text:
der ikke overskrider den værdi, der er angivet af fabrikanten for et snavset filter. Indsnævringens statiske differentialtryk måles på et sted og ved en hastighed og et bestemt drejningsmoment, som angives af fabrikanten. Hvis fabrikanten ikke angiver en placering, måles dette tryk opstrøms for en eventuel turbolader eller system til udstødningsrecirkulation med tilslutning til luftindtagssystemet. Når den maksimale prøvningshastighed (MTS) som omhandlet i punkt 5.2.5.1 anvendes i stedet for mærkehastigheden til at gennemføre prøvningscyklussen, kan denne hastighed anvendes i stedet for mærkehastigheden ved indstilling af luftindtagsindsnævring.
 6.5. Motorens udstødningssystem
 Der anvendes det på motoren monterede udstødningssystem eller et system, som er repræsentativt for en ibrugtaget motor. Udstødningssystemet skal opfylde kravene til udtagning af prøver af udstødningsgas som angivet i punkt 9.3. Der skal anvendes et motorudstødningssystem eller et prøvningslaboratoriesystem med et statisk modtryk i udstødningssystemet, der højst afviger 80 til 100 % fra den maksimale udstødningsindsnævring ved mærkehastighed og fuld belastning. Udstødningsindsnævringen kan være indstillet ved hjælp af en ventil. Hvis den maksimale udstødningsindsnævring er på 5 kPa eller mindre, skal indstillingsværdien ikke være mere end 1,0 kPa fra maksimum. Når den maksimale prøvningshastighed (MTS) anvendes i stedet for mærkehastigheden til at gennemføre prøvningscyklussen, kan denne hastighed anvendes i stedet for mærkehastigheden ved indstilling af udstødningsindsnævring.
 6.6. Motor med system til efterbehandling af udstødningen
 Har motoren et system til udstødningsefterbehandling, som ikke er monteret direkte på motoren, skal udstødningsrøret have samme diameter som det, der anvendes ved drift mindst fire rørdiametre opstrøms for den udvidelse, som indeholder efterbehandlingsenheden. Afstanden fra udstødningsmanifoldflangen eller turboladerudgangen til udstødningsefterbehandlingssystemet skal være den samme som i den mobile ikke-vejgående maskinkonfiguration eller inden for de afstandsspecifikationer, fabrikanten har angivet. Når specificeret af fabrikanten, skal røret være isoleret for at opnå en efterbehandlingsindgangstemperatur inden for fabrikantens specifikationer. Hvis andre monteringskrav er specificeret af fabrikanten, skal disse også overholdes i prøvningsopstillingen. Modtrykket eller udstødningsindsnævringen i udstødningssystemet skal indstilles i henhold til punkt 6.5. For udstødningsefterbehandlingsanordninger med variabel udstødningsindsnævring defineres den maksimale udstødningsindsnævring, der anvendes i punkt 6.5, ved den efterbehandlingstilstand (degreening/aldring og regenerering/ladeniveau), der foreskrives af fabrikanten. Efterbehandlingsbeholderen kan være afmonteret under forprøver og under registrering af motorens data og kan erstattes med en tilsvarende beholder med inaktiv katalysatorbærer.
 De under prøvningscyklussen målte emissioner skal være repræsentative for emissionerne i praksis. Er motoren forsynet med et system til efterbehandling af udstødningen, der forbruger et reagens, skal fabrikanten oplyse, hvilket reagens der anvendes til alle prøvningerne.
 Ved motorer, der er udstyret med systemer til genbehandling af udstødningen med uereglmæssig (periodisk) regenerering, jf. punkt 6.6.2, justeres emissionsresultaterne, således at der tages højde for regenereringsbegivenhederne. I dette tilfælde afhænger middelværdierne for emission af regenereringsbegivenhedernes frekvens og den brøkdel af prøvningsforløbet, hvor regenerering forekommer. Efterbehandlingssystemer med en regereringsproces, der finder sted enten på vedholdende vis eller mindst én gang i løbet af den pågældende transiente prøvningscyklus eller RMC-cyklus (»kontinuerlig regenerering«) i henhold til punkt 6.6.1, kræver ingen særlig prøvningsprocedure.
 6.6.1. Kontinuerlig regenerering
 Er der tale om et system til efterbehandling af udstødningen, der er baseret på en kontinuerlig regenereringsproces, måles emissionerne på


text:
et efterbehandlingssystem, der er stabiliseret, således at der opnås repeterbarhed med hensyn til systemets optræden for så vidt angår emissioner. Regenereringsprocessen skal finde sted mindst én gang under varmstarts-NRTC-, LSI-NRTC- eller NRSC-prøvning, og fabrikanten skal angive de normale betingelser, under hvilke regenerering finder sted (sodbelastning, temperatur, modtryk i udstødningssystemet osv.). For at påvise, at regenereringsprocessen er kontinuerlig, skal der gennemføres mindst tre varmstarts-NRTC-, LSI-NRTC- eller NRSC-prøvninger. I tilfælde af NRTC-varmstartsprøvning skal motoren varmes op i overensstemmelse med punkt 7.8.2.1 og være genstand for fordampning jf. punkt 7.4.2.1, litra b), hvorefter den første NRTC-varmstartsprøvning gennemføres.
 Efterfølgende NRTC-varmstartsprøvninger gennemføres efter fordampning (soak) i henhold til punkt 7.4.2.1, litra b). Under disse prøvninger registreres udstødningstemperaturer og -tryk (temperatur før og efter efterbehandlingssystemet, modtryk i udstødningssystemet osv.). Efterbehandlingssystemet betragtes som tilfredsstillende, hvis de betingelser, der er angivet af fabrikanten, forekommer under prøvningen i et tilstrækkeligt tidsrum, og emissionsresultaterne ikke er spredt med mere end ± 25 % eller 0,005 g/Kwh, alt efter hvad der er størst.
 6.6.2. Uregelmæssig regenerering
 Denne bestemmelse finder kun anvendelse på motorer, der er udstyret med et system til udstødningsefterbehandling med uregelmæssig regenerering, typisk mindre end 100 timers normal motordrift. For disse motorer skal der fastsættes enten additive eller multiplikative faktorer for op- og nedjustering som omhandlet i punkt 6.6.2.4 (»justeringsfaktor«)
 Prøvning og udvikling af justeringsfaktorer kræves kun for én relevant transient (NRTC eller LSI-NRTC) prøvningscyklus eller RMC NRSC-prøvningscyklus. De faktorer, der er blevet udviklet, kan anvendes på resultaterne af de andre prøvningscyklusser, herunder NRSC i diskret modus.
 Hvis der ikke foreligger nogen egnede justeringsfaktorer efter prøvning med transient prøvningscyklus eller RMC NRSC-prøvningscyklus, fastsættes justeringsfaktorerne ved hjælp af en prøvning i diskret modus. Faktorer, der er udviklet ved hjælp af en prøvningscyklus i diskret modus, skal kun anvendes til prøvningscyklusser i diskret modus.
 Det er ikke påkrævet at foretage prøvning og udvikle justeringsfaktorer på både RMC og NRSC i diskret modus.
 6.6.2.1. Krav til fastsættelse af justeringsfaktorer ved hjælp af NRTC-, LSI-NRTC- eller RMC NRSC-prøvning
 Emissionerne måles i mindst tre NRTC-varmstartsprøvninger, LSI-NRTC- eller RMC NRSC-prøvninger, én med regenerering og de to andre uden regenerering, på et stabiliseret efterbehandlingssystem. Regenereringsprocessen skal finde sted mindst én gang under NRTC-, LSI-NRTC- eller RMC NRSC-prøvningen med en regenerering. Hvis regenerering varer længere end en NRTC-, LSI-NRTC- eller RMC NRSC-prøvning, udføres der konsekutive NRTC-, LSI-NRTC- eller RMC NRSC-prøvninger, og emissionen måles fortsat uden slukning af motoren, indtil regenereringen er fuldført, og gennemsnittet af prøvningerne beregnes. Hvis regenerering fuldføres i løbet af en af prøvningerne, fortsættes hele prøvningen i fuld længde.
 Der fastsættes en passende justeringsfaktor for en fuld cyklus ved hjælp af ligningerne (A.4-10) til (A.4-13).
 6.6.2.2. Krav til fastsættelse af justeringsfaktorer ved hjælp af NRSC-prøvning i diskret modus
 Der startes med et stabiliseret efterbehandlingssystem, og emissionerne måles på mindst tre gennemkørsler i hver prøvningsfunktionsmåde af den relevante NRSC i diskret modus, hvor betingelserne for regenerering kan opfyldes, én med regenerering og de to andre uden regenerering. PM-måling foretages ved anvendelse af flerfiltermetoden, der er beskrevet i punkt 7.8.1.2, litra c). Hvis regenerering er påbegyndt,

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
men ikke afsluttet ved udgangen af prøvetagningsperioden for en specifik prøvningsfunktionsmåde, forlænges prøvetagningsperioden, indtil regenereringen er fuldført. Hvis der er flere gennemkørsler for samme tilstand beregnes et gennemsnitligt resultat. Processen gentages for hver prøvningsfunktionsmåde.
 En passende justeringsfaktor beregnes ved hjælp af ligning (A.4-10) til (A.4-13) for de funktionsmåder af de relevante cyklusser, hvor der sker regenerering.
 6.6.2.3. Overordnet procedure for udarbejdelse af faktorer for uregelmæssig regenereringsjustering (IRAF-faktorer)
 Fabrikanten skal angive de normale parameterbetingelser, under hvilke regenereringsprocessen finder sted (sodbelastning, temperatur, modtryk i udstødningssystemet osv.). Fabrikanten skal også oplyse regenereringshyppigheden i form af antallet af prøvninger, hvor regenerering forekommer. Den nøjagtige procedure til bestemmelse af denne hyppighed aftales med den typegodkendende myndighed på grundlag af et velbegrundet teknisk skøn.
 Fabrikanten skal med henblik på regenereringsprøvning levere et efterbehandlingssystem, der er blevet ladet. Regenerering må ikke finde sted i motorens konditioneringsfase. Fabrikanten kan vælge at køre konsekutive prøvninger af den relevante cyklus, indtil efterbehandlingssystemet er ladet. Der kræves ikke emissionsmåling ved alle prøvninger.
 Gennemsnitsværdier for emissioner mellem regenereringsfaserne bestemmes ud fra den aritmetiske middelværdi af flere prøvninger af den relevante cyklus foretaget med omtrent ens intervaller. Der skal foretages mindst én relevant cyklus så kort tid som muligt før en regenereringsprøvning og relevant cyklus umiddelbart efter en regenereringsprøvning.
 Under regenereringsprøvningen registreres alle de data, der er nødvendige for at detektere regenerering (CO- eller NOx-emissioner, temperatur før og efter efterbehandlingssystemet, modtrykket i udstødningssystemet osv.). Under regenereringsprocessen kan de gældende emissionsgrænser overskrides. Prøvningsproceduren er vist skematisk i figur A.4-1.
 Figur A.4-1
 Diagram over uregelmæssig regenerering med n antal målinger og n
 r antal målinger under regenerering
 Emissions [g/kWh
 Emissions during regeneration er
 Mean emissions during sampling e1 ... n
 Weighted emissions of sampling and regeneration ew
 Number of cycles
 Den gennemsnitlige specifikke emissionsgrad i forbindelse med prøvningerne, der er udført i overensstemmelse med punkt 6.6.2.1 eller 6.6.2.2. [g/kWh eller #/kWh] vægtes ved hjælp af ligning (A.4-9) (se figur 1):
 (A.4-9)
 hvor:
 n
 =
 antal prøvninger, hvor der ikke forekommer regenerering
 nr
 =
 antal prøvninger, hvor der forekommer regenerering (mindst én prøvning)
 =
 den gennemsnitlige specifikke emission fra en prøvning, hvor der ikke forekommer regenerering [g/kWh eller #/kWh]
 =
 den gennemsnitlige specifikke emission fra en prøvning, hvor der forekommer regenerering [g/kWh eller #/kWh].
 Justeringsfaktoren for regenerering kr, som udtrykker den gennemsnitlige emissionsgrad, kan efter fabrikantens valg og baseret på et velbegrundet teknisk skøn beregnes enten multiplikativt eller additivt for alle forurenende stoffer, og, når der er en gældende grænseværdi for PM og PN, ved hjælp af ligning (A.4-10) til (A.4-13):
 Multiplikativt:
 (opjusteringsfaktor)
 (A.4-10)
 (nedjusteringsfaktor)
 (A.4-11)
 Tilsætningsstof
 (opjusteringsfaktor)
 (A.4-12)
 (nedjusteringsfaktor)
 (A.4-13)
 6.6.2.4. Anvendelse af justeringsfaktorer
 Opjusteringsfaktorerne multipliceres med eller lægges til de målte emissionsgrader for alle prøvninger, hvor der ikke forekommer regenerering. Nedjusteringsfaktorer multipliceres med eller lægges til de målte emissionsgrader for alle prøvninger, hvor der forekommer regenerering. Forekomsten af regenerering skal identificeres, således at den fremgår tydeligt ved al prøvningen. Hvis der ikke identificeres nogen regenerering, anvendes opjusteringsfaktoren.
 Med henvisning til bilag 5, tillæg A.1 og A.2, om beregning af bremsespecifikke emissioner gælder følgende for


