text:
muligheder for at fastlægge procedurer for at fjerne information eller hindre adgangen til den.
 Artikel 199
 Ingen generel overvågningsforpligtelse
 1. Med hensyn til levering af de i artikel 196, 197 og 198 omhandlede tjenester må parterne hverken pålægge tjenesteyderne en generel forpligtelse til at overvåge den information, de fremsender eller oplagrer, eller en generel forpligtelse til aktivt at undersøge forhold eller omstændigheder, der tyder på ulovlig virksomhed.
 2. Hver part kan kræve, at leverandører af informationssamfundstjenester straks underretter de kompetente offentlige myndigheder om påståede ulovlige aktiviteter eller information, der leveres af deres tjenestemodtagere, eller at de på anmodning giver de kompetente myndigheder oplysninger, som gør det muligt at identificere de tjenestemodtagere, de har oplagringsaftaler med.
 Afdeling G
 Undtagelser
 Artikel 200
 Almindelige undtagelser
 1. Dette kapitel er omfattet af de i stk. 2 og 3 udspecificerede undtagelser, jf. dog de almindelige undtagelser, der er fastsat i denne aftale.
 2. Idet sådanne foranstaltninger ikke må anvendes på en måde, der udgør en vilkårlig eller uberettiget forskelsbehandling mellem lande, hvor de samme forhold gør sig gældende, eller en skjult begrænsning af etablering eller grænseoverskridende levering af tjenesteydelser, må intet i dette kapitel fortolkes således, at det forhindrer en part i at indføre eller håndhæve foranstaltninger:
 a)
 som er nødvendige af hensyn til den offentlige sikkerhed eller den offentlige sædelighed eller af hensyn til opretholdelse af den offentlige orden
 b)
 som er nødvendige for at beskytte menneskers, dyrs eller planters liv eller sundhed
 c)
 som vedrører bevarelsen af udtømmelige naturressourcer, hvis sådanne foranstaltninger indføres i forbindelse med begrænsninger for indenlandske erhvervsdrivende eller for indenlandsk levering eller forbrug af tjenesteydelser
 d)
 som er nødvendige til beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi
 e)
 som er nødvendige for at sikre overholdelse af love eller administrative bestemmelser, der ikke er uforenelige med dette afsnit, herunder bestemmelser om:
 i)
 forebyggelse af vildledende eller svigagtig praksis eller til at håndtere følgerne af misligholdelse af kontrakter
 ii)
 beskyttelse af enkeltpersoners privatliv i forbindelse med behandling og udbredelse af personoplysninger og beskyttelse af fortroligheden af personlige optegnelser og konti, eller
 iii)
 sikkerhed, eller
 f)
 som er uforenelige med artikel 144 og 150, forudsat at forskellen i behandling har til formål at sikre en effektiv eller retfærdig pålæggelse eller opkrævning af direkte skatter, der vedrører den anden parts økonomiske aktiviteter, erhvervsdrivende eller tjenesteydere (23).
 3. Dette kapitel og bilag VIII til denne aftale finder ikke anvendelse på parternes respektive socialsikringssystemer eller på aktiviteter på hver parts område, der også lejlighedsvist er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed.
 Artikel 201
 Skattemæssige foranstaltninger
 Den MFN-behandling, der indrømmes i henhold til dette kapitel, finder ikke anvendelse på den skattemæssige behandling, som parterne yder eller vil yde i fremtiden på grundlag af aftaler mellem parterne om undgåelse af dobbeltbeskatning.
 Artikel 202
 Undtagelser af sikkerhedshensyn
 Intet i denne aftale må fortolkes således:
 a)
 at det af en part kræves, at den skal give oplysninger, hvis videregivelse den betragter som stridende mod sine vitale sikkerhedsinteresser
 b)
 at en part afskæres fra at træffe foranstaltninger, som


text:
den anser for nødvendige af hensyn til beskyttelsen af sine væsentlige sikkerhedsmæssige interesser, som:
 i)
 har tilknytning til produktion af eller handel med våben, ammunition eller krigsmateriel
 ii)
 vedrører økonomiske aktiviteter, der udøves direkte eller indirekte med henblik på at forsyne et militært anlæg
 iii)
 vedrører fissions- og fusionsmaterialer eller materialer, af hvilke disse udvindes, eller
 iv)
 foretages i krigstid eller anden krisetilstand i internationale forbindelser, eller
 c)
 at en part forhindres i at handle for at efterkomme forpligtelser, den har påtaget sig med henblik på at opretholde international fred og sikkerhed.
 Afdeling H
 Investeringer
 Artikel 203
 Gennemgang
 For at lette bilaterale investeringer gennemgår parterne i fællesskab miljøet og de retlige rammer for investeringer senest tre år efter denne aftales ikrafttræden og derefter med regelmæssige mellemrum. På grundlag af denne gennemgang overvejer de muligheden for at påbegynde forhandlinger med henblik på at supplere denne aftale med bestemmelser om investering, herunder investeringsbeskyttelse.
 KAPITEL 6
 Løbende betalinger og kapitalbevægelser
 Artikel 204
 Løbende betalinger
 Parterne indfører ingen restriktioner for og tillader, at alle betalinger og overførsler på betalingsbalancens løbende poster mellem Den Europæiske Union og Republikken Armenien kan foretages i frit konvertibel valuta og i overensstemmelse med artiklerne i overenskomsten om Den Internationale Valutafond.
 Artikel 205
 Kapitalbevægelser
 1. Hvad angår transaktioner på betalingsbalancens kapitalposter og finansielle poster, sikrer parterne fra datoen for denne aftales ikrafttræden frie kapitalbevægelser i forbindelse med direkte investeringer (24), der foretages i overensstemmelse med værtslandets ret og med bestemmelserne i kapitel 5, samt afvikling eller hjemtagelse af en sådan investeret kapital og ethvert afkast heraf.
 2. Med hensyn til andre transaktioner på betalingsbalancens kapitalposter og finansielle poster end de i stk. 1 opførte sikrer parterne fra denne aftales ikrafttrædelse, og uden at det berører de øvrige bestemmelser i denne aftale, frie kapitalbevægelser i forbindelse med:
 a)
 kreditter i forbindelse med handelstransaktioner, herunder levering af tjenesteydelser, i hvilke en resident i en part deltager
 b)
 lån og kreditter ydet af investorer fra den anden part, og
 c)
 kapitalandele i en juridisk person som defineret i artikel 142, som ikke har til hensigt at etablere eller opretholde varige økonomiske forbindelser.
 3. Parterne må ikke indføre nye restriktioner for kapitalbevægelser og løbende betalinger mellem residente i Den Europæiske Union og Republikken Armenien og må ikke gøre de eksisterende ordninger mere restriktive, jf. dog de øvrige bestemmelser i denne aftale.
 Artikel 206
 Undtagelser
 Idet sådanne foranstaltninger ikke må anvendes på en måde, der udgør en vilkårlig eller uberettiget forskelsbehandling mellem lande, hvor de samme forhold gør sig gældende, eller en skjult begrænsning af kapitalbevægelser, må intet i dette kapitel fortolkes således, at det forhindrer nogen af parterne i at indføre eller håndhæve foranstaltninger:
 a)
 som er nødvendige af hensyn til den offentlige sikkerhed eller den offentlige sædelighed eller til opretholdelse af den offentlige orden, eller
 b)
 som er nødvendige for at sikre overholdelse af love eller forskrifter, der ikke er uforenelige med bestemmelserne i dette afsnit, herunder bestemmelser om:
 i)
 forebyggelse af strafbare handlinger, vildledende eller svigagtig praksis, eller som er nødvendige for

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
at håndtere følgerne af misligholdelse af kontrakter, såsom konkurs, insolvens og beskyttelse af kreditorrettigheder
 ii)
 foranstaltninger, der indføres eller opretholdes for at sikre en parts finansielle systems integritet og stabilitet
 iii)
 udstedelse eller handel med værdipapirer, optioner, futures eller andre derivater
 iv)
 regnskabsaflæggelse for eller registrering af overførsler, når det er nødvendigt til støtte for de lovhåndhævende myndigheder eller finanstilsynsmyndighederne, eller
 v)
 sikring af efterlevelse af kendelser eller domme i retssager eller administrative sager.
 Artikel 207
 Beskyttelsesforanstaltninger
 Hvis der undtagelsesvis opstår eller er fare for, at der vil opstå alvorlige vanskeligheder for gennemførelsen af valutapolitikken eller pengepolitikken i Republikken Armeniens tilfælde eller for gennemførelsen af den økonomiske og monetære union i Den Europæiske Unions tilfælde, eller hvis en part oplever alvorlige vanskeligheder med betalingsbalancen eller ekstern finansiering, eller hvor der er fare herfor, kan den berørte part i en periode på højst ét år træffe beskyttelsesforanstaltninger mod kapitalbevægelser, betalinger eller overførsler mellem Den Europæiske Union og Republikken Armenien, hvis de er strengt nødvendige. Den part, der træffer eller opretholder beskyttelsesforanstaltninger, underretter straks den anden part herom og fremlægger hurtigst muligt en tidsplan for ophævelse af foranstaltningerne.
 Artikel 208
 Lettelser
 Parterne konsulterer hinanden med henblik på at lette kapitalbevægelserne mellem dem for at fremme virkeliggørelsen af målene i denne aftale.
 KAPITEL 7
 Intellektuelle ejendomsrettigheder
 Afdeling A
 Mål og principper
 Artikel 209
 Målsætninger
 Formålet med dette kapitel er:
 a)
 at fremme produktionen og markedsføringen af innovative og kreative produkter parterne imellem og derved bidrage til en mere bæredygtig og inklusiv økonomi, og
 b)
 at sikre et passende og effektivt niveau for beskyttelse og håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder.
 Artikel 210
 Forpligtelsernes indhold og omfang
 1. Parterne sikrer en passende og effektiv gennemførelse af internationale traktater om intellektuel ejendomsret, som de er part i, herunder WTO's aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder i bilag 1C til WTO-overenskomsten (»TRIPS-aftalen«). Dette kapitel supplerer og præciserer parternes indbyrdes rettigheder og forpligtelser i henhold til TRIPS-aftalen og andre internationale traktater om intellektuel ejendomsret.
 2. Med henblik på denne aftale forstås ved »intellektuel ejendomsret« mindst samtlige de former for intellektuel ejendomsret, der er omhandlet i dette kapitels afdeling B.
 3. Beskyttelsen af intellektuel ejendomsret omfatter bl.a. beskyttelse mod illoyal konkurrence som omhandlet i artikel 10 b i Pariserkonventionen om beskyttelse af industriel ejendomsret fra 1883, som senest ændret ved Stockholmakten fra 1967 (»Pariserkonventionen (1967)«).
 Artikel 211
 Konsumption
 Hver part indfører en ordning for national eller regional konsumption af intellektuelle ejendomsrettigheder.
 Afdeling B
 Standarder vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder
 Underafdeling I
 Ophavsret og beslægtede rettigheder
 Artikel 212
 Ydet beskyttelse
 1. Parterne overholder de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i:
 a)
 Bernerkonventionen til værn for litterære og kunstneriske værker (»Bernerkonventionen«)
 b)
 Romkonventionen om beskyttelse af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender (»Romkonventionen«)
 c)
 TRIPS-aftalen
 d)
 WIPO's traktat om ophavsret (»WCT«), og
 e)
 WIPO's traktat om fremførelser og fonogrammer (»WPPT«).
 2. Parterne gør enhver rimelig indsats for at tiltræde Beijingtraktaten om audiovisuelle fremførelser.
 Artikel 213
 Ophavsmænd
 Hver part giver for så vidt angår ophavsmænd eneret til at tillade eller forbyde:
 a)


