text:
1, strafbare handlinger, som begås for at lette eller gennemføre sådanne kriminelle handlinger, og strafbare handlinger, der begås for at sikre straffrihed for sådanne kriminelle handlinger.
 3. Hvis listen over de former for kriminalitet, som henhører under Europols kompetence ifølge EU-retten, ændres, kan Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde på forslag fra Unionen ændre bilag 41 i overensstemmelse hermed fra den dato, hvor ændringen af Europols kompetence træder i kraft.
 Artikel 567
 Samarbejdets omfang
 Samarbejdet kan ud over udveksling af personoplysninger på de betingelser, der er fastsat i dette afsnit, og i overensstemmelse med Europols opgaver som fastsat i Europolforordningen navnlig omfatte:
 a)
 udveksling af oplysninger såsom specialviden
 b)
 generelle situationsrapporter
 c)
 resultater af strategiske analyser
 d)
 oplysninger om strafferetlige efterforskninger
 e)
 oplysninger om metoder til forebyggelse af kriminalitet
 f)
 deltagelse i uddannelsesaktiviteter og
 g)
 rådgivning og støtte i forbindelse med individuelle strafferetlige efterforskninger samt operationelt samarbejde.
 Artikel 568
 Nationalt kontaktpunkt og forbindelsesofficerer
 1. Det Forenede Kongerige udpeger et nationalt kontaktpunkt, der skal fungere som centralt kontaktpunkt mellem Europol og kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 2. Udvekslingen af oplysninger mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige finder sted mellem Europol og det nationale kontaktpunkt, der er omhandlet i stk. 1. Dette udelukker dog ikke direkte udveksling af oplysninger mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige, hvis det anses for hensigtsmæssigt af både Europol og de relevante kompetente myndigheder.
 3. Det nationale kontaktpunkt skal også være det centrale kontaktpunkt for evaluering, rettelse og sletning af personoplysninger.
 4. For at lette det i dette afsnit fastsatte samarbejde udstationerer Det Forenede Kongerige en eller flere forbindelsesofficerer ved Europol. Europol kan udstationere en eller flere forbindelsesofficerer til Det Forenede Kongerige.
 5. Det Forenede Kongerige sikrer, at dets forbindelsesofficerer har hurtig og, hvis det er teknisk muligt, direkte adgang til de relevante nationale databaser i Det Forenede Kongerige, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver.
 6. Antallet af forbindelsesofficerer, de nærmere oplysninger om deres opgaver, rettigheder og forpligtelser og de hermed forbundne omkostninger er omfattet af de samarbejdsordninger mellem Europol og Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder som omhandlet i artikel 577.
 7. Forbindelsesofficerer fra Det Forenede Kongerige og repræsentanter for Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder kan inviteres til at deltage i operationelle møder. Forbindelsesofficerer fra medlemsstater og fra tredjelande, kompetente myndigheder i medlemsstaterne og tredjelande, Europols personale og andre interessenter kan deltage i møder, som organiseres af forbindelsesofficerer eller de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 Artikel 569
 Udveksling af oplysninger
 1. Udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder skal ske i overensstemmelse med formålet med og bestemmelserne i dette afsnit Personoplysninger må udelukkende behandles til de specifikke formål, der er omhandlet i stk. 2.
 2. De kompetente myndigheder angiver senest ved videregivelsen af personoplysninger klart det eller de formål, hvortil personoplysningerne overføres. For overførsler til Europol angives formålet eller formålene med en sådan overførsel i overensstemmelse med de specifikke formål med behandlingen som fastlagt i Europolforordningen. Hvis den videregivende kompetente myndighed ikke har gjort


text:
dette, behandler den modtagende kompetente myndighed i forståelse med den overførende myndighed personoplysningerne med henblik på at fastslå deres relevans samt formålet eller formålene med deres videre behandling. De kompetente myndigheder må kun behandle personoplysninger til andre formål end det, hvortil de er givet, hvis den overførende kompetente myndighed har givet tilladelse hertil.
 3. De kompetente myndigheder, der modtager personoplysningerne, skal afgive en erklæring om, at disse oplysninger kun vil blive behandlet til det formål, til hvilket de er videregivet. Personoplysningerne slettes, så snart de ikke længere er nødvendige til det formål, hvortil de blev videregivet.
 4. Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige fastsætter uden unødig forsinkelse og under alle omstændigheder senest seks måneder efter modtagelsen af personoplysningerne, om og i hvilket omfang disse personoplysninger er nødvendige til det formål, hvortil de blev overført, og underretter den overførende myndighed herom.
