem medlemsstaterne i det fælles efterforskningshold EU-retten, uanset det retsgrundlag, der
 henvises til i aftalen om oprettelse af et fælles efterforskningshold.
 AFSNIT IX: UDVEKSLING AF STRAFFEREGISTEROPLYSNINGER
 Artikel LAW.EXINF.120: Formål
 1. Formålet med dette afsnit er at muliggøre udveksling mellem medlemsstaterne på den ene
 side og Det Forenede Kongerige på den anden side af oplysninger fra strafferegistret.
 2. I forbindelserne mellem Det Forenede Kongerige og medlemsstaterne er formålet med
 bestemmelserne i dette afsnit:
 a) at supplere artikel 13 og artikel 22, stk. 2, i den europæiske konvention om gensidig retshjælp
 i straffesager og tillægsprotokollerne hertil af 17. marts 1978 og 8. november 2001 og
 b) at erstatte artikel 22, stk. 1, i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager
 som suppleret af artikel 4 i tillægsprotokollen af 17. marts 1978.
 3. I forbindelserne mellem medlemsstaterne på den ene side og Det Forenede Kongerige på
 den anden side giver hver part afkald på at påberåbe sig deres forbehold over for artikel 13 i den
 europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager og artikel 4 i tillægsprotokollen hertil af
 17. marts 1978.
 Artikel LAW.EXINF.121: Definitioner
 I dette afsnit forstås ved:
 a) "straffedom": enhver endelig afgørelse truffet af en straffedomstol over for en fysisk person i
 forbindelse med en strafbar handling, for så vidt afgørelsen indlæses i domsstatens
 strafferegister
 b) "straffesag": fasen før retssagen, selve retssagen og fuldbyrdelsen af straffedommen
 358
 ---pagebreak--- c) "strafferegister": det eller de nationale registre, der indeholder oplysninger om afsagte
 domme i henhold til national ret.
 Artikel LAW.EXINF.122: Centralmyndigheder
 Hver stat udpeger en eller flere centrale myndigheder, der har kompetence til at udveksle
 oplysninger fra strafferegisteret i henhold til dette afsnit og til de udvekslinger, der henvises til i
 artikel 22, stk. 2, i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager.
 Artikel LAW.EXINF.123: Underretninger
 1. Hver stat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det i forbindelse med alle
 domme, der afsiges på dens område, ved overførslen til det nationale strafferegister anføres, hvilken
 nationalitet eller hvilke nationaliteter domfældte har, hvis vedkommende er statsborger i en anden
 stat.
 2. Den centrale myndighed i hver stat underretter den centrale myndighed i enhver anden stat
 om alle straffedomme afsagt på dens område over for sidstnævnte stats statsborgere samt om
 eventuelle efterfølgende ændringer eller sletninger af oplysninger, der er indeholdt i strafferegistret,
 således som de er registreret i strafferegistret. Staternes centrale myndigheder meddeler hinanden
 disse oplysninger mindst én gang om måneden.
 3. Hvis en stats centrale myndighed bliver opmærksom på, at en dømt person er statsborger i
 to eller flere andre stater, overfører den de relevante oplysninger til hver af disse stater, selv om den
 dømte er statsborger i den stat, på hvis område den pågældende er blevet dømt.
 Artikel LAW.EXINF.124: Opbevaring af domme
 1. Hver stats centrale myndighed opbevarer alle de oplysninger, der er


text:
meddelt i henhold til
 artikel LAW.EXINF.123 [Underretninger].
 2. Den centrale myndighed i hver stat sikrer, at der foretages en identisk ændring eller sletning
 af de oplysninger, der er opbevaret i overensstemmelse med denne artikels stk. 1, hvis der sker en
 efterfølgende ændring eller sletning i henhold til artikel LAW.EXINF.123 [Underretninger], stk. 2.
 3. Hver stats centrale myndighed sikrer, at kun oplysninger, som er blevet ajourført i
 overensstemmelse med denne artikels stk. 2, stilles til rådighed, når de besvarer anmodninger i
 henhold til artikel LAW.EXINF.125 [Anmodninger om oplysninger].
 Artikel LAW.EXINF.125: Anmodninger om oplysninger
 1. Hvis der anmodes om oplysninger fra en stats strafferegister på nationalt plan til brug for en
 straffesag mod en person eller med andet formål end en straffesag, kan den centrale myndighed i
 denne stat i overensstemmelse med national ret sende en anmodning til den centrale myndighed i
 en anden stat om udskrift af oplysninger og tilknyttede data fra strafferegistret.