text:
justeringsfaktoren for regenerering:
 a)
 Når den er fastsat for en fuld vægtet cyklus, anvendes den på resultaterne af de pågældende vægtede NRTC-, LSI-NRTC- og NRSC-prøvninger.
 b)
 Når den er fastsat specifikt for de enkelte funktionsmåder af den relevante cyklus i diskret modus, anvendes den på resultaterne af disse funktionsmåder af de relevante NRSC-cyklusser i diskret modus, for hvilke regenerering finder sted forud for beregningen af cyklusvægtet emissionsresultat. I dette tilfælde anvendes flerfiltermetoden til PM-måling.
 c)
 Den kan udvides til andre motorer i den samme motorfamilie.
 d)
 Kan udvides til andre motorfamilier inden for samme familie af efterbehandlingssystem som defineret i bilag 1 efter forudgående godkendelse fra den typegodkendende myndighed på grundlag af teknisk dokumentation fra fabrikanten, som godtgør, at emissionerne er tilsvarende.
 Der findes følgende muligheder:
 a)
 En fabrikant kan vælge at undlade justeringsfaktorer for en eller flere af sine motorfamilier (eller motorkonfigurationer), fordi virkningen af regenereringen er lille, eller fordi det ikke er praktisk muligt at bestemme, hvornår regenerering forekommer. I så fald anvendes ingen justeringsfaktor, og fabrikanten er ansvarlig for overensstemmelse med grænseværdierne for emission i alle prøvninger, uden hensyntagen til om der forekommer regenerering.
 b)
 På fabrikantens anmodning kan den typegodkendende myndighed tage højde for regenereringen på en anden måde end anført i ovenstående litra a). Denne mulighed gælder dog kun for hændelser, der forekommer meget uregelmæssigt, og som det ikke er praktisk muligt at tage højde for ved hjælp af de i bilagets punkt 6.6.2.3 beskrevne justeringsfaktorer.
 6.7. Kølesystem
 Motorkølesystemets kapacitet skal være tilstrækkelig til at holde motorens driftstemperatur på den af fabrikanten angivne normalværdi (inklusive temperaturen på indsugningsluft, olie, kølervæske, motorblok og topstykke). Laboratoriets hjælpekølere og -ventilatorer kan anvendes.
 6.8. Smøreolie
 Smøreolien skal være specificeret af fabrikanten og være repræsentativ for smøreolie, der findes på markedet. Specifikationerne for den ved prøvningen anvendte smøreolie skal registreres og angives sammen med prøvningsresultaterne.
 6.9. Specifikationer for referencebrændstoffet
 Referencebrændstofferne er anført i bilag 6.
 Brændstoftemperaturen skal være i overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger. Brændstoftemperaturen skal måles ved brændstofindsprøjtningspumpens indtag eller som angivet af fabrikanten, og målestedet skal registreres.
 6.10. Emissioner fra krumtaphus
 Emissioner fra krumtaphus, der udledes direkte i den omgivende atmosfære, skal lægges til udstødningsemissionerne (enten fysisk eller matematisk) under hele emissionsprøvningen.
 Fabrikanter, der benytter sig af denne undtagelse, skal montere motorerne, således at alle emissioner fra krumtaphuset kan ledes ind i emissionsprøvetagningssystemet. I denne forbindelse betragtes udledninger fra krumtaphuset, der ved al drift føres direkte til udstødningen opstrøms for udstødningsefterbehandlingssystemet, ikke som udledt direkte til den omgivende atmosfære.
 Emissioner fra åbne krumtaphuse skal ledes ind i udstødningssystemet med henblik på emissionsmåling på følgende måde:
 a)
 Ledningsmaterialet skal have glatte overflader og være strømførende og må ikke reagere med emissioner fra krumtaphuset. Ledningernes længde skal begrænses så meget som muligt.
 b)
 Antallet af bøjninger i krumtaphusets laboratorieledninger skal minimeres, og radius i enhver uundgåelig bøjning maksimeres.
 c)
 Krumtaphusets laboratorieudstødningsledninger skal opfylde motorfabrikantens specifikationer vedrørende modtryk i krumtaphus.
 d)
 Krumtaphusets udstødningsledninger skal føres til den ufortyndede udstødning nedstrøms for eventuelle efterbehandlingssystemer eller udstødningsindsnævringer og tilstrækkeligt opstrøms for eventuel prøvetagning til


text:
at sikre fuld opblanding af udstødningen i motorudstødningssystemet før prøvetagningen. Krumtaphusets udstødningsledning skal kunne nå ind i den frie udstødningsstrøm, således at »boundary-layer«-virkninger undgås, og opblanding fremmes. Krumtaphusets udstødningsledninger kan have en hvilken som helst retning i forhold til strømmen af ufortyndet udstødning.
 7. PRØVNINGSPROCEDURER
 7.1. Indledning
 I dette punkt beskrives bestemmelsen af bremsespecifikke emissioner af forurenende luftarter og partikler fra de prøvede motorer. Prøvningsmotoren skal være stammotorkonfigurationen for motorfamilien som angivet i bilag 10.
 Et laboratoriums emissionsprøvning består i at måle emissioner og andre parametre for de prøvningscyklusser, der er beskrevet i dette bilag. Følgende aspekter behandles i dette bilag 4:
 a)
 laboratorieopstillingerne til måling af bremsespecifikke emissioner (punkt 7.2)
 b)
 verifikationsprocedurer før og efter prøvning (punkt 7.3)
 c)
 prøvningscyklusserne (punkt 7.4)
 d)
 den generelle prøvningssekvens (punkt 7.5)
 e)
 optegning af motorens karakteristik (punkt 7.6)
 f)
 generering af prøvningscyklusserne (punkt 7.7)
 g)
 den specifikke procedure for afvikling af prøvningscyklusserne (punkt 7.8).
 7.2. Principper for emissionsmåling
 Til måling af bremsespecifikke emissioner skal motoren gennemgå de i punkt 7.4 beskrevne relevante prøvningscyklusser. Målingen af bremsespecifikke emissioner kræver bestemmelse af massen af forurenende stoffer i udstødningen (dvs. HC, CO, NOx og PM), partikelantallet i udstødningen (dvs. PN), massen af CO2 i udstødningen og det tilsvarende motorarbejde.
 7.2.1. Bestanddelens masse
 Den samlede masse for hver bestanddel bestemmes under den relevante prøvningscyklus ved hjælp af følgende metoder:
 7.2.1.1. Kontinuerlig prøvetagning
 Ved kontinuerlig prøvetagning måles bestanddelens koncentration kontinuerligt i den ufortyndede eller fortyndede udstødning. Denne koncentration multipliceres med strømningshastigheden for udstødningen (ufortyndet eller fortyndet) ved prøvetagningsstedet med henblik på bestemmelse af bestanddelens massestrømningshastighed. Emissionen af bestanddelen opsummeres kontinuerligt gennem hele prøvningsintervallet. Denne sum er den samlede masse for den emitterede bestanddel.
 7.2.1.2. Batch-prøvetagning
 Ved batch-prøvetagning udtages en prøve af ufortyndet eller fortyndet udstødning kontinuerligt og lagres til senere måling. Den udtagne prøve skal være proportionel i forhold til strømningshastigheden for den ufortyndede eller fortyndede udstødning. Som eksempler på batch-prøvetagning kan nævnes indsamling af fortyndede gasformige emissioner i en sæk og indsamling af partikler (PM) i et filter. I princippet er metoden for emissionsberegning som følger: De indsamlede batch-koncentrationer multipliceres med den samlede masse eller massestrøm (ufortyndet eller fortyndet), de blev udtaget fra under prøvningscyklussen. Dette produkt er den samlede masse eller massestrøm for den emitterede bestanddel. Til beregning af partikelkoncentrationen divideres de afsatte partikler på et filter med proportionelt udtaget udstødning med mængden af filtreret udstødning.
 7.2.1.3. Kombineret prøvetagning
 Enhver kombination af kontinuerlig og batch-prøvetagning er tilladt (f.eks. partikler med batch-prøvetagning og gasemissioner med kontinuerlig prøvetagning).
 Følgende figur A.4-2 viser de to aspekter af prøvningsprocedurerne for emissionsmåling: udstyret med prøvetagningsledningerne i ufortyndet og fortyndet udstødningsgas og de nødvendige foranstaltninger til beregning af de forurenende emissioner i stationære og transiente prøvningscyklusser.
 Figur A.4-2
 Prøvningsprocedurer for emissionsmåling
 Exhaust
 Raw gaseous sampling
 Partial flow PM or PN sampling
 Full flow dilution gaseous, PM or PN sampling
 Transient cycle and steady-state RMC
 Steady-state discrete-mode cycle
 Transient cycle and steady-state RMC
 Steady-state discrete-mode cycle
 Transient cycle, steady-state RMC and steady-state discrete-mode cycle
 For whole test:
 For each mode:
 Continuous gas


text:
analysis
 Average gas analysis concentration
 Varying dilution ratio
 Constant dilution ratio
 Varying dilution ratio
 Continuous gas analysis
 Batch sampling
 + continuous flow measurement
 Average flow
 PN per test
 PN per mode
 PM filter per mode
 Bag
 Secondary dilution system (Option)
 Calculation of instantaneous rate of emission
 Calculation of average rate of emission
 Single PM filter per test
 Calculation of emission for each mode
 Calculation of average gaseous or PN concentration
 Gaseous emissions
 PM filter
 Integration of instantaneous emissions
 Multiplying modal emissions with weighting factors
 Calculation of emission for whole test
 Multiplying modal emissions with weighting factors
 Multiplication of average concentration (from continuous or batch sampling) with average flow)
 PM on filter divided by amount of filtered exhaust
 Bemærkning til figur A.4-2: Udtrykket »Delstrømsprøvetagning af partikler (PM)«omfatter delstrømsfortyndingssystemer, der udelukkende udskiller ufortyndet udstødning med konstant eller varierende fortyndingsforhold.
 7.2.2. Bestemmelse af arbejdet
 Arbejdet bestemmes i løbet af prøvningscyklussen ved synkront at multiplicere hastighed og bremsemoment til beregning af de øjeblikkelige værdier for motoreffekt. Motoreffekten integreres over prøvningscyklussen for at bestemme det samlede arbejde (se endvidere punkt 6.3.5).
 7.3. Verifikation og kalibrering
 7.3.1. Procedurer forud for prøvningen
 7.3.1.1. Generelle krav til prækonditionering af prøvetagningssystemet og motoren
 For at opnå stabile betingelser prækonditioneres prøvetagningssystemet og motoren, før en prøvningssekvens påbegyndes som beskrevet i dette punkt.
 Hensigten med prækonditionering af motoren er at opnå repræsentative emissioner og emissionsbegrænsning i løbet af arbejdscyklussen og reducere distortion med henblik på at opfylde stabilitetsvilkårene for den efterfølgende emissionsprøvning.
 Motorer udstyret med efterbehandlingssystem kan drives forud for cycklusspecifik prækonditionering, som anført i punkt 7.3.1.1.1 til 7.3.1.1.4 i dette bilag, således at efterbehandlingssystemet regenereres, og – hvor det er relevant – sodbelastningen i partikelefterbehandlingssystemet genetableres.
 Emissionerne kan måles under prækonditioneringscyklusser, så længe et forudbestemt antal prækonditioneringscyklusser udføres, og målesystemet er blevet startet i henhold til kravene i punkt 7.3.1.4 i dette bilag. Omfanget af prækonditionering skal angives af fabrikanten, inden prækonditioneringen påbegyndes. Prækonditionering udføres som følger, idet de specifikke cyklusser for prækonditionering er de samme som dem, der anvendes til emissionsprøvning.
 7.3.1.1.1. Prækonditionering for transient cyklus med koldstart (NRTC)
 Motoren skal prækonditioneres ved at udføre mindst én transient cyklus med varmstart. Umiddelbart efter hver prækonditioneringscyklus skal motoren slukkes og varmefordampningsperioden efter motorslukning (»engine off hot-soak period«) afsluttes. Umiddelbart efter afslutningen af den sidste prækonditioneringscyklus skal motoren slukkes, og motornedkølingen som beskrevet i punkt 7.3.1.2 i dette bilag skal påbegyndes
 7.3.1.1.2. Prækonditionering for transient cyklus med varmrstart (varmstarts-NRTC eller LSI-NRTC)
 I dette punkt beskrives den prækonditionering, der skal foretages, når formålet er at udtage emissionsprøver fra varmstarts-NRTC uden at foretage koldstart af NRTC eller for LSI-NRTC. Motoren skal prækonditioneres ved at udføre mindst én varmstarts-NRTC- eller LSI-NRTC-cyklus, alt efter hvad der relevant. Umiddelbart efter hver prækonditioneringscyklus skal motoren slukkes, hvorefter den næste cyklus startes, så snart det er praktisk muligt. Det anbefales, at den næste prækonditioneringscyklus skal påbegyndes senest 60 sekunder efter afslutning af den forrige prækonditioneringscyklus. Hvor det er relevant, skal en passende varmefordampningsperiode (hot soak) (varmstarts-NRTC) eller nedkølingsperiode (cool-down) (LSI-NRTC) finde anvendelse, før motoren startes til emissionsprøvning. Anvendes


