text:
en jævnstrømsspænding på mindst halvdelen af højspændingsbussens arbejdsspænding.
 Hvis systemet har flere spændingsområder (f.eks. pga. en boost converter) i et galvanisk forbundet kredsløb, og nogle af komponenterne ikke kan modstå arbejdsspændingen i hele kredsløbet, kan isolationsmodstanden mellem sådanne komponenter og stel måles separat ved at anvende mindst halvdelen af deres egen arbejdsspænding med disse komponenter afbrudt.
 2.2. Målemetode ved anvendelse af køretøjets eget REESS-system som jævnstrømskilde
 2.2.1. Forhold vedrørende prøvekøretøjet
 Højspændingsbussen skal strømfødes af køretøjets eget REESS-system og/eller energikonverteringssystem, og spændingsniveauet herfra skal under hele prøvningen mindst svare til den nominelle driftsspænding i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens angivelser.
 2.2.2. Måleinstrument
 Det til denne prøvning anvendte voltmeter skal måle jævnstrømsværdier og have en intern modstand på mindst 1 ΜΩ.
 2.2.3. Målemetode
 2.2.3.1. Første trin
 Spændingen måles som vist i figur 1, og højspændingsbussens spænding (Vb) registreres. Vb skal være lig med eller højere end den nominelle driftsspænding for REESS-systemet og/eller energikonverteringssystemet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens angivelser.
 Figur 1
 Måling af Vb, V1, V2
 2.2.3.2. Andet trin
 Spændingen (V1) mellem højspændingsbussens minusside og stel måles og registreres (se figur 1).
 2.2.3.3. Tredje trin
 Spændingen (V2) mellem højspændingsbussens plusside og det stel måles og registreres (se figur 1).
 2.2.3.4. Fjerde trin
 Hvis V1 er større end eller lig med V2, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem højspændingsbussens minusside og det elektriske chassis. Med Ro anbragt måles spændingen (V1′) mellem højspændingsbussens minusside og det elektriske chassis (se figur 2).
 Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af følgende formel:
 Ri = Ro*(Vb/V1′ – Vb/V1) eller Ri = Ro*Vb*(1/V1′ – 1/V1)
 Figur 2
 Måling af V1′
 Hvis V2 er større end V1, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem højspændingsbussens plusside og stel. Med Ro anbragt måles spændingen (V2′) mellem højspændingsbussens plusside og stel (se figur 3). Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af den viste formel. Denne elektriske isolationsværdi (i Ω) divideres med højspændingsbussens nominelle driftsspænding (i volt).
 Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af følgende formel:
 Ri = Ro*(Vb/V2′ – Vb/V2) eller Ri = Ro*Vb*(1/V2′ – 1/V2)
 Figur 3
 Måling af V2′
 2.2.3.5. Femte trin
 Den elektriske isolationsværdi Ri (i Ω) divideret med højspændingsbussens arbejdsspænding (i volt) giver isolationsmodstanden (i Ω/V).
 Anmærkning: Den kendte standardmodstand Ro (i Ω) bør være værdien af den krævede mindste isolationsmodstand (i Ω/V) multipliceret med køretøjets arbejdsspænding plus/minus 20 % (i volt). Ro behøver ikke præcist at være denne værdi, idet ligningerne gælder for enhver Ro; en Ro inden for dette område vil dog normalt sikre en god opløsning for spændingsmålingen.
 BILAG 4B
 METODE TIL MÅLING AF ISOLATIONSMODSTAND FOR KOMPONENTBASERET PRØVNING AF ET GENOPLADELIGT ENERGILAGRINGSSYSTEM
 1. MÅLEMETODE
 Måling af isolationsmodstanden foretages ved at vælge en hensigtsmæssig målemetode i fortegnelsen i punkt 1.1-1.2 i dette bilag, afhængigt af de strømførende deles elektriske ladning, isolationsmodstand osv.
 Hvis den prøvede anordnings driftsspænding (Vb, figur 1) ikke kan måles (f.eks. på grund af afbrydelse af det elektriske kredsløb forårsaget af hovedkredsløbsafbrydere eller sikringer), kan prøvningen foretages med en ændret prøvningsanordning, der giver mulighed for at måle den indre spænding (opstrøms i forhold


text:
til hovedkredsløbsafbryderne).
 Disse ændringer må ikke påvirke prøvningsresultaterne.
 Området for det elektriske kredsløb, som skal måles, skal på forhånd være klarlagt ved hjælp af diagrammer over elektriske kredsløb osv. Hvis højspændingsbusserne er galvanisk isolerede fra hinanden, skal isolationsmodstanden måles til hvert enkelt kredsløb.
 Desuden kan der foretages ændringer, som er nødvendige for at kunne måle isolationsmodstanden, herunder fjernelse af dæksler for adgang til de strømførende dele, optegning af målelinjer, softwareændringer osv.
 I tilfælde, hvor de målte værdier ikke er stabile, fordi et overvågningssystem for isolationsmodstand eller lignende er i drift, kan der foretages ændringer, der er nødvendige for at foretage målingen, f.eks. fjernelse af anordningen eller afbrydelse af dens drift. Når anordningen fjernes, skal det desuden ved hjælp af tegninger og lignende bevises, at dette ikke medfører ændring af isolationsmodstanden mellem de strømførende dele og den jordforbindelse, som fra fabrikantens side er beregnet til at blive forbundet til stel, når den er installeret på køretøjet.
 Der skal udvises stor forsigtighed for at undgå kortslutning, elektrisk stød osv., idet det under denne kontrol kan være nødvendigt med direkte drift af højspændingskredsløbet.
 1.1. Målemetode ved hjælp af spænding fra kilder uden for køretøjet
 1.1.1. Måleinstrument
 Der anvendes et instrument til isolationsmodstandsprøvning, som kan afgive en jævnstrømsspænding, der er højere end højspændingsbussens arbejdsspænding.
 1.1.2. Målemetode
 Et instrument til isolationsmodstandsprøvning forbindes mellem de strømførende dele og jordforbindelsen. Derefter måles isolationsmodstanden.
 Hvis systemet har flere spændingsområder (f.eks. pga. en boost converter) i et galvanisk forbundet kredsløb, og nogle af komponenterne ikke kan modstå arbejdsspændingen i hele kredsløbet, kan isolationsmodstanden mellem sådanne komponenter og jordforbindelsen måles separat ved at tilslutte mindst halvdelen af deres egen arbejdsspænding med disse komponenter afbrudt.
 1.2. Målemetode ved anvendelse af den prøvede anordning som jævnstrømskilde
 1.2.1. Prøvningsbetingelser
 Den prøvede anordnings spændingsniveau skal under hele prøvningen mindst svare til den prøvede anordnings nominelle driftsspænding.
 1.2.2. Måleinstrument
 Det til denne prøvning anvendte voltmeter skal måle jævnstrømsværdier og have en intern modstand på mindst 10 ΜΩ.
 1.2.3. Målemetode
 1.2.3.1. Første trin
 Spændingen måles som vist i figur 1, og den prøvede anordnings driftsspænding (Vb, figur 1) registreres. Vb skal være lig med eller højere end den prøvede anordnings nominelle driftsspænding.
 Figur 1
 1.2.3.2. Andet trin
 Spændingen (V1) mellem den prøvede anordnings minuspol og jordforbindelsen (se figur 1) måles og registreres.
 1.2.3.3. Tredje trin
 Spændingen (V2) mellem den prøvede anordnings pluspol og jordforbindelsen (se figur 1) måles og registreres.
 1.2.3.4. Fjerde trin
 Hvis V1 er større end eller lig med V2, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem den prøvede anordnings minuspol og jordforbindelsen. Med Ro indsat måles og registreres spændingen (V1′) mellem den prøvede anordnings minuspol og jordforbindelsen (se figur 2).
 Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af følgende formel:
 Ri = Ro*(Vb/V1′ – Vb/V1) eller Ri = Ro*Vb*(1/V1′ – 1/V1)
 Figur 2
 Hvis V2 er større end V1, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem den prøvede anordnings pluspol og jordforbindelsen. Med Ro indsat måles spændingen (V2′) mellem den prøvede anordnings pluspol og jordforbindelsen (se figur 3).
 Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
af følgende formel:
 Ri = Ro*(Vb/V2′ – Vb/V2) eller Ri = Ro*Vb*(1/V2′ – 1/V2)
 Figur 3
 1.2.3.5. Femte trin
 Den elektriske isolationsværdi Ri (i Ω) divideret med den prøvede anordnings nominelle spænding (i volt) giver isolationsmodstanden (i Ω/V).
 Anmærkning: Den kendte standardmodstand Ro (i Ω) skal være værdien af den krævede mindste isolationsmodstand (i Ω/V) multipliceret med køretøjets arbejdsspænding plus/minus 20 % (i volt). Ro behøver ikke præcist at være denne værdi, idet ligningerne gælder for enhver Ro; en Ro inden for dette område vil dog normalt sikre en god opløsning for spændingsmålingen.
 BILAG 5
 METODE TIL FUNKTIONSKONTROL AF ON BOARD-OVERVÅGNINGSSYSTEMET FOR ISOLATIONSMODSTAND
 Funktionen af on board-overvågningssystemet for isolationsmodstand skal efterprøves ved følgende metode:
 Der indsættes en modstand, som ikke får isolationsmodstanden mellem den overvågede terminal og stel til at falde til et niveau under den krævede mindste isolationsmodstand. Advarslen skal aktiveres.
 BILAG 6
 DEL 1
 Væsentlige karakteristika for køretøjer eller systemer
 1. Generelt
 1.1.
 Fabriksmærke (firmabetegnelse):
 1.2.
 Type:
 1.3.
 Køretøjets klasse:
 1.4.
 Eventuel(le) handelsbetegnelse(r):
 1.5.
 Fabrikantens navn og adresse:
 1.6.
 Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant:
 1.7.
 Tegning og/eller fotografi af køretøjet:
 1.8.
 Godkendelsesnummer for REESS-system:
 2. Elektromotor (drivmotor)
 2.1.
 Type (vinding, magnetisering):
 2.2.
 Maksimal nettoeffekt og/eller maksimal effekt over 30 minutter (kW):
 3. REESS-system
 3.1.
 REESS-systemets fabriks- og handelsbetegnelse:
 3.2.
 Angivelse af alle typer anvendte celler:
 3.2.1.
 Cellekemi:
 3.2.2.
 Fysiske dimensioner:
 3.2.3.
 Cellekapacitet (Ah):
 3.3.
 Beskrivelse eller tegning(er) eller billede(r) af REESS-systemet med forklaring af:
 3.3.1.
 Opbygning:
 3.3.2.
 Konfiguration (antal celler, modus af tilslutninger osv.):
 3.3.3.
 Format:
 3.3.4.
 Kabinet (konstruktion, materialer og fysiske dimensioner):
 3.4.
 Elektriske specifikationer:
 3.4.1.
 Nominel spænding (V):
 3.4.2.
 Arbejdsspænding (V):
 3.4.3.
 Kapacitet (Ah):
 3.4.4.
 Maksimal strømstyrke (A):
 3.5.
 Gaskombinationsforhold (i %):
 3.6.
 Beskrivelse eller tegning(er) eller billede(r) af REESS-anlægget i køretøjet med forklaring af:
 3.6.1.
 Fysisk understøttelse:
 3.7.
 Type termisk styring
 3.8.
 Elektronisk styring:
 4. (Eventuel) brændselscelle
 4.1.
 Brændselscellens handelsnavn og mærke:
 4.2.
 Brændselscelletype:
 4.3.
 Nominel spænding (V):
 4.4.
 Antal celler:
 4.5.
 Type kølesystem (eventuelt):
 4.6.
 Maksimal effekt (kW):
 5. Sikring og/eller kredsløbsafbryder
 5.1.
 Type:
 5.2.
 Diagram over funktionsområdet:
 6. Ledninger
 6.1.
 Type:
 7. Beskyttelse mod elektrisk stød
 7.1.
 Beskrivelse af beskyttelseskonceptet:
 8. Yderligere oplysninger
 8.1.
 Kort beskrivelse af strømkredsens komponentinstallation eller tegninger/billeder, der viser placeringen af strømkredsens komponenter:
 8.2.
 Skematisk diagram over alle strømkredsens elektriske funktioner:
 8.3.
 Arbejdsspænding (V):
 DEL 2
 Væsentlige karakteristika for REESS-systemer
 1. REESS-system
 1.1.
 REESS-systemets fabriks- og handelsbetegnelse:
 1.2.
 Angivelse af alle typer anvendte celler:
 1.2.1.
 Cellens kemi:
 1.2.2.
 Fysiske dimensioner:
 1.2.3.
 Cellens kapacitet (Ah):
 1.3.
 Beskrivelse eller tegning(er) eller billede(r) af REESS-systemet med forklaring af:
 1.3.1.
 Opbygning:
 1.3.2.
 Konfiguration (antal celler, modus af tilslutninger osv.):
 1.3.3.
 Dimensioner:
 1.3.4.
 Kabinet (konstruktion, materialer og fysiske dimensioner):
 1.4.
 Elektriske specifikationer
 1.4.1.
 Nominel spænding (V):
 1.4.2.
 Arbejdsspænding (V):
 1.4.3.
 Kapacitet (Ah):
 1.4.4.
 Maksimal strømstyrke (A):
 1.5.
 Gaskombinationsforhold (i %):
 1.6.
 Beskrivelse eller tegning(er) eller billede(r) af REESS-anlægget i køretøjet med forklaring af:
 1.6.1.
 Fysisk understøttelse:
 1.7.
 Type termisk styring:
 1.8.
 Elektronisk styring:
 1.9.
 Køretøjsklasse, som REESS-systemet kan monteres i:
 DEL 3
 Væsentlige karakteristika for køretøjer eller systemer med stelforbundne elektriske kredsløb