 2. Hvis en person anmoder den centrale myndighed i en anden stat end den stat, hvori den
 pågældende person er statsborger, om oplysninger fra sit eget strafferegister, indgiver den
 pågældende centrale myndighed en anmodning til den centrale myndighed i den stat, hvori den
 pågældende person er statsborger, om oplysninger og tilknyttede data fra strafferegistret med
 henblik på at indsætte sådanne oplysninger og tilknyttede data i den udskrift, som den pågældende
 modtager.
 359
 ---pagebreak--- Artikel LAW.EXINF.126: Svar på anmodninger
 1. Den anmodede stats centrale myndighed sender svar på anmodninger om oplysninger til
 den centrale myndighed i den anmodende stat snarest muligt og under alle omstændigheder inden
 for en frist på tyve arbejdsdage fra den dato, hvor anmodningen blev modtaget.
 2. Den centrale myndighed i hver stat skal svare på anmodninger, der fremsættes til andre
 formål end en straffesag i overensstemmelse med national ret.
 3. Uanset stk. 2 skal staterne, når de besvarer anmodninger med henblik på rekruttering til
 professionelle eller organiserede frivillige aktiviteter, der indebærer direkte og regelmæssig kontakt
 med børn, medtage oplysninger om eksistensen af straffedomme for lovovertrædelser, der vedrører
 seksuelt misbrug eller seksuel udnyttelse af børn, børnepornografi, hvervning af børn til seksuelle
 formål, herunder tilskyndelse, medvirken til eller forsøg på at begå en af disse strafbare handlinger,
 samt oplysninger om udelukkelse fra at udøve aktiviteter, der indebærer direkte og regelmæssig
 kontakt med børn, som følge af sådanne straffedomme.
 Artikel LAW.EXINF.127: Kommunikationskanal
 Udveksling mellem stater af oplysninger fra strafferegistret finder sted elektronisk i
 overensstemmelse med de tekniske og proceduremæssige specifikationer, der er fastsat i BILAG
 LAW-6.
 Artikel LAW.EXINF.128: Betingelser for anvendelsen af personoplysninger
 1. Hver stat må kun anvende personoplysninger modtaget som svar på sin anmodning i
 henhold til artikel LAW.EXINF.126 [Svar på anmodninger] til de formål, hvortil de blev anmodet.
 2. Hvis der er anmodet om oplysninger til andre formål end en straffesag, kan den anmodende
 stat anvende de personoplysninger, der modtages i henhold til artikel LAW.EXINF.126 [Svar på
 anmodninger], i overensstemmelse med sin nationale lovgivning og kun inden for de grænser, som
 den anmodede stat har fastsat i formularen i kapitel 2 i BILAG LAW-6.
 3.


text:
Uanset denne artikels stk. 1 og 2 kan den anmodende stat anvende personoplysninger, der
 videregives af en stat som svar på en anmodning i henhold til artikel LAW.EXINF.126 [Svar på
 anmodninger], til at forebygge en umiddelbar og alvorlig trussel mod den offentlige sikkerhed.
 4. Hver stat sikrer, at deres centrale myndigheder ikke videregiver personoplysninger, der er
 indberettet i henhold til artikel LAW.EXINF.123 [Underretninger], til myndigheder i tredjelande,
 medmindre følgende betingelser er opfyldt:
 a) personoplysningerne videregives kun under hensyn til sagens konkrete omstændigheder
 b) personoplysningerne videregives til myndigheder, hvis funktioner er direkte forbundet med de
 formål, hvortil personoplysningerne videregives i henhold til litra c), i dette stykke
 c) personoplysningerne videregives kun, hvis det er nødvendigt:
 i) med henblik på straffesager
 ii) til andre formål end straffesager eller
 360
 ---pagebreak--- iii) for at forebygge en umiddelbar og alvorlig trussel mod den offentlige sikkerhed
 d) personoplysningerne må kun anvendes af det anmodende tredjeland til de formål, hvortil der
 blev anmodet om oplysningerne, og inden for de grænser, der er fastsat af den stat, der
 meddelte personoplysningerne i henhold til artikel LAW.EXINF.123 [Underretninger] og
 e) personoplysningerne videregives kun, hvis den centrale myndighed efter at have vurderet alle
 omstændighederne i forbindelse med videregivelsen af personoplysningerne til tredjelandet
 konkluderer, at der foreligger passende garantier til beskyttelse af personoplysningerne.
 5. Denne artikel finder ikke anvendelse på personoplysninger, der er indhentet af en stat i
 henhold til dette afsnit, og som har oprindelse i den pågældende stat.
 AFSNIT X: BEKÆMPELSE AF HVIDVASKNING AF PENGE OG AF FINANSIERING AF TERRORISME
 Artikel LAW.AML.127: Formål
 Formålet med dette afsnit er at støtte og styrke Unionens og Det Forenede Kongeriges
 foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af
 terrorisme.