 Artikel 570
 Begrænsninger i adgangen til og den videre anvendelse af overførte personoplysninger
 1. Den overførende kompetente myndighed kan på det tidspunkt, hvor personoplysningerne overføres, angive eventuelle begrænsninger i adgangen til eller anvendelsen af dem generelt eller specifikt, herunder for så vidt angår videre overførsel, sletning eller tilintetgørelse efter en vis periode, eller yderligere behandling af dem. Hvis behovet for sådanne begrænsninger viser sig efter overførslen af personoplysningerne, underretter den overførende kompetente myndighed den modtagende kompetente myndighed herom.
 2. Den modtagende kompetente myndighed overholder enhver begrænsning i adgangen til eller yderligere anvendelse af de personoplysninger, der er angivet af den videregivende kompetente myndighed som beskrevet i stk. 1.
 3. Hver part sikrer, at oplysninger, der overføres i henhold til dette afsnit, indsamles, lagres og overføres i overensstemmelse med deres respektive retlige rammer. Hver part sikrer så vidt muligt, at sådanne oplysninger ikke er indhentet i strid med menneskerettighederne. Sådanne oplysninger må heller ikke overføres, hvis de i det omfang, det med rimelighed kan forudses, kan anvendes til at anmode om, overdrage eller fuldbyrde dødsstraf eller nogen anden form for grusom eller umenneskelig behandling.
 Artikel 571
 Forskellige kategorier af registrerede
 1. Overførsel af personoplysninger vedrørende ofre for en strafbar handling, vidner eller andre personer, der kan afgive oplysninger om strafbare handlinger, eller vedrørende personer under 18 år er forbudt, medmindre en sådan overførsel er strengt nødvendig og forholdsmæssig i konkrete sager til forebyggelse eller bekæmpelse af en strafbar handling.
 2. Det Forenede Kongerige og Europol sikrer hver især, at behandlingen af personoplysninger i henhold til stk. 1 er omfattet af yderligere sikkerhedsforanstaltninger, herunder begrænsninger i adgang, yderligere sikkerhedsforanstaltninger og begrænsning af videre overførsel.
 Artikel 572
 Fremme af udvekslingen af personoplysninger mellem Det Forenede Kongerige og Europol
 Af hensyn til gensidige operationelle fordele bestræber parterne sig på at samarbejde i fremtiden med henblik på at sikre, at udvekslingen af oplysninger mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige kan finde sted så hurtigt som muligt, og på at overveje at indarbejde nye processer og tekniske udviklinger, der kan bidrage til at nå dette mål, samtidig med at der tages hensyn til, at Det Forenede Kongerige ikke er

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
en medlemsstat.
 Artikel 573
 Vurdering af kildens pålidelighed og oplysningers nøjagtighed
 1. De kompetente myndigheder angiver så vidt muligt og senest ved overførslen af oplysningerne pålideligheden af oplysningerne på grundlag af følgende kriterier:
 a)
 hvor der ikke hersker tvivl om kildens ægthed, pålidelighed og kompetence, eller hvor oplysningerne er meddelt af en kilde, der har vist sig at være pålidelig i alle tilfælde
 b)
 hvor oplysningerne er meddelt af en kilde, der i de fleste tilfælde har vist sig at være pålidelig
 c)
 hvor oplysningerne er meddelt af en kilde, der i de fleste tilfælde har vist sig at være upålidelig
 d)
 om kildens pålidelighed ikke kan vurderes.
 2. De kompetente myndigheder angiver så vidt muligt og senest på tidspunktet for overførslen af oplysningerne nøjagtigheden af oplysningerne på grundlag af følgende kriterier:
 a)
 oplysninger, hvis rigtighed der ikke hersker tvivl om
 b)
 oplysninger, som kilden har personligt kendskab til, men som den rapporterende tjenestemand ikke har personligt kendskab til
 c)
 oplysninger, som kilden ikke har personligt kendskab til, men som underbygges af andre allerede registrerede oplysninger
 d)
 oplysninger, som kilden ikke har personligt kendskab til, og som ikke kan underbygges.
 3. Hvis den modtagende kompetente myndighed på grundlag af de oplysninger, den allerede er i besiddelse af, kommer til den konklusion, at vurderingen af oplysninger eller af deres kilde, som den overførende kompetente myndighed har overført i overensstemmelse med stk. 1 og 2, skal berigtiges, underretter den den pågældende kompetente myndighed og forsøger at nå til enighed om en ændring af vurderingen. Den modtagende kompetente myndighed ændrer ikke ved vurderingen af de modtagne oplysninger eller deres kilde uden en sådan aftale.
 4. Hvis en kompetent myndighed modtager oplysninger uden en vurdering, søger den så vidt muligt og om muligt efter aftale med den overførende kompetente myndighed at vurdere pålideligheden af kilden eller nøjagtigheden af oplysningerne på grundlag af de oplysninger, den allerede er i besiddelse af.
