text:
ansøgningen om typegodkendelse af køretøjet.
 3.3.3. Hvis det drejer sig om komponenter, som ikke er typegodkendt:
 3.3.3.1. det i bilag 6 til 9 anførte antal prøveemner af de komponenter, der benyttes i køretøjerne, og som er repræsentative for den type, der skal godkendes.
 3.3.3.2. endvidere indleveres en prøve til den tekniske tjeneste til senere sammenligningsbrug.
 3.3.3.3. de i punkt 3.3.3.1 anførte prøveemner, som f.eks. sæder, forhæng, skillevægge osv., samt én færdigopbygget anordning, som er i overensstemmelse med ovennævnte.
 3.3.3.4. prøverne skal på tydelig og ikke sletbar måde være mærket med ansøgerens fabriks- eller handelsbetegnelse og typebetegnelsen.
 4. GODKENDELSE
 4.1. Hvis den type, der søges godkendt i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i de(n) pågældende del(e) af dette regulativ, meddeles typegodkendelse.
 4.2. Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. De første to cifre (i øjeblikket 03, svarende til ændringsserie 03) angiver den ændringsserie, som omfatter de seneste vigtige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme nummer til en anden type køretøj eller komponent, som er omhandlet i dette regulativ.
 4.3. Meddelelse om typegodkendelse eller udvidelse af typegodkendelse i henhold til dette regulativ skal meddeles de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til en af modellerne i bilag 3 eller 4 til dette regulativ.
 4.4. Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:
 4.4.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (2)
 4.4.2. nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, et »I« for at angive del I i dette regulativ, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er foreskrevet i punkt 4.4.1.
 4.4.3. Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 4.4.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så fald skal det regulativ, efter hvilket der er meddelt godkendelse i den stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, påføres i lodrette kolonner til højre for det i punkt 4.4.1 foreskrevne symbol.
 4.4.4. Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne slettes.
 4.4.5. Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på den fabrikationsplade, fabrikanten har anbragt på køretøjet.
 4.5. Det er ikke nødvendigt at mærke hvert enkelt fremstillingsmateriale. Den emballage, som de leveres i, skal dog mærkes med et internationalt godkendelsesmærke, som består af:
 4.5.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (2)
 4.5.2. nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, et »II« for at angive del II i dette regulativ, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er foreskrevet i punkt 4.4.1.
 4.5.3. I nærheden af cirklen:
 4.5.3.1. Symboler, som


text:
angiver materialernes monteringsretning:
 for vandret retning (jf. punkt 6.2.1)
 for lodret retning (jf. punkt 6.2.3 og 6.2.4)
 for vandret og lodret retning (jf. punkt 6.2.1, 6.2.3 og 6.2.4)
 4.5.3.2. Symbolet »V« angiver, at materialet opfylder kravene i punkt 6.2.2.
 4.5.4. Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne slettes.
 4.6. Komponenterne kan forsynes med godkendelsesmærket efter forskrifterne i punkt 4.5.
 4.6.1. Hvis komplette komponenter, f.eks. sæder, skillevægge, bagagehylder osv., mærkes, skal mærkningen omfatte symbolet »CD«, som angiver, at komponenten er godkendt som færdigopbygget anordning.
 4.7. Bilag 5 til dette regulativ indeholder eksempler på sammensætning af godkendelsesmærker.
 5. DEL I: GODKENDELSE AF EN KØRETØJSTYPE FOR SÅ VIDT ANGÅR BRÆNDBARHEDEN AF DE KOMPONENTER, DER BENYTTES I DET INDVENDIGE RUM, MOTORRUMMET OG EVENTUELLE SÆRSKILTE RUM TIL VARMEANLÆG, OG FOR SÅ VIDT ANGÅR BRÆNDBARHEDEN AF ELEKTRISKE KABLER OG KABELMUFFER ELLER KABELKANALER, DER BENYTTES I KØRETØJET, OG/ELLER DE I MOTORRUMMET OG EVENTUELLE SÆRSKILTE RUM TIL VARMEANLÆG BENYTTEDE ISOLERINGSMATERIALERS BRÆNDSTOF- ELLER SMØREMIDDELAFVISENDE EVNE
 5.1. Definition:
 I dette regulativs del I forstås ved:
 5.1.1. »køretøjstype«: køretøjer, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til fabrikantens typebetegnelse.
 5.2. Specifikationer
 5.2.1. Materialer i det indvendige rum og højst 13 mm uden for denne, materialer i motorrummet, materialer i et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg, elektriske kabler, kabelmuffer eller kabelkanaler, der anvendes i køretøjet, og som skal typegodkendes, skal opfylde forskrifterne i del II i dette regulativ.
 5.2.2. Materialer og/eller udstyr, der benyttes i det indvendige rum, motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg, elektriske kabler og kabelmuffer eller kabelkanaler og/eller i anordninger, der er godkendt som komponenter, skal indbygges således, at risikoen for udvikling og spredning af flammer reduceres mest muligt.
 5.2.3. Materialer og/eller udstyr af denne art må kun indbygges til brug i overensstemmelse med deres formål og den eller de prøvning(er), som de har gennemgået (se punkt 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5, 6.2.6 og 6.2.7), navnlig med hensyn til deres brændbarhed og smelteegenskaber (vandret/lodret retning) og/eller deres brændstof- eller smøremiddelafvisende evne.
 5.2.4. Klæbestof, der bruges til at fæstne det indre materiale til den bærende struktur, må så vidt muligt ikke påvirke materialets brændbarhed i negativ retning.
 6. DEL II: GODKENDELSE AF EN KOMPONENT FOR SÅ VIDT ANGÅR DENS BRÆNDBARHED OG/ELLER BRÆNDSTOF- ELLER SMØREMIDDELAFVISENDE EVNE
 6.1. Definitioner
 I dette regulativs del II forstås ved:
 6.1.1. »Komponenttype«: komponenter, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til:
 6.1.1.1. fabrikantens typebetegnelse
 6.1.1.2. den tilsigtede anvendelse (polstring af sæder, foring af tag, isolering osv.)
 6.1.1.3. basismaterialerne (f.eks. uld, plastic, gummi, blandede materialer)
 6.1.1.4. antallet af lag i tilfælde af kompositmateriale, og
 6.1.1.5. andre karakteristika, for så vidt de har en konstaterbar indvirkning på de i dette regulativ foreskrevne egenskaber
 6.1.2. »forbrændingshastighed«: kvotienten for den brændte afstand målt i henhold til bilag 6 og/eller bilag 8 til dette regulativ og den tid, det tager at brænde denne afstand. Udtrykkes i millimeter pr. minut
 6.1.3. »kompositmateriale«: et materiale bestående af flere lag materialer, der er ens eller forskellige, og som er sammenpresset ved cementering, limning, beklædning, svejsning osv. Er forskellige materialer samlet

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
punktvis (f.eks. ved sømme, hyppige svejsepunkter, nitning), betragtes sådanne materialer ikke som kompositmaterialer
 6.1.4. »eksponeret flade«: den flade af et materiale, der vender ind mod kabinen, motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg, når materialet er monteret i køretøjet
 6.1.5. »polstring«: den kombination af polster- og overfladematerialer, som tilsammen udgør sædets hynde
 6.1.6. »indvendig foring«: materiale(r), som (tilsammen) udgør overfladebeklædning og underlag på tag, væg eller gulv
 6.1.7. »isoleringsmateriale(r)«: materiale(r), som anvendes til at mindske varmeoverførsel ved konduktion, termisk stråling eller konvektion og til lyddæmpning af motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg
 6.1.8. »brændstof- eller smøremiddelafvisende evne«: materialers brændstof- eller smøremiddelafvisende evne ved måling i overensstemmelse med bilag 9 til dette regulativ
 6.2. Specifikationer
 6.2.1. Følgende materialer skal prøves i henhold til bilag 6 i dette regulativ:
 a)
 materialer og kompositmaterialer monteret i vandret stilling i det indvendige rum, og
 b)
 isoleringsmateriale(r) monteret i vandret stilling i motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg.
 Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis de dårligste prøveresultater giver en horisontal forbrændingshastighed på højst 100 mm/minut, eller hvis flammen slukkes, inden den når det sidste målepunkt.
 Materialer, som opfylder forskrifterne i punkt 6.2.3, anses for at opfylde forskrifterne i dette punkt.
 6.2.2. Følgende materialer skal prøves i henhold til bilag 7 i dette regulativ:
 a)
 materiale(r) og kompositmateriale(r) monteret mere end 500 mm over sædehynden og på køretøjets loft
 b)
 isoleringsmateriale(r) monteret i motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg.
 Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis der i de dårligste prøveresultater ikke dannes nogen dråbe, som antænder vattet.
 6.2.3. Følgende materialer skal prøves i henhold til bilag 8 i dette regulativ:
 a)
 materialer og kompositmaterialer monteret i lodret stilling i det indvendige rum
 b)
 isoleringsmateriale(r) monteret i lodret stilling i motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg.
 Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis de dårligste prøveresultater giver en lodrette forbrændingshastighed på højst 100 mm/minut, eller hvis flammen slukkes, inden et af de første markeringstråde ødelægges.
 6.2.4. Materialer, der opnår en gennemsnitlig CFE-værdi (kritisk varmeflux ved slukning) på 20 kW/m2 eller derover ved prøvning efter ISO 5658-2 (3), anses for at opfylde forskrifterne i punkt 6.2.2 og 6.2.3, forudsat der ikke observeres brændende dråber under de værste prøveresultater.
 6.2.5. Alle isoleringsmaterialer, som er monteret i motorrummet og et eventuelt særskilt rum til varmeanlæg, underkastes den i bilag 9 til dette regulativ beskrevne prøvning.
 Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis prøveemnets vægt under de værste prøveresultater ikke øges med mere end 1 g.
 Der tillades teknisk påkrævede pauser, f.eks. hvis slanger eller konstruktionselementer skal gå gennem materialet, forudsat at beskyttelsen opretholdes (f.eks. tætningsmiddel, tape osv.).
 6.2.6. Alle elektriske kabler, der overstiger en længde på 100 mm, og som anvendes i køretøjet, underkastes den i bilag 10 til dette regulativ beskrevne prøvning for modstandsdygtighed over for flammeudbredelse. Som alternativ til disse forskrifter kan den prøvningsprocedure, der er beskrevet i ISO-standard 6722-1: 2011, punkt 5.22, anvendes. Prøvningsrapporter og godkendelser af komponenter fremstillet i overensstemmelse med ISO 6722: 2006, punkt 12, forbliver gyldige.
 Eksponeringen mod prøvningsflammen er afsluttet:


