text: af en person, der har ret til at kræve erstatning for et sådant tab eller en sådan skade4. udgifter til foranstaltninger til genopretning efter miljøforringelser, medmindre forringelsen er ubetydelig, dersom sådanne foranstaltninger faktisk er blevet truffet eller skal træffes, og for så vidt udgifterne ikke er omfattet af punkt 25. tab af fortjeneste, der står i direkte forbindelse med anvendelse eller udnyttelse af det pågældende miljø, og som skyldes en betydelig forringelse af dette miljø, for så vidt dette ikke er omfattet af punkt 26. udgifter til beskyttende foranstaltninger og andet tab eller anden skade forvoldt af sådanne foranstaltningerfor så vidt angår punkt 1 til 5, i den udstrækning tabet eller skaden opstår af eller fremkommer ved ioniserende stråling, der udsendes fra en strålingskilde i et nukleart anlæg eller fra nukleart brændsel eller radioaktivt produkt eller affald i et nukleart anlæg eller fra nuklear substans, der kommer fra, har oprindelse i eller sendes til et nukleart anlæg, uanset om tabet eller skaden er en følge af radioaktive egenskaber ved disse stoffer eller en forening af radioaktive egenskaber med giftige, eksplosive eller andre farlige egenskaberviii) 'foranstaltninger til genopretning': alle rimelige foranstaltninger, der er godkendt af de kompetente myndigheder i den stat, hvor foranstaltningerne træffes, og som sigter mod at genoprette eller tilbageføre beskadigede eller ødelagte dele af miljøet eller, i tilfælde hvor det er rimeligt, at tilføre miljøet ækvivalente dele. Loven i den stat, hvor den nukleare skade er lidt, bestemmer, hvem der er beføjet til at træffe sådanne foranstaltningerix) 'beskyttende foranstaltninger': alle rimelige foranstaltninger, der træffes af enhver person, efter at der er sket en nuklear ulykke eller en hændelse, der skaber en alvorlig, overhængende fare for nuklear skade, for at forebygge eller minimere nuklear skade som omhandlet i nr. vii), punkt 1 til 5, med forbehold af de kompetente myndigheders godkendelse, hvis en sådan er påkrævet efter loven i den stat, hvor foranstaltningerne er truffetx) 'rimelige foranstaltninger': alle foranstaltninger, som efter den kompetente domstols ret, er passende og står i et rimeligt forhold til formålet under hensyntagen til alle omstændigheder, som f.eks.:1. arten og omfanget af den lidte nukleare skade eller, hvor der er tale om beskyttende foranstaltninger, arten og omfanget af faren for en sådan skade2. sandsynligheden for, at sådanne foranstaltninger er effektive, på det tidspunkt, hvor de iværksættes, og3. relevant teknisk og videnskabelig sagkundskab."C. Artikel 2 affattes således:"Artikel 2a) Denne konvention finder anvendelse på nuklear skade, der lides på territorier, som tilhører, eller i havområder, der i henhold til folkeretten er fastlagt af, eller - undtagen på territorier tilhørende ikke-kontraherende stater, der ikke er omhandlet i nr. ii) til iv) - om bord på skibe eller fly, der er registreret i:i) en kontraherende partii) en ikke-kontraherende stat, som på tidspunktet for den nukleare ulykke er kontraherende part i Wien-konventionen af 21. maj 1963 om civilretligt ansvar for nuklear skade med senere ændringer, som er gældende for den pågældende part, og i fællesprotokollen af 21. september 1988 vedrørende anvendelse af Wien-konventionen og Paris-konventionen, dog forudsat at den kontraherende


text: part i Paris-konventionen, på hvis territorium den ansvarlige indehavers anlæg er beliggende, er kontraherende part i denne fællesprotokoliii) en ikke-kontraherende stat, som på tidspunktet for den nukleare ulykke ikke har noget nukleart anlæg på sit territorium eller i noget havområde, som parten har fastlagt i henhold til folkeretten, elleriv) enhver anden ikke-kontraherende stat, som på tidspunktet for den nukleare ulykke har gældende retsforskrifter om erstatningsansvar for nuklear skade, som giver tilsvarende fordele på grundlag af gensidighed, og som bygger på principper, der er identiske med denne konventions principper, herunder bl.a. objektivt ansvar for den ansvarlige indehaver, eneansvar for indehaveren eller en bestemmelse med samme virkning, enekompetence for en given domstol, ligebehandling af alle ofre for en nuklear ulykke, anerkendelse og fuldbyrdelse af domme samt fri overførsel af erstatninger, renter og sagsomkostninger.b) Intet i denne artikel er til hinder for, at en kontraherende part, på hvis territorium den ansvarlige indehavers nukleare anlæg er beliggende, ved lov kan bestemme, at denne konvention skal have et bredere anvendelsesområde."D. Artikel 3 affattes således:"Artikel 3a) Indehaveren af et nukleart anlæg er i henhold til denne konvention ansvarlig for al nuklear skade undtagen:i) skade på det nukleare anlæg selv og på andre nukleare anlæg, herunder nukleare anlæg under opførelse, der ligger på samme område som det pågældende anlæg, ogii) skade på ejendom på samme område, som anvendes eller er bestemt til anvendelse i forbindelse med et sådant anlægsåfremt det godtgøres, at skaden er forvoldt ved en nuklear ulykke, der er sket i det pågældende anlæg, eller hvortil medvirkede nuklear substans fra det pågældende anlæg, jf. dog artikel 4.b) Er en nuklear skade forvoldt både ved en nuklear ulykke og ved en ulykke af anden art, anses den del af skaden, som er forvoldt ved den ikke-nukleare ulykke, i den udstrækning den ikke med rimelighed kan udskilles fra den nukleare skade, der er forvoldt ved den nukleare ulykke, for at være skade forvoldt ved den nukleare ulykke. Hvor en nuklear skade er forvoldt både ved en nuklear ulykke og en emission af ioniserende stråling, som ikke er omfattet af denne konvention, skal intet i denne konvention begrænse eller på anden måde indvirke på nogen persons ansvar for så vidt angår den pågældende emission af ioniserende stråling."E. I artikel 4 ændres litrabetegnelserne således: litra c) og litra d) bliver til henholdsvis litra d) og litra e), og der indsættes følgende nye litra c):"c) Ansvaret kan kun overføres til indehaveren af et andet nukleart anlæg i henhold til litra a), nr. i) og ii), og litra b), nr. i) og ii), dersom den pågældende indehaver har en direkte økonomisk interesse i den nukleare substans, der er under transport."F. I artikel 5 affattes litra b) og d) således:"b) Forvoldes den nukleare skade ved en nuklear ulykke, som indtræffer i et nukleart anlæg, og vedrører ulykken kun nuklear substans, som opbevares i anlægget i forbindelse med transport af stoffet, skal indehaveren af anlægget imidlertid ikke være ansvarlig, dersom en anden anlægsindehaver eller person er ansvarlig i medfør af artikel 4.c) Hvis

type: contracts

jurisdiction: EU


text: en nuklear skade giver anledning til ansvar for mere end én indehaver i henhold til denne konvention, skal de pågældende indehavere være solidarisk ansvarlige; når et sådant ansvar opstår som følge af nuklear skade forvoldt ved en nuklear ulykke, hvortil medvirker nuklear substans under transport i et og samme transportmiddel eller - i tilfælde af opbevaring i forbindelse med transport - i et og samme nukleare anlæg, skal det højeste samlede beløb, for hvilket indehaverne skal være ansvarlige, dog være det højeste beløb, som er fastsat for nogen af dem i medfør af artikel 7. Ingen indehaver skal i noget tilfælde kunne pålægges at betale mere for en nuklear ulykke end det beløb, der er fastsat for ham i medfør af artikel 7."G. I artikel 6 affattes litra c) og e) således:"c) i) Intet i denne konvention berører det ansvar, der påhviler:1) nogen enkeltperson for nuklear skade forvoldt ved en nuklear ulykke, for hvilken anlægsindehaveren i medfør af artikel 3, litra a), eller artikel 9 ikke er ansvarlig efter denne konvention, og som er en følge af en handling eller undladelse foretaget af den pågældende person i den hensigt at forvolde skade2) en person, der er behørigt autoriseret til at drive en reaktor i et transportmiddel, for nuklear skade forvoldt ved en nuklear ulykke, i tilfælde hvor en anlægsindehaver ikke er ansvarlig for skaden i henhold til artikel 4, litra a), nr. iii), eller artikel 4, litra b), nr. iii).ii) Anlægsindehaveren skal ikke være ansvarlig uden for denne konvention for nuklear skade forvoldt ved en nuklear ulykke.""e) Hvis indehaveren godtgør, at den nukleare skade helt eller delvis er forvoldt af den person, der har lidt skaden, enten ved grov uagtsomhed eller ved en handling eller undladelse foretaget i den hensigt at forvolde skade, kan den kompetente domstol, hvis dens nationale ret giver mulighed herfor, helt eller delvis fritage indehaveren for pligten til at betale erstatning for den skade, den pågældende person har lidt."H. Artikel 7 affattes således:"Artikel 7a) Enhver kontraherende part fastsætter ved lov, at indehaverens ansvar for nuklear skade forvoldt ved en given nuklear ulykke ikke må være mindre end 700 mio. EUR.b) Uanset litra a) og artikel 21, litra c), kan en kontraherende parti) under hensyn til arten af det berørte nukleare anlæg og de sandsynlige følger af en nuklear ulykke forvoldt af dette, fastsætte et lavere ansvarsbeløb i forbindelse med det pågældende nukleare anlæg, idet dog dette beløb i intet tilfælde må være lavere end 70 mio. EUR, ogii) under hensyn til arten af den berørte nukleare substans og de sandsynlige følger af en nuklear ulykke forvoldt af denne, fastsætte et lavere ansvarsbeløb i forbindelse med transport af nuklear substans, idet dog dette beløb i intet tilfælde må være lavere end 80 mio. EUR.c) Erstatning for nuklear skade på det transportmiddel, i hvilket den berørte nukleare substans befandt sig på tidspunktet for den nukleare ulykke, må ikke medføre, at anlægsindehaverens ansvar for anden nuklear skade reduceres til et beløb, der er lavere end enten 80 mio. EUR


text: eller det højere beløb, som en kontraherende part har fastsat ved lov.d) De ansvarsbeløb, der fastsættes efter litra a) eller b) eller efter artikel 21, litra c), for indehavere af nukleare anlæg på en kontraherende parts territorium, samt bestemmelserne i en kontraherende parts lov i medfør af litra c), finder anvendelse på sådanne indehaveres ansvar, uanset hvor den nukleare ulykke indtræffer.e) En kontraherende part kan gøre transit af nuklear substans gennem sit territorium betinget af, at vedkommende fremmede anlægsindehavers maksimale ansvarsbeløb forhøjes, såfremt det skønnes, at beløbet ikke er tilstrækkeligt til at dække faren for en nuklear ulykke under denne transit; det således forhøjede maksimale beløb må dog ikke overstige det maksimale ansvarsbeløb, som gælder for indehavere af nukleare anlæg beliggende på den pågældende parts eget territorium.f) Litra e) gælder ikke fori) søtransport, hvor der efter folkeretten er ret til at søge nødhavn i den pågældende kontraherende parts havne eller ret til uskadelig passage gennem dens territorium, ellerii) lufttransport, hvor der i henhold til overenskomst eller efter folkeretten er ret til at flyve over eller lande på den pågældende kontraherende parts territorium.g) I tilfælde, hvor denne konvention gælder for en ikke-kontraherende stat i overensstemmelse med artikel 2, litra a), nr. iv), kan en kontraherende part fastsætte ansvarsbeløb i forbindelse med nuklear skade, der er lavere end de minimumsbeløb, der er fastsat i medfør af denne artikel eller artikel 21, litra c), for så vidt en sådan stat ikke giver modsvarende fordele af tilsvarende størrelse.h) Renter og sagsomkostninger, der tilkendes af en domstol i erstatningssøgsmål i medfør af denne konvention, betragtes ikke som erstatning i denne konventions forstand og betales af indehaveren ud over de beløb, for hvilke han er ansvarlig i henhold til denne artikel.i) De i denne artikel omhandlede beløb kan omregnes til de enkelte staters valutaer i afrundede tal.j) Hver kontraherende part sikrer, at personer, der har lidt nuklear skade, kan gøre deres ret til erstatning gældende uden at skulle anlægge særskilt søgsmål for hver kilde til erstatningsmidler."I. Artikel 8 affattes således:"Artikel 8a) Ret til erstatning i medfør af denne konvention bortfalder eller forældes, dersom sag ikke er anlagti) inden tredive år fra tidspunktet for den nukleare ulykke, når der er tale om en persons død eller om skade på personii) inden ti år fra tidspunktet for den nukleare ulykke, når der er tale om al anden nuklear skade.b) Der kan imidlertid ved national lov fastsættes en tidsfrist, der er længere end de i litra a), nr. i) eller ii) fastsatte, dersom den kontraherende part, på hvis territorium den ansvarlige indehavers nukleare anlæg er beliggende, har truffet foranstaltninger til at dække indehaverens ansvar med hensyn til erstatningssøgsmål, der er påbegyndt efter udløbet af fristerne i litra a), nr. i) eller ii), og inden for den længere tidsfrist.c) Er der fastsat en længere frist i overensstemmelse med litra b), må et erstatningssøgsmål, der indledes inden for denne frist, i intet tilfælde påvirke den ret til erstatning i medfør af denne konvention, som tilkommer nogen, der har anlagt sag mod