 Artikel LAW.AML.128: Foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af hvidvaskning af penge og
 finansiering af terrorisme
 1. Parterne er enige om at støtte internationale bestræbelser på at forebygge og bekæmpe
 hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme. Parterne erkender, at der er behov for at
 samarbejde om at forhindre, at deres finansielle systemer bruges til at hvidvaske indtægter fra
 kriminel aktivitet, f.eks. ulovlig narkotikahandel og korruption, og for at bekæmpe finansiering af
 terrorisme.
 2. Parterne udveksler relevante oplysninger inden for deres respektive retlige rammer, hvis det
 er relevant.
 3. Parterne opretholder hver især en omfattende ordning til bekæmpelse af hvidvaskning af
 penge og finansiering af terrorisme og gennemgår regelmæssigt behovet for at forbedre denne
 ordning under hensyntagen til principperne og målene i henstillingerne fra Den Finansielle
 Aktionsgruppe.
 Artikel LAW.AML.129 Gennemsigtighed i ejendomsretten for virksomheder og andre juridiske
 enheder
 1. I denne artikel forstås ved:
 a) "reel ejer": enhver fysisk person, som i forhold til en selskabsenhed og i overensstemmelse
 med partens love og forskrifter:
 i) udøver eller har ret til at udøve endelig kontrol over forvaltningen af enheden
 ii) i sidste ende ejer eller direkte eller indirekte kontrollerer mere end 25 % af
 stemmerettighederne eller aktierne eller andre ejerandele i enheden, uden at dette
 berører hver parts ret til at fastsætte en lavere procentsats eller
 361
 ---pagebreak--- iii) på anden


text:
måde kontrollerer eller har ret til at kontrollere enheden
 For så vidt angår juridiske enheder såsom stiftelser, en "Anstalt" eller partnerskaber med
 begrænset ansvar har hver part ret til at fastsætte lignende kriterier for identifikation af den
 reelle ejer eller, hvis de vælger det, at anvende definitionen i artikel AML.130
 [Gennemsigtighed i ejendomsretten i forbindelse med juridiske arrangementer], stk. 1, litra a),
 under hensyntagen til sådanne enheders form og struktur.
 For så vidt angår andre retlige enheder, der ikke er nævnt ovenfor, tager hver part hensyn til
 sådanne enheders forskellige former og strukturer og til den grad af risici for hvidvaskning af
 penge og finansiering af terrorisme, der er forbundet med sådanne enheder, med henblik på
 at fastlægge passende gennemsigtighedsniveauer for reelt ejerskab.
 b) "grundlæggende oplysninger om en reel ejer": den reelle ejers navn, fødselsmåned og
 fødselsår, bopælsland og nationalitet samt arten og omfanget af de interesser, som den reelle
 ejer besidder, eller den kontrol, som den reelle ejer udøver over enheden
 c) "kompetente myndigheder":
 i) offentlige myndigheder, herunder finansielle efterretningsenheder, der særligt har
 ansvaret for at bekæmpe hvidvaskning af penge eller finansiering af terrorisme
 ii) offentlige myndigheder, der har til opgave at efterforske eller retsforfølge i sager om
 hvidvaskning af penge, tilknyttede underliggende forbrydelser eller finansiering af
 terrorisme, eller som har til opgave at opspore, beslaglægge eller indefryse og
 konfiskere kriminelle aktiver
 iii) offentlige myndigheder med ansvar for tilsyn eller overvågning, der har til formål at sikre
 overholdelse af kravene vedrørende bekæmpelse af hvidvaskning af penge eller
 finansiering af terrorisme.
 Denne definition berører ikke parternes ret til at identificere yderligere kompetente
 myndigheder, der kan få adgang til oplysninger om reelle ejere.
 2. Hver part sikrer, at retlige enheder på deres område opretholder tilstrækkelige, nøjagtige og
 ajourførte oplysninger om reelle ejere. Hver part indfører mekanismer til at sikre, at deres
 kompetente myndigheder har rettidig adgang til sådanne oplysninger.
 3. Hver part opretter eller fører et centralt register, der indeholder tilstrækkelige, ajourførte og
 nøjagtige oplysninger om reelle ejere. For Unionens vedkommende oprettes de centrale registre på
 medlemsstatsniveau. Denne forpligtelse gælder ikke for juridiske enheder, der er noteret på en
 fondsbørs, og som er underlagt oplysningskrav med hensyn til en passende grad af gennemsigtighed.
 Hvis der ikke er identificeret en reel ejer af en enhed, skal registret indeholde alternative oplysninger
 som f.eks. en erklæring om, at der ikke er identificeret en reel ejer eller oplysninger om den eller de
 fysiske personer, der bestrider stillingen som ledende embedsmand i den juridiske enhed.