text:
1)
 for enlederkabler:
 a)
 når lederen bliver synlig, eller
 b)
 efter 15 sekunder for kabler med en leder med en diameter på mindre end eller lig med 2,5 mm2, og
 c)
 efter 30 sekunder for kabler med en leder med en diameter på over 2,5 mm2
 eller
 2)
 for kappebeklædte, skærmede eller uskærmede en- eller flerlederkabler med en samlet diameter på mindre end eller lig med 15 mm2:
 a)
 indtil en af lederne bliver synlig eller i 30 sekunder for alle kabler, alt efter hvad der indtræffer først
 eller
 3)
 for kappebeklædte, skærmede eller uskærmede en- eller flerlederkabler med en samlet diameter på over 15 mm2:
 a)
 1) eller 2), alt efter hvad der er relevant.
 Elektriske kabler under 2) kan prøves som enhed eller enkeltvist.
 Elektriske kabler under 3) skal prøves enkeltvist.
 Resultatet af prøvningen skal anses for tilfredsstillende, hvis en forbrændingsflamme i isoleringsmaterialet ved det værst tænkelige prøveresultat slukkes i løbet af 70 sekunder, og hvis mindst 50 mm isolering ved prøveemnets top forbliver ubrændt.
 6.2.7. Enhver form for kabelmuffer eller kabelkanaler med en længde på over 100 mm skal underkastes en prøvning til bestemmelse af forbrændingshastigheden for materialer som specificeret i bilag 8. Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis de dårligste prøveresultater giver en lodret forbrændingshastighed på højst 100 mm/minut, eller hvis flammen slukkes, inden et af de første markeringstråde ødelægges.
 6.2.8. Følgende materialer skal ikke underkastes den i bilag 6-8 beskrevne prøvning:
 6.2.8.1. dele fremstillet af metal eller glas
 6.2.8.2. enkelte løsdele af sæderne med en masse af ikke-metallisk materiale på under 200 g. Hvis den samlede masse af dette tilbehør overstiger 400 g ikke-metallisk materiale pr. sæde, skal hvert materiale prøves
 6.2.8.3. dele, hvis overfladeareal eller volumen ikke overstiger henholdsvis:
 6.2.8.3.1. 100 cm2 eller 40 cm3 for så vidt angår de dele, der hører sammen med en individuel siddeplads
 6.2.8.3.2. 300 cm2 eller 120 cm3 pr. sæderække og, maksimalt, pr. løbende meter af indersiden af det indvendige rum for de dele, som er fordelt i køretøjet, og som ikke hører sammen med en individuel siddeplads
 6.2.8.4. dele, for hvilke det ikke er muligt at udtage en prøve med de foreskrevne dimensioner som specificeret i punkt 3.1 i bilag 6, punkt 3 i bilag 7 og punkt 3.1 i bilag 8.
 7. ÆNDRING AF TYPE OG UDVIDELSE AF GODKENDELSE
 7.1. Enhver ændring af en køretøjstype eller komponenttype, som vedrører dette regulativ, skal meddeles den godkendende myndighed, som har godkendt køretøjstypen eller komponenttypen. Denne myndighed kan da enten:
 7.1.1. skønne, at de foretagne ændringer næppe vil have mærkbar ugunstig virkning, og at køretøjerne eller komponenterne stadig opfylder forskrifterne, eller
 7.1.2. kræve en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningens udførelse.
 7.2. De kontraherende parter, der anvender dette regulativ, underrettes om, hvorvidt godkendelse er meddelt eller nægtet, med angivelse af ændringer, efter proceduren i punkt 4.3 ovenfor.
 7.3. Den typegodkendende myndighed, som meddeler udvidelse af typegodkendelsen, tildeler et fortløbende nummer til hver meddelelsesformular, som udfærdiges vedrørende udvidelsen, og underretter de øvrige kontraherende parter i 1958-overenskomsten,


text:
som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 3 eller 4 til dette regulativ.
 8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i overenskomstens tillæg 1 (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), idet følgende forskrifter finder anvendelse:
 8.1. Køretøjer/komponenter, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal være fremstillet således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type, idet de opfylder forskrifterne i den eller de relevante dele i dette regulativ.
 8.2. Den godkendende myndighed, som har meddelt godkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på de enkelte produktionsanlæg. Den normale hyppighed af sådan efterprøvning er én gang hvert andet år.
 9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 9.1. Godkendelser, som er meddelt for en type køretøj/komponent i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis ovenstående forskrifter ikke er opfyldt.
 9.2. Hvis en kontraherende part, som anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de øvrige kontraherende parter, som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 3 eller 4 til dette regulativ.
 10. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Hvis indehaveren af godkendelsen ophører fuldstændigt med at producere en køretøjstype, som er godkendt i henhold til dette regulativ, underrettes den typegodkendende myndighed, som har meddelt godkendelsen, herom. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter den pågældende myndighed, de andre parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 3 eller 4 til dette regulativ.
 11. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE TYPEGODKENDENDE MYNDIGHEDER
 De parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, meddeler De Forenede Nationers sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som forestår godkendelsesprøvninger, og på de typegodkendende myndigheder, som meddeler godkendelser, og hvortil meddelelser udstedt i andre lande om godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse skal sendes.
 12. OVERGANGSBESTEMMELSER
 12.1. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 01 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at meddele godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01.
 12.2. Fra 24 måneder efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 01 må de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den køretøjstype eller komponenttype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01.
 12.3. Fra 60 måneder efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 01 kan de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, nægte den første nationale eller regionale indregistrering (første ibrugtagning) af køretøjer, som ikke opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01.
 12.4. Selv efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 01 til dette regulativ skal godkendelser af komponenter efter de forudgående ændringsserier til regulativet forblive gyldige, og de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat acceptere dem.
 12.5. Kontraherende parter, der anvender dette regulativ, må ikke nægte at meddele udvidelse af godkendelser i henhold til ændringsserie 00 til dette


text:
regulativ.
 12.6. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at meddele godkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.
 12.7. Fra 48 måneder efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 må de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den komponenttype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.
 12.8. Fra 60 måneder efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 må de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.
 12.9. Fra 96 måneder efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 02 kan de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, nægte den første nationale indregistrering (første ibrugtagning) af køretøjer, som ikke opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 02.
 12.10. Selv efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 02 skal godkendelser af komponenter efter de forudgående ændringsserier til regulativet forblive gyldige, og de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat acceptere dem.
 12.11. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 03 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at meddele godkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 03.
 12.12. Fra den 1. september 2019 må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den køretøjstype eller komponenttype, der skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 03.
 12.13. Fra den 1. september 2021 kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte den første nationale registrering (første ibrugtagning) af et køretøj, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 03.
 12.14. Selv efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 03 skal godkendelser af komponenter efter de forudgående ændringsserier til regulativet forblive gyldige, og de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, skal fortsat acceptere dem.
 (1) Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, punkt 2.
 (2) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i 1958-overenskomsten er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6- http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 (3) ISO 5658-2:2006 Reaktion mod brand — spredning af ild — Del 2: Lateral spredning på bygninger og transportprodukter i lodret konfiguration.
 BILAG 1
 OPLYSNINGSSKEMA FOR KØRETØJ
 I overensstemmelse med punkt 3.2 i dette regulativ om typegodkendelse af et køretøj for så vidt angår brændbarheden af de komponenter, der benyttes i det indvendige rum, motorrummet og eventuelle særskilte rum til varmeanlæg og/eller de i motorrummet og eventuelle særskilte rum til varmeanlæg benyttede isoleringsmaterialers brændstof- eller smøremiddelafvisende evne.
 1. GENERELT
 1.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse): ...
 1.2. Type og handelsbetegnelse(r): ...
 1.3. Typeidentifikationsmærke, såfremt anført på køretøjet: ...
 1.4. Mærkets placering: ...
 1.5. Køretøjets klasse (1): ...
 1.6. Fabrikantens navn og adresse: ...
 1.7. Adresse(r) på samlefabrik(ker): ...
 2. KØRETØJETS ALMINDELIGE SPECIFIKATIONER
 2.1. Fotografier og/eller tegninger af et repræsentativt køretøj:
 3. KARROSSERI
 Indvendigt udstyr og/eller isoleringsmaterialer
 3.1. Sæder
 3.1.1. Momsregistreringsnr.: ...
 3.2. Materiale(r), der anvendes i det indvendige rum, idet


text:
der for hvert materiale angives:
 3.2.1. Komponentens typegodkendelsesnummer, hvis det foreligger: ...
 3.2.2. Fabrikat: ...
 3.2.3. Typebetegnelse: ...
 3.2.4. Prøvet i overensstemmelse med punkt 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 (2): ...
 3.2.5. For ikke godkendte materialer
 3.2.5.1. Basismateriale(r)/betegnelse: .../... .. ...
 3.2.5.2. Kompositmateriale/usammensat materiale (2), antal lag (2): ...
 3.2.5.3. Type belægning (2): ...
 3.2.5.4. Største/mindste tykkelse: ...mm
 3.3. Materialer anvendt til isolering i motorrummet og/eller særskilt rum til varmeanlæg, idet der for hvert materiale angives:
 3.3.1. Komponentens typegodkendelsesnummer, hvis det foreligger: ...
 3.3.2. Fabrikat: ...
 3.3.3. Typebetegnelse: ...
 3.3.4. Prøvet i overensstemmelse med punkt 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 (2): ...
 3.3.5. For ikke godkendte materialer
 3.3.5.1. Basismateriale(r)/betegnelse:. .../... .. ...
 3.3.5.2. Kompositmateriale/usammensat materiale (2), antal lag (2): ...
 3.3.5.3. Type belægning (2): ...
 3.3.5.4. Største/mindste tykkelse: ... mm
 3.4. Elektriske kabler, idet der for hver type angives:
 3.4.1. Komponenttypegodkendelsesnummer (-numre), hvis det foreligger: ...
 3.4.2. Fabrikat: ...
 3.4.3. Typebetegnelse: ...
 3.4.4. For ikke godkendte materialer
 3.4.4.1. Basismateriale(r)/betegnelse:. .../... .. ...
 3.4.4.2. Kompositmateriale/usammensat materiale (2), antal lag (2): ...
 3.4.4.3. Type belægning (2): ...
 3.4.4.4. Største/mindste tykkelse: ...mm
 (1) Som defineret i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.6, punkt 2).
 (2) Det ikke gældende overstreges.:
 BILAG 2
 OPLYSNINGSSKEMA FOR KOMPONENT
 I overensstemmelse med regulativets punkt 3.2 om typegodkendelse af en komponent, der benyttes i det indvendige rum, motorrummet og eventuelle særskilte rum til varmeanlæg for så vidt angår de i motorrummet og eventuelle særskilte rum til varmeanlæg benyttede isoleringsmaterialers brændbarhed og/eller brændstof- eller smøremiddelafvisende evne.
 1. GENERELT
 1.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse): ...
 1.2. Type og handelsbetegnelse(r): ...
 1.3. Fabrikantens navn og adresse: ...
 1.4. Anbringelsessted og -måde for godkendelsesmærket for komponenter og separate tekniske enheder ...
 1.5. Adresse(r) på samlefabrik(ker): ...
 2. INDVENDIGE MATERIALER
 2.1. Materiale(r) beregnet til vandret/lodret/både vandret og lodret montering (1)
 Materiale(r) beregnet til montering mere end 500 mm over sædehynden og på køretøjets loft: Ja/Ikke relevant (1)
 2.2. Basismateriale(r)/betegnelse:. .../... .. ...
 2.3. Kompositmateriale/usammensat materiale (1), antal lag (1) ...
 2.4. Type belægning (1) ...
 2.5. Største/mindste tykkelse: ... mm
 2.6. Eventuelt typegodkendelsesnummer: ...
 3. ISOLERINGSMATERIALER
 3.1. Materiale(r) beregnet til vandret/lodret/både vandret og lodret montering (1)
 3.2. Basismateriale(r)/betegnelse:. .../... .. ...
 3.3. Kompositmateriale/usammensat materiale (1), antal lag (1) ...
 3.4. Type belægning (1) ...
 3.5. Største/mindste tykkelse: ... mm
 3.6. Eventuelt typegodkendelsesnummer: ...
 4. ELEKTRISKE KABLER
 4.1. Materiale(r), der benyttes til: ...
 4.2. Basismateriale(r)/betegnelse:. .../... .. ...
 4.3. Kompositmateriale/usammensat materiale (1), antal lag (1) ...
 4.4. Type belægning (1) ...
 4.5. Største/mindste tykkelse: ...mm
 4.6. Eventuelt typegodkendelsesnummer: ...
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 3
 MEDDELELSE
 (Største format: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Udstedt af:
 Myndighedens navn:
 ...
 ...
 ...
 vedrørende (2):
 Meddelelse af godkendelse
 Udvidelse af godkendelse
 Nægtelse af godkendelse
 Inddragelse af godkendelse
 Endeligt ophør af produktionen
 for en køretøjstype i henhold til regulativ nr. 118
 Godkendelse nr. ...
 Udvidelse nr. ...
 Årsag til udvidelse: ...
 AFDELING I
 GENERELT
 1.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse): ...
 1.2. Type: ...
 1.3. Typeidentifikationsmærke, hvis markeret på køretøjet/komponenten/den separate tekniske enhed (2) (1): ...
 1.3.1.