text: anlægsindehavereni) inden for trediveårsfristen, når der er tale om en persons død eller om skade på personii) inden for tiårsfristen, når der er tale al anden nuklear skade.d) Der kan ved national lov fastsættes en frist for bortfald eller forældelse af erstatningsretten på ikke under tre år, således at fristen regnes enten fra det tidspunkt, hvor den, der har lidt den nukleare skade, fik kendskab til såvel den nukleare skade som den ansvarlige indehaver, eller fra det tidspunkt, hvor skadelidte med rimelighed burde have haft et sådant kendskab, idet dog de frister, der er fastsat i henhold til litra a) og b), ikke må overskrides.e) I tilfælde, hvor artikel 13, litra f), nr. ii), finder anvendelse, bortfalder eller forældes retten til erstatning imidlertid ikke, såfremt der inden for de i litra a), b) eller c), fastsatte frister enteni) før den i artikel 17 omhandlede internationale domstol har truffet afgørelse, er rejst sag ved en af de domstole, blandt hvilke den internationale domstol kan vælge; såfremt den internationale domstol bestemmer, at den kompetente domstol er en anden end den, ved hvilken sag allerede er anlagt, kan den fastsætte en frist, inden for hvilken sagen skal være anlagt ved den således udpegede kompetente domstol; ellerii) er rettet anmodning til en kontraherende part om at foranledige, at der af den internationale domstol træffes afgørelse om, hvilken domstol der skal være kompetent ifølge artikel 13, litra f), nr. ii), og sag anlægges efter en sådan afgørelse inden for den tidsfrist, som den internationale domstol måtte fastsætte.f) Medmindre andet er bestemt ved national lov, kan enhver person, som har lidt nuklear skade ved en nuklear ulykke, og som har rejst erstatningssag inden for den i denne artikel bestemte tidsfrist, ændre sit krav som følge af enhver forværring af den nukleare skade efter udløbet af denne frist, forudsat at endelig dom ikke forinden er afsagt af den kompetente domstol."J. Artikel 9 affattes således:"Artikel 9Anlægsindehaveren er ikke ansvarlig for skade forvoldt ved en nuklear ulykke, som direkte skyldes krigshandling, fjendtligheder, borgerkrig, eller oprør."K. Artikel 10 affattes således:"Artikel 10a) Til dækning af ansvaret i medfør af denne konvention stilles der krav om, at indehaveren tegner og opretholder forsikring eller anden økonomisk garanti på det beløb, der er fastsat efter artikel 7, litra a), artikel 7, litra b), eller artikel 21, litra c), af en type og på vilkår, der fastsættes af den kompetente offentlige myndighed.b) Når indehaverens ansvar ikke er begrænset til et bestemt beløb, fastsætter den kontraherende part, på hvis territorium den ansvarlige indehavers nukleare anlæg er beliggende, en grænse for den økonomiske garanti, som den ansvarlige indehaver skal stille, forudsat at denne grænse ikke er lavere end det beløb, der er fastsat i artikel 7, litra a), eller artikel 7, litra b).c) Den kontraherende part, på hvis territorium den ansvarlige indehavers nukleare anlæg er beliggende, sikrer udbetalingen af erstatning for nuklear skade, som det påhviler indehaveren at udrede, ved at stille de nødvendige midler til rådighed, i den udstrækning forsikring eller anden økonomisk garanti ikke foreligger


text: eller er utilstrækkelig til at dække en sådan erstatning, således at der er dækning for et beløb, der ikke må være mindre end det beløb, der er fastsat i artikel 7, litra a), eller artikel 21, litra c).d) Ingen forsikrer eller anden økonomisk garant må midlertidigt eller endeligt kunne bringe den i litra a) eller b) nævnte forsikring eller anden økonomiske garanti til ophør uden skriftligt at have givet meddelelse med mindst to måneders varsel til den kompetente offentlige myndighed eller, for så vidt forsikringen eller den økonomiske garanti vedrører transport af nuklear substans, så længe den pågældende transport varer.e) De fra forsikring, genforsikring eller anden økonomisk garanti hidrørende beløb må kun anvendes til erstatning for nuklear skade forvoldt ved en nuklear ulykke."L. Artikel 12 affattes således:"Artikel 12Erstatning, som skal udbetales i medfør af denne konvention, forsikrings- og genforsikringspræmier, beløb hidrørende fra forsikring, genforsikring eller anden økonomisk garanti, som kræves i medfør af artikel 10, samt de i artikel 7, litra h), omhandlede renter og sagsomkostninger skal frit kunne overføres mellem de kontraherende parters valutaområder."M. Artikel 13 affattes således:"Artikel 13a) Medmindre andet er bestemt i denne artikel, kan søgsmål i medfør af artikel 3, artikel 4 og artikel 6, litra a), alene påkendes ved domstolene i den kontraherende stat, på hvis territorium den nukleare ulykke fandt sted.b) Dersom en nuklear ulykke finder sted i en kontraherende parts eksklusive økonomiske zone eller, når en sådan zone ikke er fastlagt, i et område, der ikke går uden for grænserne for en eksklusiv økonomisk zone, hvis en sådan skulle blive fastlagt, kan søgsmål vedrørende nuklear skade forvoldt ved denne nukleare ulykke alene påkendes i medfør af denne konvention ved den pågældende parts domstole, dog forudsat at organisationens generalsekretær har modtaget anmeldelse om et sådant område fra den pågældende kontraherende part forud for den nukleare ulykke. Intet i dette litra må fortolkes, som om det giver ret til at udøve kompetence eller til at afgrænse et havområde på en måde, der strider mod international havret.c) Dersom en nuklear ulykke finder sted uden for de kontraherende parters territorium eller i et område, om hvilket der ikke er foretaget nogen anmeldelse i medfør af litra b), eller dersom ulykkesstedet ikke med sikkerhed kan fastslås, kan sådanne søgsmål alene påkendes ved den kontraherende parts domstole, på hvis territorium den ansvarlige indehavers anlæg er beliggende.d) Dersom en nuklear ulykke finder sted i et område, for hvilket omstændighederne i artikel 17, litra d), gør sig gældende, påkendes søgsmål vedrørende ulykken ved de domstole, som den i artikel 17 omhandlede internationale domstol på begæring af en berørt kontraherende part udpeger som domstolene hos den kontraherende part, der har den nærmeste tilknytning til ulykken og er mest berørt af ulykkens følger.e) Hverken udøvelsen af kompetence i henhold til denne artikel eller anmeldelsen om et område i medfør af litra b), skaber ret eller pligt eller danner præcedens med hensyn til afgrænsning af havområder mellem stater med kyster over for eller ved siden af hinanden.f) Dersom påkendelsen i medfør af litra a),


text: b) eller c), ville tilkomme domstolene hos mere end én kontraherende part, tilfalder kompetencen,i) hvis den nukleare ulykke finder sted delvis uden for nogen kontraherende parts territorium og delvis på én enkelt kontraherende parts territorium, domstolene hos sidstnævnte kontraherende part, ogii) i alle andre tilfælde de domstole, som den i artikel 17 omhandlede internationale domstol på begæring af en berørt kontraherende part udpeger som domstolene hos den kontraherende part, der har den nærmeste tilknytning til ulykken og er mest berørt af ulykkens følger.g) Den kontraherende part, hvis domstole har kompetencen, sikrer i forbindelse med søgsmål om erstatning for nuklear skade:i) at enhver stat kan anlægge sag på vegne af personer, der har lidt nuklear skade, når disse er statsborgere i den pågældende stat eller har deres bopæl eller opholdssted på denne stats territorium og har givet deres samtykke dertil, ogii) at enhver person kan anlægge sag i medfør af denne konvention for at gøre rettigheder gældende, der er erhvervet ved subrogation eller overdragelse.h) Den kontraherende part, hvis domstole er kompetente i medfør af denne konvention, sikrer, at kun én af dens domstole har kompetence til at påkende sager i forbindelse med en given nuklear ulykke, idet kriterierne for udvælgelsen af denne domstol fastlægges i den pågældende kontraherende parts nationale lov.i) Domme, som efter domsforhandling eller udeblivelse er afsagt af den i medfør af denne artikel kompetente domstol, er, når de er eksigible i henhold til den af domstolen anvendte ret, tillige eksigible på enhver af de øvrige kontraherende parters territorium, så snart de af den pågældende kontraherende part krævede formaliteter er opfyldt. Sagens realitet må ikke efterprøves på ny. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på domme, som kun er foreløbigt eksigible.j) Såfremt der anlægges sag mod en kontraherende part i medfør af denne konvention, kan den pågældende kontraherende part, bortset fra eksekutionsskridt, ikke påberåbe sig jurisdiktionel immunitet over for den i medfør af denne artikel kompetente domstol."N. Artikel 14, litra b), affattes således:"b) Ved 'national ret' og 'national lov (lovgivning)' forstås den ret eller den lov (lovgivning), som gælder i den stat, hvis domstole i henhold til denne konvention er kompetente til at påkende krav opstået ved en nuklear ulykke, bortset fra lovvalgsregler. Denne ret og lov (lovgivning) finder anvendelse på alle spørgsmål af såvel materielretlig som processuel art, for hvilke denne konvention ikke indeholder særlige bestemmelser."O. Artikel 15, litra b), affattes således:"b) For så vidt erstatning for nuklear skade overstiger de i artikel 7, litra a), fastsatte 700 mio. EUR, vil enhver sådan foranstaltning i en hvilken som helst form kunne træffes under anvendelse af vilkår, som kan afvige fra denne konventions bestemmelser."P. Efter artikel 16 indføjes følgende nye artikel 16a:"Artikel 16aDenne konvention berører ikke en kontraherende parts rettigheder og pligter i henhold til de almindelige folkeretlige regler."Q. Artikel 17 affattes således:"Artikel 17a) Opstår der strid mellem to eller flere kontraherende parter om denne konventions fortolkning eller anvendelse, rådfører stridens parter sig med hinanden med henblik på at bilægge striden ved forhandling eller anden mindelig løsning.b) Bilægges en strid