 4. Hver part sikrer, at de oplysninger, der opbevares i dens centrale register eller registre,
 stilles til rådighed for deres kompetente myndigheder uden begrænsninger og rettidigt.
 5. Hver part sikrer, at grundlæggende oplysninger om reelle ejere stilles til rådighed for alle
 medlemmer af offentligheden. Der kan gøres begrænsede undtagelser fra den offentlige
 362
 ---pagebreak--- tilgængelighed af oplysninger i henhold til dette stykke i tilfælde, hvor offentlig adgang ville udsætte
 den reelle ejer for uforholdsmæssige risici såsom risiko for svig, kidnapning, pengeafpresning, andre
 former for afpresning, chikane, vold eller intimidering, eller hvor


text:
den reelle ejer er mindreårig eller
 på anden måde retligt uegnet.
 6. Hver part sikrer, at der findes effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner over
 for juridiske eller fysiske personer, der ikke opfylder de krav, der pålægges dem i forbindelse med de
 spørgsmål, der er omhandlet i denne artikel.
 7. Hver part sikrer, at de kompetente myndigheder er i stand til rettidigt og vederlagsfrit at give
 de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2 og 3, til den anden parts kompetente myndigheder. Med
 henblik herpå overvejer parterne, hvordan der kan sikres sikker udveksling af oplysninger.
 Artikel LAW.AML.130 Gennemsigtighed i ejendomsretten i forbindelse med juridiske arrangementer
 1. I denne artikel forstås ved:
 a) "reel ejer": stifteren, protektoren (hvis en sådan findes), trustforvaltere, den begunstigede
 eller gruppen af begunstigede, enhver person, der har en tilsvarende stilling i forbindelse med
 et retligt arrangement med en struktur eller funktion svarende til en egentlig trust, og enhver
 anden fysisk person, der i sidste ende udøver effektiv kontrol over en trust eller et lignende
 retligt arrangement
 b) "kompetente myndigheder":
 i) offentlige myndigheder, herunder finansielle efterretningsenheder, der særligt har
 ansvaret for at bekæmpe hvidvaskning af penge eller finansiering af terrorisme
 ii) offentlige myndigheder, der har til opgave at efterforske eller retsforfølge i sager om
 hvidvaskning af penge, tilknyttede underliggende forbrydelser eller finansiering af
 terrorisme, eller som har til opgave at opspore, beslaglægge eller indefryse og
 konfiskere kriminelle aktiver
 iii) offentlige myndigheder med ansvar for tilsyn eller overvågning, der har til formål at sikre
 overholdelse af kravene vedrørende bekæmpelse af hvidvaskning af penge eller
 finansiering af terrorisme.
 Denne definition berører ikke parternes ret til at identificere yderligere kompetente
 myndigheder, der kan få adgang til oplysninger om reelle ejere.
 2. Hver part sikrer, at forvaltere af viljesbestemte truster på deres område opretholder
 tilstrækkelige, nøjagtige og ajourførte oplysninger om reelle ejere. Disse foranstaltninger finder også
 anvendelse på andre retlige arrangementer, som hver part har identificeret som havende en struktur
 eller funktion, der svarer til truster.
 3. Hver part indfører mekanismer til sikring af, at dens kompetente myndigheder har rettidig
 adgang til passende, nøjagtige og ajourførte oplysninger om reelle ejere af viljesbestemte truster og
 andre retlige arrangementer med en struktur eller funktion, der svarer til truster på dens område.
 4. Hvis oplysningerne om reelt ejerskab af truster eller lignende retlige arrangementer
 opbevares i et centralt register, sikrer den pågældende stat, at oplysningerne er tilstrækkelige,
 nøjagtige og ajourførte, og at de kompetente myndigheder har rettidig og ubegrænset adgang til
 363
 ---pagebreak--- sådanne oplysninger. Parterne bestræber sig på at overveje, hvordan der kan gives adgang til
 oplysninger om reelt ejerskab af truster og lignende juridiske arrangementer for enkeltpersoner eller
 organisationer, der kan påvise en legitim interesse i at se sådanne oplysninger.
 5. Hver part sikrer, at der findes effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner over
 for juridiske eller fysiske personer, der ikke opfylder de krav, der pålægges dem i forbindelse med de
 spørgsmål, der er omhandlet i denne artikel.
 6. Hver part sikrer, at de kompetente myndigheder er i stand til rettidigt og vederlagsfrit at


text:
give
 de oplysninger, der er omhandlet i stk. 3, til den anden parts kompetente myndigheder. Med henblik
 herpå overvejer parterne, hvordan der kan sikres sikker udveksling af oplysninger.