text:
den direkte eller indirekte, midlertidige eller varige, hele eller delvise reproduktion af deres værker på en hvilken som helst måde og i en hvilken som helst form
 b)
 enhver form for spredning til offentligheden ved salg eller på anden måde af deres originalværker eller eksemplarer heraf
 c)
 trådbunden eller trådløs overføring til almenheden af deres værker, herunder tilrådighedsstillelse af deres værker på en sådan måde, at offentligheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt, og
 d)
 udlejning og udlån af originalværker eller kopier af deres værker.
 Artikel 214
 Udøvende kunstnere
 Hver part giver for så vidt angår udøvende kunstnere eneret til at tillade eller forbyde:
 a)
 optagelse (25) af deres fremførelser
 b)
 den direkte eller indirekte, midlertidige eller varige, hele eller delvise reproduktion af optagelser af deres fremførelser på en hvilken som helst måde og i en hvilken som helst form
 c)
 spredning til offentligheden af optagelser af deres fremførelser ved salg eller på anden måde
 d)
 trådbunden eller trådløs tilrådighedsstillelse for almenheden af optagelser af deres fremførelser på en sådan måde, at offentligheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt
 e)
 udsendelse ved hjælp af radiobølger og kommunikation til offentligheden af deres fremførelser, medmindre fremførelsen i sig selv sker ved en radio- eller fjernsynsudsendelse eller på grundlag af en optagelse, og
 f)
 udlejning og udlån af optagelser af deres fremførelser.
 Artikel 215
 Fremstillere af fonogrammer
 Hver part giver for så vidt angår fremstillere af fonogrammer eneret til at tillade eller forbyde:
 a)
 den direkte eller indirekte, midlertidige eller varige, hele eller delvise reproduktion af deres fonogrammer på en hvilken som helst måde og i en hvilken som helst form
 b)
 spredning til offentligheden af deres fonogrammer, herunder eksemplarer heraf, ved salg eller på anden måde
 c)
 trådbunden eller trådløs tilrådighedsstillelse for almenheden af deres fonogrammer på en sådan måde, at offentligheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt, og
 d)
 udlejning og udlån for så vidt angår fonogrammer.
 Artikel 216
 Radio- og fjernsynsforetagender
 Hver part giver for så vidt angår radio- og fjernsynsforetagender eneret til at tillade eller forbyde:
 a)
 optagelse af deres udsendelser, hvad enten der er tale om trådbunden eller trådløs, herunder via kabel eller satellit
 b)
 den direkte eller indirekte, midlertidige eller varige, hele eller delvise reproduktion af optagelser af deres udsendelser på en hvilken som helst måde og i en hvilken som helst form, hvad enten der er tale om trådbunden eller trådløs, herunder via kabel eller satellit
 c)
 trådbunden eller trådløs tilrådighedsstillelse for offentligheden af optagelser af deres udsendelser på en sådan måde, at almenheden får adgang til dem på et individuelt valgt sted og tidspunkt
 d)
 spredning til offentligheden af optagelser af deres udsendelser ved salg eller på anden måde, og
 e)
 viderespredning af deres udsendelser ved hjælp af radiobølger samt kommunikation til offentligheden af deres udsendelser, hvis denne foretages på steder, hvortil der er offentlig adgang mod betaling af entré.
 Artikel 217
 Udsendelse og kommunikation til offentligheden
 Hver part tillægger


text:
udøvende kunstnere og fremstillere af fonogrammer ret til et enkelt rimeligt vederlag, der betales af brugeren, hvis et i kommercielt øjemed udgivet fonogram eller et udtryk for et sådant fonogram i en anden form anvendes til radio- eller fjernsynsudsendelse ved hjælp af radiobølger eller til anden kommunikation til offentligheden. Hver part sikrer, at dette vederlag deles mellem de pågældende kunstnere og fremstillere af fonogrammer. Hver part kan, hvis der ikke er enighed mellem de udøvende kunstnere og fonogramfremstillerne, fastlægge betingelserne for et sådant vederlags fordeling mellem dem.
 Artikel 218
 Beskyttelsens varighed
 1. Ophavsmandens økonomiske rettigheder til litterære eller kunstneriske værker som defineret i artikel 2 i Bernerkonventionen gælder i ophavsmandens levetid og i mindst 70 år efter vedkommendes død, uanset på hvilket tidspunkt værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden.
 2. Tilkommer ophavsretten flere, som har samarbejdet ved værkets frembringelse, beregnes den i stk. 1 omhandlede beskyttelsestid fra den længstlevende ophavsmands død.
 3. For anonyme eller pseudonyme værker er beskyttelsestiden mindst 70 år efter det tidspunkt, hvor værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden. Hvis imidlertid det af ophavsmanden valgte pseudonym ikke efterlader nogen tvivl om vedkommendes identitet, eller hvis ophavsmanden afslører sin identitet inden for det i første punktum nævnte tidsrum, gælder den beskyttelsestid, der er fastsat i stk. 1.
 4. Hvis en part fastsætter særlige rettigheder til kollektive værker eller foreskriver, at en juridisk person skal udpeges som rettighedshaver, beregnes beskyttelsestiden i henhold til stk. 3, medmindre de fysiske personer, der har skabt værket, identificeres som sådanne i de udgaver af værket, der gøres tilgængelige for offentligheden. Dette stykke berører ikke rettigheder, der tilkommer identificerede ophavsmænd, hvis identificerbare bidrag indgår i sådanne værker, idet sådanne bidrag omfattes af stk. 1 eller 2.
 5. For værker, der udgives i bind, dele, hæfter, numre eller serier, og hvis beskyttelsestid beregnes fra det tidspunkt, hvor værket lovligt blev gjort tilgængeligt for offentligheden, gælder der en særskilt beskyttelsestid for hvert enkelt element.
 6. For værker, hvis beskyttelsestid ikke beregnes fra ophavsmandens eller ophavsmændenes død, og som ikke lovligt er blevet gjort tilgængelige for offentligheden senest 70 år efter deres frembringelse, ophører beskyttelsen.
 7. Beskyttelsestiden for et kinematografisk eller audiovisuelt værk udløber tidligst 70 år efter det tidspunkt, hvor den længstlevende af følgende personer dør, uanset om sådanne personer anses som medophavsmænd: den ledende instruktør, drejebogsforfatteren, dialogforfatteren og komponisten til musikken, som er specielt frembragt til brug i det kinematografiske eller audiovisuelle værk.
 8. Hver part sikrer, at der tilkommer enhver, som efter udløbet af den ophavsretlige beskyttelse for første gang lovligt udgiver eller lovligt offentliggør et ikke tidligere udgivet værk, en beskyttelse svarende til ophavsmandens økonomiske rettigheder. Beskyttelsestiden er 25 år fra tidspunktet for værkets første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse.
 9. De økonomiske rettigheder for udøvende kunstnere, hvis fremførelser indgår i et audiovisuelt værk, udløber tidligst 50 år efter fremførelsesdatoen. Hvis en optagelse af en fremførelse udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for dette tidsrum, udløber rettighederne dog tidligst 50 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige


text:
offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første.
 10. De økonomiske rettigheder for udøvende kunstnere og fremstillere af fonogrammer udløber 70 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første. En part kan træffe effektive foranstaltninger med henblik på at sikre, at den fortjeneste, som genereres i løbet af de 20 års beskyttelse, der følger efter de første 50 år, deles retfærdigt mellem udøvende kunstnere og producenter.
 11. De økonomiske rettigheder, der tilkommer producenter af første optagelse af en film, udløber tidligst 50 år efter optagelsen. Hvis filmen udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for dette tidsrum, udløber rettighederne dog tidligst 50 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første.
 12. Radio- og fjernsynsforetagenders økonomiske rettigheder udløber tidligst 50 år efter første udsendelse, hvad enten den sendes som trådløs eller trådbåren, herunder kabel- eller satellitfremført udsendelse.
 13. De i denne artikel fastsatte beskyttelsesperioder beregnes fra den 1. januar i det år, der følger efter den begivenhed, der affødte rettigheden.
 Artikel 219
 Beskyttelse af tekniske foranstaltninger
 1. Hver part indfører en passende retlig beskyttelse mod omgåelse af enhver form for effektive tekniske foranstaltninger, som den pågældende foretager, selv om vedkommende ved eller burde vide, at dette er formålet.
 2. Hver part indfører en passende retlig beskyttelse mod fremstilling, import, spredning, salg, udlejning, reklame for salg og udlejning eller besiddelse i kommercielt øjemed af anordninger, produkter eller komponenter eller ydelse af tjenester, der:
 a)
 er genstand for salgsfremme, reklame eller markedsføring med henblik på omgåelse af enhver form for effektive tekniske foranstaltninger
 b)
 kun i begrænset omfang har andet kommercielt formål eller anden kommerciel anvendelse end omgåelse af enhver form for effektive tekniske foranstaltninger, eller
 c)
 primært er udviklet, produceret, tilpasset eller ydet med henblik på at muliggøre eller befordre omgåelse af enhver form for effektive tekniske foranstaltninger.
 3. Med henblik på dette kapitel forstås ved »tekniske foranstaltninger« enhver teknologi, anordning eller komponent, der under sin normale funktion har til formål at forhindre eller begrænse handlinger i forbindelse med værker eller andre frembringelser, som indehaveren af ophavsrettigheder eller beslægtede rettigheder som fastsat i national lovgivning ikke har givet tilladelse til. Tekniske foranstaltninger skal anses som »effektive«, hvis anvendelsen af beskyttede værker eller andre frembringelser styres af rettighedshaveren ved anvendelse af en adgangskontrol- eller beskyttelsesforanstaltning, f.eks. kryptering, scrambling eller anden omdannelse af værket eller andre frembringelser eller en kopikontrolanordning, der opfylder beskyttelsesformålet.
 Artikel 220
 Beskyttelse af oplysninger om rettighedsforvaltning
 1. Hver part indfører en passende retlig beskyttelse mod personer, der bevidst og uden tilladelse udfører følgende handlinger:
 a)
 fjernelse eller ændring af elektroniske oplysninger om rettighedsforvaltning, og
 b)
 spredning, import med henblik på spredning, udsendelse i radio og fjernsyn, overføring til eller tilrådighedsstillelse for almenheden af værker eller andre frembringelser, der er beskyttet efter denne aftale, og fra hvilke de elektroniske oplysninger om rettighedsforvaltning er blevet fjernet eller ændret uden tilladelse
 vel vidende eller med rimelig grund til at vide, at


text:
sådanne handlinger foranlediger, muliggør, letter eller skjuler en krænkelse af ophavsrettigheder eller beslægtede rettigheder som fastsat i national lovgivning.
 2. Med henblik på dette kapitel forstås ved »oplysninger om rettighedsforvaltning«: alle oplysninger, der er leveret af rettighedshavere, og som identificerer et værk eller en anden frembringelse omhandlet i dette kapitel, ophavsmanden eller enhver anden rettighedshaver, eller oplysninger om betingelserne for anvendelse af værket eller frembringelsen samt numre eller koder, der udgør sådanne oplysninger.
 3. Stk. 1 gælder, såfremt en hvilken som helst sådan oplysning anvendes i forbindelse med kopiering eller fremkommer i forbindelse med overføring til almenheden af et værk eller en anden frembringelse, som er omhandlet i dette kapitel.
 Artikel 221
 Undtagelser og indskrænkninger
 1. Hver part må kun indføre indskrænkninger eller undtagelser med hensyn til rettighederne i denne aftales artikel 213-218 i visse specielle tilfælde, der ikke strider mod den normale udnyttelse af frembringelsen og ikke indebærer urimelig skade for rettighedshavernes legitime interesser og de konventioner og internationale traktater, som de er part i.
 2. Hver part sørger for, at midlertidige reproduktionshandlinger efter artikel 213-217, som er flygtige eller utilsigtede, udgør en integrerende og uundværlig del af en teknisk proces, og hvis eneste formål er at muliggøre: a) en mellemmands transmission i et netværk mellem tredjemænd eller b) en lovlig brug af et værk eller en anden genstand, der skal udarbejdes, og som ikke har selvstændig økonomisk værdi, er undtaget fra den ret til reproduktion, der er fastsat i artikel 213-217.
 Artikel 222
 Kunstneres følgeret til kunstværker
 1. Hver part indfører for ophavsmanden til et originalkunstværk en følgeret, som er en uoverdragelig og selv på forhånd ufrasigelig ret til et vederlag baseret på salgsprisen ved ethvert videresalg af det pågældende kunstværk efter ophavsmandens første afhændelse af det.
 2. Den i stk. 1 omhandlede ret finder anvendelse på alt videresalg, hvor der som sælgere, købere eller formidlere deltager professionelle på kunstmarkedet, herunder auktionshuse, kunstgallerier og alle kunsthandlere i øvrigt.
 3. Hver part kan bestemme, at den i stk. 1 omhandlede ret ikke finder anvendelse på videresalg, såfremt sælgeren har erhvervet værket direkte fra ophavsmanden mindre end tre år inden videresalget, og videresalgsprisen ikke overstiger et vist mindstebeløb.
 4. Følgeretsvederlaget skal betales af sælgeren. Hver part kan bestemme, at en anden af de i stk. 2 omhandlede fysiske og juridiske personer end sælgeren er forpligtet til at betale vederlaget enten alene eller i fællesskab med sælgeren.
 5. Følgeretsvederlagets beløb og opkrævningsprocedure fastlægges i national lovgivning.
 Artikel 223
 Samarbejde om kollektiv forvaltning af rettigheder
 1. Parterne fremmer samarbejde mellem deres respektive rettighedshaverorganisationer med henblik på at fremme udbuddet af værker og andre beskyttede frembringelser på deres område og sikre overførsel af vederlag for anvendelse af sådanne værker eller andre beskyttede frembringelser.
 2. Parterne fremmer gennemsigtighed i rettighedshaverorganisationer, navnlig med hensyn til opkrævning af følgeretsvederlag, fradrag anvendt på opkrævede følgeretsvederlag, anvendelsen af opkrævede følgeretsvederlag, fordelingspolitikken og deres repertoire.
 3. Parterne forpligter sig til at sikre, at hvis en rettighedshaverorganisation, der er etableret på den ene parts område, repræsenterer en anden rettighedshaverorganisation, der