text:
der ingen varmefordampningsperiode (hot soak) eller afkølingsperiode (cool down), anbefales det, at emissionsprøvningerne påbegyndes inden for 60 sekunder efter afslutning af den sidste prækonditioneringscyklus.
 7.3.1.1.3. Prækonditionering for NRSC i diskret modus
 For motorer af andre kategorier end NRS og NRSh skal motoren varmes op og køre, indtil motortemperaturerne (kølevand og smøreolie) er blevet stabiliseret på 50 procents hastighed og 50 procents drejningsmoment for enhver anden NRSC-prøvningscyklus i diskret modus end type D2 eller G, eller nominel motorhastighed og 50 procents drejningsmoment for enhver NRSC-prøvningscyklus D2 eller G i diskret modus. Hastigheden på 50 % beregnes i overensstemmelse med punkt 5.2.5.1 i tilfælde af en motor, hvis MTS anvendes til generering af prøvningshastigheder, og i alle andre tilfælde beregnes den i overensstemmelse med punkt 7.7.1.3. Drejningsmomentet på 50 % defineres som 50 % af det maksimale drejningsmoment ved denne hastighed. Emissionsprøvningen startes uden at standse maskinen.
 For motorkategori NRS og NRSh skal motoren varmes op i henhold til fabrikantens anbefalinger og et velbegrundet teknisk skøn. Inden emissionsprøvetagningen kan påbegyndes, skal motoren køre i funktionsmåde 1 i den pågældende prøvningscyklus, indtil motortemperaturerne er blevet stabiliseret. Emissionsprøvningen startes uden at standse maskinen.
 7.3.1.1.4. Prækonditionering for RMC NRSC
 Motorfabrikanten skal udvælge én af følgende prækonditioneringssekvenser a) eller b). Motoren skal prækonditioneres i henhold til den valgte sekvens.
 a)
 Motoren skal prækonditioneres ved at køre i mindst den anden halvdel af RMS-cyklussen på basis af antallet af prøvningsfunktionsmåder. Motoren må ikke kunne standse mellem cyklusser. Umiddelbart efter hver prækonditioneringscyklus skal den næste cyklus (inklusive emissionsprøvning) startes, så snart det er praktisk muligt. Det anbefales, at den næste prækonditioneringscyklus så vidt muligt påbegyndes senest 60 sekunder efter afslutning af den forrige prækonditioneringscyklus.
 b)
 Motoren skal varmes op og køre, indtil motortemperaturerne (kølevand og smøreolie) er blevet stabiliseret på 50 procents hastighed og 50 procents drejningsmoment for enhver anden RMC-prøvningscyklus end type D2 eller G, eller nominel motorhastighed og 50 procents drejningsmoment for enhver RMC-prøvningscyklus D2 eller G. Hastigheden på 50 % beregnes i overensstemmelse med punkt 5.2.5.1 i dette bilag i tilfælde af en motor, hvis MTS anvendes til generering af prøvningshastigheder, og i alle andre tilfælde beregnes den i overensstemmelse med punkt 7.7.1.3 i dette bilag. Drejningsmomentet på 50 % defineres som 50 % af det maksimale drejningsmoment ved denne hastighed.
 7.3.1.2. Motornedkøling (NRTC)
 Der kan anvendes en naturlig eller en kunstig nedkølingsprocedure. Ved kunstig nedkøling skal der efter et velbegrundet teknisk skøn etableres systemer til at sende køleluft hen over maskinen, sende køleolie gennem motorens smøresystem, bortlede varme fra kølemidlet gennem motorens kølesystem og aflede varme fra udstødningsefterbehandlingssystemet. Ved kunstig nedkøling af et efterbehandlingssystem må køleluften først tilføres, når efterbehandlingssystemet er nedkølet til under den temperatur, hvor katalysen aktiveres. En køleprocedure, der fører til ikkerepræsentative emissioner, er ikke tilladt.
 7.3.1.3. Verifikation af HC-kontaminering
 Hvis der er formodning om, at der forekommer en væsentlig HC-kontaminering af udstødningsgassens målesystem, kan kontamineringen kontrolleres med en nulstillingsgas, og påvirkningen kan således korrigeres. Hvis omfanget af kontaminering af målesystemet og HC-baggrundssystemet skal kontrolleres, skal det ske højst 8 timer


text:
før påbegyndelse af hver prøvningscyklus. Værdierne registreres med henblik på senere korrektion. Før denne kontrol gennemføres kontrol for utætheder, og FID-analysatoren skal kalibreres.
 7.3.1.4. Forberedelse af måleudstyr til prøvetagning
 Følgende trin gennemføres, inden emissionsprøvetagningen indledes:
 a)
 Kontrol for utætheder udføres højst 8 timer forud for emissionsprøvetagningen i henhold til punkt 8.1.8.7 nedenfor.
 b)
 Ved batch-prøvetagning tilsluttes rene opbevaringsmedier, såsom sække, der er udsuget, eller filtre, der er korrigeret for tara.
 c)
 Alle måleinstrumenter skal opstartes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger og god teknisk praksis.
 d)
 Fortyndingssystemerne, prøvetagningspumperne, køleventilatorerne og dataindsamlingssystemet startes op.
 e)
 Prøvestrømshastigheden justeres til det ønskede niveau ved omledning, hvis dette ønskes.
 f)
 Varmevekslere i prøvetagningssystemet forvarmes eller forkøles til deres driftstemperaturintervaller ved prøvning.
 g)
 Opvarmede eller afkølede komponenter såsom prøvetagningsledninger, filtre, kølere og pumper skal have mulighed for at stabiliseres ved deres driftstemperaturer.
 h)
 Udstødningsfortyndingssystemstrømmen skal slås til mindst 10 minutter før en prøvningssekvens.
 i)
 Kalibrering af gasanalysatorer og nulstilling af kontinuerlige analysatorer udføres i henhold til proceduren i næste punkt 7.3.1.5 nedenfor.
 j)
 Elektroniske integreringsanordninger skal forud for ethvert prøvningsinterval nulstilles eller gennulstilles.
 7.3.1.5. Kalibrering af analyseapparaterne
 Gasanalysatorernes funktionsområder skal vælges. Det er tilladt at anvende emissionsanalysatorer med automatisk eller manuelt områdeskift. Under en RMC- eller NRTC-prøvning og i en periode for prøvetagning af forurenende luftarter, skal emissionsanalysatorernes område ikke ændres. Desuden må forstærkningsindstillingerne i en analysators analoge operationelle forstærker(e) ikke ændres i løbet af prøvningscyklussen.
 Alle kontinuerlige analysatorer skal nulstilles og kalibreres ved hjælp af internationalt sporbare gasser, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1 i dette bilag. FID-analysatorer skal kalibreres på basis af kulstofnummeret 1 (C
 1).
 7.3.1.6. Prækonditionering og tarakorrektion af PM-filter
 De i punkt 8.2.3 i dette bilag beskrevne procedurer for prækonditionering og tarakorrektion af PM-filter følges.
 7.3.2. Procedurer efter prøvningen
 Følgende procedurer gennemføres efter fuldendt prøvetagning
 7.3.2.1. Kontrol af proportional prøvetagning
 For enhver proportionel batch-prøve, såsom en sækkeprøve eller en PM-prøve, skal det kontrolleres, at der er observeret proportional prøvetagning i henhold til punkt 8.2.1. For enkeltfiltermetoden og den diskrete stationære prøvningscyklus beregnes den effektive PM-vægtningsfaktor. Prøver, der ikke opfylder kravene i bilagets punkt 8.2.1, kasseres.
 7.3.2.2. PM-konditionering og vejning efter prøvning
 Brugte PM-prøvningsfiltre placeres i dækkede eller forseglede beholdere, eller filterholderne lukkes med henblik på at beskytte prøvetagningsfiltrene mod kontaminering fra omgivelserne. Således beskyttede bringes de fyldte filtre tilbage til konditioneringskammeret eller -rummet for PM-filtrene. PM-prøvefiltrene konditioneres og vejes herefter i overensstemmelse med punkt 8.2.4 i dette bilag (Procedurerer for postkonditionering og samlet vejning af PM-filter).
 7.3.2.3. Analyse af batch-prøvetagning af forurenende luftarter
 Så snart det er praktisk muligt, udføres følgende:
 a)
 Alle gasanalysatorer til batch-prøvetagning nulstilles og kalibreres senest 30 minutter efter afslutning af prøvningscyklussen eller under fordampningsperioden, hvis det er praktisk muligt at kontrollere, om gasanalysatorerne stadig er stabile.
 b)
 Alle konventionelle batch-prøvetagninger af forurenende luftarter skal analyseres senest 30 minutter efter, at prøvningscyklussen med varmstart er gennemført, eller under fordampningsperioden (soak).
 c)
 Baggrundsprøverne analyseres senest 60 minutter efter gennemførelsen af prøvningscyklussen med varmstart.
 7.3.2.4. Kontrol af forskydning
 Efter kvantificering af udstødningsgas kontrolleres forskydning som følger:
 a)
 For gasanalysatorer


text:
til batch-analyse eller kontinuerlig analyse registreres middelanalyseværdien efter stabilisering af en nulstillingsgas til analysatoren. Stabilisering kan omfatte tid til at rense analysatoren for en eventuel prøvegas samt eventuelle yderligere tid til redegørelse for analysatorens respons.
 b)
 Middelanalyseværdien registreres efter stabilisering af justeringsgassen til analysatoren. Stabilisering kan omfatte tid til at rense analysatoren for en eventuel prøvegas samt eventuelle yderligere tid til redegørelse for analysatorens respons.
 c)
 Disse data anvendes til at validere og korrigere for forskydning som beskrevet i bilagets punkt 8.2.2.
 7.4. Prøvningscyklusser
 Typegodkendelsesprøvningen skal udføres ved hjælp af den ikke-vejgående stationære cyklus (NRSC) og i givet fald den ikke-vejgående transiente cyklus (NRTC eller LSI-NRTC), jf. tillæg A.6 til bilaget. Metoden til bestemmelse af indstillingerne for drejningsmoment og hastighed til disse cyklusser er beskrevet i bilagets punkt 7.7.
 7.4.1. Stationære prøvningscyklusser
 De stationære prøvningscyklusser er angivet i tillæg A.6 til dette bilag som en liste over diskrete modi (funktioner), hvor hver funktion har én hastighedsværdi og én drejningsmomentværdi. En stationær prøvningscyklus måles med en opvarmet motor i drift i henhold til fabrikantens specifikationer. Der kan efter fabrikantens valg foretages en stationær prøvningscyklus som en cyklus i diskret modus eller en RMC-cyklus som beskrevet i punkt 7.4.1.1 og 7.4.1.2 i dette bilag. Det er ikke påkrævet at gennemføre en emissionsprøvning i henhold til både punkt 7.4.1.1 og 7.4.1.2 i dette bilag.
 7.4.1.1. Prøvningscyklusser i stationær diskret modus
 Den stationære prøvningscyklus i diskret modus er varme driftscyklusser, hvor målingen af emissionen påbegyndes, efter motoren er startet, opvarmet og kører som angivet i punkt 7.8.1.2 i dette bilag. Hver cyklus består af et antal hastigheds- og belastningsfunktionsmåder (med relevante vægtningsfaktorer for hver funktionsmåde), som indbefatter det typiske driftsområde for den specificerede motorkategori.
 7.4.1.2. Stationære ramped-prøvningscyklusser (RMC)
 RMC-prøvningscyklusser er varme driftscyklusser, hvor målingen af emissionen påbegyndes, efter motoren er startet, opvarmet og kører som angivet i punkt 7.8.2.1 i dette bilag. Motoren kontrolleres løbende af prøvebænkens kontrolenhed under RMC-prøvningscyklussen. De forurenende emissioner måles og prøvetages løbende under RMC-prøvningscyklussen på samme måde som i den transiente cyklus.
 En RMC-cyklus har til formål at tilvejebringe en metode til gennemførelse af en stationær prøvning på pseudo-transient vis. Hver RMC-cyklus består af en række stationære funktionsmåder med en lineær overgang mellem dem. Den relative samlede tid ved hver funktionsmåde og den forudgående overgang svarer til vægtningen af den stationære cyklus i diskret modus Ændringen i motorhastighed og belastning fra én funktionsmåde til den næste skal kontrolleres lineært i 20 ± 1 s. Funktionsmådens skiftetid indgår i den nye funktionsmåde (herunder den første funktionsmåde). I visse tilfælde gennemføres funktionsmåder ikke i samme rækkefølge som den stationære cyklus i diskret modus, eller de er delt for at undgå ekstreme temperaturskift.
 7.4.2. Transient prøvningscyklus (NRTC og LSI-NRTC)
 Den ikke-vejgående transiente cyklus (NRTC) og NRTC for store motorer med gnisttænding (LSI-NRTC) er specificeret i tillæg A.6 til bilag 4 som en sekund for sekund-sekvens af normaliserede hastigheds- og drejningsmomentværdier. For at udføre prøvningen på en motortestcelle skal de normaliserede værdier konverteres til ækvivalente referenceværdier for den enkelte motor, der skal prøves,