 AFSNIT XI: INDEFRYSNING OG KONFISKATION
 Artikel LAW.CONFISC.1: Mål og principper for samarbejdet
 1. Formålet med dette afsnit er, at Det Forenede Kongerige på den ene side og
 medlemsstaterne på den anden side samarbejder med hinanden i videst muligt omfang inden for
 efterforskninger og retssager, der sigter mod at indefryse formuegoder med henblik på
 efterfølgende konfiskation, og efterforskninger og retssager, der sigter mod at konfiskere
 formuegoder inden for rammerne af straffesager. Dette udelukker ikke andet samarbejde i henhold
 til artikel LAW.CONFISC.10 [Forpligtelse til konfiskation], stk. 5 og 6. Dette afsnit indeholder også
 bestemmelser om samarbejde med EU-organer, der er udpeget af Unionen med henblik på dette
 afsnit.
 2. Hver stat skal på de i dette afsnit fastsatte betingelser efterkomme anmodninger fra en
 anden stat:
 a) om konfiskation af specifikke formuegoder samt konfiskation af udbytte i form af et krav om
 betaling af et pengebeløb, der svarer til værdien af udbyttet
 b) om efterforskningsbistand og midlertidige foranstaltninger med henblik på en af de former for
 konfiskation, der er omhandlet i litra a).
 3. Den efterforskningsbistand og de midlertidige foranstaltninger, der anmodes om i stk. 2, litra
 b), udføres som tilladt af og i overensstemmelse med den bistandssøgte stats nationale lovgivning.
 Hvis anmodningen vedrørende en af disse foranstaltninger angiver de formaliteter eller procedurer,
 der er nødvendige i henhold til den bistandssøgende stats nationale lovgivning, skal den
 bistandssøgte stat, selv om denne ikke er bekendt med sådanne formaliteter eller procedurer,
 efterkomme disse anmodninger i det omfang, de ønskede foranstaltninger ikke er i strid med de
 grundlæggende principper i den bistandssøgte stats nationale lovgivning.
 4. Den bistandssøgte stat sikrer, at anmodninger fra en anden stat med henblik på at
 identificere, spore, indefryse eller beslaglægge udbytte og redskaber gives samme prioritet som
 anmodninger, der fremsættes i forbindelse med nationale procedurer.
 5. Ved anmodning om konfiskation, efterforskningsbistand og midlertidige foranstaltninger
 med henblik på konfiskation sikrer den bistandssøgende stat, at principperne om nødvendighed og
 proportionalitet overholdes.
 6. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse i stedet for kapitlerne om "internationalt
 samarbejde" i Europarådets konvention om hvidvask, efterforskning, beslaglæggelse og konfiskation
 364
 ---pagebreak--- af udbytte fra strafbare handlinger samt finansiering af terrorisme, udfærdiget i Warszawa den 16.
 maj 2005 ("konventionen af 2005"), og konventionen om hvidvaskning, efterforskning samt
 beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, udfærdiget i Strasbourg den 8.
 november 1990 ("konventionen af 1990"). Artikel LAW.CONFISC.2 [Definitioner] erstatter de
 tilsvarende definitioner i artikel 1 i konventionen af 2005 og artikel 1 i konventionen af 1990.
 Bestemmelserne i dette afsnit berører ikke staternes forpligtelser i henhold til de øvrige
 bestemmelser i konventionen af 2005 og konventionen af 1990.
 Artikel LAW.CONFISC.2: Definitioner
 I dette afsnit forstås ved:
 a) "konfiskation": en sanktion eller en foranstaltning, der pålægges af en domstol efter en
 retssag vedrørende en eller flere kriminelle handlinger, og som medfører en endelig berøvelse
 af formuegoder
 b) "indefrysning" eller "beslaglæggelse": midlertidigt forbud


text:
mod overdragelse, destruktion,
 omdannelse, disponering over eller flytning af formuegoder eller midlertidig overtagelse af
 formuegoder på grundlag af en kendelse afsagt af en domstol eller en anden kompetent
 myndighed
 c) "redskaber": enhver form for formuegode, der anvendes eller påtænkes anvendt på en
 hvilken som helst måde, helt eller delvist, til at begå en eller flere strafbare handlinger
 d) "judiciel myndighed": en myndighed, der i henhold til national ret er en dommer, domstol
 eller offentlig anklager; en offentlig anklager betragtes kun som en retslig myndighed, i det
 omfang det er fastsat i national lovgivning
 e) "udbytte": enhver form for økonomisk gode, der stammer fra eller er opnået direkte eller
 indirekte fra strafbare handlinger, eller et beløb, der svarer til dette økonomiske udbytte; det
 kan bestå af enhver form for formuegode som defineret i denne artikel
 f) "formuegoder": omfatter alle formuegoder af enhver art, det være sig rørlige eller urørlige
 formuegoder, fast ejendom eller løsøre samt juridiske dokumenter eller papirer, der beviser
 adkomst til eller rettigheder over sådanne formuegoder, som den bistandssøgende stat anser
 for at:
 i) være udbyttet af en strafbar handling eller helt eller delvist svare til værdien af et sådant
 udbytte
 ii) være redskaber anvendt i forbindelse med en strafbar handling eller værdien af sådanne
 redskaber
 iii) være underlagt konfiskation i henhold til andre bestemmelser om beføjelser til
 konfiskation i henhold til lovgivningen i den bistandssøgende stat efter en retssag i
 forbindelse med en strafbar handling, herunder konfiskation hos tredjepart, udvidet
 konfiskation og konfiskation uden endelige domfældelse.