text:
er etableret på den anden parts område via en repræsentationsaftale, forskelsbehandler den repræsenterende rettighedshaverorganisation ikke rettighedshaverne fra den repræsenterede rettighedshaverorganisation.
 4. Den repræsenterede rettighedshaverorganisation betaler nøjagtigt, regelmæssigt og omhyggeligt skyldige beløb til den repræsenterede rettighedshaverorganisation og forelægger den repræsenterede rettighedshaverorganisation oplysninger om størrelsen på de følgeretsvederlag, der er blevet opkrævet på dens vegne, og eventuelle fradrag anvendt på disse følgeretsvederlag.
 Underafdeling II
 Varemærker
 Artikel 224
 Internationale aftaler
 Hver part skal:
 a)
 efterleve protokollen til Madridarrangementet om den internationale registrering af varemærker
 b)
 overholde traktaten om varemærkeret og Nicearrangementet vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, og
 c)
 gøre enhver rimelig indsats for at tiltræde Singaporetraktaten om varemærkeret.
 Artikel 225
 Rettigheder, der er knyttet til et varemærke
 Et registreret varemærke giver indehaveren en eneret. Indehaveren kan forbyde tredjemand, der ikke har hans samtykke, at gøre erhvervsmæssig brug af:
 a)
 ethvert tegn, der er identisk med varemærket, for varer eller tjenesteydelser af samme art som dem, for hvilke varemærket er registreret, og
 b)
 ethvert tegn, der er identisk med eller ligner varemærket for varer eller tjenesteydelser, som er identiske med eller ligner dem, for hvilke varemærket er registreret, hvis denne brug ville resultere i en risiko for forveksling i offentlighedens bevidsthed, herunder risikoen for, at der antages at være en forbindelse mellem tegnet og varemærket.
 Artikel 226
 Registreringsprocedure
 1. Hver part påser, at der findes en ordning for registrering af varemærker, hvor endelige beslutninger om afslag truffet af den relevante varemærkemyndighed meddeles skriftligt og begrundes behørigt.
 2. Hver part giver mulighed for at gøre indsigelse mod varemærkeansøgninger og giver varemærkeansøgeren mulighed for at svare på en sådan indsigelse.
 3. Hver part sikrer, at der er adgang til en offentligt tilgængelig elektronisk database over varemærkeansøgninger og -registreringer. Databasen over varemærkeansøgninger skal som minimum være tilgængelig indtil udløbet af indsigelsesfristen.
 Artikel 227
 Vitterligt kendte varemærker
 Med henblik på at efterleve beskyttelsen af vitterligt kendte varemærker, jf. artikel 6a i Pariserkonventionen (1967) og TRIPS-aftalens artikel 16, stk. 2 og 3, anvender parterne den fælles henstilling vedrørende bestemmelser om beskyttelse af vitterligt kendte mærker, der blev vedtaget af Pariserunionen til Beskyttelse af Industriel Ejendomsrets forsamling (»WIPO«) på WIPO's generalforsamling på den 34. møderække i forsamlingerne af WIPO's medlemsstater den 20.-29. september 1999.
 Artikel 228
 Undtagelser fra de rettigheder, der er knyttet til et varemærke
 Hver part:
 a)
 tillader begrænsede undtagelser fra de rettigheder, der er knyttet til et varemærke, f.eks. rimelig anvendelse af deskriptive udtryk, herunder rimelig anvendelse af geografiske betegnelser, og
 b)
 kan tillade andre begrænsede undtagelser fra de rettigheder, der er knyttet til et varemærke.
 I forbindelse med sådanne undtagelser tages der hensyn til varemærkeindehaverens og tredjemands legitime interesser.
 Artikel 229
 Fortabelsesgrunde
 1. Hver part påser, at indehaveren af et varemærke kan fortabe sine rettigheder, når der inden for en sammenhængende periode på mindst tre år ikke på det pågældende område er gjort reel brug af det for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, og der ikke foreligger skellig grund til manglende brug.
 Fortabelse af


text:
et varemærke kan ikke gøres gældende, dersom reel brug af varemærket påbegyndes eller genoptages i tiden mellem udløbet af perioden på mindst tre år og tidspunktet for indgivelse af begæring om fortabelse.
 Påbegyndelse eller genoptagelse af brugen inden for de sidste tre måneder forud for indgivelse af begæring om fortabelse, idet denne tremånedersperiode tidligst begynder ved udløbet af den sammenhængende periode på mindst tre år, tages imidlertid ikke i betragtning, såfremt forberedelserne til påbegyndelse eller genoptagelse af brugen først indledes, når indehaveren har fået kendskab til, at der eventuelt vil blive indgivet begæring om fortabelse.
 2. Indehaveren af et varemærke kan også fortabe sine rettigheder, når varemærket efter den dato, på hvilken det blev registreret:
 a)
 som følge af indehaverens virksomhed eller passivitet er blevet til en almindelig betegnelse inden for handelen for en vare eller tjenesteydelse, for hvilken mærket er registreret, eller
 b)
 som følge af den brug, der af indehaveren eller med dennes samtykke gøres af varemærket for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det er registreret, vil kunne vildlede offentligheden, navnlig med hensyn til varernes eller tjenesteydelsernes art, beskaffenhed eller geografiske oprindelse.
 Underafdeling III
 Geografiske betegnelser
 Artikel 230
 Anvendelsesområde
 1. Denne underafdeling gælder for beskyttelsen af geografiske betegnelser med oprindelse i parternes område.
 2. De af en parts geografiske betegnelser, der skal beskyttes i den anden part, er kun omfattet af denne underafdeling, hvis de falder ind under anvendelsesområdet af den i artikel 231 omhandlede lovgivning.
 Artikel 231
 Eksisterende geografiske betegnelser
 1. Den Europæiske Union konkluderer efter at have gennemgået Republikken Armeniens lovgivning, der er opført i del A af bilag IX, at denne lovgivning er i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i del B af dette bilag.
 2. Republikken Armenien konkluderer efter at have gennemgået Den Europæiske Unions lovgivning, der er opført i del A af bilag IX, at denne lovgivning er i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i del B af dette bilag.
 3. Efter at have afsluttet en indsigelsesprocedure og efter at have gennemgået Den Europæiske Unions geografiske betegnelser, som er opført i bilag X, og som Den Europæiske Union har registreret i henhold til den lovgivning, der er omhandlet i del A af bilag IX, beskytter Republikken Armenien disse med det beskyttelsesniveau, der er fastlagt i denne aftale.
 4. Efter at have afsluttet en indsigelsesprocedure og efter at have gennemgået Republikken Armeniens geografiske betegnelser, som er opført i bilag X, og som Republikken Armenien har registreret i henhold til den lovgivning, der er omhandlet i del A af bilag IX, beskytter Den Europæiske Union disse med det beskyttelsesniveau, der er fastlagt i denne aftale.
 Artikel 232
 Tilføjelse af nye geografiske betegnelser
 1. Parterne kan i overensstemmelse med proceduren i artikel 240, stk. 3, tilføje nye geografiske betegnelser til listen over beskyttede geografiske betegnelser i bilag X. Sådanne nye geografiske betegnelser kan tilføjes til listen, efter at indsigelsesproceduren er afsluttet, og efter at de nye geografiske betegnelser er blevet gennemgået på en for begge parter fyldestgørende måde i henhold til


text:
artikel 231, stk. 3 og 4.
 2. Parterne er ikke forpligtet til at tilføje en ny, geografisk betegnelse til den i stk. 1 omtalte liste, hvis:
 a)
 den geografiske betegnelse kolliderer med navnet på en plantesort eller en dyrerace og derfor vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse
 b)
 beskyttelsen af den geografiske betegnelse set i relation til et anset eller velkendt varemærke vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets sande identitet, eller
 c)
 navnet er generisk.
 Artikel 233
 Anvendelsesområdet for beskyttelsen af geografiske betegnelser
 1. De geografiske betegnelser, der er opført i bilag X, beskyttes af begge parter mod:
 a)
 enhver direkte eller indirekte kommerciel anvendelse af en beskyttet betegnelse for lignende produkter, som ikke er i overensstemmelse med den beskyttede betegnelses produktspecifikation, eller for så vidt en sådan anvendelse udnytter en geografisk betegnelses omdømme
 b)
 enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, selv om produktets virkelige oprindelse er angivet, eller den beskyttede betegnelse er oversat, transskriberet eller er ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning«, »smag«, »som« eller tilsvarende
 c)
 enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af produktets herkomst, oprindelse, art og vigtigste egenskaber på den indre eller ydre emballage, i reklamerne eller i dokumenterne for det pågældende produkt samt anvendelse af emballager, der kan give et fejlagtigt indtryk af produktets oprindelse, og
 d)
 enhver anden form for praksis, der kan vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
 2. Beskyttede geografiske betegnelser må ikke blive til artsbetegnelser på parternes område.
 3. Hvis geografiske betegnelser er helt eller delvis enslydende, beskyttes hver sådan geografisk betegnelse, forudsat at den er blevet anvendt i god tro og med behørig hensyntagen til lokal skik og brug samt risikoen for forveksling.
 Parterne fastsætter i fællesskab de praktiske regler for, hvorledes enslydende geografiske betegnelser skelnes fra hinanden, samtidig med at der tages hensyn til behovet for, at de berørte producenter behandles lige, og at forbrugerne ikke vildledes, jf. dog artikel 23 i TRIPS-aftalen.
 En enslydende betegnelse, der forleder forbrugerne til at tro, at et produkt stammer fra et andet område, registreres ikke, selv om betegnelsen er korrekt med hensyn til det område, den region eller det sted, hvor de pågældende produkter har deres oprindelse.
 4. Hvis en part i forbindelse med forhandlinger med et tredjeland påtænker at beskytte en geografisk betegnelse fra tredjelandet, som er enslydende med en geografisk betegnelse hos den anden part, som er beskyttet i henhold til denne underafdeling, skal sidstnævnte part underrettes herom og have lejlighed til fremsætte sine bemærkninger, inden tredjepartens geografiske betegnelse beskyttes.
 5. Intet i denne underafdeling forpligter en part til at beskytte den anden parts geografiske betegnelse, hvis betegnelsen ikke er eller ophører med at være beskyttet i oprindelseslandet.
 Hver part underretter den anden part, hvis en geografisk betegnelse ophører med at være beskyttet i oprindelseslandet. Denne underretning finder sted i overensstemmelse med de procedurer, som er anført i artikel 240, stk. 3.
 6. Intet i denne aftale indskrænker en persons ret til i forbindelse med