 5. Hvis der ikke kan foretages en pålidelig vurdering, evalueres oplysningerne i henhold til stk. 1, litra d), og stk. 2, litra d).
 ARTIKEL 574
 Sikkerhed i forbindelse med informationsudveksling
 1. De tekniske og organisatoriske foranstaltninger, der er truffet for at garantere sikker udveksling af oplysninger i henhold til dette afsnit, fastlægges i administrative ordninger mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige som omhandlet i artikel 577.
 2. Parterne er enige om at etablere, gennemføre og administrere en sikker kommunikationslinje med henblik på udveksling af oplysninger mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 3. Administrative ordninger mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige, jf. artikel 576, regulerer vilkår og betingelser for den sikre kommunikationslinje.
 Artikel 575
 Ansvar for ulovlig eller ukorrekt behandling af personoplysninger
 1. De kompetente myndigheder er i overensstemmelse med deres respektive retlige rammer ansvarlige for enhver skade, der påføres en person som følge af retlige eller faktuelle fejl i de udvekslede oplysninger. Hverken Europol eller de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige kan påberåbe sig, at den anden kompetente myndighed har overført


text:
urigtige oplysninger for at undgå ansvar i henhold til deres respektive retlige rammer over for en skadelidt person.
 2. Hvis der kræves erstatning af enten Europol eller Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder, fordi de har anvendt oplysninger, der med urette er blevet videregivet af den anden part eller meddelt som følge af den anden parts misligholdelse af sine forpligtelser, refunderes det beløb, der er udbetalt i erstatning i henhold til stk. 1 af Europol eller Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder, medmindre oplysningerne er anvendt i strid med bestemmelserne i dette afsnit.
 3. Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige må ikke kræve, at den anden part betaler bod eller andre former for ikkekompenserende erstatning i henhold til stk. 1 og 2.
 Artikel 576
 Udveksling af klassificerede oplysninger og følsomme ikkeklassificerede oplysninger
 Udveksling og beskyttelse af klassificerede oplysninger og følsomme ikkeklassificerede oplysninger, om nødvendigt i henhold til dette afsnit, reguleres i samarbejdsordninger og administrative ordninger som omhandlet i artikel 577 mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 Artikel 577
 Samarbejdsordninger og administrative ordninger
 1. De nærmere enkeltheder i samarbejdet mellem Det Forenede Kongerige og Europol, der har til formål at supplere og gennemføre bestemmelserne i dette afsnit, er omfattet af samarbejdsordninger i overensstemmelse med Europolforordningens artikel 23, stk. 4, og administrative ordninger, jf. artikel 25, stk. 1, i Europolforordningen, der er indgået mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 2. Uden at det berører bestemmelserne i dette afsnit og under hensyntagen til Det Forenede Kongeriges status som tredjeland, kan Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige, med forbehold af en afgørelse truffet af Europols Styrelsesråd, i samarbejdsordninger eller administrative ordninger, alt efter omstændighederne, medtage bestemmelser, der supplerer eller gennemfører dette afsnit, og som navnlig giver mulighed for:
 a)
 høringer mellem Europol og en eller flere repræsentanter for Det Forenede Kongeriges nationale kontaktpunkt om politiske spørgsmål og spørgsmål af fælles interesse med henblik på at opfylde deres målsætninger og koordinere deres respektive aktiviteter og fremme samarbejdet mellem Europol og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige
 b)
 deltagelse af en eller flere repræsentanter for Det Forenede Kongerige som observatør eller observatører i specifikke møder mellem cheferne for Europols nationale enheder og i overensstemmelse med reglerne for sådanne møder
 c)
 tilknytning af en eller flere repræsentanter for Det Forenede Kongeriges til operationelle analyseprojekter i overensstemmelse med de regler, der er fastsat af de relevante Europol-forvaltningsorganer
 d)
 fastsættelse af forbindelsesofficerernes opgaver, deres rettigheder og forpligtelser samt de dermed forbundne omkostninger
 e)
 samarbejde mellem de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige og Europol i tilfælde af brud på privatlivets fred eller sikkerheden.
 3. Indholdet af samarbejdsordningerne og de administrative ordninger kan fastlægges samlet i ét dokument.
 ARTIKEL 578
 Underretning om gennemførelse
 1. Det Forenede Kongerige og Europol offentliggør hver især et dokument, der i forståelig form redegør for bestemmelserne vedrørende behandling af personoplysninger, der er overført i henhold til dette afsnit, herunder de midler, der er til rådighed for udøvelsen af de registreredes rettigheder, og


text:
sikrer hver især, at der stilles en genpart af dette dokument til rådighed for den anden part.