text:
1. Generelt
 1.1.
 Fabriksmærke (firmabetegnelse):
 1.2.
 Type:
 1.3.
 Køretøjets klasse:
 1.4.
 Eventuel(le) handelsbetegnelse(r):
 1.5.
 Fabrikantens navn og adresse:
 1.6.
 Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant:
 1.7.
 Tegning og/eller fotografi af køretøjet:
 1.8.
 Godkendelsesnummer for REESS-system:
 2. REESS-system
 2.1.
 REESS-systemets fabriks- og handelsbetegnelse:
 2.2.
 Cellekemi:
 2.3.
 Elektriske specifikationer:
 2.3.1.
 Nominel spænding (V):
 2.3.2.
 Kapacitet (Ah):
 2.3.3.
 Maksimal strømstyrke (A):
 2.4.
 Gaskombinationsforhold (i %):
 2.5.
 Beskrivelse eller tegning(er) eller billede(r) af REESS-anlægget i køretøjet med forklaring af:
 3. Yderligere oplysninger
 3.1.
 Arbejdsspænding (V) for vekselstrømskredsløb:
 3.2.
 Arbejdsspænding (V) for jævnstrømskredsløb:
 BILAG 7
 BESTEMMELSE AF HYDROGENEMISSIONER UNDER OPLADNING AF REESS-SYSTEMET
 1. INDLEDNING
 I dette bilag beskrives fremgangsmåden ved bestemmelse af hydrogenemissioner under opladning af REESS-systemet på alle vejkøretøjer i overensstemmelse med punkt 5.4 i dette regulativ.
 2. BESKRIVELSE AF PRØVNINGEN
 Hydrogenemissionsprøvningen (figur i dette bilag) gennemføres for at bestemme hydrogenemissionen under opladningen af REESS-systemet med opladeren. Prøvningen består af følgende trin:
 a)
 forberedelse af køretøj/REESS-system
 b)
 afladning af REESS-system
 c)
 bestemmelse af hydrogenemissioner under normal opladning
 d)
 bestemmelse af hydrogenemissioner under opladning med svigtende oplader.
 3. PRØVNINGER
 3.1. Køretøjsbaseret prøvning
 3.1.1. Køretøjet skal være i god mekanisk stand og være tilkørt over mindst 300 km i en periode på syv dage før prøvningen. Køretøjet skal i hele denne periode være udstyret med det REESS-system, der skal underkastes hydrogenemissionsprøvningen.
 3.1.2. Hvis REESS-systemet anvendes ved en temperatur, som ligger over rumtemperaturen, skal operatøren følge fabrikantens procedure for at holde REESS-systemets temperatur inden for det normale driftsområde.
 Fabrikantens repræsentant skal kunne attestere, at REESS-systemets temperaturstyringssystem hverken er beskadiget eller udviser kapacitetsdefekt.
 3.2. Komponentbaseret prøvning
 3.2.1. REESS-systemet skal være i god mekanisk stand og have været genstand for mindst 5 standardcyklusser (jf. bilag 8, tillægget).
 3.2.2. Hvis REESS-systemet anvendes ved en temperatur, som ligger over rumtemperaturen, skal operatøren følge fabrikantens procedure for at holde REESS-systemets temperatur inden for det normale driftsområde.
 Fabrikantens repræsentant skal kunne attestere, at REESS-systemets temperaturstyringssystem hverken er beskadiget eller udviser kapacitetsdefekt.
 Bestemmelse af hydrogenemissioner under opladning af REESS-systemet
 4. UDSTYR TIL HYDROGENEMISSIONSPRØVNING
 4.1. Chassisdynamometer
 Chassisdynamometeret skal opfylde kravene i ændringsserie 06 til regulativ nr. 83.
 4.2. Prøvelokale til måling af hydrogenemission
 Det prøvelokale, hvori målingen af hydrogenemissionen udføres, skal være lufttæt og tilstrækkelig stort til at kunne rumme det køretøj/REESS-system, der skal prøves. Køretøjet/REESS-systemet skal være tilgængeligt fra alle sider, og lokalet skal, når det er lukket, være lufttæt i overensstemmelse med tillæg 1 til dette bilag. Lokalets indvendige overflade skal være uigennemtrængelig for carbonhydrider og inaktiv over for hydrogen. Temperaturstyringssystemet skal kunne styre prøvelokalets indvendige rumtemperatur, således at den foreskrevne temperatur fastholdes under hele prøvningen inden for en tolerance på ± 2 K som gennemsnit for hele prøvningen.
 Af hensyn til volumenændringer som følge af hydrogenemission i prøvelokalet kan der anvendes et prøvelokale med variabelt volumen eller andet prøvningsudstyr. Et prøvelokale med variabelt volumen udvider sig og trækker sig sammen i takt med hydrogenemissionen i prøvelokalet. Der kan tages hensyn til udsving i det indvendige volumen på to måder, nemlig enten ved hjælp af bevægelige paneler eller ved en bælganordning, hvor


text:
uigennemtrængelige sække i prøvelokalet udvider sig og trækker sig sammen i takt med ændringerne i trykket i lokalet, idet de står i forbindelse med luften uden for prøvelokalet. Anordninger til tilpasning af volumenet skal være således konstrueret, at prøvelokalets integritet, jf. tillæg 1, bevares.
 Alle metoder for tilpasning af volumenet skal begrænse forskellen mellem lufttrykket i prøvelokalet og barometertrykket til højst ± 5 hPa.
 Prøvelokalet skal kunne fastlåses på et bestemt volumen. Et prøvelokale med variabelt volumen skal kunne foretage et udsving i forhold til dets »nominelle volumen« (jf. bilag 7, tillæg 1, punkt 2.1.1), som følger hydrogenemission under prøvningen.
 4.3. Analysesystemer
 4.3.1. Hydrogenanalysator
 4.3.1.1. Luften i prøvelokalet overvåges ved hjælp af en hydrogenanalysator (elektrokemisk detektortype) eller en chromatograf med termisk ledningsevnedetektion. Luftprøver udtages midt på en af prøvelokalets sidevægge eller midt på loftet, og bypass-strømme skal føres tilbage til prøvelokalet, helst til et punkt umiddelbart efter blandingsventilatoren i strømmens retning.
 4.3.1.2. Hydrogenanalysatoren skal have en responstid for 90 % af slutværdien på mindre end 10 sek. Stabiliteten skal i alle måleområder være bedre end 2 % af fuldt udslag ved nul og ved 80 ± 20 % af fuldt udslag over en 15-minuttersperiode.
 4.3.1.3. Analysatorens repeterbarhed udtrykt som én standardafvigelse skal være bedre end 1 % af fuldt udslag ved nul og ved 80 ± 20 % af fuldt udslag i alle benyttede måleområder.
 4.3.1.4. Måleområderne på analysatoren skal vælges ud fra, hvilke der giver den bedste opløsning i forbindelse med måling, kalibrering og lækagekontrol.
 4.3.2. Dataregistrering i hydrogenanalysator
 Hydrogenanalysatoren skal have et system til registrering af det elektriske udgangssignal med en hyppighed på mindst en gang pr. minut. Registreringssystemet skal have en mindst lige så god driftskarakteristik som det signal, der skal registreres, og det skal have en permanent resultatregistrering. Registreringen skal tydeligt vise, hvornår den normale ladeprøvning og den svigtende ladefunktion begynder og slutter.
 4.4. Temperaturmåling
 4.4.1. Temperaturen i prøvelokalet måles i to punkter ved hjælp af temperaturfølere, der er forbundet, så de viser en gennemsnitsværdi. Målepunkterne skal befinde sig ca. 0,1 m inde i prøvelokalet fra hver sidevægs lodrette midterlinje i en højde af 0,9 m ± 0,2 m.
 4.4.2. Temperaturen i nærheden af cellerne registreres ved hjælp af følerne.
 4.4.3. Temperaturmålingerne skal under hele hydrogenemissionsmålingen registreres med en hyppighed på mindst én gang i minuttet.
 4.4.4. Temperaturmålesystemets nøjagtighed skal være inden for ± 1,0 K, og temperaturen skal kunne måles med en opløsning på ± 0,1 K.
 4.4.5. Registrerings- eller databehandlingssystemet skal kunne måle tiden med en opløsning på ± 15 sekunder.
 4.5. Trykmåling
 4.5.1. Forskellen Dp mellem barometerstanden i prøveområdet og lufttrykket i prøvelokalet skal under hele hydrogenemissionsmålingen registreres med en hyppighed på mindst én gang i minuttet.
 4.5.2. Trykmålingssystemets nøjagtighed skal være inden for ± 2 hPa, og trykket skal kunne måles med en opløsning på ± 0,2 hPa.
 4.5.3. Registrerings- eller databehandlingssystemet skal kunne måle tiden med en opløsning på ± 15 sekunder.
 4.6. Registrering af spændings- og strømintensitet
 4.6.1. Opladerens spændings- og strømintensitet (batteri) skal under hele hydrogenemissionsmålingen registreres med en


text:
hyppighed på mindst én gang i minuttet.
 4.6.2. Spændingsregistreringssystemets nøjagtighed skal være inden for ± 1,0 V, og spændingen skal kunne måles med en opløsning på ± 0,1 V.
 4.6.3. Strømregistreringssystemets nøjagtighed skal være inden for ± 0,5 A, og strømintensiteten skal kunne måles med en opløsning på ± 0,05 A.
 4.6.4. Registrerings- eller databehandlingssystemet skal kunne måle tiden med en opløsning på ± 15 sekunder.
 4.7. Ventilatorer
 Lokalet skal være forsynet med en eller flere ventilatorer eller blæsere med en kapacitet på 0,1-0,5 m3/s, således at luften i lokalet kan blandes grundigt. Under målingerne skal det være muligt at opnå en ensartet temperatur og hydrogenkoncentration i lokalet. Køretøjet i lokalet må ikke befinde sig direkte i luftstrømmen fra ventilatorerne eller blæserne.
 4.8. Gasser
 4.8.1. Følgende rene gasser skal stå til rådighed til kalibrering og drift:
 a)
 renset syntetisk luft (renhed < 1 ppm C1-ækvivalent; < 1 ppm CO; < 400 ppm CO2; < 0,1 ppm NO); oxygenindhold mellem 18 og 21 % vol.
 b)
 hydrogen (H2) af mindst 99,5 % renhed.
 4.8.2. Kalibreringsgasser skal indeholde blandinger af hydrogen (H2) og renset syntetisk luft. De faktiske koncentrationer i en kalibreringsgas må ikke afvige med mere end ± 2 % fra de nominelle værdier. Nøjagtigheden i de fortyndede gasser, der fås ved brug af et gasdeleapparat, skal ligge inden for ± 2 % af den nominelle værdi. De i tillæg 1 anførte koncentrationer kan også opnås ved hjælp af et gasdeleapparat, der benytter syntetisk luft som fortyndende gas.
 5. PRØVNINGSPROCEDURE
 Prøvningen består af følgende fem trin:
 a)
 forberedelse af køretøj/REESS-system
 b)
 afladning af REESS-system
 c)
 bestemmelse af hydrogenemissioner under normal opladning
 d)
 afladning af REESS-system
 e)
 bestemmelse af hydrogenemissioner under opladning med svigtende oplader.
 Hvis det er nødvendigt at flytte køretøjet/REESS-systemet mellem to trin, skubbes det til det næste prøveområde.
 5.1. Køretøjsbaseret prøvning
 5.1.1. Klargøring af køretøjet
 REESS-systemets ældning kontrolleres med henblik på at efterprøve, at køretøjet har kørt mindst 300 km i en periode på syv dage før prøvningen. Køretøjet skal i hele denne periode være udstyret med det REESS-system, der skal underkastes hydrogenemissionsprøvningen. Hvis dette ikke kan godtgøres, anvendes følgende procedure:
 5.1.1.1. Afladninger og indledende opladninger af REESS-system
 Proceduren begynder med afladning af køretøjets REESS-system under kørsel på prøvebanen eller på et chassisdynamometer ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af køretøjets maksimale 30 minutters hastighed.
 Afladningen stoppes:
 a)
 når køretøjet ikke er i stand til at køre ved 65 % af den maksimale 30 minutters hastighed, eller
 b)
 når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet, eller
 c)
 efter at distancen på 100 km er kørt.
 5.1.1.2. Indledende opladning af REESS-system
 Opladningen udføres:
 a)
 med opladeren
 b)
 ved en rumtemperatur på mellem 293 K og 303 K.
 Fremgangsmåden udelukker alle typer eksterne opladere.
 Kriterierne for ophør af opladningen af REESS-systemet svarer til opladerens automatiske ophør.
 Denne fremgangsmåde omfatter alle typer specielle opladninger, der vil kunne startes automatisk eller manuelt, som for eksempel udligningsopladning eller vedligeholdelsesopladning.
 5.1.1.3. Fremgangsmåden i punkt 5.1.1.1 og 5.1.1.2