text:
handel at anvende sit eget navn eller sin forgængers navn, medmindre navnet anvendes således, at forbrugerne vildledes.
 Artikel 234
 Ret til at anvende geografiske betegnelser
 1. En geografisk betegnelse, der er beskyttet i henhold til denne underafdeling, kan anvendes af erhvervsdrivende, der afsætter landbrugsprodukter, fødevarer, vin, aromatiseret vin eller spiritus, som er i overensstemmelse med den relevante varespecifikation.
 2. Når en geografisk betegnelse først er beskyttet i henhold til denne underafdeling, må anvendelsen af den beskyttede betegnelse ikke gøres betinget af, at brugerne registreres, eller af yderligere klausuler.
 Artikel 235
 Forhold til varemærker
 1. En part afviser at registrere et varemærke, hvis det fører til en af de situationer, der er omhandlet i artikel 233, stk. 1, i forhold til en beskyttet geografisk betegnelse for tilsvarende produkter, eller erklærer det ugyldigt, hvis der ansøges om registrering af varemærket, efter at der er ansøgt om beskyttelse af den geografiske betegnelse på det pågældende område.
 2. For geografiske betegnelser, som omhandlet i artikel 231, er datoen for ansøgning om beskyttelse den dato, aftalen træder i kraft.
 3. For geografiske betegnelser, som omhandlet i artikel 232, er datoen for ansøgning om beskyttelse den dato, hvor der sendes en anmodning til den anden part om beskyttelse af en geografisk betegnelse.
 4. Hver part beskytter geografiske betegnelser, som er opført i bilag X, selv om der findes et ældre varemærke, jf. dog artikel 232, stk. 2, litra b). Ved et ældre varemærke forstås et varemærke, hvis anvendelse svarer til en af de situationer, der er omhandlet i artikel 233, stk. 1, og som der er ansøgt om, som er registreret, eller som har vundet hævd, for så vidt denne mulighed er hjemlet i en parts lovgivning, i god tro på en parts område før den dato, hvor den anden part har indsendt en ansøgning om beskyttelse af den geografiske betegnelse i henhold til denne aftale. Varemærket kan fortsat anvendes og kan fornyes uanset beskyttelsen af den geografiske betegnelse, såfremt varemærket ikke er erklæret ugyldigt, eller rettighederne dertil ikke er fortabt, i overensstemmelse med hver af parternes varemærkelovgivning.
 5. Uanset stk. 4 ugyldiggøres, tilbagekaldes eller ændres de af Republikken Armeniens ældre varemærker, som består af eller indeholder Den Europæiske Unions geografiske betegnelse »Cognac« eller »Champagne«, herunder også i transkription eller oversættelse, og som er registreret for tilsvarende produkter og ikke opfylder de relevante specifikationer, med henblik på at afvikle denne betegnelse som en del af hele varemærket inden for højst 14 år for »Cognac« og to år for »Champagne« fra og med ikrafttrædelsen af denne aftale.
 Artikel 236
 Håndhævelse af beskyttelsen
 Hver part håndhæver beskyttelsen af geografiske betegnelser i overensstemmelse med artikel 233-235, ved at deres myndigheder træffer passende administrative foranstaltninger. Hver part håndhæver også beskyttelsen efter anmodning fra en interesseret person.
 Artikel 237
 Overgangsbestemmelser
 1. Varer, som er fremstillet og mærket i overensstemmelse med national ret inden denne aftales ikrafttræden, men som ikke opfylder aftalens krav, kan fortsat sælges efter denne aftales ikrafttræden, indtil lagrene er opbrugt.
 2. I en overgangsperiode på 24 år, som


text:
beregnes fra et år efter denne aftales ikrafttræden for »Cognac« og i en overgangsperiode på tre år efter denne aftales ikrafttræden for »Champagne«, udelukker beskyttelsen i henhold til denne aftale af disse geografiske betegnelser i Den Europæiske Union ikke disse navne fra at blive anvendt for produkter med oprindelse i Republikken Armenien, og som eksporteres til tredjelande, hvis det pågældende tredjelands love og forskrifter tillader det, med det formål at betegne og præsentere visse lignende produkter med oprindelse i Republikken Armenien, forudsat at:
 a)
 navnet udelukkende er mærket med ikkelatinske bogstaver
 b)
 produktets virkelige oprindelse er tydeligt mærket i samme synsfelt, og
 c)
 intet i produktets præsentation kan vildlede offentligheden med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
 3. I en overgangsperiode på 13 år, som beregnes fra et år efter denne aftales ikrafttræden for »Cognac« og i en overgangsperiode på to år efter denne aftales ikrafttræden for »Champagne«, udelukker beskyttelsen i henhold til denne aftale af disse geografiske betegnelser i Den Europæiske Union ikke disse navne fra at blive anvendt i Republikken Armenien, forudsat at:
 a)
 navnet udelukkende er mærket med ikkelatinske bogstaver
 b)
 produktets virkelige oprindelse er tydeligt mærket i samme synsfelt, og
 c)
 intet i produktets præsentation kan vildlede offentligheden med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
 4. Med henblik på at sikre en gnidningsløs og effektiv afvikling af anvendelsen af Den Europæiske Unions geografiske betegnelse »Cognac« for produkter med oprindelse i Republikken Armenien og bistå Republikken Armeniens industri med at fastholde sin konkurrenceevne på eksportmarkeder yder Den Europæiske Union Republikken Armenien teknisk og finansiel bistand. Denne bistand, som ydes under overholdelse af EU-retten, omfatter navnlig tiltag til at udvikle et nyt navn og skabe opmærksomhed omkring, annoncere og markedsføre det nye navn på hjemmemarkedet og traditionelle eksportmarkeder.
 5. EU-bistandens præcise beløb, typer, mekanismer og tidsrammer, som omhandles i stk. 4, defineres i en finansiel og teknisk støttepakke, som aftales endeligt mellem parterne senest et år efter denne aftales ikrafttræden. Parterne udvikler i fællesskab mandatet for denne støttepakke på grundlag af en grundig vurdering af de behov, som bistanden skal dække. Vurderingen udføres af et internationalt konsulentfirma, som parterne vælger i fællesskab.
 6. Såfremt Den Europæiske Union ikke yder den finansielle og tekniske bistand i henhold til stk. 4, kan Republikken Armenien anvende tvistbilæggelsesmekanismen, der er fastsat i kapitel 13, og, hvis den får medhold, suspendere forpligtelserne i henhold til stk. 2 og 3.
 7. Den Europæiske Unions finansielle og tekniske bistand ydes senest otte år efter datoen for denne aftales ikrafttræden.
 Artikel 238
 Almindelige regler
 1. Import, eksport og kommercialisering af de produkter, der er omhandlet i artikel 231 og 232, skal foregå i overensstemmelse med de love og forskrifter, der gælder på den parts område, hvor produkterne markedsføres.
 2. Underudvalget vedrørende Geografiske Betegnelser, der nedsættes i henhold til artikel 240, behandler alle spørgsmål vedrørende produktspecifikationer for en registreret geografisk betegnelse, som er godkendt af den parts myndigheder, på hvis område produktet har sin oprindelse, inklusive eventuelle ændringer, der også er godkendt.
 3. Geografiske betegnelser, der er beskyttet i


text:
henhold til denne underafdeling, må kun annulleres af den part, på hvis område produkterne har deres oprindelse.
 Artikel 239
 Samarbejde og gennemsigtighed
 1. Parterne holder direkte eller gennem Underudvalget vedrørende Geografiske Betegnelser, der nedsættes i henhold til artikel 240, forbindelse med hinanden angående alle spørgsmål om denne underafdelings gennemførelse og funktion. I den forbindelse kan en part navnlig anmode den anden part om oplysninger vedrørende produktspecifikationer og ændringer heraf og om, hvem der kan kontaktes i de nationale kontrolmyndigheder.
 2. Hver part kan offentliggøre specifikationerne for de geografiske betegnelser, som er beskyttet i henhold til denne underafdeling, eller et resumé af dem og oplysninger om, hvem der kan kontaktes i de nationale kontrolmyndigheder, svarende til den anden parts geografiske betegnelser, som er beskyttet i henhold til denne underafdeling.
 Artikel 240
 Underudvalget vedrørende Geografiske Betegnelser
 1. Parterne nedsætter hermed et underudvalg vedrørende geografiske betegnelser, som består af repræsentanter for Den Europæiske Union og Republikken Armenien, og som har til opgave at overvåge underafdelingens gennemførelse og intensivere deres samarbejde og dialog om geografiske betegnelser.
 2. Underudvalget vedrørende Geografiske Betegnelser træffer afgørelse ved konsensus. Det fastsætter selv sin forretningsorden. Underudvalget vedrørende Geografiske Betegnelser mødes på begæring af en part, skiftevis i Den Europæiske Union og Republikken Armenien, på tidspunkter og steder og under forhold, herunder videokonference, som parterne gensidigt aftaler, dog senest 90 dage efter begæringen.
 3. Underudvalget vedrørende Geografiske Betegnelser sørger også for, at denne underafdeling fungerer efter hensigten, og kan tage ethvert spørgsmål vedrørende dens gennemførelse og funktion op til behandling. Det har navnlig til opgave at:
 a)
 ændre del A i bilag IX for så vidt angår henvisningerne til hver parts gældende ret
 b)
 ændre del B i bilag IX for så vidt angår krav i forbindelse med registrering og kontrol af geografiske betegnelser
 c)
 ændre bilag X for så vidt angår listen over geografiske betegnelser
 d)
 udveksle oplysninger om udviklingen i lovgivning og politik for så vidt angår geografiske betegnelser og andre spørgsmål af fælles interesse vedrørende geografiske betegnelser, og
 e)
 udveksle oplysninger om geografiske betegnelser med henblik på at overveje, om de skal beskyttes i henhold til denne underafdeling.
 Underafdeling IV
 Design
 Artikel 241
 Internationale aftaler
 Parterne efterlever Genèveaftalen fra 1999 under Haagarrangementet vedrørende international registrering af industrielle design.
 Artikel 242
 Beskyttelse af registrerede design
 1. Parterne træffer foranstaltninger til beskyttelse af uafhængigt frembragte design, der er nye og originale. Beskyttelsen ydes ved registrering og giver indehaverne eneret i overensstemmelse med denne underafdeling.
 Med henblik på denne underafdeling kan en part anse et design med individuel karakter for at være originalt.
 2. Et design, der finder anvendelse på eller indgår i et produkt, som udgør en komponent af et sammensat produkt, anses kun for at være nyt og originalt:
 a)
 hvis komponenten efter at være blevet inkorporeret i det sammensatte produkt fortsat er synlig under normal brug af dette produkt, og
 b)
 de synlige elementer af komponenten i sig selv opfylder kravene om nyhed og originalitet.
 3. Ved »normal brug« i den i stk. 2, litra a), anvendte


text:
betydning forstås den endelige brugers anvendelse, dog hverken vedligeholdelse eller reparation.
 4. Indehaveren af et registreret design har som minimum ret til at forhindre, at tredjemand uden at have indehaverens samtykke fremstiller, udbyder til salg, sælger, importerer, eksporterer, opbevarer eller anvender et produkt, der bærer eller inkorporerer det beskyttede design, dersom en sådan handling har en kommerciel målsætning, i urimeligt omfang skader den normale udnyttelse af designet eller ikke er forenelig med god forretningsskik.
 5. Beskyttelsen skal være af 25 års varighed.
 Artikel 243
 Beskyttelse knyttet til ikkeregistreret design
 1. Den Europæiske Union og Republikken Armenien tilvejebringer kun de nødvendige retsmidler til at forhindre anvendelse af et produkts ikkeregistrerede udseende, hvis den anfægtede anvendelse beror på kopiering af produktets ikkeregistrerede udseende. En sådan anvendelse omfatter som minimum udbud til salg, markedsføring, import eller eksport af det pågældende produkt.
 2. Beskyttelsen af produktets ikkeregistrerede udseende varer mindst tre år regnet fra den dato, hvor designet er gjort tilgængeligt for offentligheden i en part.
 Artikel 244
 Undtagelser og udelukkelser
 1. Hver part kan fastsætte begrænsede undtagelser fra beskyttelsen af design, forudsat at sådanne undtagelser ikke i urimeligt omfang strider mod den normale udnyttelse af beskyttede design og ikke indebærer urimelig skade for de legitime interesser, som indehaveren af det beskyttede design har, under hensyn til tredjemands legitime interesser.
 2. Designbeskyttelse gælder ikke for design, der i alt væsentligt er dikteret af tekniske eller funktionelle forhold. Navnlig kan en designrettighed ikke opretholdes for de elementer af et produkts udseende, der nødvendigvis må reproduceres i deres nøjagtige form og dimensioner, for at det produkt, som designet indgår i eller finder anvendelse på, rent mekanisk kan kobles til et andet produkt eller placeres i, på eller omkring et andet produkt eller bringes i kontakt med et andet produkt, således at begge produkter opfylder deres funktion.
 Artikel 245
 Forhold til ophavsret
 Et design kan også beskyttes i henhold til den pågældende parts lovgivning om ophavsret fra det tidspunkt, hvor designet blev frembragt eller fastlagt i en given form. Hver part fastsætter i overensstemmelse med deres nationale love og bestemmelser, i hvilket omfang og under hvilke betingelser der opnås en sådan beskyttelse, herunder kravet til originalitet.
 Underafdeling V
 Patenter
 Artikel 246
 Internationale aftaler
 Parterne er forpligtet til at overholde Patentsamarbejdstraktaten og gør enhver rimelig indsats for at sikre overensstemmelse med bestemmelserne i Patentlovstraktaten.
 Artikel 247
 Patenter og folkesundheden
 1. Parterne erkender vigtigheden af erklæringen om TRIPS-aftalen og folkesundhed, der blev vedtaget den 14. november 2001 af ministerkonferencen under WTO. Ved fortolkningen og gennemførelsen af rettighederne og forpligtelserne i henhold til denne underafdeling sikrer parterne overensstemmelse med erklæringen.
 2. Parterne overholder og bidrager til gennemførelsen af WTO's Almindelige Råds afgørelse af 30. august 2003 om gennemførelsen af punkt 6 i Dohaerklæringen om TRIPS-aftalen og folkesundhed.
 Artikel 248
 Supplerende beskyttelsescertifikat
 1. Parterne anerkender, at lægemidler og plantebeskyttelsesmidler, som er beskyttet af et patent på deres respektive områder, kan underlægges en administrativ tilladelsesprocedure forud for markedsføringen. Parterne anerkender, at den tid, der går fra indgivelsen af en patentansøgning, indtil den