text:
på grundlag af specifikke værdier for hastighed og drejningsmoment som fastlagt i motorkarakteristikken. Denne konvertering betegnes denormalisering, og den resulterende prøvningscyklus er NRTC- eller LSI-NRTC-referenceprøvningscyklussen for den motor, der skal prøves (jf. punkt 7.7.2 i dette bilag).
 7.4.2.1. Prøvningssekvens for NRTC
 Det normaliserede NRTC-dynamometerskema er vist grafisk nedenfor i bilag 5.
 Den transiente prøvningscyklus skal gennemføres to gange efter afsluttet prækonditionering (jf. punkt 7.3.1.1.1 i dette bilag) i overensstemmelse med følgende procedure:
 a)
 Koldstartsprøvningen starter, efter at motoren og efterbehandlingssystemet er kølet ned til rumtemperatur efter en naturlig motornedkøling eller som koldstart efter tvungen nedkøling, og temperaturen på motor, kølervæske og olie, efterbehandlingssystemer og alle motorstyringsanordninger er stabiliseret mellem 293 K og 303 K (20 °C og 30 °C). Måling af koldstartsemission indledes samtidigt med, at den kolde motor startes.
 b)
 Varmefordampningsperioden (hot soak) skal begynde umiddelbart efter afslutning af koldstartsfasen. Motoren skal slukkes og konditioneres til kørsel med varmstart ved at lade den fordampe i 20 minutter ± 1 minut.
 c)
 Varmstartscyklussen indledes umiddelbart efter fordampningsperioden (soak) ved motortørning. Gasanalysatorerne tændes mindst 10 s før fordampningsperiodens udløb for at undgå spidssignaler ved tænding. Målingen af emissioner indledes parallelt med påbegyndelsen af varmstartsfasen inklusive motortørningen.
 De bremsespecifikke emissioner udtrykt i (g/kWh) og for PN, i (#/kWh) bestemmes ved anvendelse af procedurerne i dette punkt for både koldstarts- og varmstartsprøvningscyklusserne. Emissioner, der vægtes sammen, beregnes ved at vægte resultaterne for koldstartsprøvningen med 10 % og resultaterne for varmstartsprøvningen med 90 % som nærmere beskrevet i bilag 5, tillæg A.1 og A.2.
 7.4.2.2. Prøvningssekvens for LSI-NRTC
 Den transiente prøvningscyklus skal gennemføres én gang som varmstart efter afsluttet prækonditionering (jf. punkt 7.3.1.1.2 i dette bilag) i overensstemmelse med følgende procedure:
 a)
 Motoren startes og betjenes i de første 180 sekunder af arbejdscyklussen, hvorefter den skal køre i tomgang uden belastning i 30 sekunder. Emissionerne måles ikke i løbet af denne opvarmningssekvens.
 b)
 Ved udgangen af de 30 sekunders tomgangsperiode startes emissionsmåling, og motoren skal køre i hele arbejdscyklussen fra begyndelsen (tid 0 s).
 De bremsespecifikke emissioner udtrykt i (g/kWh) bestemmes ved anvendelse af procedurerne i bilag 5, tillæg A.1 og A.2.
 Hvis motoren allerede var i drift før prøvningen, skal motoren i henhold til god teknisk praksis nedkøles tilstrækkeligt, således at de målte emissioner præcist afspejler de emissioner, der måles ved en motor, som starter ved rumtemperatur. Hvis for eksempel en motor, der starter ved rumtemperatur, bliver varm nok på tre minutter til at starte i sløjfedrift (closed-llop) og opnå fuld katalysatoraktivitet, så er den mindste motorkøling nødvendig, inden den næste prøvning påbegyndes.
 Motoropvarmningsproceduren kan med den tekniske tjenestes accept omfatte op til 15 minutters drift over prøvningscyklussen.
 7.5. Generel prøvningssekvens
 For at måle motoremissionerne udføres følgende skridt:
 a)
 For den motor, der skal prøves, skal der defineres prøvningshastigheder og prøvningsdrejningsmomenter for motoren ved at måle det maksimale drejningsmoment (for motorer med konstant hastighed) eller kurven for maksimalt drejningsmoment (for motorer med variabel hastighed).
 b)
 Normaliserede prøvningscyklusser skal denormaliseres med de drejningsmomenter (for motorer med konstant hastighed) eller hastigheder og drejningsmomenter (for motorer


text:
med variabel hastighed), der er angivet i forrige litra a) i dette punkt.
 c)
 Motor, udstyr og måleinstrumenter skal på forhånd være forberedt på følgende emissionsprøvning eller prøveserie (kold og varm cyklus).
 d)
 Der gennemføres procedurer forud for prøvningen for at kontrollere, at visse analysatorer og andet udstyr fungerer korrekt. Alle analysatorer skal kalibreres. Alle data fra disse procedurer skal registreres.
 e)
 Motoren startes (NRTC) eller holdes i gang (stationær cyklus og LSI-NRTC) ved prøvningscyklusens indledning, og prøvetagningssystemerne startes samtidig.
 f)
 Emissioner og andre påkrævede parametre måles eller registreres under prøvetagningen (for NRTC, LSI-NRTC-cyklusser og stationære RMC-cyklusser) under hele prøvningscyklussen.
 g)
 Der gennemføres procedurer efter prøvningen for at kontrollere, at visse analysatorer og andet udstyr fungerer korrekt.
 h)
 PM-filtre prækonditioneres, vejes (tomvægt), lastes, genkonditioneres og genvejes (lastet vægt), og derefter vurderes prøverne efter de forudgående (punkt 7.3.1.6 i dette bilag) og efterfølgende (punkt 7.3.2.2 i dette bilag) procedurer.
 i)
 Resultaterne af emissionsprøvningen vurderes.
 Følgende diagram (figur A.4-3) giver en oversigt over de procedurer, der er nødvendige for at kunne gennemføre NRMM-prøvningscyklusser med måling af udstødningsemissioner.
 Figur A.4-3
 Prøvningssekvens
 7.5.1. Motorstart og -genstart
 7.5.1.1. Motorstart
 Motoren startes:
 a)
 som anbefalet i instruktionsbogen ved hjælp af en startmotor fra produktionen eller et trykluftstartsystem og enten et tilstrækkeligt opladet batteri, en passende strømforsyning eller en passende trykluftkilde eller
 b)
 ved at bruge dynamometeret til at tørne motoren, indtil den starter. Typisk skal motoren tørnes inden for ± 25 % af dens normale startomdrejningstal, eller den startes ved lineært at øge dynamometerhastigheden fra nul til 100 min-1 under laveste tomgangshastighed, men kun indtil motoren starter.
 Tørning skal ophøre inden for 1 sekund efter motorstart. Hvis motoren ikke starter efter 15 sekunders tørning ved startomdrejningstal, indstilles startforsøget, og grunden til, at motoren ikke starter, undersøges, medmindre det af instruktionsbogen eller servicehåndbogen fremgår, at en længere starttid er normal.
 7.5.1.2. Motorstop
 a)
 Hvis motoren på noget tidspunkt under NRTC-koldstartsprøvningen går i stå, skal hele prøvningen kasseres.
 b)
 Hvis motoren på noget tidspunkt under NRTC-varmstartsprøvningen går i stå, skal kun denne prøvning kasseres. Motoren skal være genstand for fordampning (soak) i overensstemmelse med punkt 7.8.3 i dette bilag, og varmstartsprøvningen gentages. I dette tilfælde er det ikke nødvendigt at gentage koldstartsprøvningen.
 c)
 Hvis motoren på noget tidspunkt i løbet af LSI-NRTC-cyklussen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres.
 d)
 Hvis motoren på noget tidspunkt under den stationære (diskrete eller ramped) cyklus går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres, og prøvningen gentages og indledes med motoropvarmningsproceduren. I tilfælde af PM-måling efter flerfiltermetoden (et prøvetagningsfilter for hver driftsmodus) fortsættes prøvningen ved at stabilisere motoren i den foregående modus med henblik på konditionering af motortemperaturen, hvorefter der påbegyndes måling i den modus, hvori motoren gik i stå.
 7.5.1.3. Motordrift
 »Operatøren«kan være en person (manual betjening) eller en regulator (automatisk betjening), der mekanisk eller elektronisk sender et input med krav om motorydeevne Input kan komme fra en speederpedal eller et speedersignal, fra en gasspjældsreguleringsarm eller et gasspjældsreguleringssignal, fra en brændstofreguleringsarm eller et brændstofreguleringssignal, fra en hastighedskontrolarm eller et hastighedskontrolsignal eller fra en regulatorindstilling


text:
eller et regulatorindstillingssignal.
 7.6. Optegning af motorkarakteristik
 Før optegningen af motorkarakteristikken påbegyndes, opvarmes motoren, idet den mod slutningen af opvarmningen køres i mindst 10 minutter ved maksimal effekt eller i henhold til fabrikantens anbefalinger og et velbegrundet teknisk skøn for at stabilisere temperaturen i motorens kølervæske og olie. Når motoren er stabiliseret, optegnes motorkarakteristikken.
 Hvis fabrikanten agter at validere det momentsignal, der udsendes af den elektroniske styreenhed, i motorer, der er udstyret hermed, skal verifikation som fastsat i tillæg A.3 til dette bilag tillige udføres under motorens karakteristikoptegning.
 Med undtagelse af motorer med konstant hastighed optegnes motorkarakteristikken med fuldt åbnet gasspjæld eller regulator, idet der anvendes diskrete hastigheder i stigende rækkefølge. Den minimale og den maksimale motorkarakteristikhastighed er defineret således:
 minimal karakteristikhastighed = varm tomgangshastighed
 maksimal karakteristikhastighed = n
 hi x 1,02, dog højst den hastighed, hvor drejningsmomentet ved maks. drejningsmoment går mod nul
 hvor:
 n
 hi er den høje hastighed, defineret som den højeste motorhastighed, hvor der leveres 70 % af den maksimale motoreffekt.
 Hvis den højeste hastighed er usikker eller ikkerepræsentativ (f.eks. for uregulerede motorer), anvendes god teknisk praksis til at optegne motorkarakteristikken op til den højeste sikre eller repræsentative hastighed.
 7.6.1. Optegning af motorkarakteristik for NRSC med variabel hastighed
 Ved optegning af motorkarakteristik for en NRSC med variabel hastighed (kun for motorer, der ikke skal gennemgå NRTC- eller LSI-NRTC-cyklussen) udvælges der på grundlag af et velbegrundet teknisk skøn et tilstrækkeligt antal jævnt fordelte indstillingspunkter. Ved hvert indstillingspunkt skal hastigheden være stabiliseret, og drejningsmomentet skal have mulighed for at stabilisere sig i mindst 15 sekunder. Den gennemsnitlige hastighed og det gennemsnitlige drejningsmoment registreres ved hvert referencepunkt. Det anbefales, at den gennemsnitlige hastighed og det gennemsnitlige drejningsmoment beregnes ved hjælp af data fra de sidste 4 til 6 sekunder. Om nødvendigt bestemmes hastighederne og drejningsmomenterne for NRSC-cyklussen ved hjælp af lineær interpolation. Når motorerne også skal gennemføre en NRTC- eller LSI-NRTC-cyklus, anvendes NRTC-motorkarakteristikken til at bestemme hastighederne og momenterne til den stationære prøvning.
 Der kan efter fabrikantens valg alternativt foretages optegning af motorens karakteristik i henhold til proceduren i punkt 7.6.2 i dette bilag.
 7.6.2. Optegning af motorkarakteristik for NRTC- og LSI-NRTC-cyklussen
 Motorkarakteristikken optegnes efter følgende fremgangsmåde:
 a)
 Motoren skal være ubelastet og gå med tomgangshastighed:
 i)
 For motorer med regulator for lav hastighed sættes førerkrav til minimum, og dynamometeret eller anden belastningsanordning anvendes til at tilstræbe et drejningsmoment på nul ved motorens primære udgangsaksel, og der gives mulighed for, at motoren kan styre hastigheden. Denne tomgangshastighed i varm tilstand måles.
 ii)
 For motorer uden regulator for lav hastighed sættes dynamometeret til at tilstræbe et drejningsmoment på nul ved motorens primære udgangsaksel, og førerkrav sættes til at styre hastigheden til den af fabrikanten oplyste lavest mulige motorhastighed med minimumsbelastning (også kaldet fabrikantangiven varm tomgangshastighed).
 iii)
 Det fabrikantangivne tomgangsmoment kan anvendes for alle motorer med variabel hastighed (med eller uden regulator for lav hastighed), hvis et tomgangsmoment på over nul er repræsentativt for drift ved ibrugtagning.
 b)
 Førerkrav sættes til maksimum, og motorhastigheden styres til mellem varm tomgangshastighed og 95