text: som omhandlet i litra a) ikke inden seks måneder efter, at en af stridens parter har erkendt dens eksistens, mødes de kontraherende parter for at bistå de berørte parter med at finde en mindelig løsning.c) Dersom striden ikke er bilagt inden tre måneder efter datoen for det i litra b) omhandlede møde, forelægges striden på begæring af en af dens parter for den europæiske domstol for atomenergi (European Nuclear Energy Tribunal), der blev oprettet ved konventionen af 20. december 1957 om tilvejebringelse af sikkerhedskontrol på atomenergiens område.d) Uenigheder om afgrænsning af havområder falder uden for denne konventions anvendelsesområde."R. Artikel 18 affattes således:"Artikel 18a) Forbehold med hensyn til en eller flere af denne konventions bestemmelser kan tages på et hvilket som helst tidspunkt forud for ratifikationen, accepten, godkendelsen eller tiltrædelsen af denne konvention eller forud for meddelelsen i medfør af artikel 23 for ethvert af de i meddelelsen omhandlede territorier; forbeholdene kan kun tilstedes, hvis deres ordlyd udtrykkeligt er godkendt af signatarmagterne.b) En sådan godkendelse kræves dog ikke af en signatarmagt, som ikke selv har ratificeret, accepteret eller godkendt denne konvention inden for et tidsrum af 1 år efter den dato, hvor organisationens generalsekretær har underrettet den pågældende signatarmagt om et sådant forbehold i overensstemmelse med artikel 24.c) Ethvert forbehold, der er accepteret i henhold til denne artikel, kan på et hvilket som helst tidspunkt tilbagekaldes ved meddelelse stilet til organisationens generalsekretær."S. Artikel 19 affattes således:"Artikel 19a) Denne konvention skal ratificeres, accepteres eller godkendes. Ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumenterne deponeres hos organisationens generalsekretær.b) Denne konvention træder i kraft, når mindst fem signatarmagter har deponeret deres ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumenter. For hver signatarmagt, som derefter ratificerer, accepterer eller godkender denne konvention, træder den i kraft ved deponeringen af ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumentet."T. Artikel 20 affattes således:"Artikel 20Ændringer i denne konvention vedtages ved indbyrdes overenskomst mellem alle kontraherende parter. De træder i kraft, når de er ratificeret, accepteret eller godkendt af to tredjedele af de kontraherende parter. For hver kontraherende part, der derefter ratificerer, accepterer eller godkender ændringerne, træder de i kraft på datoen for denne ratifikation, accept eller godkendelse."U. I artikel 21 tilføjes der følgende nye litra c):"c) Uanset artikel 7, litra a), kan regeringen i et land, som ikke har undertegnet denne konvention, men som tiltræder den efter den 1. januar 1999, ved lov fastsætte, at indehaverens ansvar for nuklear skade forvoldt ved en given nuklear ulykke i en periode på højst fem år fra vedtagelsen af protokollen af 12. februar 2004 om ændring af denne konvention kan begrænses til et overgangsbeløb på ikke under 350 mio. EUR for så vidt angår en nuklear ulykke, der finder sted i denne periode."V. I artikel 22 bliver litra c) til litra d), og der indsættes følgende nye litra c):"c) De kontraherende parter rådfører sig med hinanden ved udløbet af hver femårsperiode efter denne konventions ikrafttrædelsesdato om alle de spørgsmål af fælles interesse, som anvendelsen af denne konvention rejser, og særlig om det hensigtsmæssige i at forhøje ansvarsbeløbene og den økonomiske garanti."W. Artikel 23, litra


text: b), affattes således:"b) Enhver signatarmagt eller kontraherende part kan ved sin undertegnelse, ratifikation, accept, godkendelse eller tiltrædelse af denne konvention eller på ethvert senere tidspunkt meddele organisationens generalsekretær, at denne konvention skal finde anvendelse på sådanne af dens territorier, herunder territorier, for hvis internationale forbindelser den er ansvarlig, for hvilke denne konvention ikke finder anvendelse i medfør af litra a), og som er nævnt i meddelelsen. Enhver sådan meddelelse kan for så vidt angår et hvilket som helst af de deri nævnte territorier tilbagekaldes med 1 års varsel herom til organisationens generalsekretær."X. Artikel 24 affattes således:"Artikel 24Organisationens generalsekretær underretter alle signatarmagter og regeringer om modtagelsen af ethvert dokument vedrørende ratifikation, accept, godkendelse, tiltrædelse eller tilbagekaldelse samt om enhver meddelelse i medfør af artikel 13, litra b), og artikel 23 og om Styrelseskomitéens beslutninger i medfør af artikel 1, litra a), nr. ii), artikel 1, litra a), nr. iii), og artikel 1, litra b). Han underretter dem ligeledes om denne konventions ikrafttrædelsesdato, om ordlyden af vedtagne ændringer i konventionen og om sådanne ændringers ikrafttrædelsesdato samt om ethvert forbehold taget i henhold i artikel 18."Y. I nedennævnte artikler ændres "skade" til "nuklear skade":Artikel 4, litra a) og b)Artikel 5, litra a) og c)Artikel 6, litra a), b), d), f) og h).Z. I den franske udgave ændres i artikel 4, første punktum, ordet "stockage" til "entreposage", og i litra a) i samme artikel ændres ordet "transportées" til "en cours de transport". I den engelske udgave ændres i artikel 6, litra h), ordet "workmen's" til "workers'".AA. Konventionens bilag II udgår.II.a) I forholdet mellem parterne i denne protokol udgør protokollens bestemmelser en integrerende del af konventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område som ændret ved tillægsprotokol af 28. januar 1964 og ved protokol af 16. november 1982 (i det følgende benævnt "konventionen"), som herefter skal betegnes som "konventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område som ændret ved tillægsprotokol af 28. januar 1964, ved protokol af 16. november 1982 og ved protokol af 12. februar 2004".b) Denne protokol skal ratificeres, accepteres eller godkendes. Instrumenter for ratifikation, accept eller godkendelse af denne protokol deponeres hos generalsekretæren for Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling.c) De stater, som undertegner denne protokol, og som allerede har ratificeret eller tiltrådt konventionen, erklærer, at de har til hensigt at ratificere, acceptere eller godkende denne protokol så snart som muligt. De øvrige stater, som undertegner denne protokol, forpligter sig til at ratificere, acceptere eller godkende den samtidig med, at de ratificerer konventionen.d) Denne protokol er åben for tiltrædelse efter bestemmelserne i konventionens artikel 21. Tiltrædelser af konventionen godtages kun, hvis de ledsages af en tiltrædelse af denne protokol.e) Denne protokol træder i kraft efter bestemmelserne i konventionens artikel 20.f) Generalsekretæren for Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling underretter alle signatarstater og tiltrædende regeringer om modtagelse af instrumenter for ratifikation, accept, godkendelse eller tiltrædelse af denne protokol.


text:
 Avis juridique important
 |
 21982A1209(01)
 Samordningsaftale Fællesskabet-COST om en samordnet aktion vedrørende behandlingers indvirkning på de fysiske egenskaber ved levnedsmidler (COST-aktion 90 bis)
 EF-Tidende nr. L 353 af 15/12/1982 s. 0030 den spanske specialudgave: Kapitel 16 bind 1 s. 0132 den portugisiske specialudgave: Kapitel 16 bind 1 s. 0132
 ***** SAMORDNINGSAFTALE FAELLESSKABET-COST om en samordnet aktion vedroerende behandlingers indvirkning paa de fysiske egenskaber ved levnedsmidler (COST-aktion 90 bis) DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB, i det foelgende benaevnt »Faellesskabet«, og DE STATER, DER HAR UNDERTEGNET DENNE AFTALE, i det foelgende benaevnt »deltagende ikke-medlemsstater«, ER - ud fra foelgende betragtninger: En samordningsaftale Faellesskabet-COST om en samordnet aktion med hensyn til behandlingers indvirkning paa de fysiske egenskaber ved levnedsmidler (COST-aktion 90) blev indgaaet mellem Faellesskabet og visse ikke-medlemsstater, som deltager i det europaeiske samarbejde om videnskabelig og teknisk forskning (COST), den 27. marts 1980 og udloeb den 24. februar 1981; ovennaevnte samordnede aktion har givet meget opmuntrende resultater; ved sin afgoerelse af 22. november 1982 har Raadet for De europaeiske Faellesskaber vedtaget yderligere en samordnet faellesskabsaktion vedroerende behandlingers indvirkning paa de fysiske egenskaber ved levenedsmidler; Faellesskabets medlemsstater og de deltagende ikke-medlemsstater, i det foelgende benaevnt »staterne«, har inden for rammerne af de regler og procedurer, der gaelder for deres nationale programmer, til hensigt at udfoere den forskning, der er beskrevet i bilag A, og er rede til at lade den paagaeldende forskning indgaa i en samordningsproces, som de skoenner vil vaere til gensidig fordel; gennemfoerelsen af den forskning, der er omfattet af den samordnede aktion, vil kraeve et finansielt bidrag fra staterne paa ca. 20 mio ECU - BLEVET ENIGE OM FOELGENDE: Artikel 1 Faellesskabet og de deltagende ikke-medlemsstater, i det foelgende benaevnt »de kontraherende parter«, deltager i perioden indtil den 15. december 1986 i en samordnet aktion vedroerende behandlingers indvirkning paa de fysiske egenskaber ved levnedsmidler. Aktionen bestaar i en samordning af programmet for Faellesskabets samordnede aktion og de tilsvarende programmer i de deltagende ikke-medlemsstater. De forskningsomraader, der er omfattet af denne aftale, er anfoert i bilag A. Staterne er fortsat fuldt ud ansvarlige for den forskning, som udfoeres af deres nationale institutter og organer. Artikel 2 Samordningen mellem de kontraherende parter finder sted i et udvalg vedroerende samordning Faellesskabet-COST, i det foelgende benaevnt »udvalget«. Udvalget fastsaetter selv sin forretningsorden. Dets sekretariatsforretninger varetages af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, i det foelgende benaevnt »Kommissionen«. Udvalgets mandat og sammensaetning er fastlagt i bilag B. Artikel 3 For at sikre den stoerst mulige effektivitet ved gennemfoerelsen af den samordnede aktion udnaevner Kommissionen i forstaaelse med de deltagende ikke-medlemsstaters delegerede i udvalget en projektleder. Artikel 4 De kontraherende parters maksimale finansielle bidrag til samordningsudgifterne i den i artikel 1, stk. 1, naevnte periode fastsaettes til: - 670 000 ECU fra Faellesskabet, - 67 000 ECU fra hver deltagende ikke-medlemsstat. ECUen er den, der er fastlagt ved den gaeldende finansforordning vedroerende De europaeiske Faellesskabers almindelige budget og ved de finansielle bestemmelser truffet i henhold til denne forordning. Reglerne for aftalens finansiering er anfoert i bilag C.


text: Artikel 5 1. Inden for udvalgets rammer udveksler staterne regelmaessigt alle formaalstjenlige oplysninger vedroerende gennemfoerelsen af den forskning, der er omfattet af den samordnede aktion. De bestraeber sig endvidere paa at tilvejebringe oplysninger om lignende forskning, som planlaegges eller udfoeres af andre organer. Oplysningerne behandles fortroligt, saafremt den medlemsstat, som fremsender dem, anmoder derom. 2. I forstaaelse med udvalget udarbejder Kommissionen paa grundlag af de modtagne oplysninger aarlige rapporter om aktionens forloeb og fremsender dem til staterne. 3. Ved samordningsperiodens udloeb fremsender Kommissionen i forstaaelse med uvalget til staterne en sammenfattende rapport om aktionens gennemfoerelse og dens resultater. Kommissionen offenliggoer denne rapport senest seks maaneder efter dens fremsendelse, medmindre en stat modsaetter sig dette. I sidstnaevnte tilfaelde behandles rapporten som fortrolig og fremsendes efter anmodning og med udvalgets samtykke kun til de institutioner og virksomheder, hvis forsknings- eller produktionsaktiviteter berettiger adgang til resultaterne af den forskning, der er omfattet af den samordnede aktion. Artikel 6 1. Denne aftale er aaben for undertegnelse af Faellesskabet og af de ikke-medlemsstater, der deltog i ministerkonferencen i Bruxelles den 22. og 23. november 1971. 2. Som en forudsaetning for sin deltagelse i den i artikel 1 omhandlede samordnede aktion skal hver af de kontraherende parter, efter undertegnelsen af denne aftale, senest den 15. juni 1983 give generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber notifikation om afslutningen af de procedurer, der i henhold til deres nationale bestemmelser er noedvendige for aftalens gennemfoerelse. 3. For de kontraherende parter, som har foretaget den i stk. 2 omhandlede notifikation, traeder aftalen i kraft paa den foerste dag i maaneden efter den maaned, i hvilken Faellesskabet og mindst én af de deltagende ikke-medlemsstater har foretaget denne notifikation. For de kontraherende parter, der foretager notifikationen efter aftalens ikrafttraeden, traeder aftalen i kraft paa den foerste dag i den anden maaned efter den maaned, i hvilken notifikationen har fundet sted. Kontraherende parter, som paa tidspunktet for aftalens ikrafttraeden endnu ikke har foretaget naevnte notifikation, kan uden stemmeret deltage i udvalgets arbejde indtil 15. juni 1983. 4. Generalsekretaeren for Raadet for De europaeiske Faellesskaber giver hver af de kontraherende parter meddelelse om deponeringen af de i stk. 2 omhandlede notifikationer og om datoen for aftalens ikrafttraeden. Artikel 7 Denne aftale gaelder paa den ene side for de omraader, hvor traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab finder anvendelse, paa de betingelser, der er fastsat i naevnte traktat, og paa den anden side for de deltagende ikke-medlemsstaters omraader. Artikel 8 Denne aftale, der er udfaerdiget i ét eksemplar paa dansk, engelsk, fransk, graesk, italiensk, nederlandsk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed, deponeres i arkiverne i Generalsekretariatet for Raadet for De europaeiske Faellesskaber, som fremsender en bekraeftet genpart til hver af de kontraherende parter. BILAG A Forskningsemner omfattet af aftalen 1. Mekaniske egenskaber (1): a) udelte faste stoffer, f. eks. densitet, poroesitet, tryk, traek, brud; b) findelte stoffer, f. eks. pulvere, agglomerater. 2. Diffusionsegenskaber (1): a) diffusion i vand og vanddamp; b) diffusion i oploeste stoffer, f. eks. salt,