text:
første tilladelse til at markedsføre det pågældende produkt på deres respektive markeder foreligger, som fastsat til dette formål i deres relevante lovgivning, kan afkorte den effektive patentbeskyttelsesperiode.
 2. Hver part fastsætter for et lægemiddel eller et plantebeskyttelsesmiddel, der er beskyttet af et patent, og som har været underlagt en administrativ tilladelsesprocedure, en yderligere beskyttelsesperiode, der skal være den samme som den i stk. 1, andet punktum, omhandlede, minus fem år.
 3. Uanset stk. 2 kan den yderligere beskyttelsesperiodes varighed ikke overstige fem år.
 I Den Europæiske Union er yderligere seks måneders forlængelse mulig for lægemidler, for hvilke der er gennemført pædiatriske undersøgelser, og hvor resultaterne af disse undersøgelser er afspejlet i produktinformationerne.
 Underafdeling VI
 Ikkefrigivet viden
 Artikel 249
 Anvendelsesområde for beskyttelse af forretningshemmeligheder
 1. Parterne bekræfter deres forpligtelser i henhold til artikel 39, stk. 1 og 2, i TRIPS-aftalen. Parterne giver hver især enhver forretningshemmelighedshaver adgang til civilretlige procedurer og foranstaltninger for at forhindre eller opnå godtgørelse for erhvervelsen, brugen eller videregivelsen af en forretningshemmelighed, hvis det er foregået i strid med loyal erhvervspraksis.
 2. I denne underafdeling forstås ved:
 a)
 »forretningshemmelighed« oplysninger, som:
 i)
 er hemmelige i den forstand, at de ikke i deres helhed eller i den præcise konfiguration eller sammensætning af deres komponenter er almindeligt kendt blandt eller umiddelbart tilgængelige for personer i de kredse, der normalt beskæftiger sig med den pågældende type oplysninger
 ii)
 har handelsværdi, fordi de er hemmelige, og
 iii)
 af den person, som lovligt kontrollerer oplysningerne, under de givne omstændigheder er blevet underkastet rimelige foranstaltninger til hemmeligholdelse, og
 b)
 »forretningshemmelighedshaver«: enhver fysisk eller juridisk person, som lovligt kontrollerer en forretningshemmelighed.
 3. Med henblik på denne underafdeling skal som minimum den følgende adfærd betragtes som i strid med loyal erhvervspraksis:
 a)
 erhvervelse af en forretningshemmelighed uden forretningshemmelighedshaverens samtykke, hvis den erhverves ved uautoriseret adgang til, tilpasning af eller kopiering af dokumenter, genstande, materialer, stoffer eller elektroniske filer, der lovligt kontrolleres af forretningshemmelighedshaveren, og som indeholder en forretningshemmelighed, eller som en forretningshemmelighed kan udledes af
 b)
 brug eller videregivelse af en forretningshemmelighed, når dette sker uden forretningshemmelighedshaverens samtykke, hvis det udføres af en person, som:
 i)
 har erhvervet forretningshemmeligheden i henhold til litra a)
 ii)
 har misligholdt en fortrolighedsaftale eller enhver anden pligt til at undlade at videregive forretningshemmeligheden, eller
 iii)
 har misligholdt en kontraktlig forpligtelse eller enhver anden pligt til at begrænse forretningshemmelighedens brug, og
 c)
 erhvervelse, brug eller videregivelse af en forretningshemmelighed, når dette udføres af en person, der på tidspunktet for erhvervelsen, brugen eller videregivelsen vidste eller under de givne omstændigheder burde have vidst, at forretningshemmeligheden var erhvervet direkte eller indirekte fra en anden person, som brugte eller videregav forretningshemmeligheden ulovligt i henhold til litra b), herunder hvis en person har tilskyndet en anden person til at udføre de handlinger, der omhandles i nævnte litra.
 4. Intet i denne underafdeling må fortolkes således, at en part er forpligtet til at betragte den følgende adfærd som i strid med loyal erhvervspraksis:
 a)
 uafhængig opdagelse eller frembringelse af de relevante oplysninger foretaget af en


text:
person
 b)
 baglæns konstruktion af et produkt af en person, som lovligt er i besiddelse af det, og som ikke er underlagt nogen retsgyldig forpligtelse til at begrænse erhvervelsen af de relevante oplysninger
 c)
 erhvervelse, brug eller videregivelse af oplysninger, der kræves eller tillades af den relevante nationale ret, og
 d)
 arbejdstageres brug af deres erfaringer og kompetencer, som de normalt og på ærlig vis erhverver i løbet af deres ansættelse.
 5. Intet i denne underafdeling må fortolkes således, at ytrings- og informationsfriheden, herunder mediefriheden, begrænses jf. beskyttelsen af disse i hver af parternes jurisdiktioner.
 Artikel 250
 Civilretlige procedurer og foranstaltninger vedrørende forretningshemmeligheder
 1. Hver part sikrer, at enhver person, som deltager i civilretlige sager jf. artikel 249, eller som har adgang til dokumenter, der indgår som led i disse retssager, ikke har tilladelse til at bruge eller videregive forretningshemmeligheder eller påståede forretningshemmeligheder, som de kompetente judicielle myndigheder som svar på en behørigt begrundet anmodning fra den interesserede part har identificeret som fortrolige, og som de er blevet bekendt med som følge af en sådan deltagelse eller adgang.
 2. I de civilretlige sager jf. artikel 249 bestemmer hver part, at dens judicielle myndigheder har beføjelse til som minimum at:
 a)
 påbyde foreløbige foranstaltninger for at forhindre erhvervelse, brug eller videregivelse af en forretningshemmelighed i strid med loyal erhvervspraksis
 b)
 påbyde foreløbige retsmidler for at forhindre erhvervelse, brug eller videregivelse af en forretningshemmelighed i strid med loyal erhvervspraksis
 c)
 påbyde den person, der vidste eller burde have vidst, at vedkommendes erhvervede, videregav eller brugte en forretningshemmelighed i strid med loyal erhvervspraksis, at betale forretningshemmelighedshaveren en erstatning, der står i rimeligt forhold til det tab, denne har lidt som følge af erhvervelsen, brugen eller videregivelsen af forretningshemmeligheden
 d)
 træffe specifikke foranstaltninger for at beskytte enhver eller enhver påstået forretningshemmelighed, som bruges, eller som der henvises til i civilretlige sager vedrørende den ulovlige erhvervelse, brug eller videregivelse af en forretningshemmelighed i strid med loyal erhvervspraksis. Disse specifikke foranstaltninger kan i overensstemmelse med den relevante parts nationale ret bl.a. give mulighed for at:
 i)
 begrænse adgangen helt eller delvist til visse dokumenter
 ii)
 begrænse adgangen til retsmøder og de tilsvarende protokoller eller udskrifter, og
 iii)
 stille en ikkefortrolig udgave af retsafgørelse til rådighed, hvori de afsnit, der indeholder forretningshemmeligheder, er fjernet eller redigeret, og
 e)
 pålægge parterne eller andre personer, som er omfattet af domstolens jurisdiktion, for overtrædelse af de foranstaltninger, retten har indført i henhold til stk. 1 eller dette stykkes litra d) vedrørende beskyttelsen af en forretningshemmelighed eller påstået forretningshemmelighed, som bruges, eller som der henvises til i disse retssager.
 3. Parterne er ikke forpligtet til at sørge for de retlige procedurer og foranstaltninger, der nævnes i artikel 249, hvis adfærden i strid med loyal erhvervspraksis, i overensstemmelse med deres relevante nationale ret udføres med det formål at afdække fejl, forseelser eller ulovlige aktiviteter eller beskytte en ved lov anerkendt legitim interesse.
 Artikel 251
 Beskyttelse af data, der er forelagt med henblik på markedsføringstilladelse for et lægemiddel
 1. Parterne beskytter fortrolige forretningsoplysninger,


text:
der forelægges med henblik på at opnå tilladelse til at markedsføre et lægemiddel (»markedsføringstilladelse«), mod videregivelse til tredjemand, medmindre overordnede sundhedsmæssige interesser taler imod dette. Alle fortrolige forretningsoplysninger nyder også beskyttelse mod illoyal erhvervsmæssig udnyttelse.
 2. Hver part sikrer, at den offentlige instans med ansvar for at godkende markedsføringstilladelser i en periode på otte år fra datoen for den første markedsføringstilladelse i den pågældende part ikke tager hensyn til fortrolige forretningsoplysninger eller resultater af prækliniske eller kliniske forsøg, der blev forelagt i den første ansøgning om markedsføringstilladelse, og som derefter indsendes af en offentlig eller privat person eller enhed til støtte for en anden ansøgning om tilladelse til at markedsføre et lægemiddel, uden udtrykkeligt samtykke fra den person eller enhed, som oprindelig forelagde disse data, medmindre andet er bestemt i de internationale aftaler, som er anerkendt af begge parter.
 3. I en periode på ti år fra datoen for den første markedsføringstilladelse i den pågældende part er det ikke tilladt, at en markedsføringstilladelse, der er tildelt en efterfølgende ansøgning på grundlag af resultater af prækliniske forsøg, der blev forelagt i den første markedsføringstilladelse, markedsfører et lægemiddel, medmindre den efterfølgende ansøger forelægger sine egne resultater af prækliniske eller kliniske forsøg (eller resultater af prækliniske eller kliniske forsøg, som er foretaget med samtykke fra den part, som først forelagde disse data) og opfylder de samme krav som den første ansøger.
 Produkter, som ikke opfylder de krav, der er fastsat i dette stykke, formenes adgang til markedet.
 4. Den i stk. 3 omhandlede periode på ti år forlænges derudover til maksimalt 11 år, hvis indehaveren af tilladelsen i løbet af de første otte år efter markedsføringstilladelsens opnåelse opnår markedsføringstilladelse for en eller flere nye terapeutiske indikationer, som anses for at yde en væsentlig klinisk fordel i forhold til eksisterende behandlingsformer.
 Artikel 252
 Databeskyttelse i forbindelse med plantebeskyttelsesmidler
 1. Hver part giver ejeren af en forsøgs- eller undersøgelsesrapport, der er forelagt for første gang, en midlertidig ret til at få markedsføringstilladelse for et plantebeskyttelsesmiddel. I denne periode må forsøgs- eller undersøgelsesrapporten ikke anvendes til gavn for en anden person, der ønsker en markedsføringstilladelse for et plantebeskyttelsesmiddel, medmindre den første ejer udtrykkeligt giver sit samtykke hertil. I denne underafdeling benævnes denne midlertidige ret »databeskyttelse«.
 2. Forsøgs- eller undersøgelsesrapporten, der omtales i stk. 1, skal opfylde følgende betingelser:
 a)
 den er nødvendig for, at tilladelsen kan gives eller ændres med henblik på at tillade anvendelse på andre afgrøder, og
 b)
 den er i overensstemmelse med principperne for god laboratoriepraksis eller god forsøgspraksis, og dette er bekræftet.
 3. Databeskyttelsesperioden skal være af mindst ti års varighed fra datoen for den første markedsføringstilladelse, som er blevet tildelt af den kompetente myndighed, i den pågældende part. For lavrisikoplantebeskyttelsesmidler kan perioden forlænges til 13 år.
 4. De i stk. 3 omhandlede perioder forlænges med tre måneder for hver udvidelse af tilladelsen til at omfatte anvendelser af mindre betydning, hvis ansøgningerne om sådanne tilladelser forelægges af tilladelsens indehaver mindst fem år efter, at den første tilladelse er blevet tildelt af den