text:
gentages to gange.
 5.1.2. Afladning af REESS-systemet
 REESS-systemet aflades under kørsel på prøvebanen eller på et chassisdynamometer ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af køretøjets maksimale 30 minutters hastighed.
 Standsning af afladningen forekommer:
 a)
 når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet, eller
 b)
 når køretøjets maksimale hastighed er mindre end 20 km/h.
 5.1.3. Stilstand
 Senest 15 minutter efter fuldførelsen af proceduren for batteriafladning, som er beskrevet i punkt 5.2, parkeres køretøjet i stilstandsområdet. Køretøjet henstår derefter parkeret i mindst 12 timer, idet der højst må være 36 timer mellem afslutningen af afladningen af REESS-systemet og påbegyndelsen af hydrogenemissionsprøvningen under normal opladning. I denne periode skal køretøjet være i stilstand ved 293 K ± 2 K.
 5.1.4. Hydrogenemissionsprøvning under normal opladning
 5.1.4.1. Før stilstandsperiodens afslutning udluftes prøvelokalet i flere minutter, indtil der er tilvejebragt stabile hydrogenbaggrundsbetingelser. Ventilatoren (ventilatorerne) sættes også i gang.
 5.1.4.2. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningen.
 5.1.4.3. Ved afslutningen af stilstanden flyttes prøvekøretøjet ind i prøvelokalet med motoren standset og vinduer og bagagerumsklap åbne.
 5.1.4.4. Køretøjet skal være forbundet til lysnettet. REESS-systemet oplades i overensstemmelse med den normale opladningsprocedure, jf. punkt 5.1.4.7 nedenfor.
 5.1.4.5. Dørene til prøvelokalet lukkes og forsegles lufttæt senest to minutter efter den elektriske tilslutning af den normale opladningsfase.
 5.1.4.6. Når prøvelokalet er blevet forseglet, påbegyndes den normale opladning med henblik på hydrogenemissionsprøvning. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug ved prøvning ved normal opladning.
 Disse tal benyttes ved beregningen af hydrogenemissionen (punkt 6 i dette bilag). Under den normale opladningsperiode må temperaturen i prøvelokalet T ikke være under 291 K og ikke over 295 K.
 5.1.4.7. Fremgangsmåde ved normal opladning
 Normal opladning foretages med opladeren og består af følgende trin:
 a)
 Opladning ved konstant effekt i t1.
 b)
 Overopladning ved konstant strøm i t2. Overopladningsintensiteten angives af fabrikanten og svarer til den, der anvendes ved udligningsopladningen.
 Kriterierne for ophør af opladning af REESS-systemet svarer til opladerens automatiske ophør ved en ladetid på t1 + t2. Opladningstiden vil blive begrænset til t1 + 5 h, selv om der gives en klar indikation via standardinstrumenteringen til føreren om, at batteriet endnu ikke er fuldt opladet.
 5.1.4.8. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningens afslutning.
 5.1.4.9. Perioden for udtagning af emissionsprøver slutter t1 + t2 eller t1 + 5 timer efter prøveudtagningens begyndelse, jf. punkt 5.1.4.6 i dette bilag. De forskellige forløbne tidsrum registreres. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde slutværdierne CH2f, Tf og Pf for prøvning ved normal opladning, som skal benyttes ved beregningen i punkt 6 i dette bilag.
 5.1.5. Hydrogenemissionsprøvning med svigtende oplader
 5.1.5.1. Senest syv dage efter afslutningen af den indledende prøvning påbegyndes proceduren med afladning af køretøjets REESS-system i overensstemmelse med punkt 5.1.2 i dette bilag.
 5.1.5.2. Trinnene i proceduren i punkt 5.1.3 i dette bilag gentages.
 5.1.5.3. Før stilstandsperiodens afslutning udluftes prøvelokalet i flere minutter, indtil der er tilvejebragt stabile hydrogenbaggrundsbetingelser. Ventilatoren (ventilatorerne) sættes også i gang.
 5.1.5.4. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres


text:
umiddelbart før prøvningen.
 5.1.5.5. Ved afslutningen af stilstanden flyttes prøvekøretøjet ind i prøvelokalet med motoren standset og vinduer og bagagerumsklap åbne.
 5.1.5.6. Køretøjet skal være forbundet til lysnettet. REESS-systemet oplades i overensstemmelse med proceduren for svigtende opladning, jf. punkt 5.1.5.9 nedenfor.
 5.1.5.7. Dørene til prøvelokalet lukkes og forsegles lufttæt senest to minutter efter den elektriske tilslutning af den svigtende opladningsfase.
 5.1.5.8. Når prøvelokalet er blevet forseglet, påbegyndes den svigtende opladning med henblik på hydrogenemissionsprøvning. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug ved prøvning ved svigtende opladning.
 Disse tal benyttes ved beregningen af hydrogenemissionen (punkt 6 i dette bilag). Under perioden med svigtende opladning må temperaturen i prøvelokalet T ikke være under 291 K og ikke over 295 K.
 5.1.5.9. Procedure for svigtende opladning
 Svigtende opladning foretages med den dertil beregnede oplader og består af følgende trin:'
 a)
 Opladning ved konstant effekt i t′1.
 b)
 Opladning ved maksimal strømstyrke som anbefalet af fabrikanten i 30 minutter. I denne fase, afgiver opladeren maksimal strøm som anbefalet af fabrikanten.
 5.1.5.10. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningens afslutning.
 5.1.5.11. Prøveperiodens afslutning indtræder t′1 + 30 minutter efter påbegyndelsen af den indledende udtagning af emissionsprøver, jf. punkt 5.1.5.8 ovenfor. De forløbne tidsrum registreres. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde slutværdierne CH2f, Tf og Pf for prøvning ved svigtende opladning, som skal benyttes ved beregningen i punkt 6 i dette bilag.
 5.2. Komponentbaseret prøvning
 5.2.1. Forberedelse af REESS-system
 Aldringen af REESS-systemet kontrolleres med henblik på at bekræfte, at REESS-systemet har gennemført mindst 5 standardcyklusser (som angivet i bilag 8, tillægget).
 5.2.2. Afladning af REESS-systemet
 REESS-systemet aflades ved 70 % ± 5 % af systemets nominelle effekt.
 Standsning af afladningen forekommer, når den mindste ladningstilstand som specificeret af fabrikanten er nået.
 5.2.3. Stilstand
 Senest 15 minutter efter afslutningen af afladningen af REESS-systemet, jf. punkt 5.2.2 ovenfor, og før påbegyndelse af hydrogenemissionsprøvningen, skal REESS-systemet henstå ved 293 K ± 2 K i mindst 12 timer og højst 36 timer.
 5.2.4. Hydrogenemissionsprøvning under normal opladning
 5.2.4.1. Før afslutning af REESS-systemets stilstandsperiode udluftes prøvelokalet i flere minutter, indtil der er tilvejebragt stabile hydrogenbaggrundsbetingelser. Ventilatoren (ventilatorerne) sættes også i gang.
 5.2.4.2. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningen.
 5.2.4.3. Ved udgangen af stilstandsperioden flyttes REESS-systemet ind i prøvelokalet.
 5.2.4.4. REESS-systemet oplades i overensstemmelse med den normale opladningsprocedure, jf. punkt 5.2.4.7 nedenfor.
 5.2.4.5. Dørene til prøvelokalet skal være lukkede og lufttæt forseglede senest to minutter efter den elektriske tilslutning af den normale opladningsfase.
 5.2.4.6. Når prøvelokalet er forseglet, påbegyndes den normale opladning med henblik på hydrogenemissionsprøvning. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug ved prøvning ved normal opladning.
 Disse tal benyttes ved beregningen af hydrogenemissionen (punkt 6 i dette bilag). Under den normale opladningsperiode må temperaturen i prøvelokalet T ikke være under 291 K og ikke over 295 K.
 5.2.4.7. Fremgangsmåde ved normal opladning
 Normal opladning foretages med opladeren og består af følgende trin:
 a)
 Opladning ved konstant effekt i t1.
 b)
 Overopladning


text:
ved konstant strøm i t2. Overopladningsintensiteten angives af fabrikanten og svarer til den, der anvendes ved udligningsopladningen.
 Kriterierne for ophør af opladning af REESS-systemet svarer til opladerens automatiske ophør ved en ladetid på t1 + t2. Denne opladningstid vil blive begrænset til t1 + 5 h, selv om der gives en klar indikation via passende instrumentering til føreren om, at REESS-systemet endnu ikke er fuldt opladet.
 5.2.4.8. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningens afslutning.
 5.2.4.9. Perioden for udtagning af emissionsprøver slutter t1 + t2 eller t1 + 5 timer efter prøveudtagningens begyndelse, jf. punkt 5.2.4.6 ovenfor. De forskellige forløbne tidsrum registreres. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde slutværdierne CH2f, Tf og Pf for prøvning ved normal opladning, som skal benyttes ved beregningen i punkt 6 i dette bilag.
 5.2.5. Hydrogenemissionsprøvning med svigtende oplader
 5.2.5.1. Prøvningsproceduren, der skal påbegyndes inden for højst syv dage efter afslutningen af prøvningen i punkt 5.2.4 ovenfor, starter med afladning af køretøjets REESS-system i overensstemmelse med punkt 5.2.2 ovenfor.
 5.2.5.2. Trinnene i proceduren i punkt 5.2.3 ovenfor gentages.
 5.2.5.3. Før stilstandsperiodens afslutning udluftes prøvelokalet i flere minutter, indtil der er tilvejebragt stabile hydrogenbaggrundsbetingelser. Ventilatoren (ventilatorerne) sættes også i gang.
 5.2.5.4. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningen.
 5.2.5.5. Ved udgangen af stilstandsperioden flyttes REESS-systemet ind i prøvelokalet.
 5.2.5.6. REESS-systemet oplades i overensstemmelse med proceduren for svigtende opladning, jf. punkt 5.2.5.9 nedenfor.
 5.2.5.7. Dørene til prøvelokalet skal være lukkede og lufttæt forseglede senest to minutter efter den elektriske tilslutning af opladningsfasen for svigtende opladning.
 5.2.5.8. Når prøvelokalet er blevet forseglet, påbegyndes den svigtende opladning med henblik på hydrogenemissionsprøvning. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug ved prøvning ved svigtende opladning.
 Disse tal benyttes ved beregningen af hydrogenemissionen (punkt 6 i dette bilag). Under perioden med svigtende opladning må temperaturen i prøvelokalet T ikke være under 291 K og ikke over 295 K.
 5.2.5.9. Procedure for svigtende opladning
 Svigtende opladning foretages med den dertil beregnede oplader og består af følgende trin:
 a)
 Opladning ved konstant effekt i t′1.
 b)
 Opladning ved maksimal strømstyrke som anbefalet af fabrikanten i 30 minutter. I denne fase, afgiver opladeren maksimal strøm som anbefalet af fabrikanten.
 5.2.5.10. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres umiddelbart før prøvningens afslutning.
 5.2.5.11. Prøveperiodens afslutning indtræder t′1 + 30 minutter efter påbegyndelsen af den indledende udtagning af emissionsprøver, jf. punkt 5.2.5.8 ovenfor. De forløbne tidsrum registreres. Hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket måles for at finde slutværdierne CH2f, Tf og Pf for prøvning ved svigtende opladning, som skal benyttes ved beregningen i punkt 6 i dette bilag.
 6. BEREGNING
 Ved hjælp af de i punkt 5 beskrevne hydrogenemissionsprøvninger kan hydrogenemissionen fra normal opladning og svigtende opladning beregnes. Hydrogenemissionen fra hver af disse faser beregnes ved hjælp af udgangs- og slutmålingerne af hydrogenkoncentrationen, temperaturen og trykket i prøvelokalet samt prøvelokalets nettorumindhold.
 Der benyttes følgende formel:
 hvor:
 MH2
 =
 hydrogenmasse (gram)
 CH2
 =
 målt hydrogenkoncentration i prøvelokalet (ppm volumenkulstof)
 V
 =
 prøvelokalets nettovolumen i m3 med fradrag af køretøjets volumen med vinduer og