text: sukkerstoffer; c) diffusion i flygtige stoffer, f. eks. aromastoffer. 3. Elektriske og optiske egenskaber (1): a) dielektriske egenskaber; b) synlige, ultraviolette og infraroede. 4. Fortsaettelse af dataindsamlingen (vedr. rheologi, sorption og termiske egenskaber). 5. Konklusion af forskning vedroerende rheologi, sorption og termiske egenskaber. (1) I forbindelse med oensket om at faa fastlagt en generel standardmetodologi, hvor de forskellige parametres mulige indvirkning tages i betragtning. BILAG B Mandat for og sammensaetning af udvalget vedroerende samordning Faellesskabet-COST 1. Udvalget: 1.1. skal bidrage til den bedst mulige gennemfoerelse af aktionen ved at afgive udtalelse om alle forhold i forbindelse med dens forloeb; 1.2. skal vurdere resultaterne af aktionen og drage konklusioner med hensyn til deres anvendelse; 1.3. skal paase, at den i artikel 5, stk. 1, i aftalen omhandlede udveksling af oplysninger finder sted; 1.4. skal foreslaa retningslinjer over for projektlederen; 1.5. kan for hvert af de forskningsemner, der er anfoert i bilag A, nedsaette et underudvalg for at sikre, at programmet gennemfoeres paa tilfredsstillende maade. 2. Udvalgets rapporter og udtalelser fremsendes til staterne. 3. Udvalget sammensaettes af en delegeret fra Kommissionen som koordinator for Faellesskabets samordnede aktion, en delegeret fra hver deltagende ikke-medlemsstat, en delegeret fra hver medlemsstat som repraesentant for dennes nationale program samt projektlederen. Hver delegeret kan lade sig bistaa af eksperter. BILAG C Regler for finansiering Artikel 1 I disse bestemmelser fastsaettes de regler for finansiering, der er omhandlet i artikel 4 i samordningsaftalen Faellesskabet-COST om en samordnet aktion vedroerende behandlingers indvirkning paa de fysiske egenskaber ved levnedsmidler (COST-aktion 90 bis). Artikel 2 Ved hvert regnskabsaars begyndelse fremsender Kommissionen til hver af de deltagende ikke-medlemsstater en indkaldelse af midler svarende til deres andel af de aarlige samordningsomkostninger i henhold til aftalen beregnet i forhold til de maksimale beloeb, der er fastsat i artikel 4 i aftalen. Dette bidrag angives baade i ECU og i den paagaeldende ikke-medlemsstats valuta, idet vaerdien af ECUen er fastlagt i finansforordningen vedroerende De europaeiske Faellesskabers almindelige budget og fastsaettes svarende til datoen for indkaldelsen af midler. De samlede bidrag skal foruden de egentlige samordningsomkostninger daekke befordrings- og opholdsudgifter for de delegerede i udvalget. Hver deltagende ikke-medlemsstat indbetaler sit aarlige bidrag til samordningsomkostningerne i henhold til aftalen ved hvert aars begyndelse og senest den 31. marts. Enhver forsinkelse i indbetalingen af de aarlige bidrag medfoerer, at den paagaeldende deltagende ikke-medlemsstat skal betale en rente, hvis sats er lig med den hoejeste diskontosats, der er gaeldende i staterne paa forfaldsdagen. Satsen forhoejes med 0,25 procentpoint for hver maaneds forsinkelse. Den forhoejede sats anvendes i hele forsinkelsesperioden. En saadan rente kan dog kun kraeves erlagt, hvis indbetalingen foretages mere end tre maaneder efter, at en indkaldelse af midler er udsendt af Kommissionen. Artikel 3 De midler, der indbetales af deltagende ikke-medlemsstater, godskrives den samordnede aktion som budgetindtaegter opfoert paa en post i oversigten over indtaegter i De europaeiske Faellesskabers budget (sektion Kommissionen). Artikel 4 Den foreloebige forfaldsplan for de samordningsomkostninger, der er omhandlet i artikel 4 i aftalen, er gengivet som bilag. Artikel 5 Den gaeldende finansforordning


text: vedroerende De europaeiske Faellesskabers almindelige budget finder anvendelse ved forvaltningen af bevillingerne. Artikel 6 Ved afslutningen af hvert regnskabsaar udarbejdes en oversigt over bevillingerne til den samordnede aktion, som fremsendes til underretning til de deltagende ikke-medlemsstater. BILAG Foreloebig forfaldsplan for den samordnede aktion »Behandlingers indvirkning paa de fysiske egenskaber ved levnedsmidler« COST-aktion 90 bis (i ECU) 1.2,3.4,5.6,7.8,9.10,11 // // // // // // // // 1982 // 1983 // 1984 // 1985 // Total // // // // // 1.2.3.4.5.6.7.8.9.10.11 // // FB // BB // FB // BB // FB // BB // FB // BB // FB // BB // // // // // // // // // // // // 1. Grundlagt overslag over samlede behov // // // // // // // // // // // - Personale // 46 000 // 46 000 // // // // // // // // // - Loebende administrationsudgifter // 50 000 // 50 000 // 160 000 // 160 000 // 175 000 // 175 000 // 189 000 // 189 000 // 670 000 // 670 000 // - Kontrakter // 50 000 // 50 000 // // // // // // // // // Total // 146 000 // 146 000 // 160 000 // 160 000 // 175 000 // 175 000 // 189 000 // 189 000 // 670 000 // 670 000 // // // // // // // // // // // // 2. Revideret overslag over udgifter under hensyntagen til yderligere behov som foelge af deltagende ikke-medlemsstaters tiltraedelse // // // // // // // // // // // - Personale - Loebende adminstrationsudgifter - Kontrakter // 146 000 (1+ n 10 ) // 146 000 (1+ n 10 ) // 160 000 (1+ n 10 ) // 160 000 (1+ n 10 ) // 175 000 (1+ n 10 ) // 175 000 (1+ n 10 ) // 189 000 (1+ n 10 ) // 189 000 (1+ n 10 ) // 670 000 (1+ n 10 ) // 670 000 (1+ n 10 ) // Ny Total // // // // // // // // // // // // // // // // // // // // // // 3. Difference mellem 1 og 2 der skal daekkes ved bidrag fra deltagende ikke-medlemsstater // n 10 146 000 // n 10 146 000 // n 10 160 000 // n 10 160 000 // n 10 175 000 // n 10 175 000 // n 10 189 000 // n 10 189 000 // n 10 670 000 // n 10 670 000 // // // // // // // // // // // 1.2 // n // = antal deltagende ikke-medlemsstater. // FB // = forpligtelsesbevillinger. // BB // = betalingsbevillinger. // //


text:
 Avis juridique important
 |
 21999D1020(02)
 Afgørelse nr. 4/1999 truffet af associeringsrådet EU- Rumænien af 27. september 1999 om ændring af afgørelse nr. 1/95 om vedtagelse af associeringsrådets forretningsorden (95/429/EF) ved nedsættelse af et blandet rådgivende udvalg
 EF-Tidende nr. L 270 af 20/10/1999 s. 0026 - 0026
 AFGØRELSE Nr. 4/1999 TRUFFET AF ASSOCIERINGSRÅDET EU-RUMÆNIENaf 27. september 1999om ændring af afgørelse nr. 1/95 om vedtagelse af associeringsrådets forretningsorden (95/429/EF) ved nedsættelse af et blandet rådgivende udvalg(1999/681/EF)ASSOCIERINGSRÅDET HAR -under henvisning til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Rumænien på den anden side(1), særlig artikel 111, ogud fra følgende betragtninger:(1) Dialog og samarbejde mellem økonomiske og sociale interessegrupper i Det Europæiske Fællesskab og Rumænien kan yde et væsentligt bidrag til udviklingen af deres forbindelser;(2) et sådant samarbejde bør foregå mellem medlemmerne af De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg på den ene side og repræsentanterne for Rumæniens økonomiske og sociale råd på den anden side i et blandet rådgivende udvalg;(3) Associeringsudvalgets forretningsorden, der er vedtaget ved afgørelse nr. 1/95(2), bør ændres tilsvarende -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Følgende artikler indsættes i associeringsrådets forretningsorden: "Artikel 15Der nedsættes et blandet rådgivende udvalg, som har til opgave at bistå Associeringsudvalget med at fremme dialogen og samarbejdet mellem økonomiske og sociale interessegrupper i Det Europæiske Fællesskab og Rumænien. Dialogen og samarbejdet omfatter alle økonomiske og sociale aspekter af forbindelserne mellem Det Europæiske Fællesskab og Rumænien i forbindelse med gennemførelsen af Europaaftalen. Det blandede rådgivende udvalg udtaler sig om spørgsmål, der opstår inden for disse områder.Artikel 16Det blandede rådgivende udvalg består af seks repræsentanter for De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg på den ene side og seks repræsentanter for Rumæniens økonomiske og sociale råd.Det blandede rådgivende udvalg udfører sine aktiviteter efter høring af associeringsrådet eller, hvad angår fremme af dialogen mellem de økonomiske og sociale interessegrupper, på eget initiativ.Valget af medlemmerne bygger på det princip, at det blandede rådgivende udvalg så nøjagtigt som muligt afspejler de forskellige økonomiske og sociale interessegrupper i både Det Europæiske Fællesskab og Rumænien.Det blandede rådgivende udvalgs formandskab beklædes i fællesskab af et medlem af De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg og et medlem fra Rumænien.Det blandede rådgivende udvalg fastsætter selv sin forretningsorden.Artikel 17De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg på den ene side og Rumæniens økonomiske og sociale råd på den anden side afholder hver især de udgifter til personale, rejse- og dagpenge samt til postbesørgelse og telekommunikation, som deltagelse i møder i det blandede rådgivende udvalg eller dettes arbejdsgrupper medfører.Udgifter i forbindelse med tolkning ved møder, oversættelse og fremstilling af dokumenter afholdes af Det Økonomiske og Sociale Udvalg med undtagelse af udgifter til tolkning og oversættelse og til eller fra rumænsk, som afholdes af de rumænske økonomiske og sociale interessegrupper i Rumæniens økonomiske og sociale råd.Andre udgifter i forbindelse med den praktiske afholdelse af møder bæres af den part, som er vært for mødet."Artikel 2Denne afgørelse træder i kraft den første dag i den anden måned efter datoen for


text:
 Avis juridique important
 |
 E1994A1231(04)
 PROTOKOL 3 om EFTA-Tilsynsmyndighedens opgaver og beføjelser med hensyn til statsstøtte
 EF-Tidende nr. L 344 af 31/12/1994 s. 0011 - 0011
 PROTOKOL 3 om EFTA-Tilsynsmyndighedens opgaver og beføjelser med hensyn til statsstøtte Artikel 11. EFTA-Tilsynsmyndigheden foretager sammen med EFTA-staterne en løbende undersøgelse af de støtteordninger, der findes i disse stater. Den foreslår dem sådanne foranstaltninger, som EØS-aftalens funktion eller gradvise udvikling kræver.2. Finder EFTA-Tilsynsmyndigheden - efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger - at en støtte, som ydes af en EFTA-stat eller med EFTA-statsmidler, ifølge EØS-aftalens artikel 61 ikke er forenelig med EØS-aftalens funktion, eller at denne støtte misbruges, træffer den beslutning om, at den pågældende EFTA-stat skal ophæve eller ændre støtteforanstaltningen inden for den tidsfrist, som EFTA-Tilsynsmyndigheden fastsætter.Såfremt den pågældende EFTA-stat ikke retter sig efter denne beslutning inden udløbet af den fastsatte frist, kan EFTA-Tilsynsmyndigheden eller en anden interesseret EFTA-stat, uanset bestemmelserne i denne aftales artikel 31 og 32, indbringe sagen direkte for EFTA-Domstolen.På begæring af en EFTA-stat kan EFTA-staterne efter fælles overenskomst beslutte, at en af denne stat ydet eller planlagt støtte, uanset bestemmelserne i EØS-aftalens artikel 61, skal betragtes som forenelig med EØS-aftalens funktion, hvis ganske særlige omstændigheder berettiger en sådan beslutning. Har EFTA-Tilsynsmyndigheden indledt den i dette stykkes første afsnit fastsatte procedure med hensyn til denne støtteforanstaltning, bevirker den pågældende EFTA-stats begæring til EFTA-staterne, at sagens behandling udsættes, indtil EFTA-staterne efter fælles overenskomst har taget stilling til spørgsmålet.Dog træffer EFTA-Tilsynsmyndigheden beslutning, såfremt EFTA-staterne ikke har taget stilling inden tre måneder efter, at begæringen er fremsat.3. EFTA-Tilsynsmyndigheden skal underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil. Er EFTA-Tilsynsmyndigheden af den opfattelse, at det påtænkte er uforeneligt med EØS-aftalens funktion i henhold til EØS-aftalens artikel 61, iværksætter den uopholdeligt den i stk. 2 fastsatte procedure. Den pågældende stat må ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte procedure har ført til endelig beslutning.Artikel 21. Et rådgivende udvalg bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden ved efterprøvningen af den støtte, der ydes til jernbane-, landevejs- og vandvejstrafikken. Dette udvalg har en repræsentant for EFTA-Tilsynsmyndigheden som formand og består af repræsentanter udpeget af hver EFTA-stat. Det indkaldes senest ti dage før mødet med angivelse af dagsordenen; denne frist kan i hastende tilfælde afkortes.2. Udvalget kan undersøge ethvert spørgsmål vedrørende anvendelsen af EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte inden for transportsektoren og afgive sin udtalelse herom.3. Udvalget holdes underrettet om arten og størrelsen af samt i almindelighed om alle formålstjenlige oplysninger om den støtte, der er ydet transportvirksomhederne, så snart EFTA-Tilsynsmyndigheden er blevet gjort bekendt med disse oplysninger i henhold til bestemmelserne i bilag XIII, afdeling I, nr. iv), til EØS-aftalen om statsstøtte i transportsektoren.