text:
% af varm tomgangshastighed. For motorer med referencedriftscyklusser, hvis laveste hastighed er højere end den varme tomgangshastighed, kan optegningen påbegyndes mellem den laveste referencehastighed og 95 procent af den laveste referencehastighed.
 c)
 Motorhastigheden skal øges med en hastighed på gennemsnitligt 8 ± 1 min-1/s, eller motorens karakteristik optegnes ved hjælp af en kontinuerlig jævn hastighedsstigning, således at det tager 4 til 6 minutter at nå fra minimal til maksimal karakteristikhastighed. Hastighedsområdet for optegningen indledes mellem varm tomgang og 95 % af varm tomgang og afsluttes ved den højeste hastighed over den maksimale effekt, hvor mindre end 70 % af den maksimale effekt indtræder. Hvis denne højeste hastighed er usikker eller ikkerepræsentativ (f.eks. for uregulerede motorer), anvendes god teknisk praksis til at optegne motorkarakteristikken op til den højeste sikre eller repræsentative hastighed. Motorens hastigheds- og drejningsmomentpunkter skal registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz.
 d)
 Anser en fabrikant ovennævnte teknikker til optegning af karakteristik for sikkerhedsmæssigt utilfredsstillende eller dårligt repræsentative for en given motor, kan alternative teknikker til optegning af karakteristik anvendes. Sådanne alternative teknikker skal opfylde den angivne karakteristikprocedures formål: at bestemme det maksimale drejningsmoment, der er til rådighed ved alle motorhastigheder, som gennemløbes under prøvningscyklussen. Hvis der afviges fra de teknikker til optegning af karakteristik, som er foreskrevet i dette punkt med begrundelse i sikkerhed eller repræsentativitet, skal sådanne afvigende teknikker godkendes af den typegodkendende myndighed tillige med begrundelsen for deres anvendelse. Dog må drejningsmomentkurven under ingen omstændigheder gennemkøres med faldende motorhastigheder i forbindelse med regulerede eller turboladede motorer.
 e)
 Der behøver ikke optages karakteristik af motoren før hver eneste prøvningscyklus. En motor skal genoptegnes, hvis:
 i)
 der er gået urimelig lang tid siden sidste optegning, vurderet på grundlag at et velbegrundet teknisk skøn eller
 ii)
 der er foretaget fysiske ændringer eller rekalibreringer af motoren, som muligvis kan have indflydelse på motorens ydeevne eller
 iii)
 det atmosfæriske tryk nær motorens luftindtag ikke ligger inden for ± 5 kPa af den værdi, der registreres på tidspunktet for den seneste motorkarakteristik.
 7.6.3. Optegning af motorkarakteristik for NRSC med konstant hastighed
 Motoren drives med en regulator for konstant hastighed fra produktionen, eller en sådan regulator kan simuleres ved at styre motorhastigheden med et styringssystem med førerkrav. Afhængigt af hvad der er relevant, anvendes enten isokron- eller hastighedsfaldsregulering (speed-droop).
 7.6.3.1. Kontrol af mærkeeffekt for motorer, der skal prøves efter cyklus D2
 Der foretages følgende kontrol:
 a)
 Med den regulatorstyrede eller den simulerede regulatorstyring af hastigheden og anvendelse af operatørkrav drives motoren ved mærkehastighed og mærkeeffekt, så længe det er nødvendigt for at opnå stabil drift.
 b)
 Drejningsmomentet øges, indtil motoren ikke er i stand til at opretholde den regulerede hastighed. Effekten på dette punkt skal registreres. Før denne kontrol gennemføres, skal metoden til sikkert at afgøre, hvornår dette punkt er nået, aftales mellem fabrikanten og den tekniske tjeneste, der foretager kontrollen, afhængigt af regulatorens karakteristika. Den effekt, der er registreret, må ikke overstige mærkeeffekten som defineret i punkt 2.1.71 i dette regulativ med mere end 12,5 %. Hvis denne værdi overskrides, skal


text:
fabrikanten ændre den angivne mærkeeffekt.
 Hvis den specifikke motor, der prøves, ikke er i stand til at udføre denne kontrol på grund af risiko for skader på motoren eller dynamometeret, skal fabrikanten forelægge den typegodkendende myndighed solid dokumentation for, at maksimumseffekten ikke overstiger mærkeeffekten med mere end 12,5 %.
 7.6.3.2. Procedure for karakteristikoptegning for NRSC med konstant hastighed
 a)
 Med den regulatorstyrede eller den simulerede regulatorstyring af hastigheden og anvendelse af operatørkrav drives motoren ved reguleret ubelastet hastighed (ved høj hastighed, ikke lav tomgang) i mindst 15 sekunder, medmindre den specifikke motor ikke er i stand til at udføre denne opgave.
 b)
 Ved hjælp af dynamometeret øges drejningsmomentet jævnt. Optegningen foretages, således at det tager højst 2 minutter at nå fra den regulatorstyrede ubelastede hastighed til et drejningsmoment svarende til mærkeeffekt for motorer, der skal prøves efter cyklus D2, eller et maksimalt drejningsmoment i tilfælde af andre prøvningscyklusser med konstant hastighed. Under optegning af motorkarakteristikken registreres den faktiske hastighed og det faktiske drejningsmoment med mindst 1 Hz
 c)
 I tilfælde af en motor med konstant hastighed med en regulator, der kan indstilles til alternative hastigheder, skal motoren prøves ved hver relevant konstant hastighed.
 For motorer med konstant hastighed skal der på grundlag af et velbegrundet teknisk skøn og med den typegodkendende myndigheds accept anvendes andre metoder til at registrere maksimalt drejningsmoment og maksimal effekt ved de(n) fastlagte driftshastighed(er).
 For motorer, der prøves på andre cyklusser end D2, når både målte og angivne værdier er tilgængelige for maksimalt drejningsmoment, kan den angivne værdi anvendes i stedet for den målte værdi, hvis den er mellem 95 og 100 % af den målte værdi.
 7.7. Generering af prøvningscyklus
 7.7.1. Generering af stationære prøvningscyklusser (NRSC)
 Dette punkt anvendes til at generere den motorhastighed og det drejningsmoment, hvormed motoren skal drives under stationære prøvninger med NRSC-cyklusser i diskret modus eller RMC-prøvning.
 7.7.1.1. Generering af NRSC-prøvningshastigheder for motorer, der prøves med både NRSC eller enten NRTC eller LSI-NRTC
 For motorer, som prøves med enten NRTC- eller LSI-NRTC-cyklus ud over en NRSC-cyklus, skal den MTS, jf. punkt 5.2.5.1 i dette bilag, tjene som 100 procents hastighed for både transiente og stationære prøvninger.
 MTS skal anvendes i stedet for mærkehastigheden ved bestemmelse af mellemhastigheden i overensstemmelse med punkt 5.2.5.4 i dette bilag.
 Tomgangshastigheden bestemmes i overensstemmelse med punkt 5.2.5.5 i dette bilag.
 7.7.1.2. Generering af NRSC-prøvningshastigheder for motorer, der udelukkende prøves med NRSC-cyklus
 For motorer, der ikke prøves med en transient (NRTC eller LSI-NRTC) prøvningscyklus, skal mærkehastigheden som specificeret i punkt 5.2.5.3 anvendes som 100 procents hastighed. Mærkehastigheden anvendes til at bestemme mellemhastigheden i overensstemmelse med punkt 5.2.5.4 i dette bilag. Hvis der for NRSC-cyklussen specificeres yderligere hastigheder som en procentdel, skal de beregnes som en procentdel af mærkehastigheden. Tomgangshastigheden bestemmes i overensstemmelse med punkt 5.2.5.5 i dette bilag. MTS kan med forudgående accept fra den tekniske tjeneste anvendes i stedet for mærkehastighed for generering af prøvningshastigheder i forbindelse med dette punkt.
 7.7.1.3. Generering af NRSC-drejningsmoment for hver prøvningsfunktionsmåde
 Momentprocenten for hver prøvningsfunktionsmåde i den valgte prøvningscyklus skal


text:
tages fra den relevante NRSC-tabel i tillæg A.6 til dette bilag. Værdien på 100 % ved en given prøvningshastighed skal være den målte eller angivne værdi taget fra den karakteristikkurve, der genereres i henhold til henholdsvis punkt 7.6.1, 7.6.2 eller 7.6.3 i dette bilag, udtrykt i maskineffekt (kW). Motorens indstilling for hver prøvningsfunktionsmåde skal beregnes ved hjælp af ligningen (A.4-14):
 <<INCL.ELEM001.gif>> (A.4-14)
 hvor:
 S
 =
 dynamometerindstilling, kW
 Pmax
 =
 konstateret eller angivet effekt ved prøvningshastigheden under prøvningsbetingelserne (som oplyst af fabrikanten) i kW
 PAUX
 =
 oplyst samlet effekt absorberet af det til prøvningen monterede hjælpeudstyr (jf. punkt 6.3.) ved prøvningshastigheden i kW
 L
 =
 % drejningsmoment.
 Et minimalt varmt drejningsmoment, der er repræsentativt for drift ved ibrugtagning, kan angives og anvendes for ethvert momentpunkt, der ellers ville falde ind under denne værdi, hvis motortypen normalt ikke vil fungere under dette minimale drejningsmoment, f.eks. fordi det vil være tilsluttet mobile ikke-vejgående maskiner, der ikke opererer under et vist minimalt drejningsmoment.
 For så vidt angår cyklussen D2 skal fabrikanten angive mærkeeffekten, og disse anvendes som 100 procents effekt ved generering af prøvecyklus.
 7.7.2. Generering af NRTC og LSI-NRTC-hastighed og -drejningsmoment for hvert prøvningspunkt (denormalisering)
 Dette punkt anvendes til at generere de tilsvarende motorhastigheder og drejningsmomenter, hvormed motoren skal drives under NRSC- eller LSI-NRTC-prøvning. I tillæg A.6 til dette bilag defineres de relevante prøvningscyklusser i normaliseret format. En normaliseret prøvningscyklus består i en sekvens af parrede procentværdier for hastighed og drejningsmoment.
 Normaliserede værdier for hastighed og drejningsmoment skal transformeres ved følgende konventioner:
 a)
 Den normaliserede hastighed transformeres til en sekvens af referencehastigheder, nref, i overensstemmelse med punkt 7.7.2.2 i dette bilag.
 b)
 Det normaliserede drejningsmoment udtrykkes som procentdel af det optegnede drejningsmoment fra den kurve, der genereres i henhold til punkt 7.6.2 i dette bilag ved den tilsvarende referencehastighed. Disse normaliserede værdier transformeres til en sekvens af referencedrejningsmomenter, Tref, i overensstemmelse med punkt 7.7.2.3 i dette bilag.
 c)
 Værdierne for referencehastighed og referencedrejningsmoment udtrykt i sammenhængende enheder multipliceres for at beregne referenceeffektværdierne.
 7.7.2.1. Reserveret
 7.7.2.2. Denormalisering af motorhastigheden
 Motorhastigheden denormaliseres ved hjælp af ligning (A.4-15):
 (A.4-15)
 hvor:
 nref
 er referencehastigheden
 MTS
 er den maksimale prøvningshastighed
 nidle
 er tomgangshastigheden
 %speed
 er værdien af den normaliserede NRTC- eller LSI-NRTC-hastighed i henhold til tillæg A.6 til dette bilag.
 7.7.2.3. Denormalisering af motorens drejningsmoment
 Drejningsmomentværdierne i dynamometerskemaet i tillæg A.6 til bilag 4 er normaliseret til det maksimale drejningsmoment ved den pågældende hastighed. Referencecyklussens drejningsmomentværdier denormaliseres ved hjælp af den karakteristikkurve, der er fastlagt i henhold til punkt 7.6.2 i dette bilag, med ligningen (A.4 -16):
 (A.4-16)
 for den pågældende referencehastighed, bestemt i punkt 7.7.2.2.
 hvor:
 Tref
 er referencedrejningsmomentet for den respektive referencehastighed
 max.torque
 er det maksimale drejningsmoment for den respektive prøvningshastighed fra motorens karakteristikoptegning, der er opnået i overensstemmelse med punkt 7.6.2 hvis nødvendigt justeret i overensstemmelse med dette punkts litra b)
 %torque
 er værdien af det normaliserede NRTC- eller LSI-NRTC-drejningsmoment i henhold til tillæg A.6 til bilag 4.
 a)
 Det angivne minimale drejningsmoment
 Der kan angives et minimalt drejningsmoment, der er repræsentativt for drift ved