text:
kompetente myndighed. Den samlede databeskyttelsesperiode kan under ingen omstændigheder overstige 13 år. For lavrisikoplantebeskyttelsesmidler kan den samlede databeskyttelsesperiode under ingen omstændigheder overstige 15 år.
 Ved udtrykket »anvendelser af mindre betydning« forstås anvendelse af et plantebeskyttelsesmiddel i en part på planter eller planteprodukter, der ikke dyrkes i stor udstrækning i den pågældende part, eller dyrkes i stor udstrækning for at dække et ganske særligt plantebeskyttelsesbehov.
 5. Et forsøg eller en undersøgelse er også beskyttet, hvis det/den var nødvendig(t) for at forny eller revurdere en tilladelse. I så fald er databeskyttelsesperioden 30 måneder.
 6. Hver part fastlægger foranstaltninger, der forpligter ansøgeren og indehaverne af tidligere tilladelser, som allerede eksisterede på parternes respektive områder, til at dele fortrolige oplysninger for at forebygge gentagne forsøg med hvirveldyr.
 Underafdeling VII
 Plantesorter
 Artikel 253
 Plantesorter
 1. Hver part beskytter plantesortsrettigheder i overensstemmelse med den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder (»UPOV«), herunder undtagelserne fra forædlerrettigheder som omhandlet i artikel 15 i denne konvention, og samarbejder om at fremme og håndhæve disse rettigheder.
 2. For Republikken Armenien finder denne artikel anvendelse senest tre år efter denne aftales ikrafttræden.
 Afdeling C
 Håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder
 Underafdeling I
 Almindelige bestemmelser
 Artikel 254
 Generelle forpligtelser
 1. Parterne bekræfter deres forpligtelser i henhold til TRIPS-aftalen, særlig del III. Hver part påser, at de supplerende foranstaltninger, procedurer og retsmidler i denne afdeling er til rådighed for at sikre håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder. Disse foranstaltninger, procedurer og retsmidler skal være fair og rimelige, de må ikke være unødigt komplicerede eller udgiftskrævende, og de må ikke indebære urimelige frister eller medføre ugrundede forsinkelser.
 2. Foranstaltningerne og retsmidlerne, der omtales i stk. 1, skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til krænkelsen og have afskrækkende virkning, og de skal anvendes på en sådan måde, at der ikke opstår hindringer for lovlig samhandel, og at der ydes garanti mod misbrug af dem.
 3. Med henblik på underafdeling II i denne afdeling omfatter begrebet »intellektuelle ejendomsrettigheder« som minimum følgende:
 a)
 ophavsret
 b)
 ophavsretsbeslægtede rettigheder
 c)
 en databasefremstillers sui generis-ret
 d)
 rettigheder tilhørende frembringeren af et halvlederprodukts topografi
 e)
 varemærkerettigheder
 f)
 designrettigheder
 g)
 patentrettigheder, herunder rettigheder i medfør af supplerende beskyttelsescertifikater
 h)
 geografiske betegnelser
 i)
 brugsmønsterrettigheder
 j)
 plantesortsrettigheder, og
 k)
 handelsnavne, for så vidt disse er beskyttet som eneret i den pågældende nationale ret.
 Forretningshemmeligheder er ikke omfattet af denne afdelings anvendelsesområde. Håndhævelse af forretningshemmeligheder behandles i artikel 250.
 Artikel 255
 Rekvirenter
 Hver part anerkender som personer, der kan anmode om anvendelse af de foranstaltninger, procedurer og retsmidler, der er omhandlet i denne afdeling og i del III af TRIPS-aftalen:
 a)
 indehavere af intellektuelle ejendomsrettigheder i overensstemmelse med gældende ret
 b)
 alle andre personer, der har tilladelse til at anvende disse rettigheder, navnlig licenshavere, i det omfang det er muligt efter og i overensstemmelse med gældende ret
 c)
 organisationer til kollektiv forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder, der efter reglerne er officielt anerkendt som berettigede til at repræsentere indehavere af intellektuelle ejendomsrettigheder, i det omfang det er muligt efter og i overensstemmelse med gældende ret, og
 d)
 faglige interesseorganisationer,


text:
der efter reglerne er anerkendt som berettigede til at repræsentere indehavere af intellektuelle ejendomsrettigheder, i det omfang det er muligt efter og i overensstemmelse med gældende ret.
 Underafdeling II
 Civilretlig håndhævelse
 Artikel 256
 Foranstaltninger til sikring af bevismateriale
 1. Hver part sikrer, allerede inden behandlingen af en sag vedrørende realiteten påbegyndes, at de kompetente judicielle myndigheder på begæring af en part, der har fremført et rimeligt tilgængeligt bevismateriale til støtte for sin påstand om, at vedkommendes intellektuelle ejendomsret er blevet krænket eller vil blive krænket, træffer afgørelse om, at der omgående skal iværksættes effektive midlertidige foranstaltninger med henblik på at sikre det relevante bevismateriale i forbindelse med den påståede krænkelse, under forudsætning af at fortrolige oplysninger beskyttes.
 2. De midlertidige foranstaltninger, der omtales i stk. 1, kan omfatte en udførlig beskrivelse af de omtvistede varer med eller uden udtagning af prøver eller en beslaglæggelse af disse og, når det er hensigtsmæssigt, af de materialer og redskaber, der har været anvendt i fremstillingen eller distributionen af sådanne varer og af de hertil hørende dokumenter. Disse foranstaltninger træffes, om nødvendigt uden at modparten høres, navnlig hvis en forsinkelse vil kunne påføre rettighedshaveren et uopretteligt tab, eller hvor der foreligger en påviselig risiko for tilintetgørelse af bevismateriale. Den anden part har ret til at blive hørt inden for et rimeligt tidsrum.
 Artikel 257
 Ret til information
 1. Hver part sikrer, at de kompetente judicielle myndigheder i civile retssager om krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed og som svar på en velbegrundet og forholdsmæssigt afpasset begæring fra rekvirenten kan pålægge den krænkende part eller enhver anden person, der er part eller vidne i en retssag, at give oplysninger om oprindelsen af og distributionskanalerne for de varer eller tjenesteydelser, der krænker en intellektuel ejendomsrettighed.
 Med henblik på dette stykke forstås ved »enhver anden person« en person, som:
 a)
 er fundet i besiddelse af de omtvistede varer i kommerciel målestok
 b)
 er fundet i færd med at anvende de omtvistede tjenesteydelser i kommerciel målestok
 c)
 er fundet i færd med at yde tjenesteydelser, der anvendes i de omtvistede aktiviteter, i kommerciel målestok, eller
 d)
 er blevet identificeret af den i dette stykke omhandlede person som indblandet i produktion, fremstilling eller distribution af sådanne varer eller levering af sådanne tjenesteydelser.
 De i dette stykke omhandlede oplysninger omfatter i givet fald:
 a)
 navn og adresse på producenter, fremstillere, distributører, leverandører og andre tidligere indehavere af varer eller tjenesteydelser samt på engros- og detailhandelsled, og
 b)
 oplysninger om producerede, fremstillede, leverede, modtagne eller bestilte mængder og om den pris, der er opnået for de pågældende varer eller tjenesteydelser.
 2. Denne artikel finder anvendelse med forbehold af andre lovbestemmelser, der:
 a)
 tillægger rettighedshaveren en mere vidtgående ret til information
 b)
 regulerer brugen af oplysninger meddelt i henhold til denne artikel i civilretlige eller strafferetlige sager
 c)
 omhandler erstatningsansvaret ved misbrug af retten til information
 d)
 danner grundlag for at nægte at meddele oplysninger, som ville tvinge den i stk. 1 omhandlede person til at indrømme, at vedkommende selv eller en nær


text:
slægtning har deltaget i krænkelsen af en intellektuel ejendomsrettighed, eller
 e)
 omhandler beskyttelsen af fortrolige kilder til information eller behandlingen af personoplysninger.
 Artikel 258
 Midlertidige og retsbevarende foranstaltninger
 1. Hver part sikrer, at de judicielle myndigheder på begæring af rekvirenten kan udstede et foreløbigt påbud over for den påståede krænker med henblik på at forhindre en nært forestående krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed. De judicielle myndigheder kan også på midlertidig basis, og hvis det er muligt i henhold til national ret, under trussel om tvangsbøder, forbyde en fortsættelse af den påståede krænkelse af den pågældende rettighed eller gøre denne fortsættelse betinget af, at der stilles sikkerhed for erstatning til rettighedshaveren. Et foreløbigt påbud kan på de samme betingelser udstedes til en mellemmand, hvis ydelser anvendes af tredjemand til krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed.
 2. Et foreløbigt påbud kan også udstedes for at kræve beslaglæggelse eller aflevering af varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, for at forhindre, at de indføres i handelen eller omsættes.
 3. I tilfælde af påståede overtrædelser i kommerciel målestok sikrer hver part, at de judicielle myndigheder, hvis rekvirenten godtgør, at der foreligger omstændigheder, som kan vanskeliggøre inddrivelsen af erstatning, kan kræve arrest i den påståede krænkende parts løsøregenstande og faste ejendom, herunder indefrysning af bankkonti og andre aktiver. Med henblik herpå kan de kompetente myndigheder kræve fremlæggelse af dokumenter med bankoplysninger samt finansielle og kommercielle oplysninger eller passende adgang til de relevante oplysninger.
 Artikel 259
 Korrigerende foranstaltninger
 1. Hver part sikrer, at de kompetente judicielle myndigheder på begæring af rekvirenten, og uden at det berører den erstatning, der skal udredes til rettighedshaveren som følge af krænkelsen, og uden nogen form for godtgørelse, kan kræve, at de varer, som de har fastslået krænker en intellektuel ejendomsrettighed, som det mindste fjernes fra handelen eller destrueres. Hvis det er relevant, kan de kompetente judicielle myndigheder desuden kræve tilintetgørelse af de materialer og redskaber, der primært har været anvendt til at skabe eller fremstille de pågældende varer.
 2. Parternes judicielle myndigheder skal have beføjelse til at beordre de i stk. 1 omtalte foranstaltninger gennemført for rettighedskrænkerens regning, medmindre særlige grunde taler herimod.
 Artikel 260
 Påbud
 Hver part sikrer, at de judicielle myndigheder, når der er truffet en retsafgørelse, som fastslår en krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, kan udstede et påbud til den krænkende part samt en mellemmand, hvis ydelser anvendes af tredjemand til krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, med henblik på at forhindre fortsat krænkelse.
 Artikel 261
 Alternative foranstaltninger
 En part kan bestemme, at de kompetente judicielle myndigheder, når det er hensigtsmæssigt, og på begæring af den person, der kan pålægges de i artikel 259 eller 260 fastsatte foranstaltninger, kan beordre betaling til den forurettede af en kontant godtgørelse i stedet for anvendelse af foranstaltningerne i disse artikler. En sådan kontant godtgørelse betales, hvis personen, der kan pålægges disse foranstaltninger, har handlet uforsætligt og ikke har udvist uagtsomhed, og hvis gennemførelsen af de pågældende foranstaltninger i artikel 259 og 260 ville skade ham uforholdsmæssigt meget, og hvis en