text:
 Avis juridique important
 |
 22000D0615(03)
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 27/2000 af 31. marts 2000 om ændring af bilag II (tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 141 af 15/06/2000 s. 0047 - 0048
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalgnr. 27/2000af 31. marts 2000om ændring af bilag II (tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalenDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:(1) Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 161/1999 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 26. november 1999(1).(2) Kommissionens forordning (EF) nr. 804/1999 af 16. april 1999 om ændring af bilag I, II og III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler(2) bør indarbejdes i aftalen.(3) Kommissionens forordning (EF) nr. 953/1999 af 5. maj 1999 om ændring af bilag II og III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler(3) bør indarbejdes i aftalen.(4) Kommissionens forordning (EF) nr. 954/1999 af 5. maj 1999 om ændring af bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler(4) bør indarbejdes i aftalen.(5) Kommissionens forordning (EF) nr. 997/1999 af 11. maj 1999 om ændring af bilag I, II og III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler(5) bør indarbejdes i aftalen.(6) Kommissionens forordning (EF) nr. 998/1999 af 11. maj 1999 om ændring af bilag I og II til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler(6) bør indarbejdes i aftalen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Følgende led indsættes i punkt 14 (Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90) i kapitel XIII i bilag II til aftalen:"- 399 R 0804: Kommissionens forordning (EF) nr. 804/1999 af 16. april 1999 (EFT L 102 af 17.4.1999, s. 58)- 399 R 0953: Kommissionens forordning (EF) nr. 953/1999 af 5. maj 1999 (EFT L 118 af 6.5.1999, s. 23)- 399 R 0954: Kommissionens forordning (EF) nr. 954/1999 af 5. maj 1999 (EFT L 118 af 6.5.1999, s. 28)- 399 R 0997: Kommissionens forordning (EF) nr. 997/1999 af 11. maj 1999 (EFT L 122 af 12.5.1999, s. 24)- 399 R 0998: Kommissionens forordning (EF) nr. 998/1999 af 11. maj 1999 (EFT L 122 af 12.5.1999, s. 30)."Artikel 2Teksterne til Kommissionens forordning (EF) nr. 804/1999 (EF) nr. 953/1999, (EF) nr. 954/1999, (EF) nr. 997/1999 og (EF) nr. 998/1999 på islandsk og norsk, som offentliggøres i EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende, er autentiske.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft den 1. april 2000, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel


text: 103, stk. 1(7).Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 31. marts 2000.På Det Blandede EØS-udvalgs vegneF. BarbasoFormand(1) Endnu ikke offentliggjort i EFT.(2) EFT L 102 af 17.4.1999, s. 58.(3) EFT L 118 af 6.5.1999, s. 23.(4) EFT L 118 af 6.5.1999, s. 28.(5) EFT L 122 af 12.5.1999, s. 24.(6) EFT L 122 af 12.5.1999, s. 30.(7) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 21983A0729(01)
 Aftale i form af brevveksling mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab på den ene side og den danske regering og landsstyret på Færøerne på den anden side om foranstaltninger i forbindelse med laksefiskeriet i det nordlige Atlanterhav
 EF-Tidende nr. L 205 af 29/07/1983 s. 0002
 ***** Aftale i form af brevveksling mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab paa den ene side og den danske regering og landsstyret paa Faeroeerne paa den anden side om foranstaltninger i forbindelse med laksefiskeriet i det nordlige Atlanterhav A. Brev fra Faeroeers landsstyre Hr. . . . ., De faeroeske myndigheder har taget til efterretning, at Det europaeiske oekonomiske Faellesskab har udtrykt bekymring over det faeroeske laksefiskeri. Jeg har den aere hermed at bekraefte, at de faeroeske myndigheder har givet tilsagn om at indfoere foelgende restriktioner i det faeroeske laksefiskeri, medmindre der ivaerksaettes kvantitative restriktioner som led i konventionen om laksebestanden i Nordatlanten, for den nedenfor omhandlede fangstsaeson: 1. De faeroeske myndigheder vil begraense fangsterne af laks i faeroeske farvande (Faeroeernes fiskerijuridiktionsomraade) samt faeroeske fartoejers fangster af laks i farvande uden for Faeroeernes fiskerijurisdiktionsomraade til i alt 625 tons fersk, hel fisk i saesonen, der begynder den 1. oktober 1983 og slutter den 31. maj 1984. 2. Laksefiskeri vil ikke finde sted uden for den under nr. 1 naevnte fangstsaeson. Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De over for mig vil bekraefte, at Det europaeiske oekonomiske Faellesskab er indforstaaet med det ovenfor anfoerte. Modtag, hr. . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse. For Faeroeernes landsstyre B. Brev fra Det europaeiske oekonomiske Faellesskab Hr. . . . . . Jeg har den aere hermed at anerkende modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med foelgende ordlyd: »De faeroeske myndigheder har taget til efterretning, at Det europaeiske oekonomiske Faellesskab har udtrykt bekymring over det faeroeske laksefiskeri. Jeg har den aere hermed at bekraefte, at de faeroeske myndigheder har givet tilsagn om at indfoere foelgende restriktioner i det faeroeske laksefiskeri, medmindre der ivaerksaettes kvantitative restriktioner som led i konventionen om laksebestanden i Nordatlanten, for den nedenfor omhandlede fangstsaeson: 1. De faeroeske myndigheder vil begraense fangsterne af laks i faeroeske farvande (Faeroeernes fiskerijurisdiktionsomraade) samt faeroeske fartoejers fangster af laks i farvande uden for Faeroeernes fiskerijurisdiktionsomraade til i alt 625 tons fersk, hel fisk i saesonen, der begynder den 1. oktober 1983 og slutter den 31. maj 1984. 2. Laksefiskeri vil ikke finde sted uden for den under nr. 1 naevnte fangstsaeson. Jeg ville vaere Dem taknemmelig , saafremt De over for mig vil bekraefte , at Det europaeiske oekonomiske Faellesskab er indforstaaet med det ovenfor anfoerte.«. Modtag, hr.. . . . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse. Paa vegne af Raadet for De europaeiske Faellesskaber


text:
 29.4.2020
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 136/18
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 FN-regulativ nr. 137 — Ensartede forskrifter for godkendelse af personbiler i tilfælde af en frontal kollision med fokus på fastholdelsesanordningen [2020/576]
 omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 2 til ændringsserie 01 — ikrafttrædelsesdato: Den 28. maj 2019
 Dette dokument er udelukkende et dokumentationsredskab. De autentiske og juridisk bindende tekster er:
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2015/106/
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/77 og
 —
 ECE/TRANS/WP.29/2018/140/
 INDHOLDSFORTEGNELSE
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Godkendelse
 5.
 Specifikationer
 6.
 Brugervejledning til køretøjer med airbag
 7.
 Ændring af køretøjstypen og udvidelse af godkendelsen
 8.
 Produktionens overensstemmelse
 9.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 10.
 Endeligt ophør af produktionen
 11.
 Overgangsbestemmelser
 12.
 Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder
 BILAG
 1.
 Meddelelse
 2.
 Udformning af godkendelsesmærker
 3.
 Prøvningsprocedure
 4.
 Belastningsindeks
 5.
 Anbringelse og montering af prøvedukker og justering af fastholdelsessystemer
 6.
 Procedure for bestemmelse af »H-punktet« og den faktiske torsovinkel for siddepladser i motorkøretøjer
 Tillæg 1 —
 Beskrivelse af den tredimensionale »H« -punktmaskine (3-D H-maskine)
 Tillæg 2 —
 Tredimensionalt referencesystem
 Tillæg 3 —
 Referencedata for siddepladser
 7.
 Prøvningsmetode med vogn
 Tillæg —
 Ækvivalenskurve — toleranceområde for kurven ΔV = f(t)
 8.
 Måleteknik i måleprøvninger: Instrumentering
 9.
 Prøvningsprocedurer for beskyttelsen af personer i eldrevne køretøjer mod højspænding og elektrolytudslip
 Tillæg —
 Prøvefinger med led (IPXXB)
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette regulativ gælder for køretøjer i klasse M1 (1), hvis største tilladte totalvægt ikke overstiger 3,5 ton. Andre køretøjer kan godkendes på fabrikantens anmodning.
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 2.1.
 »Beskyttelsessystem«: indvendigt udstyr og anordninger, der er beregnet til at fastholde personerne i køretøjet, og som medvirker til overholdelse af de i punkt 5 nedenfor fastlagte krav.
 2.2.
 »type beskyttelsessystem«: en kategori beskyttelsessystemer, som indbyrdes ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til:
 a)
 teknologi
 b)
 geometri og
 c)
 materialer.
 2.3.
 »køretøjets bredde«: afstanden mellem to planer, der er parallelle med køretøjets vertikale midterplan i længderetningen, og som berører køretøjet på hver side af dette plan, men hverken omfatter udvendige anordninger til indirekte udsyn, sidemarkeringslygter, dæktryksindikatorer, retningsviserblinklygter, parkeringslygter, bøjelige stænklapper eller den udadbøjede del af dæksiden umiddelbart over stedet, hvor dækket rører vejbanen.
 2.4.
 »køretøjstype«: en klasse af motorkøretøjer, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til:
 2.4.1.
 køretøjets længde og bredde, for så vidt de har negativ indvirkning på resultaterne af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvning
 2.4.2.
 konstruktion, mål, form og materialer for den del af køretøjet, der befinder sig foran det vertikale tværplan gennem førersædets »R« -punkt, for så vidt de har negativ indvirkning på resultaterne af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvning
 2.4.3.
 kabinens form og indvendige mål og typen af beskyttelsessystemer, for så vidt de har negativ indvirkning på resultaterne af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvning
 2.4.4.
 motorens placering (front-, hæk-