text:
bagagerumsklap åbne. Hvis køretøjets volumen ikke er bestemt, fratrækkes et volumen på 1,42 m3
 Vout
 =
 kompensationsvolumen i m3 ved prøvningstemperatur og -tryk
 T
 =
 rumtemperatur i prøvelokalet i K
 P
 =
 absolut tryk i prøvelokalet i kPa
 k
 =
 2,42
 hvor:
 i er udgangsværdien
 f er slutværdien.
 6.1. Prøvningsresultater
 Hydrogenmasseemissionen for REESS-systemet er:
 MN
 =
 hydrogenmasseemissionen ved prøvning under normal ladning, i gram
 MD
 =
 hydrogenmasseemissionen ved prøvning under svigtende ladning, i gram.
 Tillæg 1
 Kalibrering af udstyr til hydrogenemissionsprøvning
 1. KALIBRERINGSHYPPIGHED OG KALIBRERINGSMETODER
 Alt apparatur skal kalibreres inden første ibrugtagning og derefter så hyppigt som nødvendigt, dog under alle omstændigheder inden for den måned, der går forud for typegodkendelsesprøvningen. De kalibreringsmetoder, der kan anvendes, er beskrevet i dette tillæg.
 2. KALIBRERING AF PRØVELOKALET
 2.1. Bestemmelse af prøvelokalets indvendige volumen
 2.1.1. Inden prøvelokalet tages i brug første gang, bestemmes dets indvendige volumen på følgende måde: Lokalets indvendige mål måles omhyggeligt, idet der tages højde for uregelmæssigheder som f.eks. stivere. Lokalets indvendige volumen bestemmes ud fra disse målinger.
 Prøvelokalet skal fastlåses på et fast volumen ved en fast rumtemperatur på 293 K. Denne nominelle volumen skal kunne gentages med en tolerance på ± 0,5 % af den registrerede værdi.
 2.1.2. Nettovolumenet bestemmes ved at fratrække 1,42 m3 fra det indvendige volumen. I stedet for 1,42 m3 kan man fratrække prøvekøretøjets faktiske volumen med bagagerumsklap og vinduer åbne eller REESS-systemets volumen.
 2.1.3. Prøvelokalet kontrolleres som beskrevet i punkt 2.3 i dette bilag. Hvis hydrogenmassen ikke svarer til den indsprøjtede masse inden for ± 2 %, foretages de fornødne indgreb for at afhjælpe problemet.
 2.2. Bestemmelse af baggrundsemissionen i lokalet
 Denne operation tjener til at afgøre, om prøvelokalet indeholder materialer, der udsender væsentlige mængder hydrogen. Kontrollen udføres ved prøvelokalets ibrugtagning, efter hver aktivitet i prøvelokalet, der kan påvirke baggrundsemissionen, og under alle omstændigheder mindst én gang om året.
 2.2.1. For et prøvelokale med variabelt volumen kan der måles med fastlåst eller ikke fastlåst volumen, jf. punkt 2.1.1 ovenfor. Rumtemperaturen skal fastholdes på 293 K ± 2 K i nedennævnte firetimers periode.
 2.2.2. Prøvelokalet kan være forseglet med ventilatoren i gang i op til 12 timer, inden den fire timer lange udtagning af baggrundsprøver begynder.
 2.2.3. Analysatoren kalibreres (hvis dette er påkrævet) og nulstilles, og måleområdet bestemmes.
 2.2.4. Prøvelokalet udluftes, indtil der opnås en stabil værdi for hydrogen; ventilatoren slås til, hvis den ikke allerede er i gang.
 2.2.5. Prøvelokalet forsegles, og baggrundskoncentrationen af hydrogen, temperaturen og barometertrykket måles. Disse udgør udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug ved beregningen af prøvelokalets baggrundsemission.
 2.2.6. Kammeret lades uberørt i fire timer med ventilatoren i gang.
 2.2.7. Derefter måles hydrogenkoncentrationen i lokalet med den samme analysator. Temperaturen og barometertrykket måles ligeledes. Disse udgør slutværdierne CH2f, Tf og Pf.
 2.2.8. Ændringen i hydrogenmassen i prøvelokalet beregnes i løbet af prøvningen i henhold til punkt 2.4 i dette bilag og må ikke overstige 0,5 g.
 2.3. Kalibrering af prøvelokalet og prøve for hydrogenretention
 Kalibreringen af prøvelokalet og prøven for hydrogenretention giver en kontrol af det i punkt


text:
2.1 beregnede volumen (punkt 2.1 ovenfor) og samtidig et mål for eventuelle lækager. Måling af lækager udføres ved prøvelokalets ibrugtagning, efter hver aktivitet i prøvelokalet, der kan påvirke prøvelokalets integritet, og derefter under alle omstændigheder mindst en gang om måneden. Hvis seks på hinanden følgende månedlige retentionskontroller er gennemført, uden at der har skullet foretages korrektioner, kan målingen af lækager derefter foretages en gang i kvartalet, så længe indgreb ikke er påkrævede.
 2.3.1. Prøvelokalet udluftes, indtil der opnås en stabil hydrogenkoncentration. Ventilatoren slås til, hvis den ikke allerede er i gang. Hydrogenanalysatoren nulstilles og kalibreres (hvis dette er påkrævet), og dens måleområde indstilles.
 2.3.2. Prøvelokalet fastlåses til det nominelle volumen.
 2.3.3. Rumtemperaturstyringssystemet slås til (hvis det ikke allerede er i gang) og indstilles til en udgangstemperatur på 293 K.
 2.3.4. Når målekammeret udviser en stabil temperatur på 293 K ± 2 K, forsegles lokalet, og baggrundskoncentration, temperatur og barometertryk måles. Disse udgør udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug ved beregningen af prøvelokalets baggrundsemission.
 2.3.5. Prøvelokalet skal ikke længere være fastlåst til det nominelle volumen.
 2.3.6. En mængede på ca. 100 g hydrogen sprøjtes ind i prøvelokalet. Hydrogenmassen måles med en nøjagtighed på ± 2 % af den målte værdi.
 2.3.7. Efter fem minutters forløb, hvorunder luften i prøvelokalet blandes, måles hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket. Disse udgør slutværdierne CH2f, Tf og Pf til brug ved kalibrering af prøvelokalet samt udgangsværdierne CH2i, Ti og Pi til brug for retentionsprøven.
 2.3.8. Ved hjælp af målingerne i punkt 2.3.4 og 2.3.7 og formlen i punkt 2.4 nedenfor beregnes massen af hydrogen i prøvelokalet. Denne masse skal være ± 2 % af den hydrogenmasse, der er målt i overensstemmelse med punkt 2.3.6 ovenfor.
 2.3.9. Luften i prøvelokalet skal have mulighed for at blande sig i mindst 10 timer. Når denne periode er gået, måles og registreres den endelige hydrogenkoncentration, temperaturen og barometertrykket. Disse udgør slutværdierne CH2f, Tf og Pf for hydrogenretentionskontrollen.
 2.3.10. Ved hjælp af formlen i punkt 2.4 nedenfor beregnes hydrogenmassen derefter ud fra målingerne i punkt 2.3.7 og 2.3.9 ovenfor. Denne masse må højst afvige 5 % fra den i punkt 2.3.8 beregnede hydrogenmasse.
 2.4. Beregning
 Beregningen af nettoændringen i hydrogenmassen i prøvelokalet benyttes til at bestemme prøvelokalets baggrundskoncentration af hydrogen og dets lækage. Udgangs- og slutværdierne af hydrogenkoncentrationen, temperaturen og barometertrykket benyttes i nedenstående formel til beregning af masseændringen:
 hvor:
 MH2
 =
 hydrogenmasse (gram)
 CH2
 =
 målt hydrogenkoncentration i prøvelokalet (ppm volumenkulstof)
 V
 =
 prøvelokalets volumen i m3 som målt i punkt 2.1.1
 Vout
 =
 kompensationsvolumen i m3 ved prøvningstemperatur og -tryk
 T
 =
 rumtemperatur i prøvelokalet i K
 P
 =
 absolut tryk i prøvelokalet i kPa
 k
 =
 2,42
 hvor:
 i er udgangsværdien
 f er slutværdien.
 3. KALIBRERING AF HYDROGENANALYSATOR
 Analysatoren bør kalibreres ved hjælp af hydrogen i luft og renset syntetisk luft. Se punkt 4.8.2 i bilag 7.
 Hvert af de normalt benyttede måleområder kalibreres på følgende måde:
 3.1.
 Kalibreringskurven bestemmes ved mindst fem kalibreringspunkter, der er så jævnt fordelt over måleområdet som muligt. Den nominelle koncentration af kalibreringsgassen


text:
med den højeste koncentration skal være mindst 80 % af fuldt skalaudslag.
 3.2.
 Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af de mindste kvadraters metode. Hvis der derved fremkommer et polynomium af mere end tredje grad, skal der mindst være lige så mange kalibreringspunkter som polynomiets grad plus to.
 3.3.
 Kalibreringskurven må ikke afvige med mere end 2 % fra den nominelle værdi for hver kalibreringsgas.
 3.4.
 Ved hjælp af de polynomiumskoefficienter, der udledes af punkt 3.2 ovenfor, udarbejdes en tabel over analysatorens aflæsninger i forhold til den reelle koncentration med skalainddelinger, der ikke er større end 1 % af fuldt skalaudslag. Dette gøres for hvert måleområde, der kalibreres.
 Tabellen skal desuden indeholde andre relevante data som f.eks.:
 a)
 kalibreringsdato
 b)
 måleområde- og nulstillingspotentiometeraflæsninger (evt.)
 c)
 nominel skala
 d)
 referencedata for hver anvendt kalibreringsgas
 e)
 den faktiske og den viste værdi for hver anvendt kalibreringsgas samt forskellen i procent
 f)
 analysatorens kalibreringstryk.
 3.5.
 Andre metoder (f.eks. computer eller elektronisk skalaomskifter) kan anvendes, hvis det godtgøres over for den tekniske tjeneste, at disse metoder sikrer en tilsvarende nøjagtighed.
 Tillæg 2
 Væsentlige karakteristika for motorfamilien
 1. Parametre, der definerer familien hvad angår hydrogenemissioner
 Familien kan bestemmes ud fra grundlæggende konstruktionsparametre, der skal være fælles for køretøjer i familien. I visse tilfælde kan parametrene gribe ind i hinanden. Dette må også tages i betragtning for at sikre, at kun køretøjer med ensartede egenskaber hvad angår hydrogenemission medtages i familien.
 2. Med henblik herpå anses de køretøjstyper, hvor nedenstående parametre er identiske, for at tilhøre samme hydrogenemissionsgruppe.
 REESS-system:
 a)
 fabriks- eller handelsbetegnelse for REESS-system
 b)
 angivelse af alle typer anvendte elektrokemiske par
 c)
 antal REESS-celler
 d)
 antal REESS-undersystemer
 e)
 nominel batterispænding (V) for REESS-system
 f)
 REESS-energi (kWh)
 g)
 gaskombinationsforhold (i %)
 h)
 type(r) ventilation for REESS-undersystem(er)
 i)
 type kølesystem (eventuelt).
 Indbygget oplader:
 a)
 de forskellige opladerdeles mærke og type
 b)
 nominel udgangsstrøm (kW)
 c)
 maksimal ladespænding (V)
 d)
 maksimal ladeintensitet (A)
 e)
 styreenhedens mærke og type (eventuelt)
 f)
 diagram over drift, styring og sikkerhed
 g)
 karakteristik af opladningsperioder.
 BILAG 8
 PRØVNINGSPROCEDURER FOR REESS-SYSTEM
 Tillæg
 PROCEDURE FOR GENNEMFØRELSE AF EN STANDARDCYKLUS
 En standardcyklus starter med en standardafladning efterfulgt af en standardopladning.
 Standardafladning:
 Afladningshastighed:
 Afladningsproceduren, herunder afslutningskriterierne, fastlægges af fabrikanten. Såfremt det ikke er specificeret, skal der anvendes 1C-strøm til afladningen.
 Afladningsgrænse (slutspænding):
 Angives af fabrikanten.
 Hvileperiode efter afladning:
 Minimalt 30 min.
 Standardopladning:
 Opladningsproceduren, herunder afslutningskriterier, fastlægges af fabrikanten. Såfremt det ikke er specificeret, skal der anvendes C/3-strøm til afladningen.
 BILAG 8A
 VIBRATIONSPRØVNING
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere sikkerhedsniveauet for REESS-systemet under et vibrationsmiljø, som det er sandsynligt, at REESS-systemet vil blive udsat for under normal drift af køretøjet.
 2. ANLÆG
 2.1. Denne prøvning udføres enten med komplet REESS-system eller med tilhørende REESS-delsystem, herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Hvis den elektroniske styringsenhed for REESS ikke er integreret i det hus, der omslutter cellerne, kan den elektroniske styringsenhed udelades