text:
Mærkets placering: ...
 1.4. Køretøjets klasse (2): ...
 1.5. Fabrikantens navn og adresse: ...
 1.6. Godkendelsesmærkets placering: ...
 1.7. Adresse(r) på samlefabrik(ker): ...
 AFDELING II
 1. Eventuelle supplerende oplysninger
 2. Teknisk tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af prøvningen: ...
 3. Dato på rapport udstedt af denne tjeneste: ...
 4. Prøvningsrapportens nummer: ...
 5. Eventuelle bemærkninger: ...
 6. Sted: ...
 7. Dato: ...
 8. Underskrift: ...
 9. Indholdsfortegnelsen til den informationspakke, der er indgivet til den typegodkendende myndighed, og som kan fås ved henvendelse hertil, er vedlagt.
 (1) Kendingsnummer på den stat, der har meddelt/udvidet/nægtet/inddraget godkendelsen.
 (2) Det ikke gældende overstreges (i nogle tilfælde skal intet overstreges, f.eks. hvis flere muligheder er gældende)
 (1) Hvis typeidentifikationsmærkerne består af tegn, der ikke er relevante for beskrivelsen af de typer køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er omfattet af dette oplysningsskema, skal disse tegn i følgedokumenterne markeres med symbolet »?« (f.eks. ABC??123??).
 (2) Som defineret i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.6, para. 2).
 BILAG 4
 MEDDELELSE
 (Største format: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Udstedt af:
 Myndighedens navn:
 ...
 ...
 ...
 vedrørende (2):
 Meddelelse af godkendelse
 Udvidelse af godkendelse
 Nægtelse af godkendelse
 Inddragelse af godkendelse
 Endeligt ophør af produktionen
 af en komponenttype i medfør af regulativ nr. 118
 Godkendelse nr. ...
 Udvidelse nr. ...
 Årsag til udvidelse: ...
 AFDELING I
 GENERELT
 1.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse): ...
 1.2. Type: ...
 1.3. Typeidentifikationsmærke, hvis markeret på anordningen (3): ...
 1.3.1. Mærkets placering: ...
 1.4. Fabrikantens navn og adresse: ...
 1.5. Godkendelsesmærkets placering: ...
 1.6. Adresse(r) på samlefabrik(ker): ...
 AFDELING II
 1. Eventuelle yderligere oplysninger: se tillæg 1.
 2. Teknisk tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af prøvningen: ...
 3. Dato på rapport udstedt af denne tjeneste: ...
 4. Prøvningsrapportens nummer: ...
 5. Eventuelle bemærkninger: ...
 6. Sted: ...
 7. Dato: ...
 8. Underskrift: ...
 9. Indholdsfortegnelsen til den informationspakke, der er indgivet til den typegodkendende myndighed, og som kan fås ved henvendelse hertil, er vedlagt.
 (1) Kendingsnummer på den stat, der har meddelt/udvidet/nægtet/inddraget godkendelsen.
 (2) Det ikke gældende overstreges (i nogle tilfælde skal intet overstreges, f.eks. hvis flere muligheder er gældende)
 (3) Hvis typeidentifikationsmærkerne består af tegn, der ikke er relevante for beskrivelsen af de typer køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er omfattet af dette oplysningsskema, skal disse tegn i følgedokumenterne markeres med symbolet »?« (f.eks. ABC??123??).
 TILLÆG 1
 Tillæg til meddelelsesformular nr. ... vedrørende typegodkendelse af en komponenttype efter regulativ nr. 118
 1. Supplerende oplysninger
 1.1. Indvendige materialer
 1.1.1. Monteringsretning for komponenten: vandret/lodret/både vandret og lodret retning (1).
 1.1.2. Opfylder forskrifterne i punkt 6.2.2: Ja/Ikke relevant (1)
 1.1.3. Opfyldelsen er blevet kontrolleret for komponenter, der er godkendt som færdigopbyggede anordninger: Ja/Nej (1)
 1.1.4. Begrænsninger i anvendelsen og krav til indbygning: ....
 1.2. Isoleringsmaterialer
 1.2.1. Monteringsretning for komponenten: vandret/lodret/både vandret og lodret retning (1).
 1.2.2. Opfyldelsen er blevet kontrolleret for komponenter, der er godkendt som færdigopbyggede anordninger: Ja/Nej (1)
 1.2.3. Begrænsninger i anvendelsen og krav til indbygning: ...
 1.3. Elektriske kabler
 1.3.1. Begrænsninger i anvendelsen


text:
og krav til indbygning: ...
 2. Bemærkninger: ...
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 5
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER
 EKSEMPEL 1
 (jf. regulativets del I)
 a = 8 mm min.
 Ovenstående godkendelsesmærke på et køretøj viser, at den pågældende køretøjstype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til del I i regulativ nr. 118 og er blevet tildelt godkendelsesnummer 031234. De første to cifre i godkendelsesnummeret (03) angiver, at godkendelsen er meddelt efter forskrifterne i regulativ nr. 118 som ændret ved ændringsserie 03.
 EKSEMPEL 2
 (jf. regulativets del II)
 a = 8 mm min.
 Ovenstående typegodkendelsesmærke på en komponent viser, at den pågældende komponenttype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til del II i regulativ nr. 118 og er blevet tildelt godkendelsesnummer 031234. De første to cifre i godkendelsesnummeret (03) angiver, at godkendelsen er meddelt efter forskrifterne i regulativ nr. 118 som ændret ved ændringsserie 03.
 Det supplerende symbol angiver komponentens monteringsretning.
 Det supplerende symbol angiver, at komponenten opfylder forskrifterne i punkt 6.2.2.
 Det supplerende symbol angiver godkendelse som færdigopbygget anordning, f.eks. sæder, skillevægge osv.
 De supplerende symboler anvendes kun, hvor det er relevant.
 BILAG 6
 PRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS HORISONTALE FORBRÆNDINGSHASTIGHED
 1. PRØVEUDTAGNING OG PRINCIP
 1.1.
 Hvis der er tale om et isotropisk materiale, skal der udtages 5 eksemplarer til prøvning, og hvis der er tale om et ikke-isotropisk materiale, skal der udtages 10 eksemplarer (5 for hver retning).
 1.2.
 Prøverne udtages af det materiale, der skal underkastes prøvning. Når det drejer sig om materialer med forskellige forbrændingshastigheder alt efter materialets retning, skal hver retning prøves. Prøveemnerne udtages og anbringes i prøveapparaturet, således at det bliver muligt at måle den højeste forbrændingshastighed. Når materialet leveres afskåret i bestemte bredder, skal der afskæres en længde på mindst 500 mm over hele bredden. Prøverne udtages af emnet i en afstand af mindst 100 mm fra materialets kant og med lige store mellemrum. Prøverne udtages på samme måde på de færdige produkter, hvis produktets form tillader det. Hvis produktets tykkelse er større end 13 mm, skal den reduceres til 13 mm ved en mekanisk metode på den side, der ikke vender ind mod det relevante rum (det indvendige rum, motorrummet eller særskilt rum til varmeanlæg). Hvis dette ikke kan lade sig gøre, udføres prøven efter aftale med den tekniske tjeneste på den oprindelige tykkelse af materialet, hvilket skal anføres i prøverapporten.
 Kompositmaterialer (se punkt 6.1.3) prøves som et ensartet stykke. I tilfælde af flere lag af forskellige materialer, der ikke betragtes som kompositmaterialer, skal hvert enkelt lag i en dybde af 13 mm fra den side, der vender ind mod kabinen, prøves særskilt.
 1.3.
 Et prøveemne anbringes vandret på et U-formet stativ og udsættes for en defineret flamme i 15 sekunder i et forbrændingskammer, idet flammen virker på prøveemnets frie kant. Prøven giver mulighed for at bestemme, om og i givet fald hvornår flammen slukkes, samt hvor lang tid, det tager for flammen at gennemløbe en målt afstand.
 2. APPARATUR
 2.1.
 Et forbrændingskammer (figur 1), helst af rustfrit stål, med de


text:
i figur 2 anførte dimensioner. På kammerets forside er der en ildfast observationsrude, som kan dække hele forsiden og fungere som adgangsluge.
 Kammerets bund er forsynet med ventilationshuller, og i den øverste del er der en udluftningssprække, som går hele vejen rundt. Forbrændingskammeret placeres på fire fødder med en højde på 10 mm.
 I den ene ende kan kammeret have en åbning til indføring af prøveholderen med den udtagede prøve; i den anden ende føres gasslangen ind gennem en åbning. Det smeltede materiale opsamles i en skål (se figur 3) anbragt på kammerets bund mellem ventilationshullerne uden at tildække disse.
 Figur 1
 Eksempel på forbrændingskammer med prøveholder og opsamlingsskål
 Figur 2
 Eksempel på forbrændingskammer
 (Dimensioner i millimeter)
 Figur 3
 Eksempel på opsamlingsskål
 (Dimensioner i millimeter)
 2.2.
 Prøvebeholder bestående af to U-formede metalplader eller rammer af korrosionsbestandigt materiale. Dimensionerne er anført i figur 4.
 Den nederste plade er forsynet med tapper og den øverste plade med udboringer, der passer hertil, således at prøveemnet kan fastgøres sikkert. Tapperne fungerer ligeledes som målepunkter for forbrændingsafstandens begyndelse og afslutning.
 Et stativ bestående af varmebestandige tråde med en diameter på 0,25 mm, der er udspændt på tværs af prøveholderens nederste plader med mellemrum på 25 mm (se figur 5), skal forefindes.
 Prøveemnets nederste del skal være i en afstand på 178 mm over bundpladen. Afstanden mellem prøveholderens kant og kammerets yderste punkt skal være 22 mm; afstanden mellem prøveholderens langsgående kanter og kammerets sider skal være 50 mm (alle dimensioner målt indvendigt). (Se figur 1 og 2)
 Figur 4
 Eksempel på prøveholder
 (Dimensioner i millimeter)
 Figur 5
 Eksempel på udsnit af den U-formede ramme, underste del beregnet til udstyring med støttetråde
 (Dimensioner i millimeter)
 2.3. Gasbrænder
 Den lille flammekilde udgøres af en bunsenbrænder med en indvendig diameter på 9,5 ±0,5 mm. Denne anbringes i forbrændingskammeret således, at dysens centrum befinder sig 19 mm under midten af underkanten på prøveemnets åbne side (se figur 2).
 2.4. Prøvegas
 Den gas, der tilføres brænderen, skal have en brændværdi på ca. 38 MJ/m3 (f.eks. naturgas).
 2.5.
 Metalkam med en længde på mindst 110 mm og syv eller otte tænder med afrundet spids for hver 25 mm.
 2.6.
 Kronometer med en nøjagtighed på 0,5 sek.
 2.7.
 Stinkskab. Forbrændingskammeret kan anbringes i et stinkskab, forudsat at stinkskabets indvendige rumfang er mindst 20 gange, men højst 110 gange større end forbrændingskammerets rumfang, og at ingen af dets dimensioner (højde, bredde eller dybde) er mere end 2,5 gange større end én af de to andre. Før prøvning måles den lodrette lufthastighed i stinkskabet 100 mm foran og bag ved det sted, hvor forbrændingskammeret tænkes anbragt. Den skal være på mellem 0,10 og 0,30 m/sek. for at undgå, at operatøren generes af forbrændingsprodukterne. Der kan anvendes et stinkskab med naturlig ventilation med en passende lufthastighed.
 3. PRØVEEMNER
 3.1. Form og dimensioner
 3.1.1.
 Prøveemnets form og dimensioner er angivet i figur 6. Tykkelsen af prøveemnet svarer til tykkelsen af det produkt, der skal prøves. Den må ikke være tykkere end 13 mm. Hvis prøveudtagningen tillader