 Artikel LAW.CONFISC.3: Forpligtelse til bistand
 Efter anmodning yder staterne hinanden den videst mulige bistand til indkredsning og sporing af
 redskaber, udbytte og andre formuegoder, der kan konfiskeres. Denne bistand omfatter enhver
 365
 ---pagebreak--- foranstaltning, der har til formål at tilvejebringe og sikre beviser med hensyn til det pågældende
 formuegodes eksistens, placering eller bevægelse, art, juridiske status eller værdi.
 Artikel LAW.CONFISC.4: Anmodninger om oplysninger om bankkonti og bankbokse
 1. Den anmodede stat træffer på de betingelser, der er fastsat i denne artikel, de
 foranstaltninger, som svar på en anmodning fra en anden stat, der er nødvendige for at afgøre, om
 en fysisk eller juridisk person, der er genstand for en strafferetlig efterforskning, er indehaver af eller
 kontrollerer en eller flere konti af en hvilken som helst art, i en bank, der er beliggende i statens
 område, og, hvis dette er tilfældet, fremlægger nærmere oplysninger om de fundne konti. Disse
 oplysninger skal navnlig omfatte navnet på kundekontohaveren og IBAN-nummeret og, hvis der er
 tale om bankbokse, lejerens navn eller et unikt identifikationsnummer.
 2. De forpligtelser, der er fastsat i stk. 1, finder kun anvendelse, i det omfang den kontoførende
 bank ligger inde med oplysningerne.
 3. Ud over kravene i artikel LAW.CONFISC.25 [Anmodningens indhold] skal den anmodende
 stat i anmodningen:
 a) angive, hvorfor den finder, at de ønskede oplysninger sandsynligvis vil være af væsentlig
 betydning for den strafferetlige efterforskning af lovovertrædelsen
 b) angive, på hvilket grundlag den antager, at banker i den anmodede stat fører kontoen, og i
 videst muligt omfang angive, hvilke banker og


text:
konti der kan være involveret, og
 c) medtage eventuelle yderligere oplysninger, der kan gøre det lettere at efterkomme
 anmodningen.
 4. Det Forenede Kongerige og Unionen, der handler på vegne af en af dets medlemsstater, kan
 hver især meddele specialudvalget for retshåndhævelse og retligt samarbejde, at denne artikel vil
 blive udvidet til at omfatte konti i andre finansielle institutioner end banker. Sådanne meddelelser
 kan gøres til genstand for princippet om gensidighed.
 Artikel LAW.CONFISC.5: Anmodninger om oplysninger om banktransaktioner
 1. Efter anmodning fra en anden stat skal den anmodede stat fremsende oplysninger om
 angivne bankkonti og banktransaktioner, der er foretaget i en nærmere angivet periode, gennem en
 eller flere konti, der er anført i anmodningen, herunder oplysninger om en afsender- eller
 modtagerkonto.
 2. De forpligtelser, der er fastsat i stk. 1, finder kun anvendelse, i det omfang den kontoførende
 bank ligger inde med oplysningerne.
 3. Ud over kravene i artikel LAW.CONFISC.25 [Anmodningens indhold] skal den anmodende
 stat i sin anmodning angive, hvorfor den anser de ønskede oplysninger for at være relevante for den
 strafferetlige efterforskning af lovovertrædelsen.
 4. Den anmodede stat kan gøre fuldbyrdelsen af en sådan anmodning afhængig af de samme
 betingelser, som gælder for anmodninger om ransagning og beslaglæggelse.
 5. Det Forenede Kongerige og Unionen, der handler på vegne af en af dets medlemsstater, kan
 hver især meddele specialudvalget for retshåndhævelse og retligt samarbejde, at denne artikel vil
 366
 ---pagebreak--- blive udvidet til at omfatte konti i andre finansielle institutioner end banker. Sådanne meddelelser
 kan gøres til genstand for princippet om gensidighed.
 Artikel LAW.CONFISC.6: Anmodninger om overvågning af banktransaktioner
 1. Den anmodede stat sikrer efter anmodning fra en anden stat, at den er i stand til i en angivet
 periode at overvåge de banktransaktioner, der gennemføres via en eller flere konti, der er anført i
 anmodningen, og meddele den anmodende stat resultaterne af overvågningen.