text:
ibrugtagning. Hvis motoren f.eks. typisk er forbundet med mobile ikke-vejgående maskiner, der ikke opererer under et vist minimalt drejningsmoment, kan dette drejningsmoment angives og anvendes for ethvert belastningspunkt, der ellers ville falde under denne værdi.
 b)
 Tilpasning af motorens drejningsmoment på grund af tilbehør monteret ved emissionsprøvning
 Hvis tilbehør er monteret i overensstemmelse med tillæg A.2 til dette bilag, må der ikke foretages justering til det maksimale drejningsmoment for den respektive prøvningshastighed, der er taget fra motorens karakteristikoptegning, som udføres efter punkt 7.6.2 i dette bilag.
 Hvis tilbehør, der er nødvendigt i henhold til punkt 6.3.2 eller 6.3.3 i dette bilag, og som burde have været monteret med henblik på prøvningen, ikke er blevet monteret, eller hvis tilbehør, der burde have været afmonteret med henblik på prøvningen, er monteret, skal værdien af T
 max justeres ved hjælp af ligning (A.4-17)
 T
 max = T
 map – T
 AUX
 (A.4-17)
 med:
 TAUX = Tr – Tf (A.4-18)
 (A.4-18)
 hvor:
 Tmap
 er det ujusterede maksimale drejningsmoment for den respektive prøvningshastighed, der er taget fra motorens karakteristikoptegning, der er opnået i overensstemmelse med punkt 7.6.2 i dette bilag.
 Tf
 er det drejningsmoment, der kræves for at drive tilbehør, som burde have været monteret, men som ikke blev installeret med henblik på prøvning
 Tr
 er det drejningsmoment, der kræves for at drive tilbehør, som burde have været afmonteret med henblik på prøvning, men som blev installeret med henblik på prøvning.
 7.7.2.4. Eksempel på fremgangsmåde ved denormalisering
 Som eksempel vises, hvordan følgende prøvningspunkter denormaliseres:
 %speed
 =
 43 %
 %torque
 =
 82 %
 Følgende værdier er givet:
 MTS
 =
 2 200 min–1
 nidle
 =
 600 min–1
 resulterende i
 hvor det maksimale drejningsmoment, aflæst på kurvebladet ved 1 288 min–1, er 700 Nm.
 7.8. Procedure for afvikling af specifik prøvningscyklus
 7.8.1. Emissionsprøvningssekvens for NRSC i diskret modus
 7.8.1.1. Motoropvarmning ved stationære prøvningscyklusser i diskret modus
 Procedurerne forud for prøvningen, herunder analysatorkalibrering, foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.1 i dette bilag. Motoren skal varmes op ved prækonditioneringssekvensen i punkt 7.3.1.1.3 i dette bilag. Prøvningscyklussens målinger påbegyndes umiddelbart efter dette motorkonditioneringspunkt.
 7.8.1.2. Gennemførelse af NRSC i diskret modus
 a)
 Prøvningen foretages i opstigende modusnummerrækkefølge som angivet for den relevante prøvningscyklus (jf. tillæg A.6 til bilag 4).
 b)
 Hver funktionsmåde skal have en længde på mindst 10 minutter. I hver funktionsmåde stabiliseres motoren i mindst 5 minutter. Emissioner af forurenende luftarter og, hvor det er relevant, PN, udtages i 1 til 3 minutter mod slutningen af hvert forløb, og PM-emissionerne udtages i henhold til litra c).
 Uanset det første litra, enten ved prøvning af motorer med gnisttænding ved anvendelse af cyklus G1, G2 eller G3 eller ved udførelse af målingerne i henhold til punkt 5.6 i dette regulativ, skal hver funktionsmåde have en varighed på mindst 3 minutter. Emissioner af forurenende luftarter og, hvor det er relevant, PN, udtages i mindst de sidste 2 minutter af hvert forløb, og PM-emissionerne udtages i henhold til litra c).
 Varigheden af funktionsmåden og prøvetagningen kan forlænges for at forbedre nøjagtigheden.
 Varigheden af den


text:
pågældende modus skal registreres og angives i rapporten.
 c)
 I forbindelse med PM-emissioner kan udtagningen foretages enten ved enkeltfiltermetoden eller flerfiltermetoden. Da metoderne kan give let afvigende resultater, skal den anvendte metode angives sammen med resultaterne.
 Anvendes metoden med enkeltfilter, skal de i prøvningscyklussen angivne vægtningsfaktorer og den faktiske udstødningsstrøm tages i betragtning ved prøveindsamlingen gennem tilsvarende indstilling af gennemstrømningshastighed og/eller prøvetagningstid. Den effektive vægtningsfaktor for PM-prøvetagning skal ligge inden for ± 0,005 af vægtningsfaktoren for den pågældende modus.
 Udtagning af prøverne skal finde sted senest muligt i hvert forløb. I forbindelse med enkeltfiltermetoden skal afslutningen af partikelprøvningen inden for ± 5 s være sammenfaldende med afslutningen af målingen af forurenende luftarter. Prøvetagningstiden skal for hver sekvens være mindst 20 s for metoden med enkeltfilter og mindst 60 s for flerfiltermetoden. For systemer uden mulighed for omføring skal prøvetagningstiden pr. funktionsmåde være mindst 60 s for enkelt- og flerfiltermetoden.
 d)
 Motorens hastighed og belastning, indsugningsluftens temperatur, brændstofstrømmen og i givet fald luft- eller udstødningsgasstrømmen skal måles i hver funktionsmåde med samme tidsinterval som for måling af gasformige koncentrationer.
 Eventuelle yderligere data, som er nødvendige for beregningen, registreres.
 e)
 Hvis motoren går i stå, eller emissionsudtagningen afbrydes efter påbegyndelse af emissionsudtagning for en diskret modus og enkeltfiltermetoden, kasseres prøvningsresultaterne, og prøvningen gentages med motoropvarmningsproceduren. I tilfælde af PM-måling efter flerfiltermetoden (et prøvetagningsfilter for hver driftsmodus) fortsættes prøvningen ved at stabilisere motoren i den foregående modus med henblik på konditionering af motortemperaturen, hvorefter der påbegyndes måling i den modus, hvori motoren gik i stå.
 f)
 Procedurerne efter prøvningen foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.2 i dette bilag.
 7.8.1.3. Valideringskriterier
 I de enkelte sekvenser i den givne stationære prøvningscyklus efter den indledende overgangsperiode må den målte hastighed højst afvige fra referencehastigheden i ± 1 % af mærkehastigheden, dog ikke over ± 3 min-1, med undtagelse af tomgang, der skal være inden for de af fabrikanten angivne tolerancer. Det målte drejningsmoment må ikke afvige fra referencedrejningsmomentet i mere end ± 2 procent af det maksimale drejningsmoment ved prøvningshastigheden.
 7.8.2. Emissionsprøvningssekvens for RMC-cyklus
 7.8.2.1. Motoropvarmning
 Procedurerne forud for prøvningen, herunder analysatorkalibrering, foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.1 i dette bilag. Motoren skal varmes op ved prækonditioneringssekvensen i punkt 7.3.1.1.4 i dette bilag. Umiddelbart efter denne konditionering af motoren, og hvis motorhastighed og drejningsmoment ikke allerede er indstillet for prøvningens første funktionsmåde, ændres motorhastighed og drejningsmoment i en lineær rampe på 20 ± 1 s til prøvningens første funktionsmåde. Prøvningscyklussens målinger påbegyndes mellem 5 og 10 s efter afslutningen af rampen.
 7.8.2.2. Gennemførelse af RMC-prøvningscyklus
 Prøvningen foretages i nummerrækkefølgen for funktionsmåde som angivet for prøvningscyklussen (jf. tillæg A.6 til dette bilag). Hvis der ikke findes nogen RMC-cyklus for den specificerede NRSC-cyklus anvendes proceduren for NRSC i diskret modus som fastsat i punkt 7.8.1 i dette bilag.
 Motoren skal fungere i det foreskrevne tidsrum i hver sekvens. Overgangen fra én transportform til den næste skal foregå lineært i 20 s ± 1 s efter de tolerancer, der er foreskrevet i punkt 7.8.2.4 i dette bilag.
 For RMC-cyklusser


text:
genereres værdierne for referencehastighed og drejningsmoment med en minimumsfrekvens på 1 Hz, og denne sekvens af punkter anvendes til kørsel af cyklussen. I overgangsfasen mellem sekvenserne skal værdierne for referencehastighed og drejningsmoment stige lineært mellem sekvenserne for at generere referencepunkter. De normaliserede værdier for referencedrejningsmoment må ikke stige lineært mellem sekvenserne og derefter denormaliseres. Hvis hastigheds- og drejningsmomentstigningen løber gennem et punkt over motorens drejningsmomentkurve, fortsættes den for at styre referencedrejningsmomenterne, og operatøren tillades af fortsætte til maksimum.
 Gennem hele RMC-prøvningscyklussen (i hver funktionsmåde og inklusive stigningerne mellem funktionsmåder) måles koncentrationen af hver forurenende luftart, og der foretages PM- og PN-prøvetagning, hvis der findes en relevant grænseværdi. De forurenende luftarter kan måles ufortyndet eller fortyndet og registreres løbende. Hvis de fortyndes, kan de også indsamles i en prøvetagningssæk. Partikelprøven fortyndes med konditioneret og ren luft. Der tages én prøve over hele prøvningproceduren, og i tilfælde af PM opsamles den på et enkelt PM-prøvetagningsfilter.
 For at beregne de specifikke emissioner beregnes det faktiske arbejde i cyklussen ved at integrere den faktiske motoreffekt i løbet af hele cyklussen.
 7.8.2.3. Emissionsprøvningssekvens:
 a)
 Gennemførelsen af RMC, prøvetagningen af udstødningsgasser, dataregistreringen og integreringen af de målte værdier påbegyndes samtidigt.
 b)
 Hastighed og drejningsmoment styres til den første sekvens i prøvningscyklussen.
 c)
 Hvis motoren på noget tidspunkt i løbet af RMC-cyklussen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres. Motoren prækonditioneres, og prøvningen gentages.
 d)
 Ved afslutning af RMC-cyklussen fortsættes prøvetagningen, dog ikke for partikler, idet alle systemer er i drift indtil udløbet af systemets responstid. Herefter standses al prøvetagning og registrering, herunder registrering af baggrundsprøver. Endelig standses eventuelle integreringsanordninger, og afslutningen af prøvningscyklussen anføres i de registrerede data.
 e)
 Procedurerne efter prøvningen foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.2 i dette bilag.
 7.8.2.4. Valideringskriterier
 RMC-prøvninger skal valideres ved hjælp af regressionsanalyse som beskrevet i punkt 7.8.3.3 og 7.8.3.5 i dette bilag. De tilladte RMC-tolerancer er anført i følgende tabel A.4-1. Bemærk, at RMC-tolerancerne er forskellige fra NRTC-tolerancerne i tabel A.4-2. Ved prøvning af motorer med en referencenettoeffekt, der er større end 560 kW, kan regressionslinjetolerancerne i tabel A.4-2 og punktsletningen i tabel A.4-3 anvendes.
 Tabel A.4-1
 RMC-regressionslinjernes tolerancer
 Hastighed
 Drejningsmoment
 Effekt
 Standardfejl på estimat (SEE) for y på x
 maks. 1 % af mærkehastighed
 maks. 2 % af maksimalt motordrejningsmoment
 maks. 2 % af maksimal motoreffekt
 Regressionslinjens hældning, a
 1
 0,99 til 1,01
 0,98 til 1,02
 0,98 til 1,02
 Determinationskoefficient, r
 2
 min. 0,990
 min. 0,950
 min. 0,950
 Regressionslinjens skæring med y-aksen, a
 0
 ± 1 % af mærkehastighed
 ± 20 Nm, dog mindst 2 % af maksimalt drejningsmoment
 ± 4 kW, dog mindst 2 % af maksimal effekt
 Hvis RMC-prøvningen ikke udføres på en transient prøvebænk med sekundvis tilgængelige værdier for hastighed og drejningsmoment, anvendes følgende valideringskriterier.
 For hver sekvens er kravene til hastighed og drejningsmoment opgivet i punkt 7.8.1.3 i dette bilag. For de 20 sekunders lineære hastigheds- og momentovergange mellem de stationære RMC-prøvningssekvenser (punkt 7.4.1.2 i dette bilag) gælder følgende tolerancer for hastighed og belastning for stigningen, idet hastigheden holdes lineært inden for ± 2