text:
eller centermotor) og orientering (tværstillet eller langstillet) for så vidt dette har negativ indvirkning på resultaterne af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvningsprocedure
 2.4.5.
 køretøjets masse (ulastet), for så vidt den har negativ indvirkning på resultaterne af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvning
 2.4.6.
 de anordninger eller andet ekstraudstyr, som er leveret af fabrikanten, såfremt de har negativ indvirkning på resultaterne af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvning
 2.4.7.
 placeringen af det genopladelige energilagringssystem (REESS), for så vidt det har negativ indvirkning på resultatet af den i dette regulativ foreskrevne kollisionsprøvning.
 2.5.
 Kabinen
 2.5.1.
 »kabinen for så vidt angår beskyttelse af fører og passagerer«: det rum, hvor fører og passagerer opholder sig, afgrænset af taget, gulvet, sidevæggene, dørene, udvendige ruder, den forreste skilleplade og planet for kabinens bageste skilleplade eller planet for bageste ryglænsbeslag.
 2.5.2.
 »kabinen for så vidt angår vurdering af elektrisk sikkerhed«: det rum, hvor fører og passagerer opholder sig, afgrænset af taget, gulvet, sidevæggene, dørene, udvendige ruder, den forreste og bageste skillevæg eller bagklap samt af de elektriske beskyttelsesbarrierer og indkapslinger til beskyttelse af fører og passagerer mod direkte kontakt med strømførende højspændingsdele.
 2.6.
 »R-punkt«: et referencepunkt, som for hver siddeplads er fastlagt af fabrikanten i forhold til køretøjets opbygning, som angivet i bilag 6.
 2.7.
 »H-punkt«: et referencepunkt, som for hver siddeplads fastlægges af den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af godkendelsesprøvningerne, efter den metode, der er beskrevet i bilag 6.
 2.8.
 »masse ulastet«: køretøjets masse, når dette er køreklart, uden fører, passagerer eller last, men med fyldte brændstof-, køle- og smøremiddelbeholdere, samt med værktøjssæt og reservehjul (såfremt sådanne leveres som standardudstyr af køretøjets fabrikant).
 2.9.
 »airbag«: en anordning, der er monteret som supplement til sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer, dvs. systemer, som i tilfælde af et kraftigt sammenstød automatisk indskyder en smidig struktur, der gennem sammentrykning af den indeholdte gas begrænser den påvirkning, som kan påføres en eller flere kropsdele på en person i køretøjet ved berøring med kabinens inderside.
 2.10.
 »passager-airbag«: en airbag, der er beregnet til at beskytte passager(er) på andre sæder end førersædet i tilfælde af en frontal kollision.
 2.11.
 »højspænding«: klassifikation af en elektrisk komponent eller et kredsløb, hvis arbejdsspænding er > 60 V og ≤ 1 500 V jævnstrøm (DC) eller > 30 V og ≤ 1 000 V vekselstrøm (AC), RMS (kvadratisk middelværdi).
 2.12.
 »genopladeligt energilagringssystem (REESS)«: det genopladelige energilagringssystem, der leverer elektrisk energi til fremdrift.
 2.13.
 »elektrisk beskyttelsesbarriere«: den del, der giver beskyttelse mod direkte kontakt med strømførende højspændingsdele.
 2.14.
 »elektrisk fremdriftssystem«: det elektriske kredsløb, som omfatter elektrisk(e) drivmotor(er), og som også kan omfatte REESS-systemet, det elektriske energiomdannelsessystem, elektroniske omdannere, tilhørende ledninger og stik og tilkoblingssystemet til opladning af REESS-systemet.
 2.15.
 »strømførende dele«: ledende del(e), der ved normal brug er beregnet til at føre elektrisk energi.
 2.16.
 »blotlagt ledende del«: enhver ledende del, som kan berøres, jf. bestemmelserne om IPXXB-beskyttelse, og som i tilfælde af svigtende isolering fører elektrisk energi. Dette omfatter dele under et dække, der kan fjernes uden brug af værktøj.
 2.17.
 »direkte


text:
kontakt«: personers kontakt med strømførende højspændingsdele.
 2.18.
 »indirekte kontakt«: personers kontakt med blotlagte ledende dele.
 2.19.
 »IPXXB-beskyttelse«: beskyttelse mod kontakt med strømførende højspændingsdele i form af enten en elektrisk beskyttelsesbarriere eller en indkapsling. som er prøvet med en prøvefinger med led (IPXXB) som beskrevet i punkt 4 i bilag 9
 2.20.
 »arbejdsspænding«: den højeste kvadratiske middelværdi (RMS) af en spænding i et elektrisk kredsløb angivet af fabrikanten, som kan forekomme mellem alle ledende dele ved åbne kredsløbsforhold eller ved normale driftsforhold. Hvis det elektriske kredsløb er opdelt ved galvanisk isolering, defineres arbejdsspændingen for hvert af de opdelte kredsløb.
 2.21.
 »tilkoblingssystem til opladning af det genopladelige energilagringssystem (REESS)«: det elektriske kredsløb, der anvendes til opladning af REESS-systemet fra en ekstern elektrisk strømforsyning, herunder tilkoblingen på køretøjet.
 2.22.
 »stel«: et sæt ledende dele, som er elektrisk forbundne, hvis elektriske potentiale anvendes som reference.
 2.23.
 »elektrisk kredsløb«: et aggregat af forbundne strømførende højspændingsdele, som er beregnet til at føre elektrisk energi under normale driftsforhold.
 2.24.
 »elektrisk energiomdannelsessystem«: et system (f.eks. brændselsceller), der producerer og leverer elektrisk energi til elektrisk fremdrift.
 2.25.
 »elektronisk omdanner«: en anordning, der muliggør styring og/eller omdannelse af strøm til elektrisk fremdrift.
 2.26.
 »indkapsling«: den del, der omslutter de interne enheder og yder beskyttelse mod enhver direkte kontakt.
 2.27.
 »højspændingsbus«: det elektriske kredsløb, herunder tilkoblingssystemet til opladning af REESS-systemet, som drives af højspænding.
 2.28.
 »massiv isolering«: den isolerende beklædning på ledninger, der skal dække strømførende højspændingsdele og forhindre enhver direkte kontakt. Dette omfatter bl.a. beklædning til isolering af strømførende højspændingsdele på konnektorer og lak eller maling beregnet til isolering.
 2.29.
 »automatisk frakobling«: en anordning, der, når den udløses, galvanisk adskiller den elektriske energi fra resten af højspændingskredsløbet i det elektriske fremdriftssystem.
 2.30.
 »traktionsbatteri af åben type«: en væskekrævende batteritype, der genererer brintgas, som frigives til atmosfæren.
 2.31.
 »automatisk aktiveret dørlåsningssystem«: et system, der låser dørene automatisk ved en bestemt hastighed eller under enhver anden betingelse, som defineret af fabrikanten.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1.
 Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype hvad angår beskyttelsen af personer på forsæderne ved en frontalkollision skal indgives af køretøjets fabrikant eller dennes behørigt befuldmægtigede repræsentant.
 3.2.
 Ansøgningen skal ledsages af nedenfor nævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende oplysninger:
 3.2.1.
 en detaljeret beskrivelse af køretøjstypen hvad angår dens opbygning, mål, udformning og anvendte materialer
 3.2.2.
 fotografier og/eller diagrammer og tegninger af køretøjet, der viser køretøjstypen set forfra, fra siden og bagfra samt nærmere oplysninger om den forreste dels konstruktion
 3.2.3.
 nærmere oplysninger om køretøjets masse ulastet
 3.2.4.
 kabinens form og indvendige mål
 3.2.5.
 en beskrivelse af den indvendige indretning og beskyttelsessystemer monteret i køretøjet
 3.2.6.
 en generel beskrivelse af den elektriske strømkildetype, dennes placering og det elektriske fremdriftssystem (f.eks. hybrid, elektrisk).
 3.3.
 Ansøgeren er berettiget til at fremlægge alle oplysninger og prøvningsresultater, som godtgør, at der med tilstrækkelig sikkerhed kan opnås overensstemmelse med forskrifterne.
 3.4.
 Et køretøj, som er repræsentativt for den køretøjstype, der ansøges om godkendelse for, skal indleveres til den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen.
 3.4.1.
 Et køretøj, der ikke omfatter alle de


text:
komponenter, som er normale på denne type, kan accepteres til prøvning, hvis det kan bevises, at fraværet af de udeladte komponenter ikke har en negativ indvirkning på resultatet af prøvningen, hvad angår forskrifterne i dette regulativ.
 3.4.2.
 Det er ansøgerens ansvar at bevise, at anvendelsen af punkt 3.4.1 kan forenes med overholdelsen af forskrifterne i dette regulativ.
 4. GODKENDELSE
 4.1.
 Hvis den køretøjstype, der ansøges om godkendelse af i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i regulativet, meddeles der godkendelse for den pågældende køretøjstype.
 4.1.1.
 Den tekniske tjeneste, der er udpeget i overensstemmelse med punkt 12 nedenfor, kontrollerer, at de påkrævede betingelser er opfyldt.
 4.1.2.
 I tvivlstilfælde skal der ved efterprøvning af køretøjets overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ tages hensyn til alle oplysninger og prøvningsresultater, som forelægges af fabrikanten, og som kan tages i betragtning ved vurdering af den godkendelsesprøvning, som er foretaget af den tekniske tjeneste.
 4.2.
 Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. De første to cifre (i øjeblikket 01, svarende til ændringsserie 01) angiver den serie ændringer, som omfatter de seneste vigtige tekniske ændringer af regulativet på godkendelsens udstedelsestidspunkt. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme godkendelsesnummer til en anden køretøjstype.
 4.3.
 Meddelelse om godkendelse eller nægtelse af godkendelse af en køretøjstype efter dette regulativ skal meddeles de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ, ledsaget af fotografier og/eller diagrammer og tegninger, leveret af ansøgeren, i et format, der ikke er større end A4 (210 × 297 mm) eller er foldet til dette format, samt i et passende målestoksforhold.
 4.4.
 Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende:
 4.4.1.
 en cirkel, som omslutter bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (2)
 4.4.2.
 nummeret på dette regulativ efterfulgt af bogstavet »R«, en bindestreg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er foreskrevet i punkt 4.4.1 ovenfor.
 4.5.
 Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt godkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 4.4.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så fald anbringes regulativets nummer og typegodkendelsesnummeret samt yderligere symboler for alle regulativer, i henhold til hvilke typegodkendelse er meddelt i det land, som har meddelt typegodkendelse i henhold til dette regulativ, i lodrette kolonner til højre for det mærke, der er beskrevet i punkt 4.4.1.
 4.6.
 Godkendelsesmærket skal være let læseligt og må ikke kunne slettes.
 4.7.
 Godkendelsesmærket skal anbringes tæt ved eller på den identifikationsplade, fabrikanten har anbragt på køretøjet.
 4.8.
 Bilag 2 til dette regulativ indeholder eksempler på sammensætning af godkendelsesmærker.
 5. SPECIFIKATIONER
 5.1. Generelle specifikationer
 5.1.1.
 »H« -punktet for hvert sæde skal bestemmes i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i bilag


text:
6.
 5.1.2.
 Hvis beskyttelsessystemet for forsædepladserne omfatter seler, skal selernes dele opfylde forskrifterne i regulativ nr. 16.
 5.1.3.
 Siddepladser, hvor der er monteret en prøvedukke, og som omfatter seler, skal være forsynet med forankringspunkter i overensstemmelse med regulativ nr. 14.
 5.2. Specifikationer for prøvning af fastholdelsessystemet (prøvning med en faststående barriere i fuld bredde)
 Køretøjet prøves og godkendes i overensstemmelse med metoden i bilag 3.
 Køretøjet, som efter aftale med den tekniske tjeneste anses for at have den værst tænkelige indvirkning på resultatet af de i punkt 5.2.1 beskrevne belastningsindeks, skal udvælges til denne prøvning.
 Køretøjsprøvning udført i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i bilag 3, anses for tilfredsstillende, hvis alle betingelserne i punkt 5.2.1 til 5.2.6 nedenfor er opfyldt samtidigt.
 Desuden skal køretøjer udstyret med et elektrisk fremdriftssystem opfylde kravene i punkt 5.2.8. Dette kan opfyldes ved en særskilt kollisionsprøvning på fabrikantens anmodning og efter godkendelse ved den tekniske tjeneste, såfremt de elektriske komponenter ikke har indflydelse på køretøjstypens beskyttelse af personer som defineret i punkt 5.2.1 til 5.2.5 i dette regulativ. I den forbindelse skal kravene i punkt 5.2.8 kontrolleres i overensstemmelse med de metoder, der er fastsat i bilag 3 til dette regulativ, undtagen punkt 2, 5 og 6 i bilag 3.
 En prøvedukke, der svarer til specifikationerne for en Hybrid III 50-percentil (jf. fodnote 1 i bilag 3), udstyret med en ankel på 45°, indstillet svarende til Hybrid III's specifikationer, placeres i førersædet.
 En prøvedukke, der svarer til specifikationerne for en Hybrid III 5-percentil (jf. fodnote 1 i bilag 3), udstyret med en ankel på 45°, indstillet svarende til Hybrid III's specifikationer, placeres i det yderste passagersæde.
 5.2.1. Belastningsindeksene for prøvedukkerne på de yderste pladser på forsædet som beskrevet i bilag 4 og registreret i overensstemmelse med bilag 8 skal opfylde følgende krav:
 5.2.1.1.
 Belastningsindeks for en Hybrid III 50-percentil mandlig prøvedukke:
 5.2.1.1.1.
 Hovedets belastningsindeks (HPC) må ikke overstige 1 000, og den tilsvarende acceleration af hovedet må ikke overstige 80 g i mere end 3 millisekunder. Sidstnævnte svarer til en kumulativ beregning, som ikke tager hensyn til hovedets tilbageslag.
 5.2.1.1.2.
 Halsens belastningsindeks må ikke overstige følgende værdier:
 a)
 Den aksiale belastning af halsen må ikke overstige 3,3 kN.
 b)
 den fremad- og tilbagegående belastning (forskydningskraft) på berøringsfladen mellem halsen og hovedet må ikke overstige 3,1 kN.
 c)
 halsens bøjningsmoment omkring y-aksen må ikke overstige 57 Nm i forlængelse
 5.2.1.1.3.
 brystkassens trykbelastningsindeks (TCC) må ikke overstige 42 mm.
 5.2.1.1.4.
 indeks for viskøs belastning (V * C) for brystkassen må ikke overstige 1,0 m/s.
 5.2.1.1.5.
 lårbenets belastningsindeks (FFC) må ikke overstige 9,07 kN
 5.2.1.2.
 Belastningsindeks for en Hybrid III 5-percentil kvindelig prøvedukke:
 5.2.1.2.1.
 Hovedets belastningsindeks (HPC) må ikke overstige 1 000, og den tilsvarende acceleration af hovedet må ikke overstige 80 g i mere end 3 millisekunder. Sidstnævnte svarer til en kumulativ beregning, som ikke tager hensyn til hovedets tilbageslag.
 5.2.1.2.2.
 Halsens belastningsindeks må ikke overstige følgende værdier:
 a)
 Den aksiale belastning af halsen må ikke overstige 2,9 kN.
 b)
 Den fremad- og tilbagegående belastning