text:
det, skal prøveemnets tværsnit være konstant over hele længden.
 Figur 6
 Prøveemne
 (Dimensioner i millimeter)
 3.1.2.
 Hvis et produkts form og dimensioner ikke gør det muligt at udtage en prøve af en bestemt dimension, skal følgende minimumsdimensioner overholdes:
 a)
 for prøveemner med en bredde på mellem 3 og 60 mm skal længden være 356 mm. I dette tilfælde prøves materialet over produktets bredde
 b)
 for prøveemner med en bredde på mellem 60 og 100 mm skal længden være mindst 138 mm. I dette tilfælde svarer den mulige forbrændingsafstand til emnets længde, idet målingen begynder ved første målepunkt.
 3.1.3.
 Prøveemnets størrelse skal anføres i prøverapporten.
 3.2. Konditionering
 Prøveemnerne opbevares i mindst 24 timer og højst 7 dage ved en temperatur på 23 °C ± 2 °C og en relativ luftfugtighed på 50 % ± 5 % og skal forblive under disse betingelser indtil umiddelbart før prøvningen.
 4. FREMGANGSMÅDE
 4.1.
 Prøveemner med luv eller lodden overflade anbringes på en plan flade og redes to gange mod luven med kammen (punkt 2.5).
 4.2.
 Prøveemnet anbringes i prøveholderen (punkt 2.2), således at den udsatte side vendes nedad i retning af flammen.
 4.3.
 Gasflammen indstilles til en højde af 38 mm ved hjælp af mærket på kammeret, idet brænderens luftindtag er lukket. For at stabiliseres skal flammen brænde mindst et minut, inden de enkelte prøvninger indledes.
 4.4.
 Prøveholderen skubbes ind i forbrændingskammeret, således at prøveemnets ende udsættes for flammen, og 15 sekunder senere afbrydes gastilførslen.
 4.5.
 Målingen af forbrændingstiden påbegyndes i det øjeblik, hvor flammen passerer det første målepunkt. Der foretages observationer af flammens udbredelse på den side, der brænder hurtigst (over- eller underside).
 4.6.
 Målingen af forbrændingstiden afsluttes, når flammen når det sidste målepunkt, eller når flammen slukkes, inden den når dette punkt. Hvis flammen ikke når det sidste målepunkt, måles den brændte afstand indtil det punkt, hvor flammen slukkes. Den brændte afstand er den opløste del af prøveemnet, der er ødelagt udvendigt eller indvendigt af forbrændingen.
 4.7.
 Hvis prøveemnet ikke antændes, eller hvis det ikke fortsætter med at brænde, efter at brænderen er slukket, eller flammen slukkes, inden den når det første målepunkt, således at det ikke er muligt at måle forbrændingens varighed, anføres det i prøverapporten, at forbrændingshastigheden er 0 mm/minut.
 4.8.
 Under en serie prøver eller ved gentagne prøver skal man sikre sig, at forbrændingskammeret og prøveholderen har en maksimumstemperatur på 30 °C, inden de enkelte prøvninger indledes.
 5. BEREGNING
 Forbrændingshastigheden, B (1), i mm pr. minut er givet ved formlen:
 B = 60 s/t
 hvor:
 s
 =
 længden i millimeter af den brændte afstand
 t
 =
 forbrændingens varighed i sekunder for afstanden s.
 (1) Forbrændingshastigheden (B) for hvert prøveemne beregnes kun, hvis flammen når det sidste målepunkt eller enden af prøveemnet.
 BILAG 7
 PRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS SMELTEEGENSKABER
 1. PRØVEUDTAGNING OG PRINCIP
 1.1. Der skal prøves fire prøveemner for hver af de to sider (hvis de ikke er identiske).
 1.2. Et prøveemne anbringes i vandret stilling og udsættes for et elektrisk varmeapparat. Der anbringes en beholder under prøveemnet til


text:
opsamling af de opståede dråber. Der lægges noget vat i denne beholder med henblik på at kontrollere, om nogen af dråberne står i flammer.
 2. APPARATUR
 Udstyret består af (se figur 1):
 a)
 et elektrisk varmeapparat
 b)
 en prøveholder med rist
 c)
 en beholder (til opståede dråber)
 d)
 et stativ (til udstyret).
 2.1. Varmekilden er et elektrisk varmeapparat med en nytteeffekt på 500 W. Strålefladen skal være fremstillet af en gennemsigtig kvartsplade med en diameter på 100 ± 5 mm.
 Den udstrålede varme fra udstyret, målt på en flade, som er parallel med varmeapparatets flade i en afstand af 30 mm, skal være 3 W/cm2.
 2.2. Kalibrering
 Til kalibrering af varmeapparatet anvendes et varmefluxmeter (radiometer) af typen Gardon (folie) med et konstruktionseffektområde på ikke over 10 W/cm2. Det emne, der udsættes for bestråling, og eventuelt i mindre omfang konvektion, skal være fladt, cirkelrundt, ikke over 10 mm i diameter og være belagt med en bestandig matsort lak.
 Emnet skal indeholdes i en vandkølet beholder, hvis forside skal være af højpoleret metal, flad, sammenfaldende med emnets plan og cirkelrund, med en diameter på ca. 25 mm.
 Strålingen må ikke gå gennem nogen rude, før den når emnet.
 Instrumentet skal være robust, enkelt at opstille og anvende, ufølsomt over for træk og med en stabil kalibrering. Instrumentets nøjagtighed skal ligge inden for ± 3 % og gentageligheden inden for 0,5 %.
 Hver gang der foretages en omkalibrering af varmeapparatet, skal varmefluxmeterets kalibrering kontrolleres ved sammenligning med et instrument, der opbevares som referencenorm og ikke anvendes til noget andet formål.
 Referenceinstrumentet skal kalibreres fuldstændigt en gang om året i overensstemmelse med en national standard.
 2.2.1. Kontrol af kalibreringen
 Den bestråling, der frembringes af kraftkilden, og som ifølge den oprindelige kalibrering svarer til en bestråling på 3 W/cm2, skal kontrolleres med hyppige mellemrum (mindst en gang for hver 50 driftstimer), og udstyret skal omkalibreres, hvis der ved en sådan kontrol viser sig en afvigelse på mere end 0,06 W/cm2.
 2.2.2. Kalibreringsprocedure
 Udstyret placeres i et miljø, der i det væsentlige er frit for luftstrømme (højst 0,2 m/s).
 Udstyrets varmefluxmeter stilles i prøveemneposition, således at målet for varmefluxmeteret befinder sig centralt inden for varmeapparatets overflade.
 Elforsyningen tændes og den kraftforsyning i strømfordeleren, der er nødvendig for at frembringe en bestråling i midten af varmeapparatets overflade på 3 W/cm2, etableres. Justering til kraftenheden til visning af 3 W/cm2 bør efterfølges af en periode på fem minutter uden yderligere justering for at sikre ligevægten.
 2.3. Prøveholderen skal være en metalring (figur 1). Oven på denne holder anbringes en rist fremstillet af rustfri ståltråd, med følgende dimensioner:
 a)
 indvendig diameter: 118 mm
 b)
 hullernes dimension: 2,10 mm2
 c)
 ståltrådens diameter: 0,70 mm
 2.4. Beholderen skal bestå af et cylindrisk rør med en indvendig diameter på 118 mm og en dybde på 12 mm. Beholderen fyldes med vat.
 2.5. De i punkt 2.1, 2.3 og 2.4 anførte genstande fastholdes af et lodret stativ.
 Varmeapparatet er anbragt oven på holderen, således at strålefladen er horisontal og strålingen sker nedad.
 Stativet


text:
skal være forsynet med håndtag/pedal, hvormed varmeapparatets holder langsomt kan løftes. Det skal ligeledes være forsynet med en lås, således at varmeapparatet kan føres tilbage til udgangspositionen.
 I deres normale stilling skal akserne for varmeapparatet, prøveholderen og beholderen være sammenfaldende.
 3. PRØVEEMNER
 Prøveemnerne skal måle: 70 mm × 70 mm. Prøverne udtages på samme måde på de færdige produkter, hvis produktets form tillader det. Hvis produktets tykkelse er større end 13 mm, skal den reduceres til 13 mm ved en mekanisk metode på den side, der ikke vender ind mod det relevante rum (det indvendige rum, motorrummet eller særskilt rum til varmeanlæg). Hvis dette ikke kan lade sig gøre, udføres prøven efter aftale med den tekniske tjeneste på den oprindelige bredde af materialet, hvilket skal anføres i prøverapporten.
 Kompositmaterialer (se punkt 6.1.3 i regulativet) prøves som et ensartet stykke.
 I tilfælde af flere lag af forskellige materialer, der ikke betragtes som kompositmaterialer, skal hvert enkelt lag i en dybde af 13 mm fra den side, der vender ind mod det relevante rum (det indvendige rum, motorrummet eller særskilt rum til varmeanlæg), prøves særskilt.
 Den samlede masse af det afprøvede materiale skal være mindst 2 g. Hvis et emnes masse er mindre, tilføjes et tilstrækkeligt antal prøveemner.
 Hvis materialets to overflader er forskellige, skal begge flader prøves, hvilket indebærer, at der prøves otte prøveemner. Prøveemnerne og vattet konditioneres i mindst 24 timer ved en temperatur på 23 ± 2 °C og en relativ luftfugtighed på 50 ± 5 % og skal forblive under disse betingelser indtil umiddelbart før prøvningstidspunktet.
 4. FREMGANGSMÅDE
 Prøveemnet anbringes på holderen, og denne indstilles således, at afstanden mellem varmeapparatets overflade og prøveemnets overside er 30 mm.
 Beholderen, inklusive vattet, anbringes under holderens rist i en afstand af 300 mm.
 Varmeapparatet flyttes til side, således at det ikke kan stråle på prøveemnet, og tændes. Når det er på fuld styrke, flyttes det hen over prøveemnet, og tidtagningen indledes.
 Hvis materialet smelter eller deformerer, ændres varmeapparatets højde, således at afstanden på 30 mm bevares.
 Hvis materialet antændes, flyttes varmeapparatet til side 3 sekunder senere. Det føres tilbage i stilling, når flammen er slukket, og den samme fremgangsmåde gentages, så ofte det er nødvendigt i de første fem minutter af prøvningen.
 Efter prøvningens femte minut foretages følgende:
 i)
 hvis prøveemnet er slukket (hvad enten det antændtes eller ej under de første fem minutter af prøvningen), fastholdes varmeapparatet i stillingen, også selv om prøveemnet genantændes.
 ii)
 hvis materialet står i flammer, føres varmeapparatet først tilbage i stilling, når materialet er slukket.
 I begge tilfælde skal prøvningen fortsættes i yderligere fem minutter.
 5. RESULTATER
 De konstaterede fænomener noteres i prøverapporten, f.eks.:
 i)
 eventuelt dråbefald, med eller uden flammer
 ii)
 eventuel antændelse af vattet.
 (Dimensioner i millimeter)
 BILAG 8
 PRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS LODRETTE FORBRÆNDINGSHASTIGHED
 1. PRØVEUDTAGNING OG PRINCIP
 1.1.
 Hvis der er tale om et isotropisk materiale, skal der udtages 3 eksemplarer til prøvning, og hvis der er tale om et ikke-isotropisk materiale, skal der udtages 6 eksemplarer.
 1.2.
 Denne prøve


text:
består i at udsætte prøveemner, som holdes i en lodret stilling, for en flamme og bestemme, hvor hurtigt flammen breder sig over det prøvede materiale.
 2. APPARATUR
 Udstyret består af:
 a)
 en prøveholder
 b)
 en brænder
 c)
 et ventilationssystem til fjernelse af gas og forbrændingsprodukter
 d)
 en skabelon
 e)
 markeringstråde af hvide merceriserede bomuldstråde med en maksimal lineær massefylde på 50 tex.
 2.1.
 Prøveholderen består af en 560 mm høj rektangulær ramme og har to fast forbundne parallelle stænger med 150 mm's afstand, hvorpå der er anbragt tapper, som holder prøveemnet, der befinder sig i et plan mindst 20 mm fra rammen. Tapperne må ikke være større end 2 mm i diameter og skal være mindst 40 mm lange. Tapperne anbringes på de parallelle stænger på de steder, der er vist i figur 1. Rammen anbringes på et passende underlag, således at stængerne holdes lodret under prøvningen (for at holde prøveemnet på tapperne væk fra rammen kan der anbringes afstandsstykker på 2 mm op ad tapperne).
 Prøveholderen vist i figur 1 kan justeres i bredden, således at prøven kan fastgøres.
 Til fastgørelse af prøven i lodret stilling kan der ydes støtte bestående af varmebestandige tråde med en diameter på 0,25 mm, der vandret omvikles prøven i intervaller på 25 mm langs prøveholderens fulde højde. Alternativt kan prøven fastgøres til prøveholderen med yderligere skruetvinger.
 2.2.
 Brænderen er beskrevet i figur 3.
 Brænderens gas kan være enten propangas eller butangas.
 Brænderen anbringes foran, men under prøveemnet, således at den befinder sig i et plan, der går gennem prøveemnets lodrette midterlinje og vinkelret på dets overflade (se figur 2), således at længdeaksen hælder opad i en vinkel på 30° i forhold til lodret mod prøveemnets nederste kant. Afstanden mellem brænderens spids og prøveemnets nederste kant skal være 20 mm.
 2.3.
 Prøveudstyret kan placeres i et stinkskab. Stinkskabets størrelse og form skal være således, at prøveresultaterne ikke påvirkes. Før prøvning måles den lodrette lufthastighed i stinkskabet 100 mm foran og bag ved det sted, hvor prøveudstyret tænkes anbragt. Den skal være på mellem 0,10 og 0,30 m/sek. for at undgå, at operatøren generes af forbrændingsprodukterne. Der kan anvendes et stinkskab med naturlig ventilation med en passende lufthastighed.
 2.4.
 Der anvendes en flad stiv skabelon fremstillet af egnet materiale og af en størrelse svarende til prøveemnets størrelse. Der bores huller på ca. 2 mm i diameter i skabelonen, som er anbragt således, at afstanden mellem hullernes centrum svarer til afstanden mellem tapperne på rammerne (se figur 1). Hullerne skal befinde sig i samme afstand omkring skabelonens lodrette midterlinjer.
 3. PRØVEEMNER
 3.1.
 Materialer i overensstemmelse med punkt 6.2.3 i dette regulativ: Prøveemnernes dimensioner er 560 mm × 170 mm.
 Hvis dimensionerne af et materiale ikke gør det muligt at udtage prøver af de angivne dimensioner, skal prøven udføres med et prøveemne med en højde på mindst 380 mm og en bredde på mindst 3 mm.
 Kabelmuffer og kabelkanaler: Prøveemnernes dimensioner er: længde: 560 mm, dog mindst 380 mm, hvis materialemålene ikke giver mulighed for at udtage