text:
fra installationen på den prøvede anordning, hvis fabrikanten anmoder herom.
 2.2. Den prøvede anordning skal være solidt fastgjort til vibrationsmaskinens platform på en sådan måde, at vibrationerne overføres direkte til den prøvede anordning.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser finder anvendelse på den prøvede anordning:
 a)
 Prøvningen skal udføres ved en omgivende temperatur på 20 ± 10 °C.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal ladningstilstanden justeres til en værdi beliggende i den øverste halvdel af den prøvede anordnings normale driftsladningstilstand.
 c)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion(er) af relevans for prøvningens resultater være operationelle.
 3.2. Prøvningsprocedurer
 De prøvede anordninger underkastes en vibration med en sinusbølge, der har en logaritmekurve på mellem 7 Hz og 50 Hz og tilbage til 7 Hz, og som gennemløbes på 15 minutter. Denne cyklus gentages 12 gange på i alt 3 timer i lodret retning i forhold til REESS-systemets monteringsretning som specificeret af fabrikanten.
 Sammenhængen mellem hyppighed og acceleration skal være som angivet i tabellen:
 Frekvens og acceleration
 Frekvens (Hz)
 Acceleration (m/s2)
 7-18
 10
 18-30
 gradvist nedsat fra 10 til 2
 30-50
 2
 På anmodning fra fabrikanten kan der anvendes et højere accelerationsniveau og en højere maksimal frekvens.
 På fabrikantens anmodning kan der som erstatning for frekvens-/accelerations-korrelationen i tabellen anvendes en vibrationsprøveprofil, som fastlægges af køretøjets fabrikant, kontrolleres for køretøjets anvendelse og aftales med den tekniske tjeneste. Godkendelsen af et REESS-system prøvet i henhold til denne betingelse begrænses til godkendelse af den specifikke køretøjstype.
 Efter vibrationen udføres en standardcyklus som beskrevet i bilag 8, tillægget, hvis dette ikke hæmmes af den prøvede anordning.
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8B
 PRØVNING FOR TEMPERATURUDSVING OG CYKLISK PRØVNING
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere REESS-systemets modstandsdygtighed over for pludselige temperaturændringer. REESS-systemet underkastes et nærmere angivet antal temperaturcyklusser, som begynder ved omgivende temperatur efterfulgt af cykliske temperaturbelastninger ved høje og lave temperaturer. Herved simuleres hurtige miljømæssige temperaturændringer, som det er sandsynligt, at REESS-systemet udsættes for i sin levetid.
 2. ANLÆG
 Denne prøvning udføres enten med komplet REESS-system eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Hvis den elektroniske styringsenhed for REESS-systemet ikke er integreret i det hus, der omslutter cellerne, kan den elektroniske styringsenhed udelades fra installationen på den prøvede anordning, hvis fabrikanten anmoder herom.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser gælder for den prøvede anordning ved prøvningens begyndelse:
 a)
 Ladningstilstanden justeres til en værdi beliggende i den øverste halvdel af den prøvede anordnings normale driftsladningstilstand.
 b)
 Alle beskyttelsesanordninger, som kan påvirke den prøvede anordnings funktion, og som er relevante for resultatet af prøvningen, skal være operationelle.
 3.2. Prøvningsprocedure
 Den prøvede anordning opbevares i mindst seks timer ved en prøvningstemperatur på 60 ± 2 °C eller højere, såfremt fabrikanten anmoder herom, efterfulgt af lagring i mindst seks timer ved en prøvningstemperatur på


text:
– 40 ± 2 °C eller derunder, hvis fabrikanten anmoder herom. Det maksimale tidsinterval mellem prøvningens ekstreme temperaturer skal være 30 minutter. Denne procedure gentages, indtil mindst 5 cyklusser er afsluttet, hvorefter den prøvede anordning opbevares i 24 timer ved en temperatur på 20 ± 10 °C.
 Efter 24 timers opbevaring udføres en standardcyklus som beskrevet i bilag 8, tillægget, hvis dette ikke hæmmes af den prøvede anordning.
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8C
 MEKANISK CHOK
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere sikkerhedsniveauet i REESS-systemet under de inertibelastninger, som kan forekomme ved ulykker.
 2. ANLÆG
 2.1. Denne prøvning udføres enten med komplet REESS-system eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Hvis den elektroniske styringsenhed for REESS-systemet ikke er integreret i det hus, der omslutter cellerne, kan den elektroniske styringsenhed udelades fra installationen på den prøvede anordning, hvis fabrikanten anmoder herom.
 2.2. Den prøvede anordning skal være forbundet til prøverammen kun ved de påtænkte beslag leveret med henblik på fastholdelse af REESS-system eller REESS-delsystem til køretøjet.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser og krav
 Følgende betingelser finder anvendelse på prøvningen:
 a)
 Prøvningen skal udføres ved en omgivende temperatur på 20 ± 10 °C.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal ladningstilstanden justeres til en værdi beliggende i den øverste halvdel af den normale driftsladningstilstand.
 c)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion(er) af relevans for prøvningens resultater være operationelle.
 3.2. Prøvningsprocedure
 Den prøvede anordning skal decelereres eller — efter ansøgerens eget valg — accelereres i overensstemmelse med de accelerationskorridorer, der er specificeret i tabel 1 til 3. Den tekniske tjeneste beslutter efter samråd med fabrikanten, hvorvidt prøvningerne skal foretages enten i positiv eller negativ retning eller begge dele.
 For hver af de angivne prøveimpulser, anvendes en særskilt prøvet anordning.
 Testimpulsen skal ligge inden for den mindste og den største værdi som angivet i tabel 1 til 3. Der kan anvendes et højere stødniveau og/eller længere varighed som beskrevet i de maksimale værdier i tabel 1 til 3 på den prøvede anordning, hvis dette anbefales af fabrikanten.
 Generisk beskrivelse af prøveimpulser
 Tabel 1 for M1- og N1-køretøjer:
 Punkt
 Tid (ms)
 Acceleration (g)
 Langsgående
 Tværgående
 A
 20
 0
 0
 B
 50
 20
 8
 C
 65
 20
 8
 D
 100
 0
 0
 E
 0
 10
 4,5
 F
 50
 28
 15
 G
 80
 28
 15
 H
 120
 0
 0
 Tabel 2 for M2- og N2-køretøjer:
 Punkt
 Tid (ms)
 Acceleration (g)
 Langsgående
 Tværgående
 A
 20
 0
 0
 B
 50
 10
 5
 C
 65
 10
 5
 D
 100
 0
 0
 E
 0
 5
 2,5
 F
 50
 17
 10
 G
 80
 17
 10
 H
 120
 0
 0
 Tabel 3 for M3- og N3-køretøjer:
 Punkt
 Tid (ms)
 Acceleration (g)
 Langsgående
 Tværgående
 A
 20
 0
 0
 B
 50
 6,6
 5
 C
 65
 6,6
 5
 D
 100
 0


text:
0
 E
 0
 4
 2,5
 F
 50
 12
 10
 G
 80
 12
 10
 H
 120
 0
 0
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8D
 MEKANISK MODSTANDSEVNE
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere REESS-systemets sikkerhedsniveau under de inertibelastninger, som kan forekomme ved ulykker.
 2. ANLÆG
 2.1. Denne prøvning udføres enten med komplet REESS-system eller med tilhørende REESS-delsystem, herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Hvis den elektroniske styringsenhed for REESS-systemet ikke er integreret i det hus, der omslutter cellerne, kan den elektroniske styringsenhed udelades fra installationen på den prøvede anordning, hvis fabrikanten anmoder herom.
 2.2. Den prøvede anordning skal være forbundet til prøverammen som anbefalet af fabrikanten.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser og krav finder anvendelse på prøvningen:
 a)
 Prøvningen skal udføres ved en omgivende temperatur på 20 ± 10 °C.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal ladningstilstanden justeres til en værdi beliggende i den øverste halvdel af den normale driftsladningstilstand.
 c)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle indre og ydre beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion, og som er af relevans for prøvningens resultater, være operationelle.
 3.2. Sammentrykningsprøvning
 3.2.1. Sammentrykningskraft
 Den prøvede anordning sammentrykkes mellem en modstand og en sammentrykningsplade som beskrevet i figuren med en kraft på mindst 100 kN, men ikke over 105 kN, medmindre andet er angivet i overensstemmelse med punkt 6.4.2 i dette regulativ, med en igangsætningstid på mindre end 3 minutter og en varighedstid på mindst 100 ms, men ikke over 10 sekunder.
 På fabrikantens anmodning kan der anvendes en højere sammentrykningskraft, en længere igangsætningstid, en længere varighed eller en kombination af disse.
 Anvendelsen af kraften fastlægges af fabrikanten i samråd med den tekniske tjeneste under hensyn til kørselsretningerne for REESS-systemet i forhold til systemets montering i køretøjet. Kraften anvendes vandret og vinkelret på køreretningen for REESS-systemet.
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8E
 BRANDBESTANDIGHED
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere REESS-systemets modstandsdygtighed mod eksponering for brand udefra som følge af f.eks. udslip af brændstof fra et køretøj (enten køretøjet selv eller et køretøj i nærheden). I denne situation bør føreren og passagererne have tilstrækkelig tid til at evakuere.
 2. ANLÆG
 2.1. Denne prøvning udføres enten med komplet REESS-system eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Hvis den elektroniske styringsenhed for REESS-systemet ikke er integreret i det hus, der omslutter cellerne, kan den elektroniske styringsenhed udelades fra installationen på den prøvede anordning, hvis fabrikanten anmoder herom. Når de relevante REESS-delsystemer er fordelt i køretøjet, kan prøvningen gennemføres på hver relevant del af REESS-delsystemet.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser og krav finder anvendelse på prøvningen:
 a)
 Prøvningen


text:
skal udføres ved en omgivende temperatur på mindst 0 °C.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal ladningstilstanden justeres til en værdi beliggende i den øverste halvdel af den normale driftsladningstilstand.
 c)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion(er) og er af relevans for prøvningens resultater være operationelle.
 3.2. Prøvningsprocedure
 En køretøjsbaseret prøvning eller en komponentbaseret prøvning udføres efter fabrikantens valg:
 3.2.1. Køretøjsbaseret prøvning
 Den prøvede anordning monteres på en prøveramme, der i videst muligt omfang simulerer den faktiske montering; til dette formål bør der anvendes ikke-brændbart materiale, med undtagelse af materiale, der indgår i REESS-systemet. Den metode, hvorved de prøvede anordninger er fastgjort i rammen, skal opfylde de relevante forskrifter for montering i et køretøj. I tilfælde af et REESS-system konstrueret til et bestemt køretøj skal køretøjsdele, som på nogen måde indvirker på brandens forløb tages i betragtning.
 3.2.2. Komponentbaseret prøvning
 Den prøvede anordning anbringes på et gitterbord, der er anbragt over bakken i en retning, der er i overensstemmelse med den af fabrikanten tilsigtede konstruktion.
 Gitterbordet skal være lavet af stålstænger med en diameter på 6-10 mm, med 4-6 cm mellemrum. Om nødvendigt kan stålstængerne understøttes af dele af fladstål.
 3.3. Den flamme, den prøvede anordning udsættes for, dannes ved afbrænding af kommercielt brændstof til motorer med styret tænding (i det følgende benævnt »brændstoffet«) i en bakke. Mængden af brændstof skal være tilstrækkelig, til at flammen kan brænde frit under hele prøvningen.
 Branden skal dække hele bakkens område under hele brandeksponeringen. Bakkens størrelse skal vælges således, at flammerne kan nå op på den prøvede anordnings sider. Derfor skal bakkens rand rage mindst 20 cm og højst 50 cm ud i forhold til den lodrette projektion af den prøvede anordning. Ved prøvens begyndelse må der højst være 8 cm fra brændstoffets overflade til bakkens overkant.
 3.4. Bakken med brændstof anbringes under den prøvede anordning på en sådan måde, at afstanden fra brændstofoverfladen i bakken til bunden af den prøvede anordning svarer til køretøjets konstruktive højde over vejen i ulastet stand, hvis punkt 3.2.1 ovenfor anvendes, eller er ca. 50 cm, hvis punkt 3.2.2 ovenfor anvendes. Enten bakken eller prøverammen eller begge skal kunne bevæges frit.
 3.5. Under fase C af prøvningen dækkes bakken med en skærm. Skærmen skal være placeret 3 cm ± 1 cm over brændstofoverfladen, målt inden antændelse af brændstoffet. Skærmen skal være af ildfast materiale, jf. bilag 8E, tillægget. Der må ikke være nogen mellemrum mellem stenene, og de skal holdes over brændstofbakken på en sådan måde, at hullerne i dem ikke er dækket. Risten skal være 2-4 cm mindre end bakkens indvendige mål i både længde og bredde, så der fremkommer en ventilationsåbning mellem risten og bakkens sidevægge på 1-2 cm. Før prøvningen skal skærmens temperatur mindst være den omgivende temperatur. De ildfaste sten kan fugtes med henblik på at garantere repeterbare prøvningsbetingelser.
 3.6. Udføres prøven i det fri, skal der afskærmes mod vinden, og lufthastigheden i bakkens højde må ikke være over 2,5 km/h.
 3.7. Prøvningen omfatter de tre faser B-D,