text:
kontant godtgørelse til den forurettede forekommer rimeligt tilfredsstillende.
 Artikel 262
 Erstatning
 1. Hver part sikrer, at de judicielle myndigheder på begæring af den forurettede pålægger den krænkende part, der vidste eller med rimelighed burde vide, at hans aktiviteter medførte en krænkelse, at betale rettighedshaveren en erstatning, der står i rimeligt forhold til det tab, denne har lidt som følge af krænkelsen. Når de judicielle myndigheder fastsætter erstatningen:
 a)
 tager de hensyn til alle relevante aspekter, såsom negative økonomiske konsekvenser, herunder den forurettedes tab af fortjeneste, den krænkende parts uberettigede fortjeneste, og, når det er hensigtsmæssigt, andre elementer end de økonomiske, f.eks. den ikkeøkonomiske skade, rettighedshaveren har lidt som følge af krænkelsen, eller
 b)
 kan de, som et alternativ til litra a), når det er hensigtsmæssigt, fastsætte erstatningen til et fast beløb på grundlag af elementer, der som minimum svarer til størrelsen af de gebyrer eller afgifter, som den krænkende part skulle have betalt, hvis han havde anmodet om tilladelse til at anvende den pågældende intellektuelle ejendomsrettighed.
 2. I sager, hvor den krænkede part har krænket intellektuelle ejendomsrettigheder uden at vide det eller uden at have rimelig grund til at vide det, kan en part bestemme, at de judicielle myndigheder kan træffe beslutning om tilbagebetaling af et overskud eller om betaling af en erstatning, der kan være fastsat på forhånd, til fordel for den krænkede part.
 Artikel 263
 Sagsomkostninger
 Hver part sikrer, at rimelige og forholdsmæssigt afpassede sagsomkostninger og andre udgifter, som den vindende part har afholdt, som generel regel bæres af den tabende part, medmindre billighedshensyn taler imod dette.
 Artikel 264
 Offentliggørelse af retsafgørelser
 Hver part sikrer, at de judicielle myndigheder i søgsmål vedrørende krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder kan træffe afgørelse om, at der på begæring af rekvirenten og for den krænkende parts regning træffes passende foranstaltninger til formidling af information om afgørelsen, og at retsafgørelsen opslås og offentliggøres i sin helhed eller i uddrag.
 Artikel 265
 Formodning om ophavs- eller ejendomsret
 Parterne anerkender, at det med henblik på anvendelse af de i denne afdeling omhandlede foranstaltninger, procedurer og retsmidler er tilstrækkeligt, at navnet på en ophavsmand til et litterært eller kunstnerisk værk er anført på værket på sædvanlig måde, for at denne kan betragtes som ophavsmand og dermed være berettiget til at anlægge sag om krænkelse, indtil det modsatte er bevist.
 Underafdeling III
 Grænsekontrol
 Artikel 266
 Grænsekontrol
 1. Ved gennemførelsen af foranstaltninger ved grænsen vedrørende håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder sikrer hver part overensstemmelse med dens forpligtelser under GATT 1994 og TRIPS-aftalen.
 2. Med henblik på at sikre effektiv beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i parternes toldområder vedtager deres relevante toldmyndigheder en række metoder til udpegning af forsendelser, der indeholder varer, som mistænkes for at krænke intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i stk. 3 og 4. Disse metoder skal omfatte risikoanalyseteknikker, som bl.a. er baseret på oplysninger forelagt af rettighedsindehaverne, efterretninger og ladningskontroller.
 3. Hver parts toldmyndigheder har myndighed til efter anmodning fra rettighedshaverne at træffe foranstaltninger til at tage varer i bevaring eller suspendere frigivelsen af varer under toldkontrol, som mistænkes


text:
for at krænke varemærker, ophavsret og beslægtede rettigheder, geografiske betegnelser, patenter, brugsmønstre, industrielle design, integrerede kredsløbs topografier eller plantesortsrettigheder.
 4. Parterne skal senest tre år efter denne afgørelses ikrafttræden indlede drøftelser vedrørende deres relevante toldmyndigheders rettigheder til på eget initiativ at tage varer i bevaring eller suspendere frigivelsen af varer under toldkontrol, som mistænkes for at krænke varemærker, ophavsret og beslægtede rettigheder, geografiske betegnelser, patenter, brugsmønstre, industrielle design, integrerede kredsløbs topografier eller plantesortsrettigheder.
 5. Uanset stk. 3 er ingen af parterne forpligtet til, men kan beslutte at anvende sådanne foranstaltninger på import af varer, der udbydes på et andet lands marked af rettighedshaveren eller med dennes samtykke.
 6. Parterne er enige om at samarbejde, hvad angår international handel med varer, som mistænkes for at krænke intellektuelle ejendomsrettigheder. Til dette formål opretter hver part kontaktpunkter hos deres toldmyndigheder og underretter den anden part herom. Samarbejdet omfatter udveksling af oplysninger om ordninger til modtagelse af oplysninger fra rettighedshavere, bedste praksis og erfaringer med risikostyringsstrategier samt oplysninger til hjælp ved udpegning af forsendelser, som mistænkes for at indeholde krænkende varer. Alle oplysninger forelægges under behørig overholdelse af den databeskyttelseslovgivning, der gælder på hver parts område.
 7. Uden at dette berører andre former for samarbejde, finder protokol II om gensidig administrativ bistand i toldspørgsmål anvendelse i forbindelse med grænsekontrol af intellektuelle ejendomsrettigheder.
 8. Uden at det berører Partnerskabsudvalgets generelle kompetencer, bærer det i artikel 126 omhandlede toldunderudvalg ansvaret for at sikre, at denne afdeling fungerer efter hensigten og gennemføres korrekt, at prioriteterne fastsættes, og at der sørges for passende procedurer for samarbejdet mellem parternes kompetente myndigheder.
 Underafdeling IV
 Andre håndhævelsesbestemmelser
 Artikel 267
 Adfærdskodekser
 1. Hver part tilskynder til:
 a)
 at erhvervssammenslutninger og -organisationer udarbejder adfærdskodekser, som bidrager til håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder, og
 b)
 at parternes kompetente myndigheder får tilsendt udkast til adfærdskodekser og eventuelle evalueringer af anvendelsen af disse.
 Artikel 268
 Samarbejde
 1. Parterne samarbejder med henblik på at støtte gennemførelsen af tilsagnene og forpligtelserne i dette kapitel.
 2. Samarbejdet mellem parterne omfatter, men er ikke begrænset til:
 a)
 udveksling af oplysninger om de retlige rammer for intellektuelle ejendomsrettigheder og relevante regler for beskyttelse og håndhævelse samt udveksling af erfaringer i Den Europæiske Union og Republikken Armenien om lovgivningsprocessen vedrørende disse emner
 b)
 udveksling af erfaringer og oplysninger om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder
 c)
 udveksling af erfaringer om toldmyndighedernes, politiets samt administrative og judicielle myndigheders håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder på centralt og ikkecentralt niveau
 d)
 samordning af foranstaltninger, også med tredjelande, med henblik på at forhindre eksport af forfalskede varer
 e)
 kapacitetsopbygning og udvekslingen og uddannelsen af personale
 f)
 fremme og formidling af oplysninger om intellektuelle ejendomsrettigheder i bl.a. erhvervskredse og civilsamfundet samt bevidstgørelse om intellektuelle ejendomsrettigheder blandt forbrugere og rettighedshavere
 g)
 styrkelse af det institutionelle samarbejde, f.eks. mellem begge parters IPR-kontorer, og
 h)
 aktiv fremme af initiativer til bevidstgørelse og uddannelse af offentligheden vedrørende politikker for intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder udarbejdelse af effektive strategier med henblik på at udpege målgrupper og etablering af oplysningsprogrammer for at øge forbrugernes og mediernes bevidsthed om følgerne


text:
af krænkelser af intellektuelle ejendomsrettigheder, såsom risiciene for sundhed og sikkerhed og forbindelsen til den organiserede kriminalitet.
 3. I forlængelse af og uden at det indskrænker stk. 1 og 2, opretholder parterne i det nødvendige omfang en effektiv dialog om spørgsmål vedrørende intellektuel ejendomsret, hvor emner, som er relevante for beskyttelse og håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder som omhandlet i dette kapitel, samt andre relevante spørgsmål kan tages op.
 KAPITEL 8
 Offentlige udbud
 Artikel 269
 Forholdet til WTO-aftalen om offentlige udbud
 Parterne bekræfter deres gensidige rettigheder og forpligtelser i henhold til den reviderede aftale om offentlige udbud fra 2012 (26) (»WTO-aftalen om offentlige udbud«). Disse rettigheder og forpligtelser, som blev fastsat i WTO-aftalen om offentlige udbud, herunder parternes respektive specifikationer i deres respektive bilag til tillæg I, gøres til en del af denne aftale og er underlagt bilateral tvistbilæggelse som fastsat i kapitel 13.
 Artikel 270
 Yderligere anvendelsesområde
 1. Parterne anvender tilsvarende bestemmelserne i artikel I-IV, VI-XV, XVI.1-XVI.3, XVII og XVIII i WTO-aftalen om offentlige udbud med de fornødne ændringer, som er omfattet af bilag XI til denne aftale.
 2. Partnerskabsudvalget kan beslutte at ændre bilag XI til denne aftale. Med hensyn til proceduren for en parts ændringer eller berigtigelser af dette bilag, anvender parterne bestemmelserne i artikel XIX i WTO-aftalen om offentlige udbud med de fornødne ændringer, forudsat at de meddelelser, der gives direkte til den anden part, og henvisningen til tvistbilæggelse forstås som henvisende til kapitel 13.
 Artikel 271
 Yderligere regler
 Parterne skal anvende de følgende yderligere regler på både indkøb, som dækkes af deres respektive bilag til tillæg I til WTO-aftalen om offentlige udbud og dem, som dækkes af bilag XI til denne aftale:
 1. Parterne sikrer hver især, at alle bekendtgørelser om påtænkte udbud gøres direkte tilgængelige ved hjælp af gratis elektroniske midler via et enkelt adgangspunkt på internettet. Bekendtgørelserne kan derudover offentliggøres ved hjælp af passende trykte medier. Alle sådanne medier offentliggøres bredt og skal være lettilgængelige for offentligheden mindst indtil udløbet af den tidsfrist, der er angivet i bekendtgørelsen.
 2. Parterne sikrer hver især, at de foranstaltninger, der træffes med henblik på de i artikel XVIII i WTO-aftalen om offentlige udbud omhandlede klageprocedurer, omfatter de nødvendige beføjelser til:
 a)
 hurtigst muligt og som hastesag at træffe midlertidige foranstaltninger, der har til formål at bringe den påståede overtrædelse til ophør eller hindre, at der påføres de pågældende interesser anden skade, herunder foranstaltninger med henblik på at afbryde eller foranledige afbrydelse af den pågældende procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt (udbud) eller stille gennemførelsen af enhver beslutning, der er truffet af den ordregivende myndighed, i bero
 b)
 at annullere eller foranledige annullering af ulovlige beslutninger, herunder at fjerne de diskriminerende tekniske, økonomiske eller finansielle specifikationer i offentliggørelsen af påtænkte eller planlagte udbud, i udbudsbetingelserne eller i andre dokumenter i forbindelse med den pågældende procedure for indgåelse af en kontrakt, og
 c)
 at tilkende skadelidte personer skadeserstatning.
 3. Hvis der klages over en udbudsretlig afgørelse, sikrer parterne hver især, at den ordregivende myndighed først kan indgå kontrakten,


text:
når klageinstansen har truffet afgørelse enten vedrørende en begæring om midlertidige foranstaltninger eller en klage. Suspensionen ophører tidligst ved udløbet af standstill-perioden i stk. 6.
 4. Hver part påser, at de afgørelser, der træffes af de for klageprocedurerne ansvarlige instanser, kan gennemføres effektivt.
 5. Medlemmer af uafhængige klageinstanser må ikke være repræsentanter for nogen ordregivende myndighed.
 Hvis de instanser, der er ansvarlige for klageprocedurerne, ikke er retsinstanser, sikrer parterne hver især, at:
 a)
 dens afgørelser altid begrundes skriftligt
 b)
 enhver foranstaltning, der formodes at være ulovlig, og som træffes af den uafhængige klageinstans, eller enhver formodet forsømmelse i udøvelsen af de beføjelser, der er tildelt denne, kan underkastes domstolskontrol eller kontrol af en anden uafhængig instans, som er en ret, og som er uafhængig i forhold til den ordregivende myndighed og klageinstansen
 c)
 udnævnelsen af medlemmerne af denne uafhængige instans og udløbet af deres embedsperiode er undergivet de samme betingelser, som gælder for dommere, for så vidt angår den myndighed, der er ansvarlig for deres udnævnelse, varigheden af deres embedsperiode og muligheden for afskedigelse
 d)
 som minimum formanden for en sådan uafhængig instans har samme juridiske og faglige kvalifikationer som en dommer, og
 e)
 den uafhængige instans træffer sine afgørelser efter en kontradiktorisk procedure, og at disse afgørelser på grundlag af bestemmelser, som fastsættes af hver part, har retsvirkninger med bindende kraft.
 6. Den ordregivende myndighed kan ikke indgå en kontrakt efter beslutningen om tildeling af en kontrakt, der er omfattet af dette kapitel før:
 a)
 udløbet af en standstill på mindst 10 kalenderdage regnet fra dagen efter den dato, hvor tildelingsbeslutningen er blevet sendt til de berørte tilbudsgivere og ansøgere, hvis fremsendelsen er sket pr. telefax eller ad elektronisk vej, eller
 b)
 ved udløbet af en standstill på enten mindst 15 kalenderdage regnet fra dagen efter den dato, hvor den ordregivende myndighed har sendt et svar til de berørte tilbudsgivere og ansøgere, eller mindst 10 kalenderdage regnet fra dagen efter den dato, hvor svaret på tildelingsbeslutningen modtages, hvis et andet kommunikationsmiddel anvendes.
 En part kan også bestemme, at standstill-fristen udløses ved offentliggørelsen af en tildelingsbeslutning i et gratis elektronisk medie i henhold til artikel XVI.2 i WTO-aftalen om offentlige udbud.
 Tilbudsgivere anses for at være berørte, hvis de endnu ikke er endeligt udelukket. Udelukkelsen er endelig, hvis den er meddelt de berørte tilbudsgivere og enten er fundet lovlig af en uafhængig klageinstans eller ikke længere kan blive genstand for klageprocedure. Ansøgere anses for at være berørt, hvis den ordregivende myndighed ikke har stillet oplysninger til rådighed om, at deres ansøgning er afvist inden meddelelsen om tildelingsbeslutningen til de berørte tilbudsgivere.
 7. En part kan bestemme, at de i stk. 6, første afsnit, litra a) og b), omtalte standstill-frister ikke finder anvendelse i følgende tilfælde:
 a)
 hvis den eneste berørte tilbudsgiver jf. stk. 6, tredje afsnit, er den, som tildeles kontrakten, og der ikke er andre berørte ansøgere
 b)
 hvis der er tale om en kontrakt, der er baseret på en rammeaftale, og
 c)
 hvis der er tale om en