text:
prøver af de angivne dimensioner bredde: faktisk komponentstørrelse.
 3.2.
 Materialer i overensstemmelse med punkt 6.2.3 i dette regulativ: Hvis prøvens tykkelse er større end 13 mm, skal den reduceres til 13 mm ved en mekanisk metode på den side, der ikke vender ind mod det relevante rum (det indvendige rum, motorrummet eller særskilt rum til varmeanlæg). Hvis dette ikke kan lade sig gøre, udføres prøven efter aftale med den tekniske tjeneste på den oprindelige tykkelse af materialet, hvilket skal anføres i prøverapporten. Kompositmaterialer (se punkt 6.1.3) prøves som et ensartet stykke. I tilfælde af flere lag af forskellige materialer, der ikke betragtes som kompositmaterialer, skal hvert enkelt lag i en dybde af 13 mm fra den side, der vender ind mod kabinen, prøves særskilt.
 3.3.
 Prøveemnets størrelse skal anføres i prøverapporten.
 3.4.
 Prøveemnerne skal konditioneres i mindst 24 timer ved en temperatur på 23 ± 2 °C og en relativ luftfugtighed på 50 ± 5 % og skal forblive under disse betingelser indtil umiddelbart før afprøvningstidspunktet.
 4. FREMGANGSMÅDE
 4.1.
 Prøven udføres i en atmosfære med en temperatur på mellem 10 °C og 30 °C og en relativ luftfugtighed på mellem 15 % og 80 %.
 4.2.
 Brænderen forvarmes i 2 minutter. Flammehøjden justeres til 40 mm ± 2 mm målt som afstanden mellem brænderrørets øverste del og spidsen af den gule del af flammen, når brænderen rettes lodret, og flammen ses i dæmpet belysning.
 4.3.
 Prøveemnet anbringes (efter placering af bageste markeringstråde) på prøverammens tapper, idet man sikrer sig, at tapperne går gennem de punkter, der er afmærket på grundlag af skabelonen, og at prøveemnet befinder sig mindst 20 mm fra rammen. Rammen anbringes på holderen, således at prøveemnet er lodret.
 4.4.
 Markeringstrådene fastgøres horisontalt foran og bag ved prøveemnet på de steder, der er vist i figur 1. Hvert sted bindes tråden i sløjfe, således at de to dele ligger 1 mm og 5 mm fra prøveemnets for- og bagside forside.
 Hver sløjfe fastgøres til en passende tidtagningsanordning. Markeringstråden skal være tilstrækkelig spændt til at kunne bevare placeringen i forhold til prøveemnet.
 4.5.
 Prøveemnet udsættes for flammen i 5 sekunder. Antændelse anses for at være sket, hvis prøveemnet fortsat står i flammer 5 sekunder, efter at den antændende flamme er fjernet. Sker der ikke antændelse, rettes flammen i 15 sekunder mod et andet konditioneret prøveemne.
 4.6.
 Hvis resultatet af et sæt af tre prøveemner overstiger mindsteresultatet med 50 %, prøves endnu et sæt af tre prøveemner med hensyn til denne retning eller flade. Hvis et eller to prøveemner i et sæt af tre prøveemner ikke brænder til den øverste markeringstråd, prøves endnu et sæt på tre prøveemner med hensyn til denne retning eller flade.
 4.7.
 Der måles følgende tider i sekunder:
 a)
 fra det øjeblik flammen rettes mod emnet til den første markeringstråd (t1) brister
 b)
 fra det øjeblik flammen rettes mod emnet til den anden markeringstråd (t2) brister
 c)
 fra det øjeblik flammen rettes mod emnet til den tredje markeringstråd (t3) brister
 4.8.
 Såfremt prøveemnet ikke antændes, eller


text:
såfremt det ikke fortsætter med at brænde, efter at brænderen er slukket, eller såfremt flammen slukkes, inden der indtræder ødelæggelse af en af de første markeringstråde, således at det ikke er muligt at måle en forbrændingsperiode, sættes forbrændingshastigheden til 0 mm/min.
 4.9.
 Såfremt prøveemnet antændes, og flammerne i det brændende prøveemne når op til den tredje markeringstråd uden at ødelægge den første og anden markeringstråd (f.eks. på grund af materialeegenskaberne i tynde materialeprøver), sættes forbrændingshastigheden til over 100 mm/min.
 5. RESULTATER
 De konstaterede fænomener noteres i prøverapporten, f.eks.:
 a)
 forbrændingens varighed: t1, t2 og t3 i sekunder, og
 b)
 de tilsvarende forbrændte afstande: d1, d2 og d3 i mm.
 Forbrændingshastigheden V1 og hastighederne V2 og V3 skal eventuelt beregnes således (for hvert enkelt prøveemne, hvis flammen når mindst én af de første markeringstråde):
 Vi = 60 di/ti (mm/min)
 Der tages hensyn til den største forbrændingshastighed for V1, V2 og V3.
 Figur 1
 Prøveholder
 (Dimensioner i mm)
 Figur 2
 Antændingssted for brænderen
 (Dimensioner i mm)
 Figur 3
 Gasbrænder
 (Dimensioner i mm)
 BILAG 9
 PRØVNING TIL BESTEMMELSE AF MATERIALERS BRÆNDSTOF- ELLER SMØREMIDDELAFVISENDE EVNE
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette bilag indeholder en fortegnelse over forskrifter for prøvning af egenskaberne af isoleringsmaterialer, som anvendes i motorrum og særskilte rum til varmeanlæg.
 2. PRØVEUDTAGNING OG PRINCIP
 2.1.
 Prøveemnerne skal måle: 140 mm × 140 mm.
 2.2.
 Prøveemnernes tykkelse skal være 5 mm. Hvis prøveemnernes tykkelse er større end 5 mm, skal den reduceres til 5 mm ved en mekanisk metode på den side, der ikke vender ind mod motorrummet eller et særskilt rum til varmeanlæg.
 2.3.
 Prøvevæsken skal være dieselbrændstof i overensstemmelse med standard EN 590:1999 (kommercielle brændstoffer) eller alternativt diselbrændstof i overensstemmelse med regulativ nr. 83 (bilag 10: Specifikation af referencebrændstoffer).
 2.4.
 Prøvningen foretages på fire prøveemner.
 3. APPARATUR (se figur 4a og 4b)
 Udstyret består af:
 A
 en bundplade med en Shore D-hårdhed på mindst 70
 B
 en absorberende overflade på bundpladen (f.eks. papir)
 C
 en metalcylinder (indvendig diameter på 120 mm, ydre diameter på 130 mm, højde 50 mm), fyldt med prøvevæsken
 D-D'
 to skruer med vingemøtrikker
 E
 prøveemnet
 F
 topplade
 4. FREMGANGSMÅDE
 4.1.
 Prøveemnet og udstyret skal konditioneres i mindst 24 timer ved en temperatur på 23 ± 2 °C og en relativ luftfugtighed på 50 ± 5 % og skal forblive under disse betingelser indtil umiddelbart før prøvningstidspunktet.
 4.2.
 Prøveemnet skal vejes.
 4.3.
 Prøveemnet placeres med den udsatte overflade øverst på udstyrets fod ved at fastgøre metalcylinderen i centreret position med tilstrækkeligt tryk på skruerne. Der må ikke forekomme udsivning af prøvevæske.
 4.4.
 Metalcylinderen fyldes med prøvevæsken til en højde på 20 mm, og systemet hviler i 24 timer.
 4.5.
 Prøvevæsken og prøveemnet fjernes fra udstyret. Hvis der findes rester af prøvevæske på prøveemnet, fjernes det uden at sammenpresse prøveemnet.
 4.6.
 Prøveemnet skal vejes.
 Figur 4 a
 Udstyr til prøvning af materialers brændstof- eller smøremiddelafvisende evne
 (Dimensioner i millimeter)
 Figur 4b
 Udstyr til prøvning af materialers brændstof- eller smøremiddelafvisende evne
 (Set fra siden)
 BILAG 10
 PRØVNING TIL BESTEMMELSE AF ELEKTRISKE KABLERS MODSTANDSDYGTIGHED


text:
OVER FOR FLAMMEUDBREDELSE
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette bilag definerer forskrifter for prøvning af modstandsdygtighed over for flammeudbredelse af elektriske kabler, der anvendes i køretøjet.
 2. PRØVEUDTAGNING OG PRINCIP
 2.1.
 Prøvningen foretages på fem prøveemner
 3. PRØVEEMNER
 3.1.
 Prøveemnet skal have en længde på mindst 600 mm isoleringsmateriale.
 4. FREMGANGSMÅDE
 Modstandsdygtigheden over for flammeudbredelse bestemmes ved hjælp af en bunsenbrænder med en passende gas, der har et forbrændingsrør med en indvendig diameter på 9 mm. Flammetemperaturen ved spidsen af den inderste blå flamme skal være (950 ± 50) °C.
 Prøveemnet anbringes i et trækfrit kammer og eksponeres for spidsen af den inderste blå flamme som illustreret i figur 1. Den øvre ende af kablet skal være pege væk fra kammerets nærmeste væg. Prøveemnet skal udsættes for en påvirkning, f.eks. ved hjælp af en vægt fastgjort til en talje, så det til enhver tid holdes lige. Kablets vinkel i forhold til den lodrette linje skal være 45° ± 1°. Under alle omstændigheder skal den korteste afstand af nogen del af prøveemnet være mindst 100 mm fra enhver af kammerets væg. Spidsen af den inderste blå flamme skal ramme isoleringen (500 ± 5) mm fra den øvre del af prøveemnet.
 Apparatur til prøvning af modstandsdygtighed over for flammeudbredelse
 (Dimensioner i mm)