text:
hvis brændstoffet mindst har temperaturen 20 °C. Ellers omfatter prøvningen de fire faser A-D.
 3.7.1. Fase A: Forvarmning (figur 1)
 Brændstoffet i bakken antændes mindst 3 m fra den prøvede anordning. Efter 60 sekunders forvarmning anbringes bakken under den prøvede anordning. Hvis bakken er for stor til at blive flyttet uden risiko for spild af bl.a. væske, flyttes i stedet den prøvede anordning og prøveopstillingen hen over bakken.
 Figur 1
 Fase A: Forvarmning
 3.7.2. Fase B: Direkte flammepåvirkning (figur 2)
 Den prøvede anordning udsættes for flammerne fra det frit brændende brændstof i 70 sekunder.
 Figur 2
 Fase B: Direkte flammepåvirkning
 3.7.3. Fase C: Indirekte flammepåvirkning (figur 3)
 Umiddelbart efter fase B anbringes skærmen mellem den brændende bakke og den prøvede anordning. Den prøvede anordning udsættes for denne dæmpede flamme i yderligere 60 sekunder.
 I stedet for at gennemføre fase C af prøvningen kan fase B efter fabrikantens valg fortsættes i yderligere 60 sekunder.
 Dette er imidlertid kun tilladt, hvis det kan påvises til den tekniske tjenestes tilfredshed, at det ikke vil resultere i, at prøvningen bliver mindre krævende.
 Figur 3
 Fase C: Indirekte flammepåvirkning
 3.7.4. Fase D: Afslutning af prøvningen (figur 4)
 Den brændende bakke, som er tildækket med skærmen flyttes tilbage til positionen beskrevet i fase A. Ingen slukning finder sted af den prøvede anordning. Efter fjernelse af bakken observeres den prøvede anordning, indtil dennes overfladetemperatur er faldet til omgivende temperatur eller har været faldende i mindst 3 timer.
 Figur 4
 Fase D: Prøvningens afslutning
 Tillæg
 Dimensioner og tekniske specifikationer for ildfaste sten
 Brandbestandighed
 :
 (Seger-Kegel) SK 30
 Al2O3-indhold
 :
 30-33 %
 Porevolumen (Po)
 :
 20-22 % vol.
 densitet
 :
 1 900 — 2 000 kg/m3
 Effektiv hulandel
 :
 44,18 %
 BILAG 8F
 EKSTERN KORTSLUTNINGSBESKYTTELSE
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere, hvor effektivt der beskyttes mod kortslutning. Denne funktionalitet afbryder eller begrænser, hvis den gennemføres, kortslutningsstrøm med henblik på at afskære REESS-systemet fra yderligere alvorlige hændelser forårsaget af kortslutningsstrømmen.
 2. ANLÆG
 Denne prøvning udføres enten med komplet REESS-system eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Hvis den elektroniske styringsenhed for REESS-systemet ikke er integreret i det hus, der omslutter cellerne, kan den elektroniske styringsenhed udelades fra installationen på den prøvede anordning, hvis fabrikanten anmoder herom.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser finder anvendelse på prøvningen:
 a)
 Prøvningen skal udføres ved en omgivende temperatur på 20 ± 10 °C eller højere, såfremt fabrikanten anmoder herom.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal ladningstilstanden justeres til en værdi beliggende i den øverste halvdel af den normale driftsladningstilstand.
 c)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion(er) og er af relevans for prøvningens resultater, være operationelle.
 3.2. Kortslutning
 Ved prøvningens begyndelse skal alle relevante hovedkredsløbsafbrydere for opladning og afladning være slået til med henblik på at repræsentere den indstilling, hvor aktiv kørsel er mulig, og den indstilling,


text:
hvor ekstern opladning er mulig. Hvis dette ikke kan nås ved en enkelt prøvning, skal to eller flere prøvninger udføres.
 Den prøvede anordnings positive og negative poler forbindes med hinanden, så der opstår en kortslutning. Den forbindelse, der anvendes til dette formål, skal have en modstand på højst 5 mΩ.
 Kortslutningstilstanden fortsættes, indtil REESS-systemets beskyttelsesfunktion til afbrydelse eller begrænsning af kortslutningsstrøm er bekræftet, eller i mindst en time efter at temperaturen målt på den afprøvede anordnings hus har stabiliseret sig således, at dens temperaturgradient varierer med en mindre end 4 °C på 1 time.
 3.3. Standardcyklus og observationsperiode
 Lige efter afslutningen af kortslutningen gennemføres en standardcyklus som beskrevet i bilag 8, tillægget, hvis dette ikke hæmmes af den prøvede anordning.
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8G
 BESKYTTELSE MOD OVEROPLADNING
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere, hvor effektivt der beskyttes mod overopladning.
 2. ANLÆG
 Denne prøvning udføres ved normale driftsforhold enten med komplet REESS-system (evt. med komplet køretøj) eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser.
 Prøven kan efter aftale mellem fabrikanten og den tekniske tjeneste udføres med en ændret prøvet anordning. Disse ændringer må ikke påvirke prøvningsresultaterne.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser og krav finder anvendelse på prøvningen:
 a)
 Prøvningen skal udføres ved en omgivende temperatur på 20 ± 10 °C eller højere, såfremt fabrikanten anmoder herom.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion(er) og er af relevans for prøvningens resultater, være operationelle.
 3.2. Opladning
 I begyndelsen skal alle relevante hovedkredsløbsafbrydere for opladning være lukkede.
 Kontrolgrænser for ladning skal være deaktiverede.
 Den prøvede anordning oplades med en strømstyrke på mindst 1/3C-rate, men ikke over maksimal strøm inden for det normale driftsområde som specificeret af fabrikanten.
 Opladningen fortsættes, indtil den prøvede anordning (automatisk) afbryder eller begrænser opladningen. Hvis en automatisk afbrydningsfunktion ikke fungerer, eller hvis der ikke er en sådan funktion, skal opladningen fortsættes, indtil den prøvede anordning er opladt til to gange af sin nominelle ladningskapacitet.
 3.3. Standardcyklus og observationsperiode
 Lige efter afslutningen af opladningen gennemføres en standardcyklus som beskrevet i bilag 8, tillægget, hvis dette ikke hæmmes af den prøvede anordning.
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8H
 BESKYTTELSE MOD OVERAFLADNING
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere, hvor effektivt der beskyttes mod overafladning. Denne funktion afbryder eller begrænser, hvis den gennemføres, afladningsstrømmen for at afskære REESS-systemet fra alvorlige hændelser forårsaget af en for lav ladningstilstand som specificeret af fabrikanten.
 2. ANLÆG
 Denne prøvning udføres ved normale driftsforhold enten med komplet REESS-system (evt. med komplet køretøj) eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme


text:
betingelser.
 Prøven kan efter aftale mellem fabrikanten og den tekniske tjeneste udføres med en ændret prøvet anordning. Disse ændringer må ikke påvirke prøvningsresultaterne.
 3. PROCEDURER
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Følgende betingelser og krav finder anvendelse på prøvningen:
 a)
 Prøvningen skal udføres ved en omgivende temperatur på 20 ± 10 °C eller højere, såfremt fabrikanten anmoder herom.
 b)
 Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion og er af relevans for prøvningens resultater, være operationelle.
 3.2. Afladning
 Ved prøvningens begyndelse skal alle relevante hovedkredsløbsafbrydere skal være lukkede.
 En afladning gennemføres med mindst 1/3C-rate, men ikke over maksimal strøm inden for det normale driftsområde som specificeret af fabrikanten.
 Afladningen fortsættes, indtil den prøvede anordning (automatisk) afbryder eller begrænser opladningen. Hvis en automatisk afbrydningsfunktion ikke fungerer, eller hvis der ikke er en sådan funktion, skal afladningen fortsættes, indtil den prøvede anordning er afladt til 25 % af sin nominelle spænding.
 3.3. Standardopladning og observationsperiode
 Umiddelbart efter afslutning af afladningen oplades den prøvede anordning med en standardopladning som angivet i bilag 8, tillægget, hvis dette ikke hæmmes af den prøvede anordning.
 Prøvningen afsluttes med en observationsperiode på 1 time ved omgivende temperatur i prøvningsmiljøet.
 BILAG 8I
 BESKYTTELSE MOD OVERTEMPERATUR
 1. FORMÅL
 Formålet med denne prøvning er at kontrollere, hvor effektivt REESS-systemet beskytter mod indre overophedning under driften, selv ved fejl i kølefunktionen, hvis relevant. I tilfælde af at ingen særlige beskyttelsesforanstaltninger er nødvendige for at forhindre, at REESS-systemet når en farlig tilstand på grund af intern overtemperatur, skal den sikre drift påvises.
 2. ANLÆG
 2.1. Følgende prøvning kan udføres med komplet REESS-system (evt. med komplet køretøj) eller med tilhørende REESS-delsystem(er), herunder cellerne og deres elektriske forbindelser. Hvis fabrikanten vælger at udføre prøvning med tilhørende delsystem(er), skal fabrikanten påvise, at prøvningsresultatet med rimelighed kan repræsentere det komplette REESS-systems sikkerhedsniveau ved de samme betingelser. Prøven kan efter aftale mellem fabrikanten og den tekniske tjeneste udføres med en ændret prøvet anordning. Disse ændringer må ikke påvirke prøvningsresultaterne.
 2.2. Hvis et REESS-system er udstyret med en kølefunktion, og hvis REESS-systemet forbliver funktionsdygtigt uden operationel kølefunktion, skal kølesystemet deaktiveres før prøvningen.
 2.3. Temperaturen i den prøvede anordning måles fortløbende inde i huset i nærheden af cellerne under prøvningen for at overvåge ændringer i temperaturen. Den (eventuelle) indbyggede sensor kan anvendes. Fabrikanten og den tekniske tjeneste aftaler placeringen af den/de anvendte temperaturføler(e).
 3. PROCEDURER
 3.1. Ved prøvningens begyndelse skal alle beskyttelsesanordninger, der påvirker den prøvede anordnings funktion og er af relevans for prøvningens resultater, være operationelle, med undtagelse af deaktiveringer af systemet implementeret i overensstemmelse med punkt 2.2 ovenfor.
 3.2. Under prøvningen skal den prøvede anordning fortløbende oplades og aflades med en konstant strøm, der øger temperaturen i cellerne så hurtigt som muligt inden for rammerne af normal drift som defineret af fabrikanten.
 3.3. Den prøvede anordning anbringes i en konvektionsovn eller et klimarum. Temperaturen i rummet eller ovnen øges gradvist, indtil den når den temperatur, der bestemmes i overensstemmelse med punkt 3.3.1 eller 3.3.2 nedenfor, og fastholdes derefter ved denne eller en højere temperatur, indtil prøvningens


text:
slutning.
 3.3.1. Når REESS-systemet er udstyret med beskyttelsesforanstaltninger mod indre overophedning, forhøjes denne temperatur til den temperatur, der af fabrikanten er defineret som værende den operationelle temperaturtærskel for sådanne beskyttelsesforanstaltninger, med henblik på at sikre, at temperaturen i den prøvede anordning stiger som foreskrevet i punkt 3.2 ovenfor.
 3.3.2. Når REESS-systemet ikke er udstyret med specifikke foranstaltninger mod indre overophedning, forhøjes temperaturen til den maksimale operationelle temperatur, der er angivet af fabrikanten.
 3.4. Afslutning af prøvningen: Prøvningen afsluttes, når et af følgende iagttages:
 a)
 Den prøvede anordning hæmmer og/eller begrænser opladningen og/eller afladningen for at undgå temperaturstigning.
 b)
 Temperaturen i den prøvede anordning er stabiliseret, hvilket betyder, at temperaturen varierer med en gradient på mindre end 4 °C over 2 timer.
 c)
 Enhver manglende opfyldelse af de acceptkriterier, der er beskrevet i punkt 6.9.2.1 i dette regulativ.