 2. Ud over kravene i artikel LAW.CONFISC.25 [Anmodningens indhold] skal den anmodende
 stat i sin anmodning angive, hvorfor den anser de ønskede oplysninger for at være relevante for den
 strafferetlige efterforskning af lovovertrædelsen.
 3. Afgørelsen om overvågning træffes i hvert enkelt tilfælde af de kompetente myndigheder i
 den anmodede stat i overensstemmelse med den nationale lovgivning.
 4. De praktiske ordninger i forbindelse med overvågningen aftales mellem de kompetente
 myndigheder i den anmodende og den anmodede stat.
 5. Det Forenede Kongerige og Unionen, der handler på vegne af en af dets medlemsstater, kan
 hver især meddele specialudvalget for retshåndhævelse og retligt samarbejde, at denne artikel vil
 blive udvidet til at omfatte konti i andre finansielle institutioner end banker. Sådanne meddelelser
 kan gøres til genstand for princippet om gensidighed.
 Artikel LAW.CONFISC.7: Meddelelser uden forudgående anmodning
 Uden at det berører dens egne efterforskninger eller retssager, kan en stat uden forudgående
 anmodning fremsende oplysninger om redskaber, udbytte og andre formuegoder, der kan
 konfiskeres, til en anden stat, hvis den finder, at videregivelse af sådanne oplysninger kan hjælpe
 den modtagende stat med at indlede eller gennemføre efterforskninger eller retssager eller kan føre
 til en anmodning fra den pågældende stat i henhold


text:
til dette afsnit.
 Artikel LAW.CONFISC.8: Forpligtelse til at træffe midlertidige foranstaltninger
 1. Efter anmodning fra en anden stat, som har indledt en strafferetlig efterforskning eller
 straffesag, eller en efterforskning eller procedurer med henblik på konfiskation, træffer dens
 bistandssøgte stat de nødvendige midlertidige foranstaltninger, såsom indefrysning eller
 beslaglæggelse, for at forhindre enhver handel med, overdragelse eller afhændelse af formuegoder,
 som på et senere tidspunkt kan gøres til genstand for en anmodning om konfiskation, eller som kan
 efterkomme anmodningen.
 2. En stat, som har modtaget en anmodning om konfiskation i henhold til artikel
 LAW.CONFISC.10 [Forpligtelse til konfiskation], træffer på anmodning herom de i denne artikels stk.
 1 omhandlede foranstaltninger for så vidt angår formuegoder, der er omfattet af anmodningen, eller
 som kan imødekomme anmodningen.
 3. Når der modtages en anmodning i henhold til denne artikel, træffer den bistandsøgte stat
 alle de foranstaltninger, som er nødvendige for straks og med samme hurtighed og prioritet som i en
 tilsvarende national sag at efterkomme anmodningen, og sender straks ved hjælp af ethvert middel
 en bekræftelse til den bistandsøgende stat, hvorved der efterlades et skriftligt spor.
 367
 ---pagebreak--- 4. Hvis den bistandsøgende stat erklærer, at øjeblikkelig indefrysning er nødvendig, fordi der er
 legitime grunde til at antage, at de pågældende formuegoder straks vil blive fjernet eller tilintetgjort,
 træffer den bistandsøgte stat alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at efterkomme
 anmodningen senest 96 timer efter modtagelsen af anmodningen, og sender straks ved hjælp af
 ethvert middel en bekræftelse til den bistandsøgende stat, hvorved der efterlades et skriftligt spor.
 5. Hvis den bistandssøgte stat ikke er i stand til at overholde fristerne i stk. 4, underretter den
 bistandssøgte stat straks den bistandssøgende stat og rådfører sig med den bistandssøgende stat
 vedrørende de næste hensigtsmæssige skridt.
 6. Udløbet af de frister, der er fastsat i stk. 4, ophæver ikke de krav, der i henhold til denne
 artikel stilles til den stat, som anmodningen rettes til.
 Artikel LAW.CONFISC.9: Gennemførelse af midlertidige foranstaltninger
 1. Efter gennemførelsen af de midlertidige foranstaltninger, som der anmodes om i
 overensstemmelse med artikel LAW.CONFISC.8 [Forpligtelse til at træffe midlertidige
 foranstaltninger], stk. 1, giver den bistandssøgende stat spontant og hurtigst muligt den
 bistandssøgte stat alle oplysninger, der kan anfægte eller ændre omfanget af disse foranstaltninger.
 Den bistandssøgende stat fremsender også straks alle supplerende oplysninger, som den
 bistandssøgte stat har brug for, og som er nødvendige for gennemførelsen af og opfølgningen på de
 midlertidige foranstaltninger.