text:
 Avis juridique important
 |
 21992A0424(03)
 Protokol om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle godtgørelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og regeringen for Republikken Guinea om fiskeri ud for Guineas kyst, for perioden 1. januar 1992 til 31. december 1993 -
 EF-Tidende nr. L 107 af 24/04/1992 s. 0022 L 379 23/12/1992 P. 0002
 PROTOKOL om fastsaettelse af de fiskerimuligheder og den finansielle godtgoerelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og regeringen for Republikken Guinea om fiskeri ud for Guineas kyst, for perioden 1. januar 1992 til 31. december 1993 Artikel 1Fra den 1. januar 1992 og for en periode paa to aar fastsaettes de fiskerimuligheder, der indroemmes i henhold til aftalens artikel 2, saaledes: 1) Trawlere: 12 000 BRT pr. maaned i gennemsnit paa aarsbasis. 2) Notfartoejer til tunfiskeri, med fryseanlaeg: 24 fartoejer. 3) Stangfiskerfartoejer til tunfiskeri: 8 fartoejer. 4) Langlinefartoejer med flydeline: 5 fartoejer. Artikel 21. Den i aftalens artikel 8 omhandlede finansielle godtgoerelse fastsaettes for den i artikel 1 naevnte periode til 6 700 000 ECU, som udbetales i to lige store aarlige rater. 2. Anvendelsen af denne godtgoerelse henhoerer udelukkende under Republikken Guineas regerings kompetence. 3. Denne godtgoerelse indbetales paa en konto, der aabnes i et finansieringsinstitut eller et andet organ, som udpeges af regeringen for Republikken Guinea. Artikel 3De i artikel 1, nr. 1, omhandlede fiskerirettigheder kan paa anmodning af Faellesskabet forhoejes med successive trancher paa 1 000 BRT pr. maaned i gennemsnit paa aarsbasis. I saa fald forhoejes den i artikel 2 omhandlede finansielle godtgoerelse tilsvarende pro rata temporis. Artikel 4Faellesskabet deltager desuden for den i artikel 1 omhandlede periode med et beloeb paa 400 000 ECU i finansieringen af et guineansk videnskabeligt eller teknisk program, der har til formaal at oege kendskabet til fiskebestandene i Republikken Guineas eksklusive oekonomiske zone. Dette beloeb stilles til raadighed for regeringen for Republikken Guinea og indbetales paa en af de guineanske myndigheder anvist konto. Artikel 5Parterne er enige om, at en oeget kompetence og viden hos de personer, som er beskaeftiget med havfiskeri, er en vaesentlig forudsaetning for et tilfredsstillende resultat af samarbejdet. Men henblik herpaa vil Faellesskabet lette adgangen for statsborgere fra Guinea til uddannelsesinstitutioner i medlemsstaterne og stiller i saa henseende stipendier til raadighed med henblik paa teoretisk og praktisk uddannelse inden for de forskellige videnskabelige, tekniske og oekonomiske fiskerifaglige discipliner. Disse stipendier kan ligeledes benyttes i enhver stat, med hvilken Faellesskabet har indgaaet en samarbejdsaftale. De samlede omkostninger ved disse stipendier kan ikke overstige 400 000 ECU. En del af dette beloeb kan paa anmodning af de guineanske myndigheder anvendes til daekning af omkostningerne ved deltagelse i internationale moeder eller ved kursusophold vedroerende fiskeri, samt til afholdelse af seminarer vedroerende fiskeri i Guinea og til styrkelse af fiskeridepartementets drift og infrastruktur. Dette beloeb udbetales i takt med dets anvendelse. Artikel 6Saafremt Faelleskabet ikke foretager de i artikel 2 og 4 naevnte indbetalinger, kan denne protokol suspenderes. Artikel 7Bilaget til aftalen mellem Det Europaeiske OEkonomiske


text: Faellesskab og regeringen for Republikken Guinea om fiskeri ud for Guineas kyst ophaeves og erstattes med bilaget til naervaerende protokol. Artikel 8Denne protokol traeder i kraft paa dagen for dens undertegnelse. Den anvendes fra den 1. januar 1992. BILAG BETINGELSER FOR EF-FISKERFARTOEJERS UDOEVELSE AF FISKERI I GUINEAS FISKERIZONE A. Bestemmelser vedroerende ansoegning om og udstedelse af licenserDe kompetente myndigheder i Faellesskabet forelaegger via Kommissionens delegation i Guinea senest 30 dage foer datoen for den oenskede gyldighedsperiodes begyndelse Republikken Guineas fiskeriministerium en ansoegning for hvert fartoej, som oensker at udoeve fiskeri i medfoer af denne aftale. Ansoegningerne udfaerdiges i overensstemmelse med den formular, som regeringen for Republikken Guinea udleverer i dette oejemed, og for hvilken modellen er vedlagt (Tillaeg 1). Hver licensansoegning vedlaegges kvittering for indbetaling af afgiften svarende til licensens gyldighedsperiode. Beloebet indbetales paa den dertil aabnede konto i Guineas finansforvaltning. Afgifterne omfatter alle nationale og lokale afgifter, med undtagelse af havneafgifter og udgifter til tjenesteydelser. Licenserne for alle fartoejer udstedes af Guineas myndigheder senest 30 dage efter modtagelsen af ovennaevnte betalingskvittering til rederne eller deres repraesentanter via Kommissionens delegation i Guinea. Licensen udstedes for et givet fartoej og kan ikke overdrages. I tilfaelde af paavist force majeure og paa anmodning af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab erstattes licensen for et fartoej dog med en ny licens, der udstedes for et andet fartoej med lignende kendetegn som det fartoej, der erstattes. Rederen skal for det fartoej, som erstattes, indlevere den annullerede licens til Republikken Guineas fiskeriministerium via Kommissionens myndigheder. I den nye licens anfoeres: - datoen for udstedelsen- gyldighedsperioden for den nye licens, der daekker perioden fra datoen for erstatningsfartoejets ankomst til datoen for udloebet af gyldighedsperioden for licensen for det erstattede fartoej. I dette tilfaelde skal der ikke betales nogen afgift som fastsat i aftalens artikel 5, stk. 2, for den resterende del af gyldighedsperiodenLicensen skal til enhver tid forefindes om bord. I. Bestemmelser vedroerende trawlere1. Alle fartoejer skal en gang om aaret, inden licensen udstedes, fremvises til inspektion i Conakrys havn i overensstemmelse med gaeldende forskrifter. Disse inspektioner gennemfoeres udelukkende af behoerigt bemyndigede personer og skal finde sted senest 24 timer efter fartoejets ankomst til havnen, hvis ankomsten var meddelt mindst 48 timer i forvejen. I tilfaelde af fornyelse af licensen i samme kalenderaar fritages fartoejet for kravet om inspektion. 2. Alle fartoejer skal lade sig repraesentere af en agent, som er anfoert paa en af fiskeriministeriet opstillet liste. 3. a) Afgifterne for de aarlige licenser fastsaettes for denne protokols gyldighedsperiode saaledes: - 126 ECU pr. BRT om aaret for fiskerfartoejer- 150 ECU pr. BRT om aaret for blaekspruttefiskerfartoejer- 152 ECU pr. BRT om aaret for rejefiskerfartoejer. Afgifterne for et kalenderaar kan betales i kvartalsvise eller halvaarlige rater. I saa tilfaelde forhoejes beloebet med henholdsvis 5 % og 3 %. b) Afgifterne for de halvaarlige licenser fastsaettes for denne protokols gyldighedsperiode saaledes: - 82 ECU pr. BRT pr. halvaar for fiskerfartoejer- 97 ECU pr. BRT pr. halvaar for blaekspruttefiskerfartoejer- 99 ECU pr. BRT pr. halvaar for rejefiskerfartoejer. Fartoejer, som


text: ikke lander 100 kg fisk pr. BRT om aaret i henhold til bestemmelserne i punkt C, skal dog betale en supplerende afgift paa 10 ECU pr. BRT om aaret. II. Bestemmelser vedroerende tunfiskerfartoejer og langlinefartoejer med flydelinea) De aarlige afgifter fastsaettes til 20 ECU pr. ton, der tages i Guineas fiskerizone. b) Licenserne udstedes efter indbetaling til fiskeriministeriet af et fast beloeb paa 1 500 ECU pr. notfartoej til tunfiskeri om aaret og 300 ECU pr. stangfiskerfartoej til tunfiskeri og langlinefartoej med flydeline om aaret, svarende til afgifterne for: - 75 tons fisket tun pr. notfartoej til tunfiskeri om aaret- 15 tons pr. stangfiskerfartoej til tunfiskeri og langlinefartoej med flydeline om aaret. Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber udarbejder ved udloebet af hvert kalenderaar en endelig opgoerelse over de skyldige afgifter for fangstsaesonen paa grundlag af fangstopgoerelserne opstillet for hvert fartoej og bekraeftet af de videnskabelige institutter med ansvar for efterproevelse af fiskeridata (ORSTOM og Det Spanske Institut for Oceanografi (IEO)). Opgoerelsen meddeles paa samme tid fiskeriministeriet og rederne. Rederne foretager eventuelt supplerende indbetaling til Guineas fiskeriministerium senest 30 dage efter meddelelsen af den endelige opgoerelse paa den i Guineas finansforvaltning aabnede konto. Hvis opgoerelsen udviser et beloeb, der er lavere end det indbetalte forskud, faar rederen dog ikke forskellen godtgjort. B. FangstopgoerelserAlle fartoejer fra Faellesskabet, som har tilladelse til at fiske i Guineas fiskerizone i henhold til aftalen, skal give fiskeriministeriet meddelelse om deres fangster med kopi til Kommissionens delegation i Guinea efter foelgende bestemmelser: - trawlere opgiver deres fangst paa grundlag af vedlagte model (tillaeg 2); fangstopgoerelserne udarbejdes for hver maaned og skal indgives mindst en gang hvert kvartal- notfartoejer og stangfartoejer til tunfiskeri og langlinefartoejer med flydeline foerer en fangstjournal i overensstemmelse med tillaeg 3 for hver fiskeriperiode i Guineas fiskerizone; denne formular skal inden for en frist paa 45 dage efter udloebet af fangstsaesonen i Guineas fiskerizone indsendes til fiskeriministeriet via Kommissionens delegation i Guinea- formularerne skal udfyldes paa laeselig maade og underskrives af fartoejets foerer. Saafremt denne bestemmelse ikke overholdes, forbeholder Guineas regering sig ret til at suspendere det paagaedenlde fartoejs licens, indtil formaliteten er opfyldt. I saa fald underrettes Kommissionens delegation i Guinea herom. C. Landing af fangsterTrawlere, som har tilladelse til at fiske i Guineas fiskerizone, skal for at bidrage til den lokale befolknings forsyning med fisk taget i Guineas fiskerizone gratis lande 100 kg fisk pr. BRT om aaret. Landingerne kan ske individuelt eller kollektivt med angivelse af de paagaeldende fartoejer. D. Bifangster1. Fiskerfartoejer maa om bord hoejst have 15 % af andre arter end fisk ud af den samlede fangst taget i Guineas fiskerizone. Blaekspruttefiskerfartoejer maa om bord hoejst have 20 % krebsdyr og hoejst 30 % fisk ud af den samlede fangst taget i Guineas fiskerizone. Rejefiskerfartoejer maa hoejst have 25 % blaeksprutter og 50 % fisk ud af den samlede fangst taget i Guineas fiskerizone. Der tillades en maksimumstolerance paa 5 % af disse procentsatser. Disse graenser anfoeres i licensen. 2. Stangfiskerfartoejer til tunfiskeri har tillige tilladelse til at fiske


text: efter levende agn til deres fangstsaeson i Guineas fiskerizone. E. Paamoenstring af soemaendRedere, til hvem der udstedes fiskerilicenser i henhold til aftalen, bidrager til praktisk ehvervsuddannelse af statsborgere fra Guinea, paa de vilkaar og inden for de rammer, der er fastsat som foelger: 1) Hver trawlerreder forpligter sig til at beskaeftige: - tre havfiskere for hvert fartoej paa op til 350 BRT- et antal havfiskere svarende til 25 % af antallet af paamoenstrede havfiskere for fartoejer med en tonnage paa over 350 BRT. 2) For flaaden af notfartoejer til tunfiskeri paamoenstres der permanent tre guineanske soemaend. 3) For flaaden af stangfiskerfartoejer til tunfiskeri paamoenstres der tre guineanske soemaend i tunfiskesaesonen i de guineanske farvande, dog hoejst en soemand pr. fartoej. 4) For flaaden af langlinefartoejer med flydeline forpligter rederne sig til at beskaeftige to havfiskere pr. fartoej. 5) Disse havfiskeres loen fastsaettes ved gensidig overenskomst mellem rederne eller deres repraesentanter og fiskeriministeriet, inden licenserne udstedes; den betales af rederne og skal ogsaa omfatte udgifterne til den socialsikringsordning, som soemanden er tilsluttet (bl.a. livs- og ulykkesforsikring og sygesikring). Paamoenstres der ikke soemaend, skal rederne af notfartoejer til tunfiskeri, stangfiskerfartoejer til tunsfiskeri og langlinefartoejer med flydeline til fiskeriministeriet for fangstsaesonen indbetale et fast beloeb svarende til de ikke-paamoenstrede soemaends loen. Dette beloeb anvendes til oplaering af guineanske havfiskere og indbetales paa en saerlig konto, som anvises af de guineanske myndigheder. F. ombordtagning af observatoerer og af fiskere, der fungerer som observatoerer1. Observatoeren og den fisker, der fungerer som observatoer, har til opgave at overvaage fiskeriaktiviteterne i Guineas fiskerizone og indsamle alle statistiske data vedroerende det paagaeldende fartoejs fiskeri. De skal have adgang til alle faciliteter, herunder adgang til lokaler og dokumenter, der er noedvendige for udfoerelsen af arbejdet, navnlig de ugentlige meddelelser pr. radio om fangsterne. 2. For hver trawler udpeger fiskeriministeriet blandt de paamoenstrede guineanske fiskere en fisker, der ogsaa fungerer som observatoer. Fartoejets foerer letter arbejdet ud over det egenlige fiskeri for den fisker, der fungerer som observatoer. Den paagaeldende fisker afloennes som saadan af rederen i overensstemmelse med de gaeldende regler. Den fisker, der fungerer som observatoer, kan normalt ikke forblive om bord mere end to fangstrejser. 3. Tunfiskerfartoejer og langlinefartoejer tager paa anmodning af fiskeriministeriet en observatoer om bord, som ikke maa opholde sig laengere om bord end den tid, det tager ham at udfoere sin opgave. Fartoejets foerer letter observatoerens arbejde, og observatoeren indroemmes samme status som det paagaeldende fartoejs officerer. Loennen og de sociale udgifter til observatoeren afholdes af Guineas regering. Saafremt observatoeren tages om bord i en udenlandsk havn, afholdes observatoerens rejseudgifter af rederen. Hvis et fartoej med en observatoer fra Guinea om bord forlader Guineas fiskerizone, traeffes alle fornoedne foranstaltninger til at sikre, at observatoeren saa hurtigt som muligt vender tilbage til Conakry for rederens regning. G. Inspektion og kontrolAlle fartoejer fra Faellesskabet, der fisker i Guineas zone, skal tillade embedsmaend fra Guinea med ansvar for inspektion og kontrol at komme om bord og bistaa dem i udfoerelsen af deres opgaver. Disse embedsmaend maa