text:
 Avis juridique important
 |
 21992A0926(01)
 Aftale i from af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og det finansielle bidrag, der omhandles i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Den Demokratiske Republik Madagaskar om fiskeri ud for Madagaskar, for perioden fra 21. maj 1992 til 20. maj 1995 -
 EF-Tidende nr. L 282 af 26/09/1992 s. 0051 - 0051
 AFTALE i form af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsaettelse af de fiskerimuligheder og det finansielle bidrag, der omhandles i aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og regeringen for Den Demokratiske Republik Madagaskar om fiskeri ud for Madagaskar, for perioden fra 21. maj 1992 til 20. maj 1995 A. Brev fra Madagaskars regering Hr. . . . . . .,Under henvisning til den protokol, der blev paraferet den 14. maj 1992, og som vedroerer fastsaettelsen af fiskerimulighederne og det finansielle bidrag for perioden fra 21. maj 1992 til 20. maj 1995, har jeg den aere at meddele Dem, at Madagaskars regering er rede til midlertidigt at anvende protokollen fra den 21. maj 1992, indtil den traeder i kraft i henhold til artikel 6, forudsat at Det Europaeiske Faellesskab er rede til at goere det samme.Det er i saa fald en forudsaetning, at foerste rate svarende til en tredjedel af den finansielle godtgoerelse, der er fastsat i protokollens artikel 2, bliver betalt inden den 30. november 1992.Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De over for mig ville bekraefte, at Det Europaeiske Faellesskab er indforstaaet med en saadan midlertidig anvendelse.Modtag, hr. . . . . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse.For regeringen for Den Demokratiske Republik Madagaskar B. Brev fra Faellesskabet Hr. . . . . . .,Jeg har den aere at anerkende modtagelsen af Deres brev af dags dato med foelgende ordlyd:»Under henvisning til den protokol, der blev paraferet den 14. maj 1992, og som vedroerer fastsaettelsen af fiskerimulighederne og det finansielle bidrag for perioden fra 21. maj 1992 til 20. maj 1995, har jeg den aere at meddele Dem, at Madagaskars regering er rede til midlertidigt at anvende protokollen fra den 21. maj 1992, indtil den traeder i kraft i henhold til artikel 6, forudsat at Det Europaeiske Faellesskab er rede til at goere det samme.Det er i saa fald en forudsaetning, at foerste rate svarende til en tredjedel af den finansielle godtgoerelse, der er fastsat i protokollens artikel 2, bliver betalt inden den 30. november 1992.Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De over for mig ville bekraefte, at Det Europaeiske Faellesskab er indforstaaet med en saadan midlertidig anvendelse.« Jeg har den aere over for Dem at bekraefte, at Det Europaeiske Faellesskab er indforstaaet med en saadan midlertidig anvendelse.Modtag, hr. . . . . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse.Paa vegne af Raadet for De Europaeiske Faellesskaber


text:
 Avis juridique important
 |
 21993A0225(01)
 Administrativt arrangement vedrørende fastlæggelse af tidspunktet for og de nærmere bestemmelser vedrørende indførelsen af det økopointsystem, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Østrig om godstransport i transit med jernbane og ad landevej
 EF-Tidende nr. L 047 af 25/02/1993 s. 0028 - 0041 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 21 s. 0050 den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 21 s. 0050
 ADMINISTRATIVT ARRANGEMENT vedroerende fastlaeggelse af tidspunktet for og de naermere bestemmelser vedroerende indfoerelsen af det oekopointsystem, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og Republikken OEstrig om godstransport i transit med jernbane og ad landevej I overensstemmelse med artikel 24, stk. 4, i aftalen mellem Det Europaeiske Faellesskab og Republikken OEstrig om godstransport i transit med jernbane og ad landeveje, herefter benaevnt »transitaftalen«, har de kompetente myndighederFOR FAELLESSKABET:Kommissionen for De Europaeiske FaellesskaberFOR OESTRIG:forbundsministeren for oekonomi og trafikaftalt foelgende med hensyn til tidspunktet for og de naermere bestemmelser vedroerende indfoerelsen af det oekopointsystem, der er aftalt i transitaftalen:Artikel 1 Okoepointsystemet indfoeres med virkning fra 1. januar 1993.Artikel 2 1. Det samlede antal skoennede transitture (erhvervsmaessig transport, transport for egen regning, tomkoersel) i 1991 med lastvogne, der er registreret i Det Europaeiske Faellesskab (artikel 15, stk. 4, nr. 2) i transitaftalen), andrager 1 264 000.2. Det samlede antal skoennede transitture (erhvervsmaessig transport, transport for egen regning, tomkoersel) i 1991 med lastvogne, der er registreret i Republikken OEstrig (artikel 15, stk. 8, i transitaftalen), andrager 211 100.Artikel 3 1. Lastvognsfoereren skal paa hver transittur medfoere og til enhver tid paa kontrolorganernes forlangende fremvise en ensartet udformet og behoerigt udfyldt formular eller en oestrigsk kvittering for afleveringen af oekopoint for den paagaeldende koersel, i overensstemmelse med bilag A til naervaerende arrangement (benaevnt »oekopointkort«).De oestrigske myndigheder udleverer den formular, der er vist i bilag A til naervaerende arrangement, mod betaling af udgifterne til fremstilling og forsendelse, herunder udgifterne til oekopointmaerkerne.2. Foereren af en lastvogn, der er registreret efter 1. oktober 1990, skal desuden medfoere og paa opfordring fremvise et ensartet udformet COP-dokument i overensstemmelse med bilag B til naervaerende arrangement til dokumentation af lastvognens NOx-emission. For lastvogne, der er foerstegangsregistreret inden 1. oktober 1990, og for de lastvogne, som der ikke foreligger nogen dokumentation for, ansaettes COP-vaerdien til 15,8 g/KWh.Parterne meddeler hinanden skriftligt, hvilke nationale myndigheder der er berettigede til at udstede naevnte dokumenter.3. De i bilag C anfoerte eller de med CEMT-tilladelser udfoerte transitkoersler er fritaget for aflevering af oekopoint.Artikel 4 1. Paa den formular, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i naervaerende arrangement, fastklaebes og nedskrives det kraevede antal oekopointmaerker. OEkopointene nedskrives i form af en underskrift paa en saadan maade, at underskriften baade daekker oekopointene og tillige naar ud paa selve formularen. I stedet for en underskrift kan ogsaa anvendes et stempel.2. Denne behoerigt udfyldte og med det noedvendige antal oekopunkter forsynede formular afleveres ved graensen paa vej ind i oestrigsk omraade til kontrolinstanserne, der tilbageleverer et eksemplar af en formular tillige med en kvittering for, at


text: formularen er blevet afleveret.Denne kvittering skal, naar det drejer sig om en i OEstrig registreret lastvogn, sammen med COP-dokumentet ved indkoersel i Italien eller Tyskland samt ved udkoerslen forelaegges for EF-medlemsstatens kontrolinstanser. Ved indkoerslen afleveres en kopi af kvitteringen til graensemyndighederne.For alle forbindelser til og fra Italien samt for ture, som efter transitkoersel gennem OEstrig fortsaettes i Tyskland, skal der for lastvogne, der er registrerede i OEstrig, anvendes saerligt markerede oekopoint. Anvendelsen heraf skal anfoeres paa kvitteringen. Antallet af oekopoint, som tilkommer de oestrigske lastvogne paa disse forbindelser, fastsaettes aarligt af Transitudvalget i henhold til transitaftalens artikel 21.3. I tilfaelde af, at en traekker udskiftes under transitkoerslen, er den ved indkoerslen udstedte kvittering for de afleverede oekopoint stadig gyldig og skal medbringes under den videre koersel. Den nye traekkers COP-vaerdi maa ikke overstige den paa formularen angivne vaerdi, i modsat fald skal der ved udkoerslen afleveres yderligere oekopoint fra et andet oekopointkort.4. Den formular, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, i naervaerende arrangement, erstatter paa ture, hvor der skal afleveres oekopoint, alle oestrigske formularer, der hidtil er blevet anvendt til faerdselsstatistik.5. EF's og OEstrigs myndigheder oplyser regelmaessigt hinanden om antallet af opbrugte point. Originalen eller en kopi af formularen med de nedskrevne oekopoint stilles om noedvendigt til raadighed for myndighederne i de enkelte lande.Artikel 5 1. Aftaleparterne drager i overensstemmelse med transitaftalens artikel 16 til enhver tid omsorg for, at den oestrigske kvittering for aflevering af oekopoint, der er beregnet for henholdsvis Italien og Tyskland, anerkendes som erstatning for de tilladelser, der tidligere gjaldt paa OEstrigs og EF-medlemsstaterne Tysklands og Italiens omraade. I Italien erstatter en saadan kvittering de halve kort, der er omhandlet i den bilaterale aftale, til en enkelt tur, og i Tyskland erstatter kvitteringen en bilateral tilladelse til en ud- og hjemkoersel.For de i OEstrig registrerede lastvogne gaelder ved udkoersel af Italien den i artikel 3, stk. 1, omhandlede formular, behoerigt udfyldt og forsynet med det noedvendige antal for Italien beregnede oekopoint, som erstatning for den hidtidige tilladelse.2. Transporter, der passerer den oestrigske statsgraense én gang med jernbane - hvad enten det sker i form af traditionel jernbanetransport eller i form af kombineret transport - og umiddelbart foer eller efter overskrider graensen ad landevej, anses ikke for transitture i transitaftalens forstand, men for bilaterale ture.Artikel 6 1. De i henhold til artikel 15, stk. 5, nr. 1, i transitaftalen beregnede oekopoint er paatrykt det aar, i hvilket de gaelder. De kan anvendes fra den 1. januar i det aar, de gaelder, til den 31. januar i det umiddelbart paafoelgende aar.2. Begge parter udleverer samtidig de oekopoint, der tilkommer dem, til hinanden i to portioner paa hver 50 %. Udleveringen af den foerste portion sker tre maaneder foer, og udleveringen af den anden portion to maaneder efter hvert kalenderaars begyndelse.Indtraeder det i transitaftalens artikel 15, stk. 5, nr. 2, naevnte tilfaelde, reduceres den anden portion med det antal oekopoint, der foelger af beregningen efter transitaftalens bilag IX, afsnit 4.Artikel 7 En arbejdsgruppe under Transitudvalget, bestaaende af


text: repraesentanter for begge parter, overvaager gennemfoerelsen og kontrollen med oekopointsystemet samt foranstaltningerne til hindring af overtraedelser. Denne arbejdsgruppe har ret til at faa indblik i de dertil noedvendige dokumenter, og den holder moede, hver gang en af parterne maatte oenske det.Artikel 8 1. Overtraeder en lastvognsfoerer eller en virksomhed transitaftalens bestemmelser eller bestemmelserne i naervaerende administrative arrangement, straffes de efter de paagaeldende nationale bestemmelser. Ved gentagne overtraedelser kan en lastvognsfoerer eller en virksomhed i et begraenset tidsrum udelukkes fra international transport.2. Myndighederne i OEstrig, EF-administrationen og EF-medlemsstaterne yder inden for rammerne af deres befoejelser hinanden bistand med henblik paa opklaring og forfoelgelse af overtraedelser af transitaftalen og naervaerende administrative arrangement isaer i forbindelse med kontrollen af den forskriftsmaessige anvendelse af de i artikel 3 i naervaerende arrangement naevnte dokumenter.3. Saafremt det i artikel 3 naevnte oekopointkort ikke udleveres til kontrolinstanserne i overensstemmelse med naervaerende arrangement, eller saafremt en af disse formularer er ufuldstaendigt eller aabenlyst forkert udfyldt, eller saafremt oekopointmaerkerne ikke er forskriftsmaessigt paaklaebet, kan kontrolinstanserne under hensyntagen til proportionalitetsgrundsaetningen, saaledes som denne er udformet i den paagaeldende nationale retsorden, naegte foereren at koere videre.I oevrigt har Transitudvalget ansvaret for gennemfoerelsen og den korrekte anvendelse af transitaftalen.Artikel 9 Aftaleparterne forbeholder sig ret til et halvt aar efter oekopointsystemets ikrafttraeden at underkaste gennemfoerelsesbestemmelserne en faelles fornyet vurdering, for i givet fald efter gensidig aftale at foretage aendringer af aftalen.Artikel 10 Dette administrative arrangement traeder i kraft samtidig med transitaftalen.Artikel 11 Dette arrangement er udfaerdiget i to eksemplarer paa dansk, engelsk, fransk, graesk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.Udfaerdiget, i Wien, den 23. december 1992.For forbundsministeren for oekonomi og trafik for Republikken OEstrig For Kommissionen for De Europaeiske FaellesskaberG. HANREICH J. ERDMENGERANEXO A - BILAG A - ANHANG A - ÐÁÑÁÑÔÇÌÁ Á - ANNEX A - ANNEXE A - ALLEGATO A - BIJLAGE A - ANEXO A >REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>>REFERENCE TIL EN FILM>ANEXO B - BILAG B - ANHANG B - ÐÁÑÁÑÔÇÌÁ Â - ANNEX B - ANNEXE B - ALLEGATO B - BIJLAGE B - ANEXO B >REFERENCE TIL EN FILM>BILAG C TRANSPORTER, HVORTIL DER IKKE KRAEVES OEKOPOINT 1. Lejlighedsvis transport af gods til og fra lufthavne med omdirigering af flytrafikken.2. Transport af bagage i paahaengsvogne til motorkoeretoejer, der er bestemt til at befordre passagerer, og transport af bagage med enhver form for koeretoejer til og fra lufthavne.3. Transport af postforsendelser.4. Transport af koeretoejer, der er beskadigede, eller som har behov for at blive repareret.5. Transport af affald og faekalier.6. Transport af dyrekroppe til destruktion.7. Transport af bier og fiskeyngel.8. Overfoersel af lig.9. Transport af kunstgenstande og kunstvaerker til udstillinger eller erhvervsmaessigt formaal.10. Lejlighedsvis transport af gods, der udelukkende tjener et reklamemaessigt eller oplysende formaal.11. Transport af flyttegods, foretaget af virksomheder, der raader over fagfolk og flytteudstyr.12. Transport af redskaber, tilbehoer og dyr til eller fra teater-, musik-, film-, sport- og cirkusforestillinger, udstillinger eller markeder, samt til eller fra radio-, film- eller fjernsynsoptagelser.13. Transport af reservedele


text: til soegaaende skibe og til flyvemaskiner.14. Tomkoersel med et motorkoeretoej, der anvendes til godstransport, og som skal erstatte et andet motorkoeretoej, der er sat ud af drift under en transitkoersel, samt erstatningskoeretoejets videre transport af varerne i kraft af den tilladelse, der oprindeligt blev udstedt til det skaderamte koeretoej.15. Transport af medicinske forsyninger til hjaelp i presserende noedstilfaelde (isaer i forbindelse med naturkatastrofer).16. Transport af meget vaerdifulde varer (f.eks. aedelmetaller) i specialkoeretoejer, der ledsages af politi eller andre sikkerhedsfolk.17. Transport med lastvogne med under 7,5 tons totalvaegt.