text:
(forskydningskraft) på berøringsfladen mellem halsen og hovedet må ikke overstige 2,7 kN.
 c)
 Halsens bøjningsmoment omkring y-aksen må ikke overstige 57 Nm i forlængelse
 5.2.1.2.3.
 Brystkassens trykbelastningsindeks (TCC) må ikke overstige 34 mm (3).
 5.2.1.2.4.
 indeks for viskøs belastning (V * C) for brystkassen må ikke overstige 1,0 m/s.
 5.2.1.2.5.
 lårbenets belastningsindeks (FFC) må ikke overstige 7 kN
 5.2.2. Forskydning af ratstammen
 5.2.2.1.
 Efter prøvningen må forskydningen af ratstammens øverste punkt i forhold til centrum ikke overstige 80 mm vertikalt opad og 100 mm horisontalt bagud.
 5.2.2.2.
 Køretøjer, der opfylder forskrifterne for forskydning af ratstammen i regulativ nr. 12 eller 94, anses for at være i overensstemmelse med punkt 5.2.2.1 ovenfor.
 5.2.3. Under prøvningen må ingen af dørene åbne sig.
 5.2.3.1.
 I tilfælde af automatisk aktiverede dørlåsningssystemer, som er installeret på frivillig basis, og/eller som kan deaktiveres af føreren, skal dette krav verificeres ved hjælp af en af følgende to prøvningsprocedurer, efter fabrikantens valg:
 5.2.3.1.1.
 hvis prøvningen finder sted i henhold til bilag 3, punkt 1.4.3.5.2.1, skal fabrikanten desuden til den tekniske tjenestes tilfredshed godtgøre (f.eks. ved hjælp af fabrikantens interne data), at ingen af dørene vil åbnes ved kollision, hvis der ikke er noget dørlåsesystem, eller hvis et sådant system er deaktiveret.
 5.2.3.1.2.
 prøvningen udføres i overensstemmelse med bilag 3, punkt 1.4.3.5.2.2.
 5.2.4. Efter kollisionen skal sidedørene låses op.
 5.2.4.1.
 I tilfælde af køretøjer, der er udstyret med automatisk aktiverede dørlåsningssystemer, skal dørene være låst inden kollisionstidspunktet og låses op efter kollisionen.
 5.2.4.2.
 I tilfælde af køretøjer med automatisk aktiverede dørlåsningssystemer, som er installeret på frivillig basis, og/eller som kan deaktiveres af føreren, skal dette krav verificeres ved hjælp af en af følgende to prøvningsprocedurer, efter fabrikantens valg:
 5.2.4.2.1.
 Hvis prøvningen finder sted i henhold til bilag 3, punkt 1.4.3.5.2.1, skal fabrikanten desuden til den tekniske tjenestes tilfredshed godtgøre (f.eks. ved hjælp af fabrikantens interne data), at der ikke i mangel af systemet, eller når systemet deaktiveres, vil forekomme låsning af sidedørene under kollisionen.
 5.2.4.2.2.
 Prøvningen udføres i overensstemmelse med bilag 3, punkt 1.4.3.5.2.2.
 5.2.5. Efter kollisionen skal det uden brug af værktøj, bortset fra nødvendigt værktøj til at understøtte prøvedukkens vægt, være muligt:
 5.2.5.1.
 at åbne mindst én dør for hver sæderække, hvis der er en sådan dør, og, hvis der ikke er en sådan dør, om nødvendigt at flytte sæderne eller vippe deres ryglæn, således at alle personer i køretøjet kan komme ud; dette gælder dog kun for køretøjer med stiv tagkonstruktion
 5.2.5.2.
 at frigøre dukkerne af fastholdelsessystemet, som, hvis det er låst, skal kunne åbnes ved en påvirkning på højst 60 N i midten af udløsningsanordningen
 5.2.5.3.
 at tage dukkerne ud af køretøjet uden at foretage nogen regulering af sæderne.
 5.2.6. Ved køretøjer, som drives af flydende brændstof, må der under og efter kollisionen kun optræde let utæthed i brændstoftilførselssystemet.
 5.2.7. Såfremt der efter kollisionen er en kontinuerlig udsivning af væske fra brændstoftilførselssystemet, må udsivningen ikke overstige 30 g/min. Sker der blanding af væsken fra brændstoftilførselsanordningen med væske fra de øvrige systemer, og er det ikke


text:
på en nem måde muligt at skille og identificere de forskellige væsker, skal al opsamlet væske medregnes ved bedømmelsen af den kontinuerlige udsivning.
 5.2.8. Efter prøvningen, som udføres i overensstemmelse med proceduren i bilag 9 til dette regulativ, skal det elektriske fremdriftssystem, som drives af højspænding, og højspændingskomponenter og -systemer, som er galvanisk forbundet med det elektriske fremdriftssystems højspændingsbus, opfylde følgende krav:
 5.2.8.1. Beskyttelse mod elektrisk stød
 Efter kollision skal mindst et af de fire kriterier, der er anført i punkt 5.2.8.1.1-5.2.8.1.4.2 nedenfor være opfyldt.
 Hvis køretøjet har en automatisk afbryderfunktion eller anordning(er), som galvanisk opdeler det elektriske fremdriftskredsløb under kørslen, gælder mindst et af nedenstående kriterier for det afbrudte kredsløb eller hvert enkelt afbrudt kredsløb, efter at afbryderfunktionen er aktiveret.
 Dog gælder kriterierne i punkt 5.2.8.1.4 nedenfor ikke, hvis mere end ét potentiale af en del af højspændingsbussen ikke er beskyttet i henhold til betingelserne for IPXXB-beskyttelsen.
 Hvis prøvningen udføres på den betingelse, at en eller flere dele af højspændingssystemet ikke strømfødes, skal den pågældende dels beskyttelse mod elektrisk stød bevises enten efter punkt 5.2.8.1.3 eller punkt 5.2.8.1.4 nedenfor.
 For et tilkoblingssystem til opladning af REESS-systemet, som ikke er strømførende ved kørsel, skal mindst et af de fire kriterier, der er anført i punkt 5.2.8.1.1 til 5.2.8.1.4 nedenfor være opfyldt.
 5.2.8.1.1. Ingen højspænding
 Højspændingsbussernes spænding Vb, V1 og V2 skal være lig med eller mindre end 30 VAC eller 60 VDC som angivet i punkt 2 i bilag 9.
 5.2.8.1.2. Lav elektrisk energi
 Den samlede energi (TE) ved højspændingsbusserne skal være mindre end 2,0 joule, når den måles i henhold til prøvningsproceduren i punkt 3 i bilag 9 med formlen (a). Alternativt kan den samlede energi (TE) beregnes ved hjælp af højspændingsbussens målte spænding Vb og kapacitansen af X-kondensatorerne (Cx) som angivet af fabrikanten i henhold til formel (b) i punkt 3 i bilag 9.
 Den energi, som lagres i Y-kondensatorerne (TEy1, TEy2), skal også være mindre end 2,0 joule. Dette beregnes ved måling af spændingerne V1 og V2 for højspændingsbusserne og stel og kapacitansen af Y-kondensatorerne som angivet af fabrikanten i henhold til formel (c) i punkt 3, bilag 9.
 5.2.8.1.3. Fysisk beskyttelse
 For beskyttelse mod direkte kontakt med strømførende højspændingsdele skal der ydes IPXXB-beskyttelse.
 For at beskytte mod elektrisk stød, som kan opstå ved indirekte kontakt, skal modstanden mellem alle blotlagte ledende dele og stel desuden være lavere end 0,1 ohm ved strømstyrker på mindst 0,2 ampere.
 Dette krav er opfyldt, hvis den galvaniske forbindelse er sikret ved svejsning.
 5.2.8.1.4. Isolationsmodstand
 Kriterierne i punkt 5.2.8.1.4.1 og 5.2.8.1.4.2 nedenfor skal være opfyldt.
 Målingerne skal udføres i overensstemmelse med punkt 5 i bilag 9.
 5.2.8.1.4.1. Elektrisk fremdriftssystem bestående af separate DC- eller AC-busser
 Hvis AC-højspændingsbusserne og DC-højspændingsbusserne er galvanisk isolerede fra hinanden, skal isolationsmodstanden mellem højspændingsbusserne og stel (Ri, som defineret i punkt 5 i bilag 9) have en mindsteværdi på 100 Ω/V af arbejdsspændingen for DC-busser og en mindsteværdi på 500 Ω/V af arbejdsspændingen for AC-busser.
 5.2.8.1.4.2. Elektrisk fremdriftssystem bestående af kombinerede DC- og AC-busser
 Hvis AC-højspændingsbusserne og


text:
DC-højspændingsbusserne er galvanisk forbundne, skal isolationsmodstanden mellem højspændingsbussen og stel (Ri, som defineret i punkt 5 i bilag 9) have en mindsteværdi på 500 Ω/V af arbejdsspændingen.
 Hvis IPXXB-beskyttelsen er opfyldt for alle AC-højspændingsbusser, eller hvis vekselstrømmens spænding er lig med eller mindre end 30 V efter køretøjets kollision, skal isolationsmodstanden mellem højspændingsbussen og stel (Ri, som defineret i punkt 5 i bilag 9) have en minimumsværdi på 100 Ω/V af arbejdsspændingen.
 5.2.8.2. Elektrolytudslip
 I perioden fra kollisionen til 30 minutter efter må der ikke slippe elektrolyt ud fra REESS-systemet til passagerkabinen, og der må højst slippe 7 % af elektrolytten ud fra REESS-systemet, medmindre der er tale om traktionsbatterier af den åbne type uden for passagerkabinen. For traktionsbatterier af den åbne type må der højst være et udslip på 7 % og maksimalt 5,0 liter uden for passagerkabinen.
 Fabrikanten skal godtgøre, at der er overensstemmelse med punkt 6 i bilag 9.
 5.2.8.3. REESS-fastholdelse
 REESS-systemer placeret inde i passagerkabinen skal forblive på den plads, hvor de er installeret, og REESS-komponenter skal forblive inden for REESS-afgrænsningen.
 Ingen del af et REESS-system, der er placeret uden for passagerkabinen med henblik på vurdering af den elektriske sikkerhed, må trænge ind i passagerkabinen under eller efter kollisionsprøvningen.
 Fabrikanten skal godtgøre, at der er overensstemmelse med punkt 7 i bilag 9.
 6. BRUGERVEJLEDNING TIL KØRETØJER MED AIRBAG
 6.1.
 For et køretøj udstyret med airbags, der skal beskytte føreren og andre passagerer end føreren, skal der for nye køretøjstyper fra 1. september 2020 påvises overensstemmelse med punkt 8.1.8 til 8.1.9 i FN-regulativ nr. 16 som ændret ved ændringsserie 08. Inden denne dato finder de relevante krav fra de forrige ændringsserier anvendelse.
 7. ÆNDRING AF KØRETØJSTYPEN OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN
 7.1.
 Enhver ændring, der vedrører konstruktionen, antallet af forsæder, den indvendige indretning eller betjeningsorganernes placering og enhver ændring af mekaniske dele, der kan påvirke køretøjsforendens energioptagelsesevne, skal meddeles den typegodkendende myndighed, der har udstedt godkendelsen. Den typegodkendende myndighed kan da enten:
 7.1.1.
 anse det for usandsynligt, at ændringerne vil få en mærkbar negativ virkning, og at køretøjet under alle omstændigheder fortsat opfylder kravene eller
 7.1.2.
 anmode den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for prøvningerne, om at foretage endnu en af de nedenfor beskrevne prøvninger, afhængigt af arten af ændringer. Da dette regulativ primært vedrører vurdering af køretøjets fastholdelsesanordninger, kan yderligere forenklet prøvning gennemføres ved hjælp af alternative prøvningsprocedurer som beskrevet i bilag 7.
 7.1.2.1.
 Enhver ændring af køretøjet, der berører dets generelle form eller konstruktion, og/eller enhver forøgelse af massen med mere end 8 %, som efter den tekniske tjenestes skøn vil få mærkbar indvirkning på resultaterne af prøvningen, skal medføre gentagelse af prøvningen som beskrevet i bilag 3.
 7.1.2.2.
 Hvis ændringerne kun omfatter den indvendige indretning, hvis massen ikke er øget med mere end 8 %, og hvis det oprindelige antal forsæder i køretøjet er uændret, foretages følgende:
 7.1.2.2.1.
 en forenklet prøvning som beskrevet i bilag 7 og/eller
 7.1.2.2.2.
 en delvis prøvning, som den tekniske tjeneste fastlægger ud fra de foretagne ændringer.
 7.2.
 De parter i