text: ikke opholde sig laengere om bord end den tid, det tager dem at gennemfoere deres kontrol af fangsterne ved stikproever og foretage enhver anden inspektion i tilslutning til fiskeri. H. FiskerizonerAlle de i protokollens artikel 1 omhandlede fartoejer har tilladelse til at udoeve fiskeri i farvande uden for tolvmilegraensen. I. Tilladte mindstemaskestoerrelseMindstemaskestoerrelsen for trawlposen (udstrakt maske) er foelgende: a) 40 mm for rejerb) 40 mm for blaeksprutterc) 60 mm for fisk. Disse mindstemaskestoerrelser vil kunne aendres, saaledes at de bringes i overensstemmelse med dem, der er vedtaget af medlemsstaterne i den subregionale fiskerikommission. Eventuelle aendringer droeftes i den blandede kommission. J. Ind- og udsejling af zonenAlle fartoejer fra Faellesskabet, der i henhold til aftalen udoever fiskeri i Guineas fiskerizone, giver fiskeriministeriets radiostation meddelelse om dato, tidspunkt og position, hver gang de sejler ind i eller ud af Guineas fiskerizone. Radiostationens radiokaldesignal og arbejdstid meddeles rederne af fiskeriministeriet ved udstedelsen af licensen. Hvis denne radiostation ikke kan anvendes, kan fartoejerne benytte andre kommunikationsmidler saasom telex (nr. 22315) eller telegram. K. Procedure i tilfaelde af opbringelse1. Kommissionens delegation i Guinea underrettes inden for en frist paa 48 timer, saafremt et fiskerfartoej, som foerer en EF-medlemsstats flag, og som driver fiskeri i henhold til en aftale mellem Faellesskabet og Republikken Guinea, opbringes i Guineas eksklusive oekonomiske zone, og modtager samtidig en kortfattet rapport om omstaendighederne ved og aarsagerne til opbringelsen. 2. For fartoejer, der har tilladelse til at fiske i guineanske farvande, afholdes der, inden der traeffes eventuelle foranstaltninger over for fartoejets foerer eller besaetning eller foretages noget andet indgreb over for fartoejets last og besaetning, undtagen saadanne som sigter paa at sikre bevis for den paastaaede overtraedelse, inden for en frist paa 48 timer efter modtagelsen af ovennaevnte oplysninger et samraadsmoede mellem Kommissionens delegation, fiskeriministeriet og kontrolmyndighederne, eventuelt med deltagelse af en repraesentant for den paagaeldende medlemsstat. Under dette samraad udveksler parterne alle relevante dokumenter eller oplysninger, navnlig beviser for automatisk registrering af fartoejets positioner under den igangvaerende fangstrejse indtil opbringelsen, som kan bidrage til at klarlaegge sagens faktiske omstaendigheder. Rederen eller dennes repraesentant underrettes om resultatet af dette samraad samt om alle foranstaltninger, som opbringelsen kan give anledning til. 3. Inden der tages stilling til sagsanlaeg, soeges spoergsmaalet om den paastaaede overtraedelse loest ved en maeglingsprocedure. Denne procedure afsluttes senest tre arbejdsdage efter opbringelsen. 4. Saafremt sagen ikke har kunnet afgoeres ved en maeglingsprocedure, og den indbringes for en kompetent retsinstans, fastsaetter de kompetente myndigheder inden for en frist paa 48 timer efter afslutningen af maeglingsproceduen en bankgaranti i afventning af retsafgoerelsen. Stoerrelsen af denne garanti maa hoejst udgoere et beloeb svarende til den boede, der i den nationale lovgivning er fastsat for den paagaeldende paastaaede overtraedelse. De kompetente myndigheder tilbagefoerer bankgarantien til rederen, saa snart sagen er afsluttet uden dom for det paagaeldende fartoejs foerer. 5. Fartoejet og dets besaetning frigives: - enten efter samraadet, saafremt resultaterne heraf tillader det- eller efter opfyldelsen af de forpligtelser, som foelger af maeglingsproceduren- eller efter at der er stillet bankgaranti (retssag). 6. Saafremt


text:
 23.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 161/3
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 2/2005
 den 8. februar 2005
 om ændring af bilag I (Dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag I til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 140/2004 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 29. oktober 2004 (1).
 (2)
 Rådets forordning (EF) nr. 355/2003 af 20. februar 2003 om tilladelse til tilsætningsstoffet avilamycin i foderstoffer (2) bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1334/2003 af 25. juli 2003 om ændring af godkendelsesbetingelserne for en række tilsætningsstoffer til foderstoffer, der tilhører gruppen »mikromineraler« (3), som ændret ved EUT L 14 af 21.1.2004, s. 54, bør indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (4) bør indarbejdes i aftalen.
 (5)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1852/2003 af 21. oktober 2003 om en tiårig tilladelse til anvendelse af et coccidiostatikum i foderstoffer (5) bør indarbejdes i aftalen.
 (6)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 2112/2003 af 1. december 2003 om berigtigelse af forordning (EF) nr. 1334/2003 om ændring af godkendelsesbetingelserne for en række tilsætningsstoffer til foderstoffer, der tilhører gruppen »mikromineraler« (6) bør indarbejdes i aftalen -
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Kapitel II i bilag I til aftalen ændres som angivet i bilaget til denne afgørelse.
 Artikel 2
 Den islandske og norske udgave af forordning (EF) nr. 355/2003, (EF) nr. 1334/2003 som berigtiget ved EUT L 14 af 21.1.2004, s. 54, (EF) nr. 1831/2003, (EF) nr. 1852/2003 og (EF) nr. 2112/2003, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 9. februar 2005, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (7).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 8. februar 2005.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Formand
 Richard WRIGHT
 (1) EUT L 102, af 21.4.2005, s 4.
 (2) EUT L 53 af 28.2.2003, s. 1.
 (3) EUT L 187 af 26.7.2003, s. 11.
 (4) EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.
 (5) EUT L 271 af 22.10.2003, s. 13.
 (6) EUT L 317 af 2.12.2003, s. 22.
 (7) Ingen forfatningsmæssige krav angivet
 BILAG
 til afgørelse nr. 2/2005 truffet af Det Blandede EØS-udvalg
 1.
 Punkt 1a ændres til punkt 1aa.
 2.
 Følgende punkt indsættes efter punkt 1 (Rådets direktiv 70/524/EØF):
 »1a.
 32003 R 1831: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29).
 Forordningens bestemmelser gælder i forbindelse med aftalen med følgende tilpasninger:
 a)
 Island kan:
 —
 for så vidt angår coccidiostatika og histomonostatika fortsat anvende sine nationale bestemmelser
 —
 for så vidt angår antibiotika fortsat anvende sine nationale bestemmelser, indtil


text:
disse stoffer udgår af EF-registeret for fodertilsætningsstoffer efter forordningens artikel 11, stk. 2.
 b)
 Norge kan:
 —
 for så vidt angår coccidiostatika og histomonostatika og sporstoffet kobber som vækstfremmende middel fortsat anvende sine nationale bestemmelser
 —
 for så vidt angår antibiotika fortsat anvende sine nationale bestemmelser, indtil disse stoffer udgår af EF-registeret for fodertilsætningsstoffer efter forordningens artikel 11, stk. 2.
 c)
 Tilpasning a) og b) skal også gælde for godkendelser af coccidiostatika og histomonostatika og sporstoffet kobber som vækstfremmende middel og antibiotika til brug som fodertilsætningstoffer«.
 3.
 Følgende punkter indsættes efter punkt 1zo (Kommissionens forordning (EF) nr. 880/2004):
 »1zp.
 32003 R 0355: Rådets forordning (EF) nr. 355/2003 af 20. februar 2003 om tilladelse til tilsætningsstoffet avilamycin i foderstoffer (EUT L 53 af 28.2.2003, s. 1).
 1zq.
 32003 R 1334: Kommissionens forordning (EF) nr. 1334/2003 af 25. juli 2003 om ændring af godkendelsesbetingelserne for en række tilsætningsstoffer til foderstoffer, der tilhører gruppen »mikromineraler«, »(EUT L 187 af 26.7.2003, s. 11), som berigtiget ved EUT L 14 af 21.1.2004, s. 54« som ændret ved:
 —
 32003 R 2112: Kommissionens forordning (EF) nr. 2112/2003 af 1. december 2003 (EUT L 317 af 2.12.2003, s. 22).
 1zr.
 32003 R 1852: Kommissionens forordning (EF) nr. 1852/2003 af 21. oktober 2003 om en tiårig tilladelse til anvendelse af et coccidiostatikum i foderstoffer (EUT L 271 af 22.10.2003, s. 13).«
 4.
 Følgende led indsættes i punkt 15 (Rådets direktiv 82/471/EØF):
 »—
 32003 R 1831: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 (EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29).«