text:
 Avis juridique important
 |
 21994A1223(03)
 Multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens (1986 - 1994) - Bilag 1 - Bilag IA - Almindelig overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-GATT 1994) WTO-"GATT 1994"
 EF-Tidende nr. L 336 af 23/12/1994 s. 0020 - 0021 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 38 s. 0022 den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 38 s. 0022
 ALMINDELIG OVERENSKOMST OM TOLD OG UDENRIGSHANDEL 1994 1. Den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (»GATT 1994«) bestaar af:a) bestemmelserne i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel af 30. oktober 1947, der er knyttet til den slutakt, som blev vedtaget ved afslutningen af den anden moedesamling i Komitéen til Forberedelse af De Forenede Nationers Konference om Handel og Beskaeftigelse, senere rettet og aendret ved retsinstrumenter, der er traadt i kraft inden tidspunktet for WTO-overenskomstens ikrafttraeden,b) bestemmelserne i nedenfor anfoerte retsinstrumenter, som er traadt i kraft under GATT 1947 inden tidspunktet for WTO-overenskomstens ikrafttraeden:i) protokoller og attestering vedroerende toldindroemmelserii) protokoller vedroerende tiltraedelse (med undtagelse af a) bestemmelserne vedroerende midlertidig anvendelse og b) de bestemmelser, der fastsaetter, at del II af GATT 1947 anvendes i det videst mulige omfang, som ikke er uforenelig med lovgivning, der var gaeldende paa tidspunktet for protokollens ikrafttraeden)iii) beslutninger om undtagelser indroemmet i medfoer af artikel XXV i GATT 1947, som stadig er ikraft paa tidspunktet for WTO-overenskomstens ikraftrraeden (1)iv) andre beslutninger vedtaget af de Kontraherende Parter i GATT 1947;c) de nedenfor anfoerte forstaaelser:i) forstaaelse vedroerende fortolkningen af artikel II, stk. 1, litra b), i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994ii) forstaaelse vedroerende fortolkningen af artikel XVII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994iii) forstaaelse vedroerende betalingsbalancebestemmelserne i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994iv) forstaaelse vedroerende fortolkningen af artikel XXIV i den almindelige overskomst om told og udenrigshandel 1994v) forstaaelse vedroerende undtagelser fra forpligtelser i henhold til den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994vi) forstaaelse vedroerende fortolkningen af artikel XXVIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994vii) forstaaelse vedroerende fortolkningen af artikel XXXV i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1947 ogd) Marrakesh-protokollen til GATT 1994.2. Forklarende notera) Henvisningerne til »kontraherende parter« i bestemmelserne i GATT 1994 laeses som »medlemmer«. Henvisningerne til »mindre udviklede kontraherende parter« og »udviklede kontraherende parter« laeses som »udviklingsmedlemsland« og »udviklet medlemsland«. Henvisningerne til »eksekutivsekretaeren« laeses som »generaldirektoeren for WTO«.b) Henvisningerne til de Kontraherende Parter, der optraeder i faellesskab, i artikel XV, stk. 1, XV, stk. 2, XV, stk. 8, XXXVIII og noterne ad artikel XII og XVIII og i bestemmelserne om saerlige valutaordninger i artikel XV, stk. 2, XV, stk. 3, XV, stk. 6, XV, stk. 7 og XV, stk. 9 i GATT 1994 betragtes som henvisninger til WTO. De andre hverv, der ved bestemmelserne i GATT 1994 tillaegges de Kontraherende Parter, som optraeder i faellesskab, tillaegges Ministerkonferencen.c) i) Teksten til GATT 1994 er autentisk paa engelsk, fransk og spansk.ii) Teksten til GATT 1994 paa fransk er genstand for de rettelser af udtryk, der er anfoert i bilag A til dokument MTN.TNC/41.iii)


text: Den autentiske tekst til GATT 1994 paa spansk er teksten i bind IV af Basic Instruments and Selected Documents serien med forbehold af de rettelser af udtryk, der er anfoert i bilag A til dokument MTN.TNC/41.3. a) Bestemmelserne i del II i GATT 1994 finder ikke anvendelse paa foranstaltninger, som et medlem traeffer i henhold til saerlig ufravigelig lovgivning, som det paagaeldende medlem havde sat i kraft, inden det blev kontraherende part i GATT 1947, og som forbyder anvendelse, salg eller leasing af udenlandske byggede eller udenlandsk ombyggende fartoejer til kommercielle anvendelsesformaal mellem punkter i nationale farvende eller farvande i en eksklusiv oekonomisk zone. Denne undtagelse gaelder for: a) fortsat anvendelse eller umiddelbar fornyelse af en uforenelig bestemmelse i saadan lovgivning, og b) aendring af en uforenelig bestemmelse i saadan lovgivning i det omfang, aendringen ikke indskraenker bestemmelsens forenelighed med del II i GATT 1947. Denne undtagelse gaelder kun for foranstaltninger truffet i henhold til ovennaevnte lovgivning, som er meddelt og specificeret forud for datoen for WTO-overenskomstens ikraftrraeden. AEndres saadan lovgivning efterfoelgende paa en maade, der indskraenker dens forenelighed med del II i GATT 1994, kan den ikke laengere henfoeres under dette stykke.b) Ministerkonferencen tager denne undtagelse op til fornyet overvejelse senest fem aar efter datoen for WTO-overenskomstens ikraftrraeden og derefter hvert andet aar, saa laenge undtagelsen er i kraft, med sigte paa at undersoege, om de betingelser, der begrundede undtagelsen, stadig er til stede.c) Et medlem, hvis foranstaltninger er omfattet af denne undtagelse, forelaegger aarligt en detaljeret statistisk meddelelse bestaaende af et 25-aarigt glidende gennemsnit af faktiske og forventede leverancer af de paagaeldende fartoejer saavel som supplerende oplysninger om anvendelse, salg, leasing eller reparation af de paagaeldende fartoejer, der er omfattet af denne undtagelse.d) Et medlem, der skoenner, at denne undtagelse fungerer paa en maade, der berettiger til en gensidig og forholdsmaessig begraensning af anvendelse, salg, leasing eller reparation af fartoejer bygget paa omraadet for det medlem, der paaberaaber sig undtagelsen, kan frit indfoere en saadan begraensning med forbehold af forudgaaende meddelelse herom til Ministerkonferencen.e) Denne undtagelse foregriber ikke loesninger vedroerende specifikke aspekter af den af denne undtagelse omfattede lovgivning, hvorom der er forhandlet som led i sektoraftaler eller andre fora.FORSTAAELSE VEDROERENDE FORTOLKNINGEN AF ARTIKEL II, STK. 1, LITRA b), I DEN ALMINDELIGE OVERENSKOMST OM TOLD OG UDENRIGSHANDEL MEDLEMMERNE ER ENIGE OM FOELGENDE:1. For at sikre gennemsigtighed i de retlige rettigheder og forpligtelser, der foelger af artikel II, stk. 1, litra b), registreres arten og stoerrelsen af eventuelle »andre toldafgifter eller afgifter«, der opkraeves paa bundne toldpositioner som omhandlet i naevnte bestemmelse, i listerne over indroemmelserne, der er knyttet til GATT 1994, ud for den toldposition, de vedroerer. Det er underforstaaet, at dette ikke aendrer den retlige karakter af »toldafgifter og andre afgifter«.2. Den dato, fra hvilken »toldafgifterne og andre afgifter« er bundet, er med henblik paa anvendelsen af artikel II den 15. april 1994. »Andre toldafgifter og andre afgifter« registreres derfor i listerne med den paa dette tidspunkt gaeldende sats. Ved hver efterfoelgende genforhandling af en indroemmelse eller


text: forhandling om en ny indroemmelse er den gaeldende dato for den paagaeldende toldposition datoen for indarbejdelsen af den nye indroemmelse i den relevante liste. Datoen for det instrument, ved hvilket en indroemmelse vedroerende en saerlig toldposition for foerste gang blev indarbejdet i GATT 1947 eller GATT 1994, registreres ogsaa fortsat i kolonne 6 i loesbladslisterne.3. »Andre toldafgifter og andre afgifter« registreres for alle toldbindinger.4. Har en toldposition tidligere vaeret genstand for en indroemmelse, maa stoerrelsen af »andre toldafgifter og andre afgifter« registreret i den relevante liste ikke vaere hoejere end den sats, der var gaeldende paa tidspunktet for den foerste indarbejdning af indroemmelsen i den paagaeldende liste. Det staar ethvert medlem frit for at paaklage eksistensen af en »anden toldafgift eller anden afgift« med den begrundelse, at der paa tidspunktet for den oprindelige binding af den paagaeldende toldposition ikke fandtes nogen »anden toldafgift eller anden afgift«, saavel som overensstemmelsen mellem den registrerede sats for »andre toldafgifter og andre afgifter« med den tidligere bundne sats, i en periode paa tre aar efter datoen for WTO-overenskomstens ikrafttraeden eller tre aar efter datoen for deponeringen hos WTO's generaldirektoer af instrumentet for indarbejdelsen af den paagaeldende liste i GATT 1994, hvis dette tidspunkt falder senere.5. Registreringen af »andre toldafgifter og andre afgifter« i listerne foregriber ikke deres forenelighed med andre rettigheder og forpligtelser i henhold til GATT 1994 end dem, der beroeres af stk. 4. Alle medlemmer bevarer retten til til enhver tid at paaklage foreneligheden af saadanne »andre toldafgifter og andre afgifter« med saadanne forpligtelser.6. Med henblik paa denne forstaaelse finder bestemmelserne i artikel XXII og XXIII i GATT 1994 som udarbejdet og anvendt i overensstemmelse med forstaaelsen vedroerende tvistbilaeggelse anvendelse.7. »Andre toldafgifter og andre afgifter«, som ikke fandtes i en liste paa tidspunktet for deponeringen af instrumentet for indarbejdning af den paagaeldende liste i GATT 1994 hos - indtil datoen for WTO-overenskomstens ikrafttraeden - generaldirektoeren for de Kontraherende Parter i GATT 1947 eller derefter hos generaldirektoeren for WTO, maa ikke efterfoelgende foejes dertil, og eventuelle »andre toldafgifter og andre afgifter« registreret paa et lavere niveau end det paa tidspunktet gaeldende maa ikke haeves til dette niveau, medmindre saadanne tilfoejelser eller aendringer foretages inden seks maaneder efter tidspunktet for deponeringen af instrumentet.8. Beslutningen i stk. 2 vedroerende den gaeldende dato for hver indroemmelse med henblik paa anvendelsen af artikel II, stk. 1, litra b) i GATT 1994 traeder i stedet for beslutningen vedroerende den gaeldende dato, der blev truffet den 26. marts 1980 (BISD 27S/24).FORSTAAELSE VEDROERENDE FORTOLKNINGEN AF ARTIKEL XVII I DEN ALMINDELIGE OVERENSKOMST OM TOLD OG UDENRIGSHANDEL 1994 MEDLEMMERNE,der noterer sig, at artikel XVII fastsaetter forpligtelser for medlemmerne med hensyn til de i artikel XVII omhandlede statsforetagenders virksomhed, som skal vaere i overensstemmelse med de almindelige principper for ikke-diskriminerende behandling, der er foreskrevet i GATT 1994 for saa vidt angaar regeringsforanstaltninger, som beroerer private handlendes ind- og udfoersel,som desuden noterer sig, at medlemmerne er undergivet de forpligtelser, der foelger for dem af GATT 1994 for saa vidt angaar regeringsforanstaltninger, som beroerer statsforetagender,som