text:
procent af mærkehastigheden. Drejningsmomentet holdes lineært inden for ± 5 procent af det maksimale drejningsmoment ved mærkehastigheden.
 7.8.3. Transient prøvningscyklus (NRTC og LSI-NRTC)
 Kommandoer for referencehastigheder og -drejningsmomenter skal foretages sekventielt med henblik på gennemførelse af NRTC- og LSI-NRTC-cyklus. Kommandoer til hastighed og drejningsmoment foretages med en frekvens på mindst 5 Hz. Fordi referenceprøvningscyklussen er angivet til 1 Hz, skal de mellemliggende hastigheds- og drejningsmomentkommandoer interpoleres lineært fra de referenceværdier for moment, som genereres ved generering af cyklussen.
 Små denormaliserede hastighedsværdier tæt på den varme tomgangshastighed kan medføre, at regulatoren for lav tomgangshastighed aktiveres, og at motorens drejningsmoment overskrider referencedrejningsmomentet, selv ved et minimalt operatørkrav. I sådanne tilfælde anbefales det at styre dynamometeret, således at det prioriterer referencedrejningsmomentet frem for referencehastigheden, og lade motoren styre hastigheden.
 Under koldstartsforhold kan motorerne anvende en forbedret tomgangsanordning til hurtig opvarmning af motoren og efterbehandlingssystemet. Under sådanne forhold vil meget lave normaliserede hastigheder generere referencehastigheder, der er lavere end en sådan øget tomgangshastighed. I sådanne tilfælde anbefales det at styre dynamometeret, så det prioriterer opnåelsen af referencedrejningsmomentet, og lade motoren styre hastigheden, når operatørkravet er minimalt.
 Under emissionsprøvning registeres referencehastighederne, drejningsmomenterne og feedback-værdierne for hastighed og drejningsmoment med en mindste frekvens på 1 Hz, men helst 5 Hz eller endda 10 Hz. Denne større registreringsfrekvens er vigtig, fordi den hjælper med til at minimere den skævhed, der skyldes tidsforsinkelsen mellem referenceværdierne og de målte værdier for hastighed og drejningsmoment.
 Referencehastighed/-drejningsmoment og feedback-hastighed/-drejningsmoment kan registreres ved lavere frekvenser (så lavt som 1 Hz), hvis gennemsnitsværdierne i tidsintervallerne mellem de registrerede værdier registreres. Gennemsnitsværdierne beregnes på grundlag af feedback-værdier ajourført ved en frekvens på mindst 5 Hz. De registrerede værdier skal anvendes til at beregne godkendelsesstatistik for cyklussen og det samlede arbejde.
 7.8.3.1. Gennemførelse af en NRTC-transient prøvningscyklus
 Procedurerne forud for prøvningen, herunder analysatorkalibrering, foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.1 i dette bilag.
 Prøvning påbegyndes på følgende måde:
 Prøvningssekvensen påbegyndes umiddelbart efter, at motoren er startet fra nedkølet tilstand som specificeret i punkt 7.3.1.2 i dette bilag, hvis der er tale om koldstart-NRTC-prøvning, eller fra varmefordampningstilstand, hvis der er tale om varmstart-NRTC-prøvning. Sekvensen i punkt 7.4.2.1 i dette bilag skal følges.
 Datalogging, prøvetagning af udstødningsgasser og integrering af de målte værdier påbegyndes samtidigt med motorstart. Prøvningscyklussen påbegyndes, når motoren starter, og gennemføres i henhold til planen i tillæg A.6 til dette bilag.
 Ved afslutning af cyklussen fortsættes prøvetagningen, idet alle systemer er i drift indtil udløbet af systemets responstid. Herefter standses al prøvetagning og registrering, herunder registrering af baggrundsprøver. Endelig standses eventuelle integreringsanordninger, og afslutningen af prøvningscyklussen anføres i de registrerede data.
 Procedurerne efter prøvningen foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.2 i dette bilag.
 7.8.3.2. Gennemførelse af LSI-NRTC-prøvning
 Procedurerne forud for prøvningen, herunder prækonditionering og analysatorkalibrering, foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.1 i dette bilag.
 Prøvning påbegyndes på følgende måde:
 Prøvningen skal begynde i henhold til sekvensen i punkt 7.4.2.2 i dette bilag.
 Datalogging, prøvetagning af udstødningsgasser og integrering af de målte værdier påbegyndes samtidigt med indledningen af LSI-NRTC-cyklussen ved udgangen af tomgangsperioden på 30 sekunder


text:
som specificeret i punkt 7.4.2.2, litra b), i dette bilag. Prøvningscyklussen gennemføres i henhold til planen i tillæg A.6 til dette bilag.
 Ved afslutning af cyklussen fortsættes prøvetagningen, idet alle systemer er i drift indtil udløbet af systemets responstid. Herefter standses al prøvetagning og registrering, herunder registrering af baggrundsprøver. Endelig standses eventuelle integreringsanordninger, og afslutningen af prøvningscyklussen anføres i de registrerede data.
 Procedurerne efter prøvningen foretages i overensstemmelse med punkt 7.3.2 i dette bilag.
 7.8.3.3. Kriterier for cyklusvalidering for transiente (NRTC og LSI-NRTC) prøvningscyklusser
 For at kontrollere en prøvnings validitet anvendes kriterierne for cyklusvalidering på referenceværdierne og feedback-værdierne for hastighed, drejningsmoment, effekt og samlet arbejde.
 7.8.3.4. Beregning af det udførte arbejde i cyklussen
 Før beregning af det udførte arbejde i cyklussen udelades alle hastigheds- og drejningsmomentværdier registreret under start af motoren. Punkter med negative drejningsmomentværdier skal oplyses som nul arbejde. Det faktisk udførte arbejde under cyklussen W
 act (kWh) beregnes ved hjælp af feedback-værdier for motorhastighed og drejningsmoment. Arbejdet i cyklussen W
 ref (kWh) beregnes ved hjælp af referenceværdier for motorhastighed og drejningsmoment. Det faktiske arbejde W
 act benyttes til sammenligning med arbejdet W
 ref i referencecyklussen og til beregning af bremsespecifikke emissioner (jf. punkt 7.2 i dette bilag).
 W
 act skal ligge mellem 85 % og 105 % af W
 ref.
 7.8.3.5. Valideringsstatistik (jf. bilag 5, tillæg A.3)
 Den lineære regression mellem referenceværdierne og feedback-værdierne for hastighed, drejningsmoment og effekt beregnes.
 For at minimere den skævhed, der skyldes tidsforsinkelsen mellem værdierne for reference- og feedback-referencecyklussen, kan hele sekvensen af feedback-signaler bestående af motorhastighed og drejningsmoment fremskyndes eller forsinkes i forhold til sekvensen af referencehastigheds- og drejningsmomentsignalerne. Hvis responssignalerne forskydes, skal hastighed og drejningsmoment forskydes lige meget i samme retning.
 Der anvendes mindste kvadraters metode, med bedste tilnærmelse repræsenteret ved en ligning med formen:
 y = a
 1
 x + a0
 (A.4-19)
 hvor:
 y
 =
 feedback-værdi for hastighed (min-1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 a1
 =
 regressionslinjens hældning
 x
 =
 referenceværdien for hastighed (min-1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 a0
 =
 regressionslinjens skæring med y-aksen.
 For hver regressionslinje beregnes middelfejlen på estimatet (SEE) for y på x og determinationskoefficienten (r
 2) (bilag 4, tillæg A.2).
 Det anbefales, at denne analyse foretages ved 1 Hz. For at en prøvning kan anses for gyldig, skal kriterierne i tabel A.4-2 nedenfor være opfyldt.
 Tabel A.4-2
 Regressionslinjernes tolerancer
 Hastighed
 Drejningsmoment
 Effekt
 Middelfejl på estimatet (SEE) for y på x
 ≤ 5,0 % af maks. prøvningshastighed
 ≤ 10 % af motorens maks. drejningsmoment
 ≤ 10 % af motorens maks. effekt
 Regressionslinjens hældning, a
 1
 0,95 til 1,03
 0,83 til 1,03
 0,89 til 1,03
 Determinationskoefficient, r
 2
 min. 0.970
 min. 0.850
 min. 0.910
 Regressionslinjens skæring med y-aksen, a
 0
 ≤ 10 % af tomgang
 ± 20 Nm eller ± 2 procent af maks. drejningsmoment; det største gælder
 ± 4 kW eller ± 2 procent af maks. effekt; det største gælder
 Inden der foretages regressionsberegning, og alene til brug ved regressionsanalysen, tillades sletning af punkter som anført i tabel A.4-3 nedenfor. Disse punkter må dog ikke slettes


text:
ved beregning af arbejde udført i cyklussen og emissioner. Et tomgangspunkt defineres som et punkt med et normaliseret referencedrejningsmoment på 0 procent og en normaliseret referencehastighed på 0 procent. Punktsletning kan anvendes på hele eller end del af cyklussen. Punkter omfattet af det slettede punkt skal specificeres.
 Tabel A.4-3
 Punkter, som det er tilladt at slette af regressionsanalysen
 Begivenhed
 Betingelser (n = motorhastighed, T = drejningsmoment)
 Tilladt punktsletning
 Minimalt operatørkrav (tomgangspunkt)
 n
 ref = n
 idle
 samt
 T
 ref = 0
 samt
 T
 act > (T
 ref - 0,02 T
 maxmappedtorque)
 samt
 T
 act < (T
 ref + 0,02 T
 maxmappedtorque)
 hastighed og effekt
 Minimalt operatørkrav
 n
 act ≤ 1,02 n
 ref og T
 act > T
 ref
 eller
 n
 act > n
 ref og T
 act ≤ T
 ref
 eller
 n
 act > 1,02 n
 ref og T
 ref < T
 act ≤ (T
 ref + 0,02 T
 maxmappedtorque)
 effekt og enten moment eller hastighed
 Maksimalt operatørkrav
 n
 act < n
 ref og T
 act ≥ T
 ref
 eller
 n
 act ≥ 0,98 n
 ref og T
 act < T
 ref
 eller
 n
 act < 0,98 n
 ref og T
 ref > T
 act ≥ (T
 ref – 0,02 T
 maxmappedtorque)
 effekt og enten moment eller hastighed
 hvor:
 nref
 er referencehastigheden (jf. punkt 7.7.2. i dette bilag)
 nidle
 er tomgangshastigheden
 nact
 er den faktiske (målte) hastighed
 Tref
 er referencedrejningsmomentet (jf. punkt 7.7.2. i dette bilag)
 Tact
 er det faktiske (målte) drejningsmoment
 Tmaxmappedtorque
 er den højeste drejningsmomentværdi med fuldbelastet momentkurve i henhold til punkt 7.6 i dette bilag.
 8. MÅLINGSPROCEDURER
 8.1. Kalibrering og præstationskontrol
 8.1.1. Indledning
 Dette punkt beskriver den påkrævede kalibrering og verifikation af målesystemerne. Se punkt 9.4 i dette bilag for specifikationer, der gælder for de enkelte instrumenter.
 Kalibrering eller verifikation foretages generelt gennem hele målekæden.
 Hvis der ikke specificeres kalibrering eller verifikation af en del af et målesystem, kalibreres den del af systemet, og dens præstation verificeres med en frekvens, der svarer til fabrikantens anbefalinger og er i overensstemmelse med god teknisk praksis.
 For at opfylde de specificerede tolerancer for kalibrering og verifikation anvendes standarder, der kan henføres til de internationale standarder for måling.
 8.1.2. Sammenfatning af kalibrering og verifikation
 I tabel A.4-4 vises et sammendrag af den kalibrering og verifikation, der er beskrevet i dette punkt, og hvornår de skal foretages.
 Tabel A.4-4
 Sammenfatning af kalibrering og verifikation
 Type kalibrering og verifikation
 Minimal frekvens (1)
 8.1.3: Nøjagtighed, repeterbarhed og støj
 Nøjagtighed: ikke påkrævet, men anbefales for første opstilling.
 Repeterbarhed: ikke påkrævet, men anbefales for første opstilling.
 Støj: ikke påkrævet, men anbefales for første opstilling.
 8.1.4: Kontrol af linearitet
 Hastighed: efter første opstilling inden for 370 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 Drejningsmoment: efter første opstilling inden for 370 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 Ren gas og fortyndede udstødningsgasstrømme: efter første opstilling inden for 370 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse, medmindre strømmen verificeres ved propankontrol eller ved carbon- eller oxygenbalance.
 Ufortyndet udstødningsgasstrøm: efter første opstilling inden for 185 dage før prøvning og


text:
efter større vedligeholdelse, medmindre strømmen verificeres ved propankontrol eller ved carbon- eller oxygenbalance.
 Gasanalysatorer: efter første opstilling inden for 35 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 PM-vægt: efter første opstilling inden for 370 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 Stand-alone-tryk og -temperatur: efter første opstilling inden for 370 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 8.1.5: Verifikation af løbende systemrespons fra gasanalysatoren og af registrering af opdatering — for gasanalysatorer uden løbende kompensation for andre gasarter
 Efter opstilling og efter systemændringer, der påvirker responsen.
 8.1.6: Verifikation af løbende systemrespons fra gasanalysatoren og af registrering af opdatering – for gasanalysatorer med løbende kompensation for andre gasarter
 Efter opstilling og efter systemændringer, der påvirker responsen.
 8.1.7.1: Drejningsmoment
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.7.2: Tryk, temperatur, dugpunkt
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.1: Brændstofstrøm
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.2: Indsugningsstrøm
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.3: Udstødningsstrøm
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.4: Fortyndet udstødningsgasstrøm (CVS og PFD)
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.5: Verifikation af CVS/PFD og batch-prøveudtager (2)
 Efter opstilling inden for 35 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse. (Propankontrol)
 8.1.8.5.8: Verifikation af prøvetørreren
 For termiske proceskøleanlæg: Efter opstilling og efter større vedligeholdelse. For osmotiske membraner: Efter opstilling inden for 35 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.8: Vakuum utæthed
 Før hver laboratorieprøvning i henhold til punkt 7.1.
 8.1.9.1: CO2 NDIR H2O-interferens
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.9.2: CO NDIR CO2- og H2O-interferens
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.10.1 : Kalibrering af FID
 THC FID-optimering og THC FID-verifikation
 Kalibrer, optimer og bestem CH4-respons: efter første opstilling og efter større vedligeholdelse.
 Verificer CH4-respons: efter første opstilling inden for 185 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 8.1.10.2: FID O2-interferens ved ufortyndet udstødningsgas
 For alle FID-analysatorer: efter første opstilling og efter større vedligeholdelse.
 For alle THC FID-analysatorer: efter første opstilling, efter større vedligeholdelse og efter FID-optimering i overensstemmelse med punkt 8.1.10.1.
 8.1.11.1: CLD CO2- og H2O-dæmpning
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.3: NDUV HC- og H2O-interferens
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.4: Indtrængning af NO2 i prøvetørrer (køler)
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.5: Konversion af NO2 til NO-konverter
 Efter opstilling inden for 35 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 8.1.12.1: PM-vægt og -vejning
 Uafhængig verifikation: efter første opstilling inden for 370 dage før prøvning og efter større vedligeholdelse.
 Verifikation af nulstilling, justering og referenceprøve: senest 12 timer før vejning og efter større vedligeholdelse.
 8.1.3. Verifikation af nøjagtighed, repeterbarhed og støj
 Præstationsværdierne for de enkelte instrumenter, som er angivet i tabel 8, danner udgangspunkt for bestemmelse af instrumentets nøjagtighed, repeterbarhed og støj.
 Verifikation af instrumentets nøjagtighed, repeterbarhed eller støj er ikke påkrævet. Det kan imidlertid være nyttigt at overveje en sådan verifikation for at definere en specifikation for et nyt instrument, verificere et nyt instruments præstation efter levering eller for at løse problemer med et eksisterende instrument.
 8.1.4. Kontrol af linearitet
 8.1.4.1. Omfang og hyppighed
 Der foretages en linearitetskontrol af hvert målesystem i fortegnelsen i tabel