text:
 22.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 277/31
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 80/2009
 af 3. juli 2009
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag II til aftalen blev ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 45/2003 af 16. maj 2003 (1).
 (2)
 Bilag XIII til aftalen blev ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 71/2009 af 29. maj 2009 (2).
 (3)
 Kommissionens direktiv 2008/67/EF af 30. juni 2008 om ændring af Rådets direktiv 96/98/EØF om udstyr på skibe (3) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led indsættes i punkt 1 (Rådets direktiv 96/98/EF) i kapitel XXXII i bilag II til aftalen:
 »—
 32008 L 0067: Kommissionens direktiv 2008/67/EF af 30. juni 2008 (EUT L 171 af 1.7.2008, s. 16).«
 Artikel 2
 Følgende led indsættes i punkt 56d (Rådets direktiv 96/98/EF) i bilag XIII til aftalen:
 »—
 32008 L 0067: Kommissionens direktiv 2008/67/EF af 30. juni 2008 (EUT L 171 af 1.7.2008, s. 16).«
 Artikel 3
 Den islandske og den norske udgave af direktiv 2008/67/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 4
 Denne afgørelse træder i kraft den 4. juli 2009, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (4).
 Artikel 5
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juli 2009.
 På Det Blandede EØS-udvalgs vegne
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 193 af 31.7.2003, s. 14.
 (2) EUT L 232 af 3.9.2009, s. 28.
 (3) EUT L 171 af 1.7.2008, s. 16.
 (4) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 16.5.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 128/16
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 125/2017
 af 7. juli 2017
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen [2019/732]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) 2017/378 af 3. marts 2017 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1334/2008 for så vidt angår visse aromastoffer (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Denne afgørelse vedrører fødevarelovgivning. Lovgivning om fødevarer finder ikke anvendelse på Liechtenstein, så længe aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om handel med landbrugsprodukter også gælder for Liechtenstein, jf. indledningen til kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen. Denne afgørelse skal derfor ikke gælde for Liechtenstein.
 (3)
 Bilag II til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 54zzzzs (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1334/2008) i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen:
 —
 »—
 32017 R 0378: Kommissionens forordning (EU) 2017/378 af 3. marts 2017 (EUT L 58 af 4.3.2017, s. 14).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) 2017/378, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 8. juli 2017, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juli 2017.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Sabine MONAUNI
 Formand
 (1) EUT L 58 af 4.3.2017, s. 14.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 25.2.2021
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 67/53
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 160/2018
 af 6. juli 2018
 om ændring af bilag XX (Miljø) til EØS-aftalen [2021/221]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens afgørelse (EU) 2017/2076 af 7. november 2017 om ændring af beslutning 2009/607/EF for så vidt angår gyldighedsperioden for miljøkriterierne for tildeling af EU's miljømærke til hårde belægninger og beklædninger (1)skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag XX til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 2k (Kommissionens beslutning 2009/607/EF) i bilag XX til EØS-aftalen:
 »—
 32017 D 2076: Kommissionens afgørelse (EU) 2017/2076 af 7. november 2017 (EUT L 295 af 14.11.2017, s. 74).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af afgørelse (EU) 2017/2076, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 7. juli 2018, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2018.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 295 af 14.11.2017, s. 74.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 11985I/PRO/06
 DOKUMENTER VEDROERENDE KONGERIGET SPANIENS OG REPUBLIKKEN PORTUGALS TILTROEDELSE AF DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER, AKT VEDROERENDE VILKAARENE FOR KONGERIGET SPANIENS OG REPUBLIKKEN PORTUGALS TILTRAEDELSE OG TILPASNINGERNE AF TRAKTATERNE, PROTOKOL NR. 6 OM AARLIGE SPANSKE TOLDKONTINGENTER FOR INDFOERSEL AF AUTOMOBILER HENHOERENDE UNDER POS. EX 87.02 A I B ) I DEN FAELLES TOLDTARIF, OMHANDLET I ARTIKEL 34 I TILTRAEDELSESAKTEN
 EF-Tidende nr. L 302 af 15/11/1985 s. 0423
 ++++ Protokol nr . 6 om aarlige spanske toldkontingenter for indfoersel af automobiler henhoerende under pos . ex 87.02 A I b ) i den faelles toldtarif , omhandlet i artikel 34 i tiltraedelsesakten 1 . Kongeriget Spanien aabner fra den 1 . januar 1986 aarlige toldkontingenter for indfoersel af automobiler til personbefordring , med forbraendingsmotor med gnisttaending eller kompressionstaending , bortset fra rutebiler og omnibusser , henhoerende under pos . 87.02 A I b ) i den faelles toldtarif , med oprindelse i Faellesskabet i dets nuvaerende sammensaetning . Den gaeldende toldsats inden for dette kontingent fastsaettes til 17,4 % . Kontingentet ophaeves den 31 . december 1988 . Toldkontingentets basisstoerrelse fastsaettes til 32 000 automobiler . Det forhoejes til 36 000 enheder den 1 . januar 1987 og til 40 000 enheder den 1 . januar 1988 . 2 . De aarlige maengder deles i to trancher . De foerste trancher opdeles i fire kategorier med slagvolumen : - under 1 275 cm3 , - 1 275 cm3 og derover , men hoejst 1 990 cm3 , - over 1 990 cm3 , men hoejst 2 600 cm3 , - over 2 600 cm3 . De andre trancher udgoer reserverne . Fordelingen af de foerste trancher fastsaettes saaledes : a ) for 1986 : 28 000 enheder , heraf : - 3 000 enheder i kategorien under 1 275 cm3 , - 13 000 enheder i kategorien 1 275 cm3 og derover , men hoejst 1 990 cm3 , - 11 000 enheder i kategorien over 1 990 cm3 , men hoejst 2 600 cm3 , - 1 000 enheder i kategorien over 2 600 cm3 ; b ) for 1987 : 32 000 enheder , heraf : - 3 400 enheder i kategorien under 1 275 cm3 , - 14 850 enheder i kategorien 1 275 cm3 og derover , men hoejst 1 990 cm3 , - 12 600 enheder i kategorien over 1 990 cm3 , men hoejst 2 600 cm3 , - 1 150 enheder i kategorien over 2 600 cm3 ; c ) for 1988 : 36 000 enheder , heraf : - 3 850 enheder i kategorien under 1 275 cm3 , - 16 700 enheder i kategorien 1 275 cm3 og derover , men hoejst 1 990 cm3 , - 14 150 enheder i kategorien over 1 990 cm3 , men hoejst 2 600 cm3 , - 1 300 enheder i kategorien over 2 600 cm3 . Den aarlige reserve paa 4 000 automobiler for 1986 , 1987 og 1988 daekker indfoersel


text: af automobiler med slagvolumen af enhver stoerrelse . Udnyttelsen af denne reserve er dog begraenset til automobiler med oprindelse i Italien og Det forenede Kongerige med 2 000 automobiler fra hver af disse medlemsstater . 3 . Forvaltnings - og gennemfoerelsesbestemmelserne for det aarlige toldkontingent skal blandt andet garantere lige og fortloebende adgang for alle automobiler fremstillet i Faellesskabet i dets nuvaerende udstraekning og anvendelse uden afbrydelse af den for det paagaeldende kontingent fastsatte toldsats paa alle producenter i Faellesskabet i dets nuvaerende sammensaetning , indtil kontingentet er opbrugt . De skal sikre , at kontingentmaengden er udnyttet fuldt ud ved udgangen af hvert aar . Situationen vedroerende udnyttelsen af det aarlige toldkontingent undersoeges af kongeriget Spanien og Kommissionen i faellesskab fra den 1 . oktober hvert aar . 4 . Kongeriget Spanien giver den 15 . marts , 15 . maj , 15 . juli , 15 . september , 15 . november og 15 . januar hvert aar Kommissionen meddelelse om foelgende : - udnyttelsesgraden for hver del af kontingentet , - eventuel foroegelse af stoerrelsen af hver del ved traekning paa reserven , - tilbagefoeringer til reserven , - reservens stoerrelse , - enhver anden oplysning , som Kommissionen finder noedvendig . 5 . Inden kongeriget Spaniens ivaerksaettelse af nogen form for gennemfoerelsesakt til denne protokol , herunder dekret , direktiv og administrativ forskrift , skal den paagaeldende akt forelaegges for Kommissionen , saaledes at denne kan undersoege , om akten er i overensstemmelse med traktaten , tiltraedelsesakten og i saerdeleshed denne protokol . Kongeriget Spanien giver Kommissionen meddelelse om enhver aendring af en saadan akt .


text:
 9.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 209/32
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 18/2007
 af 27. april 2007
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 6/2006 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 27. januar 2006 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2006/340/EF af 8. maj 2006 om ændring af beslutning 2001/171/EF med henblik på forlængelse af betingelserne for undtagelse af glasemballage fra de grænseværdier for tungmetaller, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF (2) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende indsættes i punkt 7d (Kommissionens beslutning 2001/171/EF) i kapitel XVII i bilag II til aftalen:
 », ændret ved:
 —
 32006 D 0340: Kommissionens beslutning 2006/340/EF af 8. maj 2006 (EUT L 125 af 12.5.2006, s. 43).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af beslutning 2006/340/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 28. april 2007, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 27. april 2007.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Alan SEATTER
 Formand
 (1) EUT L 92 af 30.3.2006, s. 26.
 (2) EUT L 125 af 12.5.2006, s. 43.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 12.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 154/13
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 nr. 7/2008
 af 1. februar 2008
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 156/2007 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 7. december 2007 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2006/690/EF af 12. oktober 2006 om tilpasning til den tekniske udvikling af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF, for så vidt angår undtagne anvendelser af bly i krystalglas (2), bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Kommissionens beslutning 2006/691/EF af 12. oktober 2006 om tilpasning til den tekniske udvikling af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF, for så vidt angår undtagne anvendelser af bly og cadmium (3), bør indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Kommissionens beslutning 2006/692/EF af 12. oktober 2006 om tilpasning til den tekniske udvikling af bilaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF, for så vidt angår undtagne anvendelser af hexavalent chrom (4), bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led indsættes i punkt 12q (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF) i kapitel XV i bilag II til aftalen:
 »—
 32006 D 0690: Kommissionens beslutning 2006/690/EF af 12. oktober 2006 (EUT L 283 af 14.10.2006, s. 47).
 —
 32006 D 0691: Kommissionens beslutning 2006/691/EF af 12. oktober 2006 (EUT L 283 af 14.10.2006, s. 48).
 —
 32006 D 0692: Kommissionens beslutning 2006/692/EF af 12. oktober 2006 (EUT L 283 af 14.10.2006, s. 50).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af beslutning 2006/690/EF, 2006/691/EF og 2006/692/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 2. februar 2008, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (5).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 1. februar 2008.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Alan SEATTER
 Formand
 (1) EUT L 124 af 8.5.2008, s. 18.
 (2) EUT L 283 af 14.10.2006, s. 47.
 (3) EUT L 283 af 14.10.2006, s. 48.
 (4) EUT L 283 af 14.10.2006, s. 50.
 (5) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 23.1.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 20/40
 AFGØRELSE Nr. 1/2018 VEDTAGET AF TOLDUNDERUDVALGET EU-UKRAINE
 af 21. november 2018
 om erstatning af protokol I til associeringsaftalen mellem EU og Ukraine vedrørende definitionen af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« og metoderne for administrativt samarbejde [2019/101]
 TOLDUNDERUDVALGET EU-UKRAINE HAR —
 under henvisning til associeringsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side (1), særlig artikel 26, stk. 2,
 under henvisning til protokol I til associeringsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side vedrørende definition af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« og metoderne for administrativt samarbejde, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Artikel 26, stk. 2, i associeringsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side (»aftalen«) henviser til aftalens protokol I (»protokol I«) for så vidt angår oprindelsesreglerne.
 (2)
 Aftalen trådte i kraft den 1. september 2017.
 (3)
 Artikel 39 i protokol I fastsætter, at Toldunderudvalget, der er nedsat ved aftalens afsnit IV, kapitel 5, artikel 83, kan træffe afgørelse om at ændre bestemmelserne i nævnte protokol og erstatte oprindelsesreglerne heri.
 (4)
 Den regionale konvention om pan-Euro-Middelhavsregler for præferenceoprindelse (2) (»konventionen«) har til formål at erstatte de protokoller om oprindelsesregler, der i øjeblikket er i kraft i landene i pan-Euro-Middelhavsområdet, med en enkelt retsakt.
 (5)
 Den Europæiske Union undertegnede konventionen den 15. juni 2011. Den 16. maj 2017 traf det blandede udvalg, der er nedsat ved konventionens artikel 3, stk. 1, afgørelse om, at Ukraine skulle opfordres til at tiltræde konventionen (3).
 (6)
 Den Europæiske Union deponerede sit godkendelsesinstrument hos konventionens depositar den 26. marts 2012. Ukraine deponerede sit godkendelsesinstrument hos konventionens depositar den 19. december 2017. I henhold til konventionens artikel 10, stk. 2 og 3, trådte den således i kraft for så vidt angår Unionen den 1. maj 2012 og for så vidt angår Ukraine den 1. februar 2018.
 (7)
 Protokol I bør derfor erstattes af en ny protokol, der henviser til konventionen —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Protokol I til associeringssaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side vedrørende definition af begrebet »produkter med oprindelsesstatus« og metoderne for administrativt samarbejde erstattes af teksten i bilaget til nærværende afgørelse.
 Artikel 2
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og i Ukraines officielle tidende.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
 Den anvendes fra den 1. januar 2019.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 21. november 2018.
 På vegne af Toldunderudvalget EU-Ukraine
 F.P. DE PINNINCK
 Formand
 D. WENCEL
 N. BILOUS
 Sekretærer
 (1) EUT L 161 af 29.5.2014, s. 3.
 (2) EUT L 54 af 26.2.2013, s. 4.
 (3) Afgørelse nr. 1/2017 vedtaget af det blandede udvalg under den regionale konvention om pan-Euro-Middelhavsregler for præferenceoprindelse af 16. maj 2017 hvad angår Ukraines anmodning om at blive kontraherende part i den regionale konvention om pan-Euro-Middelhavsregler for præferenceoprindelse [2017/1367] (EUT L 191 af