text:
overenskomsten, som anvender dette regulativ, underrettes om, hvorvidt godkendelse er meddelt eller nægtet, med angivelse af ændringer, efter proceduren i punkt 4.3 ovenfor.
 7.3.
 Den typegodkendende myndighed, som meddeler udvidelse af en godkendelse, tildeler udvidelsen et serienummer og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal svare til de i overenskomstens skema 1 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.3) anviste, og følgende krav skal være opfyldt:
 8.1.
 Ethvert køretøj, der godkendes i henhold til dette regulativ, skal være i overensstemmelse med det typegodkendte køretøj for så vidt angår elementer, der bidrager til beskyttelse af køretøjets fører og passagerer i tilfælde af frontalkollision.
 8.2.
 Indehaveren af godkendelsen skal for hver køretøjstype sikre, at der som minimum udføres de prøvninger, der vedrører målinger.
 8.3.
 Den typegodkendende myndighed, som har meddelt typegodkendelse, kan til hver en tid efterprøve de metoder til overensstemmelsesprøvning, som anvendes på de enkelte produktionsanlæg. Den normale hyppighed af sådan efterprøvning er én gang hvert andet år.
 9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 9.1.
 Godkendelsen af en køretøjstype efter dette regulativ kan inddrages, hvis kravene i punkt 8.1 ovenfor ikke er opfyldt, eller det/de udvalgt(e) køretøj(er) ikke består de i punkt 8.2 ovenfor foreskrevne kontroller.
 9.2.
 Hvis en kontraherende part, som anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som vedkommende tidligere har meddelt, skal vedkommende straks underrette de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 10. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Hvis indehaveren af godkendelsen helt ophører med at fremstille den køretøjstype, der er godkendt i henhold til regulativet, skal dette meddeles til den typegodkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de øvrige parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en meddelelsesformular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 11. OVERGANGSBESTEMMELSER
 11.1.
 Fra den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 01 til dette regulativ kan ingen kontraherende part, som anvender dette regulativ, nægte at meddele eller acceptere typegodkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01.
 11.2.
 Selv efter ikrafttrædelsesdatoen for ændringsserie 01 kan kontraherende parter, som anvender dette regulativ, fortsat meddele typegodkendelse og må ikke nægte at meddele udvidelse af typegodkendelser i henhold til dette regulativs oprindelige form.
 11.3.
 Fra den 1. september 2020 er de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ikke forpligtet til at anerkende typegodkendelser, der er udstedt første gang fra den 1. september 2020, i henhold til dette regulativ i dets oprindelige form.
 11.4.
 Efter den 1. september 2020 skal kontraherende parter, der anvender dette regulativ, fortsat anerkende godkendelser af køretøjstyper i henhold til dette regulativ i dets oprindelige form, som er udstedt før den 1. september 2020.
 12. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER ER ANSVARLIGE FOR UDFØRELSE AF GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE TYPEGODKENDENDE MYNDIGHEDER
 De kontraherende parter, som anvender dette regulativ,


text:
meddeler FN's sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, på de fabrikanter, der har bemyndigelse til at gennemføre prøvninger, og på de typegodkendende myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, nægtelse af godkendelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.
 (1) Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, para. 2-/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i overenskomsten af 1958 er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6 - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) Denne tærskelværdi er udledt af belastningsindekset for en 65-årig 5-percentil kvindelig prøvedukke. Dette kriterium bør være begrænset til den yderste forsædepassagerposition under betingelserne for last og prøvning i dette regulativ. Anvendelsen bør kun udvides efter yderligere overvejelser og revision.
 BILAG 1
 MEDDELELSE
 (største format: A4 (210 × 297 mm))
 Udstedt af:
 Myndighedens navn
 ......
 ......
 vedrørende (2):
 Meddelelse af godkendelse
 Udvidelse af godkendelse
 Nægtelse af godkendelse
 Inddragelse af godkendelse
 Endeligt ophør af produktionen
 for en køretøjstype hvad angår beskyttelsen af fører og passagerer i tilfælde af frontal kollision, i henhold til regulativ nr. 137.
 Godkendelse nr.:...
 Udvidelse nr.:...
 1. Motorkøretøjets fabriks- eller handelsbetegnelse...
 2. Køretøjstype...
 3. Fabrikantens navn og adresse:...
 4. Navn og adresse på fabrikantens eventuelle repræsentant:... ...
 5. Kort beskrivelse af køretøjstypen med hensyn til konstruktion, mål, udformning og materialer... ...
 5.1. Beskrivelse af det beskyttelsessystem, der er monteret i køretøjet... ...
 5.2. Beskrivelse af indvendig indretning og udrustning, som kan påvirke prøvningsresultaterne...
 5.3. Den elektriske strømkildes placering...
 6. Motorens placering: front/hæk/center (1)
 7. Træk: forhjuls-/baghjulstræk (1)
 8. Masse af det køretøj, som er indleveret til prøvning:
 På foraksel:...
 På bagaksel:...
 I alt:...
 9. Køretøjet indleveret til godkendelse den...
 10. Teknisk tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningerne...
 11. Dato på rapport udstedt af den pågældende tekniske tjeneste...
 12. Nummer på rapport udstedt af denne tjeneste...
 13. Godkendelse meddelt/nægtet/udvidet/inddraget (1)
 14. Godkendelsesmærkets placering på køretøjet...
 15. Sted...
 16. Dato...
 17. Underskrift...
 18. Følgende dokumenter, der er forsynet med ovennævnte godkendelsesnummer, er vedlagt som bilag...
 (Fotografier og/eller diagrammer og tegninger, der muliggør den basale identifikation af køretøjstypen (typerne) og eventuelle varianter heraf, som er omfattet af godkendelsen).
 (1)
 Kendingsnummer for det land, der har meddelt, udvidet, nægtet eller inddraget godkendelsen (se godkendelsesforskrifter i regulativet).
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 2
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER
 MODEL A
 (Se punkt 4.4 i dette regulativ.)
 Ovenstående godkendelsesmærke påført et køretøj viser, at køretøjstypen, hvad angår beskyttelsen af fører og passagerer ved en frontalkollision, er godkendt Frankrig (E 2) i henhold til regulativ nr. 137 med godkendelsesnummeret 011424. Godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt efter forskrifterne i regulativ 137, som omfatter ændringsserie 01.
 MODEL B
 (Se punkt 4.5 i dette regulativ.)
 Ovenstående godkendelsesmærke, som er påført et køretøj, viser, at køretøjstypen er godkendt i Nederlandene (E 4) i henhold til regulativ nr. 137 og 11 (1). De to første cifre i godkendelsesnummeret angiver, at regulativ nr. 137 på godkendelsesdatoen indeholdt ændringsserie 01, og regulativ


text:
nr. 11 indeholdt ændringsserie 02.
 (1) Det sidstnævnte nummer er kun et eksempel.
 BILAG 3
 PRØVNINGSPROCEDURE
 Denne prøvning skal vise, om køretøjet opfylder kravene i punkt 5.2 i dette regulativ.
 1. MONTERING OG KLARGØRING AF KØRETØJET
 1.1. Prøvningsområde
 Prøvningsområdet skal være tilstrækkeligt stort til at rumme tilløbsbane, barriere og de for prøvningen nødvendige tekniske installationer. Den sidste del af prøvebanen — mindst 5 m før barrieren — skal være vandret, plan og jævn.
 1.2. Barrieren
 Barrieren består af en blok af armeret beton, mindst 3 m bred ved forkanten, og mindst 1,5 m høj. Barrierens tykkelse skal være således, at den vejer mindst 70 tons. Forsiden skal være flad, lodret og vinkelret på tilløbsbanens akse. Den skal være dækket af et lag krydsfiner i god stand af tykkelse 20 ± 2 mm. Mellem krydsfinerlaget og barrieren kan være anbragt en opbygning på en mindst 25 mm tyk stålplade. Der kan anvendes en barriere med afvigende specifikationer, forudsat at frontarealet er større end den frontale kollisionszone på prøvekøretøjet, og at der opnås tilsvarende resultater.
 1.3. Barrierens orientering
 1.3.1. Køretøjets placering i forhold til barrieren.
 Køretøjet skal ramme forhindringen i en bane vinkelret på kollisionsvæggen; den største tilladte afvigelse til siden mellem den lodrette midterlinje gennem køretøjets front og den lodrette midterlinje gennem kollisionsvæggen er ± 30 cm.
 1.4. Køretøjets tilstand
 1.4.1. Almindelig beskrivelse
 Prøvningskøretøjet skal være repræsentativt for serieproducerede køretøjer, skal være monteret med alt udstyr, som normalt forefindes, og skal være i normal, køreklar stand. Nogle komponenter kan erstattes med tilsvarende masser, såfremt denne erstatning ikke har mærkbar indvirkning på måleresultaterne under punkt 6 nedenfor.
 Det er tilladt efter aftale mellem fabrikanten og den tekniske tjeneste at ændre brændstofsystemet, således at en passende mængde brændstof kan anvendes til at drive motoren eller det elektriske energiomdannelsessystem.
 1.4.2. Køretøjets masse
 1.4.2.1.
 Ved prøvningen skal køretøjets masse være massen ulastet.
 1.4.2.2.
 Brændstoftanken skal være påfyldt vand af en masse svarende til 90 % af massen af den fulde brændstofkapacitet, således som denne angives af fabrikanten, med en tolerance på ± 1 %.
 Dette krav gælder ikke for brintbrændstoftanke.
 1.4.2.3.
 Alle øvrige systemer (bremse- og kølesystem mv.) kan være tomme; i så fald skal der kompenseres for massen af de pågældende væsker.
 1.4.2.4.
 Hvis massen af måleapparaturet i køretøjet overstiger de tilladte 25 kg, kan der kompenseres herfor ved reduktioner, som er uden mærkbar indvirkning på de resultater, der måles efter punkt 6 nedenfor.
 1.4.2.5.
 Måleapparaturets masse må ikke for nogen aksel ændre referenceakseltrykket med over 5 % eller med over 20 kg.
 1.4.2.6.
 Køretøjets masse som defineret i punkt 1.4.2.1 ovenfor angives i rapporten.
 1.4.3. Justering af kabinen
 1.4.3.1. Rattets position
 Er rattet indstilleligt, skal det være anbragt i sin normale position som angivet af fabrikanten; i mangel af sådan angivelse fra fabrikantens side anbringes det midt mellem grænserne for indstillingsområdet (-områderne). Ved afslutningen af køretøjets fremdrevne bevægelse må rattet ikke være blokeret, og dets eger skal stå i den stilling, der ifølge fabrikanten svarer til ligeudkørsel.
 1.4.3.2. Ruder
 Ruder, som kan åbnes,