text:
kontrakt, der er baseret på et dynamisk indkøbssystem.
 8. Parterne sikrer hver især, at en kontrakt, som den ordregivende myndighed har tildelt uden forudgående offentliggørelse, selv om dette ikke er tilladt, betragtes som værende uden virkning af en klageinstans, som er uafhængig af den ordregivende myndighed, eller af en retsinstans, eller at kontrakten er uden virkning som resultat af en afgørelse truffet af en sådan instans.
 Følgerne af, at en kontrakt anses for at være uden virkning, fastlægges i parternes respektive nationale ret ved at bestemme, at alle kontraktlige forpligtelser annulleres med tilbagevirkende kraft, eller at annulleringens omfang begrænses til de forpligtelser, der endnu ikke er blevet opfyldt. I sidstnævnte tilfælde beslutter parterne at anvende andre sanktioner.
 9. En part kan fastsætte, at den klageinstans eller en retsinstans kan undlade at betragte en kontrakt som værende uden virkning, selv om den er tildelt ulovligt, hvis klageinstansen eller en retsinstans efter at have undersøgt alle relevante aspekter finder, at visse væsentlige hensyn til almenhedens interesser gør det nødvendigt at fastholde kontraktens virkninger. Parterne skal i så fald hver især fastsætte alternative sanktioner.
 10. Hver part sikrer, at den anden parts leverandører, som har etableret en handelsmæssig tilstedeværelse på dets område via etablering, erhvervelse eller opretholdelse af en juridisk person indrømmes national behandling for så vidt angår offentlige udbud på dets område. Denne forpligtelse finder anvendelse, uanset om indkøbet dækkes af parternes bilag til tillæg I til WTO-aftalen om offentlige udbud eller af bilag XI til denne aftale.
 De almindelige undtagelser, der er fastsat i artikel III i WTO-aftalen om offentlige udbud finder anvendelse.
 KAPITEL 9
 Handel og bæredygtig udvikling
 Artikel 272
 Formål og anvendelsesområde
 1. Parterne henviser til Agenda 21 fra FN's konference om miljø og udvikling fra 1992, Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) erklæring om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet fra 1998, Johannesburg-gennemførelsesplanen om bæredygtig udvikling fra 2002, FN's Økonomiske og Sociale Råds ministererklæring om fuld og produktiv beskæftigelse og ordentligt arbejde for alle fra 2006, ILO's erklæring om social retfærdighed med henblik på en retfærdig globalisering fra 2008, slutdokumentet fra FN's konference om bæredygtig udvikling om den fremtid, vi ønsker, fra 2012 samt FN's 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling med titlen »Ændring af vores samfund: 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling«, vedtaget i 2015. Parterne bekræfter deres vilje til at fremme udviklingen af den internationale handel på en sådan måde, at det bidrager til målet om bæredygtig udvikling, for nuværende og kommende generationers velfærd, og til at sikre, at dette mål indgår i og kommer til udtryk på alle niveauer af deres handelsforbindelser.
 2. Parterne bekræfter deres vilje til at forfølge bæredygtig udvikling, hvis komponenter — økonomisk og social udvikling samt miljøbeskyttelse — er indbyrdes afhængige størrelser og gensidigt forstærkende. De fremhæver fordelene ved at betragte handelsrelaterede, arbejdsmarkedsrelaterede og miljømæssige spørgsmål som led i en global tilgang til handel og bæredygtig udvikling.
 3. Ved »arbejdsmarkedsrelateret« forstås i dette kapitel spørgsmål af relevans for ILO's strategiske målsætninger, hvorigennem dagsordenen for ordentligt arbejde kommer til udtryk som aftalt inden for rammerne af ILO's erklæring


text:
om social retfærdighed med henblik på en retfærdig globalisering fra 2008.
 Artikel 273
 Ret til at regulere og beskyttelsesniveauer
 I anerkendelse af hver parts ret til at fastsætte egne politikker og mål for bæredygtig udvikling, fastsætte egne niveauer for indenlandsk miljøbeskyttelse og beskyttelse af arbejdstagere og vedtage eller ændre berørte love og politikker i overensstemmelse hermed under hensyntagen til deres tilslutning til de i artikel 274 og 275 omhandlede internationalt anerkendte standarder og aftaler tilstræber parterne at sikre, at deres love og politikker sikrer og fremmer et højt niveau for miljøbeskyttelse og beskyttelse af arbejdstagere, og tilstræber fortsat at forbedre deres love og politikker og de underliggende beskyttelsesniveauer.
 Artikel 274
 Internationale arbejdsmarkedsstandarder og -aftaler
 1. Parterne anerkender fuld og produktiv beskæftigelse og ordentligt arbejde for alle som nøgleelementer for styring af globaliseringen og bekræfter deres vilje til at fremme udviklingen af international handel på en måde, som befordrer fuld og produktiv beskæftigelse og ordentligt arbejde for alle. I den forbindelse forpligter parterne sig til at høre hinanden og samarbejde med hinanden i hensigtsmæssigt omfang om handelsrelaterede arbejdsmarkedsspørgsmål af fælles interesse.
 2. I overensstemmelse med deres forpligtelser som medlemmer af ILO og deres forpligtelser i henhold til ILO's erklæring om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet og opfølgningen heraf fra 1998 forpligter parterne sig til i deres lovgivning og praksis og på hele deres område at iagttage, fremme og gennemføre de internationalt anerkendte grundlæggende arbejdsmarkedsstandarder, sådan som de er udformet i de grundlæggende ILO-konventioner og protokollerne til disse, herunder navnlig:
 a)
 foreningsfrihed og faktisk anerkendelse af retten til kollektive forhandlinger
 b)
 afskaffelse af alle former for tvangsarbejde
 c)
 reel afskaffelse af børnearbejde, og
 d)
 afskaffelse af forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og ansættelse.
 3. Parterne bekræfter deres tilsagn om i deres lovgivning og praksis effektivt at gennemføre de grundlæggende, prioriterede og øvrige ILO-konventioner, samt protokollerne til disse, som henholdsvis medlemsstaterne og Republikken Armenien har ratificeret.
 4. Parterne overvejer også at ratificere de resterende prioriterede konventioner og øvrige konventioner, som af ILO er klassificeret som værende ajour. Parterne udveksler regelmæssigt oplysninger om deres individuelle situationer og fremskridt i den forbindelse.
 5. Parterne anerkender, at krænkelse af grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet ikke kan påberåbes eller på anden måde anvendes som en legitim komparativ fordel, og at arbejdsmarkedsstandarder ikke anvendes til handelsbeskyttelsesformål.
 Artikel 275
 International miljøforvaltning og internationale miljøaftaler
 1. Parterner anerkender værdien af international miljøforvaltning og internationale miljøaftaler som det internationale samfunds reaktion på globale eller regionale miljøproblemer og understreger behovet for at forbedre det gensidigt understøttende forhold mellem handel og miljø. Parterne forpligter sig i den forbindelse til i nødvendigt omfang at høre hinanden og samarbejde i forbindelse med forhandlinger om handelsrelaterede miljøproblemer og andre handelsrelaterede miljøspørgsmål af gensidig interesse.
 2. Parterne bekræfter deres tilsagn om i deres lovgivning og praksis effektivt at gennemføre de multilaterale miljøaftaler (»MMA'er«), hvori de er part.
 3. Parterne udveksler regelmæssigt oplysninger om deres individuelle situationer og fremskridt, hvad angår ratificering af multilaterale miljøaftaler eller ændring af sådanne aftaler.
 4. Parterne bekræfter deres tilsagn om


text:
at opfylde det endelige mål for FN's rammekonvention om klimaændringer fra 1992 (»UNFCCC«), Kyotoprotokollen hertil fra 1998 og Parisaftalen fra 2015. De forpligter sig til at samarbejde om at styrke det multilaterale regelbaserede system under UNFCCC og til at samarbejde om den videre udarbejdelse og gennemførelse af den internationale ramme for klimaændringer under UNFCCC og de relaterede aftaler og afgørelser.
 5. Intet i denne aftale er til hinder for, at parter vedtager eller opretholder foranstaltninger til gennemførelse af de multilaterale miljøaftaler, som de er part i, såfremt sådanne foranstaltninger ikke anvendes på en måde, der udgør en vilkårlig eller uberettiget forskelsbehandling mellem parterne eller en skjult begrænsning af handelen.
 Artikel 276
 Handel og investeringer til fremme af bæredygtig udvikling
 Parterne bekræfter deres vilje til at forbedre handelens bidrag til opfyldelse af de økonomiske, sociale og miljømæssige dimensioner af målet om bæredygtig udvikling. Med henblik herpå vil parterne:
 a)
 erkende den gavnlige rolle, de grundlæggende arbejdsmarkedsstandarder og ordentligt arbejde kan spille for økonomisk effektivitet, innovation og produktivitet, og søge større politisk kohærens mellem handelspolitikker og arbejdsmarkedspolitikker
 b)
 tilstræbe at lette og fremme handel med og investeringer i miljøvarer og -tjenesteydelser, bl.a. ved at overvinde de ikketoldmæssige hindringer herfor
 c)
 tilstræbe at fremme fjernelse af hindringer for handel med og investering i varer og tjenesteydelser af særlig betydning for modvirkning af og tilpasning til klimaændringer, herunder bæredygtig vedvarende energi og energieffektive produkter og tjenesteydelser, herunder gennem:
 i)
 vedtagelsen af politiske rammer, der kan bane vejen for anvendelsen af de bedste tilgængelige teknologier
 ii)
 fremme af standarder, som lever op til miljømæssige og økonomiske krav, og
 iii)
 minimering af tekniske handelshindringer
 d)
 være enige om at fremme handel med varer, som bidrager til forbedrede sociale forhold og miljømæssigt forsvarlig praksis, herunder varer, som er omfattet af frivillige garantiordninger for bæredygtighed som f.eks. fairtradeordninger og etiske handelsordninger og miljømærkning, og
 e)
 aftale at fremme virksomhedernes sociale ansvar, herunder gennem udveksling af oplysninger og bedste praksis. I denne forbindelse henviser parterne til de relevante internationalt anerkendte principper og retningslinjer, såsom OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder, FN's Global Compact og ILO's trepartserklæring om principperne for multinationale virksomheder og socialpolitik fra 1977.
 Artikel 277
 Biologisk mangfoldighed
 1. Parterne anerkender betydningen af at sikre bevarelsen og en bæredygtig brug af biologisk mangfoldighed som et nøgleelement i opnåelsen af bæredygtig udvikling og bekræfter deres vilje til bevarelse og bæredygtig brug af biologisk mangfoldighed i overensstemmelse med konventionen om biologisk mangfoldighed fra 1992 og de ratificerede protokoller til denne, den strategiske plan for biologisk mangfoldighed, konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter fra 1973 (»CITES«) og andre relevante internationale instrumenter, som de er part i.
 2. Med henblik herpå vil parterne:
 a)
 fremme den bæredygtige brug af naturlige ressourcer og bidrage til bevarelsen af biologisk mangfoldighed i deres handelsaktiviteter
 b)
 udveksle oplysninger om foranstaltninger vedrørende handel med produkter baseret på naturlige ressourcer med henblik på at stoppe tabet af biologisk mangfoldighed og at mindske presset på den biologiske mangfoldighed og i relevante tilfælde samarbejde om at maksimere