 2. Inden ophævelse af nogen midlertidig foranstaltning, der er truffet i henhold til artikel
 LAW.CONFISC.8 [Gennemførelse af midlertidige foranstaltninger], giver den bistandssøgte stat, når
 det er muligt, den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat lejlighed til at begrunde en
 videreførelse af foranstaltningen.
 Artikel LAW.CONFISC.10: Forpligtelse til konfiskation
 1. Den stat, som har modtaget en anmodning om konfiskation af formuegoder, der befinder sig
 på dens område, skal:
 a) fuldbyrde en afgørelse om konfiskation truffet af en domstol i en bistandssøgende stat
 vedrørende sådan ejendom eller
 b) indgive anmodningen til de kompetente myndigheder med henblik på at opnå en afgørelse
 om konfiskation og, hvis


text:
en sådan afgørelse gives, håndhæve den.
 2. Med henblik på stk. 1, litra b), har medlemsstaterne, når det er nødvendigt, kompetence til
 at iværksætte konfiskationsprocedurer i henhold til deres egen nationale lovgivning.
 3. Stk. 1 finder også anvendelse på konfiskation, der består i et krav om betaling af et
 pengebeløb, der svarer til udbyttet, hvis det formuegode, som konfiskationen kan fuldbyrdes over
 for, befinder sig i den bistandssøgte stat. I sådanne tilfælde skal den bistandssøgte stat i forbindelse
 med fuldbyrdelse af konfiskation i henhold til stk. 1, hvis betaling ikke opnås, realisere fordringen
 ved brug af enhver form for formuegode, der er tilgængeligt til dette formål.
 4. Hvis en anmodning om konfiskation vedrører et bestemt formuegode, kan den
 bistandssøgende stat og den bistandssøgte stat aftale, at den bistandssøgte stat kan fuldbyrde
 konfiskationen i form af et krav om betaling af et pengebeløb svarende til formuegodets værdi.
 368
 ---pagebreak--- 5. En stat samarbejder i videst muligt omfang i henhold til sin nationale lovgivning med en stat,
 der anmoder om gennemførelse af foranstaltninger svarende til konfiskation af formuegoder, hvis
 anmodningen ikke er blev udstedt inden for rammerne af straffesager, for så vidt som sådanne
 foranstaltninger pålægges af en judiciel myndighed i den bistandssøgende stat i forbindelse med en
 strafbar handling, forudsat at det er godtgjort, at formuegodet udgør udbyttet eller:
 a) andre formuegoder, som udbyttet er blevet omdannet eller konverteret til
 b) formuegoder erhvervet fra legitime kilder, hvis udbyttet er blevet blandet, helt eller delvist,
 med sådanne formuegoder, op til den anslåede værdi af det blandede udbytte eller
 c) udbytte eller andre goder afledt fra udbytte, fra formuegoder, som udbyttet af kriminalitet er
 blevet omdannet eller konverteret til, eller fra formuegoder, som udbyttet fra kriminalitet er
 blevet blandet med, op til den anslåede værdi af det blandede udbytte, på samme måde og i
 samme omfang som udbyttet.
 6. De i stk. 5 omhandlede foranstaltninger omfatter foranstaltninger, der gør det muligt at
 beslaglægge, tilbageholde og konfiskere formuegoder og aktiver ved hjælp af anmodninger til civile
 domstole.
 7. Den bistandssøgte stat træffer straks afgørelse om fuldbyrdelsen af afgørelsen om
 konfiskation og, uden at det berører denne artikels stk. 8, senest 45 dage efter modtagelsen af
 anmodningen. Den bistandssøgte stat sender straks en bekræftelse til bistandssøgende stat ved
 hjælp af enhver form for skriftlig protokol. Medmindre der foreligger grunde til udsættelse i henhold
 til artikel LAW.CONFISC.17 [Udsættelse], træffer den bistandssøgte stat de konkrete
 foranstaltninger, der er nødvendige for at fuldbyrde afgørelsen om konfiskation, straks og mindst
 med samme fart og prioritet som i en tilsvarende national sag.
 8. Hvis den bistandssøgte stat ikke er i stand til at overholde fristen i stk. 7, underretter den
 bistandssøgte stat straks den bistandssøgende stat og rådfører sig med den bistandssøgende stat
 vedrørende de næste hensigtsmæssige skridt.
 9. Udløbet af den frist, der er fastsat i stk. 7, ophæver ikke de krav, der i henhold til denne
 artikel stilles til den stat, som anmodningen rettes til.
 Artikel LAW.CONFISC.11: Fuldbyrdelse af konfiskation
 1. Procedurerne for opnåelse og fuldbyrdelse af konfiskation