text:
A.4-5 mindst så hyppigt som angivet i tabellen og efter anvisningerne fra målesystemfabrikanten og i overensstemmelse med god teknisk praksis. Hensigten med linearitetskontrol er at konstatere, om et målesystem fungerer forholdsmæssigt i hele det relevante måleområde. En linearitetskontrol skal bestå i at indføre en række på mindst 10 referenceværdier i målesystemet, medmindre andet er angivet. Målesystemet kvantificerer hver referenceværdi. De målte værdier sammenholdes samlet set med referenceværdierne ved lineær regression efter mindste kvadraters metode og linearitetskriterierne i tabel A.4-5.
 8.1.4.2. Præstationskrav
 Hvis et målesystem ikke opfylder de gældende linearitetskriterier i tabel A.4-5, korrigeres fejlen via rekalibrering eller vedligeholdelse eller udskiftning af komponenter om nødvendigt. Linearitetskontrollen gentages efter fejlkorrektion for at sikre, at målesystemet opfylder linearitetskriterierne.
 8.1.4.3. Fremgangsmåde
 Der anvendes følgende protokol for linearitetskontrol:
 a)
 Målesystemet skal anvendes ved de foreskrevne temperaturer, tryk og strømme.
 b)
 Instrumentet nulstilles som før emissionsprøvning ved at indføre et nulsignal. Til gasanalysatorer anvendes en nulstillingsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1 i dette bilag, og den indføres direkte ved analysatorporten.
 c)
 Instrumentet justeres som før emissionsprøvning ved at indføre et justeringssignal. Til gasanalysatorer anvendes en justeringsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1 i dette bilag, og den indføres direkte ved analysatorporten.
 d)
 Efter justering af instrumentet kontrolleres nul med det samme signal, som blev anvendt i litra b) i dette punkt. Ud fra nulaflæsningen afgøres det på baggrund af et velbegrundet teknisk skøn, hvorvidt instrumentet skal nulstilles eller justeres igen, før man går videre til næste trin.
 e)
 I overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger og god teknisk praksis udvælges for alle målte mængder de referenceværdier, y
 refi
 , der dækker hele den værdirække, som forventes under emissionsprøvning, hvorved behovet for at ekstrapolere ud over disse værdier undgås. Der vælges et nulreferencesignal som en af referenceværdierne i linearitetskontrollen. Til linearitetskontrol af stand-alone-tryk og -temperatur vælges mindst tre referenceværdier. Til al anden linearitetskontrol vælges mindst ti referenceværdier
 f)
 Fabrikantens anbefalinger og god teknisk praksis anvendes til at udvælge den rækkefølge, hvori referenceværdierne vil blive indført.
 g)
 Der genereres og indføres referencemængder som beskrevet i punkt 8.1.4.4 i dette bilag. Til gasanalysatorer anvendes gaskoncentrationer, som vides at opfylde specifikationerne i punkt 9.5.1 i dette bilag, og de indføres direkte ved analysatorporten.
 h)
 Instrument skal gives tid til at stabilisere sig, mens det måler referenceværdien.
 i)
 Med en registreringsfrekvens, som mindst har den i tabel 7 angivne minimumsfrekvens, måles referenceværdien i 30 s, og den aritmetiske middelværdi af de registrerede værdier
 registreres.
 j)
 Trinene i litra g) til i) i dette punkt gentages, indtil alle referencemængderne er målt.
 k)
 De aritmetiske middelværdier
 og referenceværdierne, y
 refi
 , anvendes til at beregne parametrene for lineær regression efter mindste kvadraters metode og de statistiske værdier med henblik på sammenligning med de minimumskriterier for præstation, som er angivet i tabel 5. De beregninger, der er beskrevet i tillæg A.3 til bilag 5 anvendes.
 8.1.4.4. Referencesignaler
 I dette punkt beskrives de anbefalede metoder til generering af referenceværdier til protokollen for linearitetskontrol i punkt 8.1.4.3 i dette bilag. Der anvendes referenceværdier, som simulerer faktiske værdier,


text:
eller der indføres en faktisk værdi med et referencemålesystem. I sidstnævnte tilfælde er referenceværdien den værdi, der afgives af referencemålesystemet. Referenceværdier og referencemålesystemer skal være internationalt sporbare.
 For temperaturmålesystemer med sensorer, som f.eks. termoelementer, RTD'er og termistorer, kan linearitetskontrollen udføres ved at fjerne sensoren fra systemet og i stedet anvende en simulator. Hvis det er relevant, anvendes en simulator, som er uafhængigt kalibreret og koldterminalkompenseret. Usikkerheden i den internationalt sporbare simulator i forhold til temperaturen skal være under 0,5 procent af den maksimale driftstemperatur T
 max. Hvis denne mulighed anvendes, er det nødvendigt at anvende sensorer, som ifølge leverandørens oplysninger har en nøjagtighed, som er bedre end 0,5 procent af T
 max sammenlignet med standardkalibreringskurven.
 8.1.4.5. Målesystemer, som kræver linearitetskontrol
 Tabel A.4-5 viser, hvilke målesystemer der kræver linearitetskontrol. For denne tabel gælder følgende bestemmelser:
 a)
 Der skal foretages hyppigere linearitetskontrol, hvis det anbefales af fabrikanten eller findes nødvendigt ud fra et velbegrundet teknisk skøn.
 b)
 Ved »min«forstås den mindste referenceværdi, der anvendes under linearitetskontrol.
 Bemærk, at denne værdi kan være nul eller negativ afhængigt af signalet.
 c)
 Ved »max«forstås den maksimale referenceværdi, der anvendes under linearitetskontrol. F.eks. er x
 max for gasdeleapparater den udelte, ufortyndede koncentration af justeringsgas. Følgende er særlige tilfælde, hvor »max«refererer til en anden værdi:
 i)
 Ved verifikation af Pm-vægtens linearitet refererer m
 max til et PM-filters typiske masse.
 ii)
 Ved linearitetskontrol af drejningsmomentet referer T
 max til den af fabrikanten oplyste højeste værdi for motordrejningsmoment for den motor, der har det højeste drejningsmoment af de motorer, der skal prøves.
 d)
 De angivne intervaller er inklusive. F.eks. betyder et oplyst interval på 0,98-1,02 for hældningen a
 1 0,98 ≤ a
 1 ≤ 1,02
 e)
 Disse linearitetskontroller er ikke påkrævet for systemer, der består verifikationen af strømningshastigheden for fortyndet udstødningsgas som beskrevet i 8.1.8.5 for propankontrol eller for systemer, der er overensstemmende inden for ± 2 % på baggrund af den kemiske carbon- eller oxygenbalance i indsugningsluften, brændstoffet og udstødningsgassen.
 f)
 a
 1-kriterierne for disse mængder skal kun overholdes, hvis mængdens absolutte værdi er påkrævet, i modsætning til et signal, der kun er lineært proportionelt med den faktiske værdi.
 g)
 Stand-alone-temperaturer omfatter motortemperaturer og omgivende forhold af relevans for indstilling eller efterprøvning af motordriftsforhold temperaturer anvendt til at indstille eller efterprøve vigtige forhold i prøvningssystemet og temperaturer, der anvendes til emissionsberegninger:
 i)
 Følgende linearitetskontrol af temperaturen er påkrævet: luftindtag, efterbehandlingsbænk(e) (for motorer, der prøves med efterbehandlingssystemer i cyklusser med koldstartskriterier), fortyndingsluft til PM-udtagning (CVS, dobbelt fortynding og delstrømsfortyndingssystemer), PM-prøve og kølerprøve (for gasformige prøvetagningssystemer, der anvender kølere til tørring af prøverne).
 ii)
 Følgende linearitetskontrol er kun påkrævet, hvis den er specificeret af motorfabrikanten: brændstoftilførsel udgang på prøvningsrummets ladeluftkøler (for motorer, der prøves med varmeveksler i prøvningsrummet for at simulere et køretøjs/en maskines ladeluftkøler) indgang til kølervæske til prøvningsrummets ladeluftkøler (ved motorer, der prøves med varmeveksler i prøvningsrummet for at simulere en mobil ikke-vejgående motors ladeluftkøler) og oliesump kølervæske før termostaten (ved væskekølede motorer).
 h)
 Stand-alone-tryk omfatter motortryk og omgivende forhold af relevans for indstilling eller efterprøvning af motordriftsforhold,


text:
temperaturer anvendt til at indstille eller efterprøve vigtige forhold i prøvningssystemet og tryk, der anvendes til emissionsberegninger:
 i)
 Den påkrævede linearitetsverifikation af trykket er: indsnævring af luftindtag udstødningsmodtryk barometer CVS-indgangsmålertryk (hvis målt via CVS) kølerprøve (til gasformige prøvetagningssystemer, som bruger kølere til tørring af prøverne).
 ii)
 Følgende linearitetskontrol af tryk er kun påkrævet, hvis den er specificeret af motorfabrikanten: Tryktab i prøvningsrummets luftkøler og i dets tilslutningsrør (ved turboladede motorer, der prøves med en varmeveksler i prøvningsrummet for at simulere køretøjets/motorens ladeluftkøler), brændstofindtag og brændstofafgang.
 Tabel A.4-5
 Målesystemer, som kræver linearitetskontrol
 Målesystem
 Mængde
 Mindste kontrolhyppighed
 Linearitetskriterier
 a
 SEE
 r
 2
 Motorhastighed
 n
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 0,05 % n
 max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % n
 max
 ≥ 0,990
 Motorens drejningsmoment
 T
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % T
 max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % T
 max
 ≥ 0,990
 Brændstoffets strømningshastighed
 q
 m
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 m, max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 m, max
 ≥ 0,990
 Indsugningsluftens strømningshastighed (3)
 q
 V
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 V, max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 V, max
 ≥ 0,990
 Fortyndingsluftens strømningshastighed (3)
 q
 V
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 V, max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 V, max
 ≥ 0,990
 Fortyndede udstødnings strømningshastighed (3)
 q
 V
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 V, max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 V, max
 ≥ 0,990
 Ufortyndede udstødnings strømningshastighed (3)
 q
 V
 Inden for 185 dage før prøvning
 ≤ 1 %q
 V, max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 V, max
 ≥ 0,990
 Batch-prøveudtagerens strømningshastighed (3)
 q
 V
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 %q
 V, max
 0,98-1,02
 ≤ 2 %q
 V, max
 ≥ 0,990
 Gasdeleapparater
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 0,5 % x
 max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % x
 max
 ≥ 0,990
 Gasanalysatorer
 x
 Inden for 35 dage før prøvning
 ≤ 0,5 % x
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % x
 max
 ≥ 0,998
 Partikelvægt
 m
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % m
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % m
 max
 ≥ 0,998
 Stand-alone-tryk
 p
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % p
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % p
 max
 ≥ 0,998
 Analog-digital konvertering af stand-alone-temperatursignaler
 T
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % T
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % T
 max
 ≥ 0,998
 8.1.5. Verifikation af kontinuerlig respons fra gasanalysatorsystemet og opdatering/registrering
 I dette punkt beskrives den generelle verifikationsprocedure for kontinuerlig respons fra gasanalysatorsystemet og registrering af opdatering. Se punkt 8.1.6 nedenfor for verifikationsprocedurer for analysatorer af kompensationstypen.
 8.1.5.1. Omfang og hyppighed
 Denne kontrol skal udføres efter montering eller udskiftning af en gasanalysator, der anvendes til kontinuerlig prøvetagning. Denne verifikation skal også foretages, hvis systemet er blevet omkonfigureret på en måde, der kan ændre systemresponsen. Denne verifikation er nødvendig for kontinuerlige gasanalysatorer, der anvendes til transiente (NRTC og LSI-NRTC) prøvningscyklusser eller RMC-cyklus, men er ikke nødvendig for batchgasanalysesystemer eller