 2. Det Forenede Kongerige og Europol vedtager, hvis disse ikke allerede findes, regler om, hvordan overholdelse af bestemmelserne om behandling af personoplysninger vil blive håndhævet i praksis. Det Forenede Kongerige og Europol sender hver især en kopi af disse regler til den anden part og til de respektive tilsynsmyndigheder.
 Artikel 579
 Europols beføjelser
 Intet i dette afsnit må fortolkes som en forpligtelse for Europol til at samarbejde med de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige uden for Europols kompetence som fastsat i den relevante EU-lovgivning.
 AFSNIT VI
 SAMARBEJDE MED EUROJUST
 Artikel 580
 Formål
 Formålet med dette afsnit er at etablere et samarbejde mellem Eurojust og Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder om bekæmpelse af grov kriminalitet som omhandlet i artikel 582.
 Artikel 581
 Definitioner
 I dette afsnit forstås ved:
 a)
 "Eurojust": den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1727 (80) ("Eurojustforordningen")
 b)
 "kompetent myndighed": for Unionen Eurojust, repræsenteret ved kollegiet eller et nationalt medlem, og for Det Forenede Kongerige en national myndighed med ansvar i henhold til national lovgivning for efterforskning og retsforfølgning af strafbare handlinger
 c)
 "kollegiet": Eurojusts kollegium, jf. Eurojustforordningen
 d)
 "nationalt medlem": det nationale medlem, som hver medlemsstat har udstationeret ved Eurojust som omhandlet i Eurojustforordningen
 e)
 "assistent": en person, der bistår et nationalt medlem og dennes stedfortræder eller forbindelsesanklageren som omhandlet i henholdsvis Eurojustforordningen og artikel 585, stk. 3
 f)
 "forbindelsesanklager": en offentlig anklager, der er udstationeret af Det Forenede Kongerige ved Eurojust og omfattet af Det Forenede Kongeriges nationale lovgivning med hensyn til den offentlige anklagers status
 g)
 "forbindelsesretsembedsmand": en retsembedsmand, der udstationeres af Eurojust til Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med artikel 586
 h)
 "national korrespondent på terrorismeområdet": det kontaktpunkt, der er udpeget af Det Forenede Kongeriges myndigheder i henhold til artikel 584, og som har ansvaret for at håndtere korrespondance i forbindelse med terrorisme.
 Artikel 582
 Former for kriminalitet
 1. Samarbejdet som fastsat i dette afsnit vedrører de former for grov kriminalitet, der henhører under Eurojusts kompetence, jf. bilag 42, herunder forbundne strafbare handlinger.
 2. Dertil knyttede strafbare handlinger er strafbare handlinger, der begås for at skaffe sig midler til at begå de former for grov kriminalitet, der er omhandlet i stk. 1, strafbare handlinger, som begås for at lette eller gennemføre sådanne former for grov kriminalitet, og strafbare handlinger, der begås for at sikre straffrihed for sådanne former for grov kriminalitet.
 3. Hvis listen over de former for grov kriminalitet, for hvilke Eurojust er kompetent i henhold til EU-retten, ændres, kan Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde på forslag fra Unionen ændre bilag 42 i overensstemmelse hermed fra den dato, hvor ændringen af Eurojusts kompetence træder i kraft.
 Artikel 583
 Samarbejdets omfang
 Parterne sikrer, at Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige samarbejder om de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 2 og 54 i Eurojustforordningen og i dette afsnit.
 Artikel 584
 Kontaktpunkter ved Eurojust
 1. Det


text:
Forenede Kongerige opretter eller udpeger mindst ét kontaktpunkt ved Eurojust til Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder.
 2. Det Forenede Kongerige udpeger et af sine kontaktpunkter som sin nationale korrespondent på terrorismeområdet.
 Artikel 585
 Forbindelsesanklager
 1. For at lette det i dette afsnit fastsatte samarbejde udstationerer Det Forenede Kongerige en forbindelsesofficer ved Eurojust.
 2. Udstationeringens mandat og varighed fastsættes af Det Forenede Kongerige.
 3. Forbindelsesanklageren kan bistås af op til fem assistenter, der afspejler omfanget af samarbejdet. Assistenterne kan om nødvendigt træde i stedet for forbindelsesanklageren eller handle på forbindelsesanklagerens vegne.
 4. Det Forenede Kongerige underretter Eurojust om karakteren og omfanget af de retlige beføjelser, som forbindelsesanklageren og forbindelsesanklagerens assistenter har i Det Forenede Kongerige til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette afsnit. Det Forenede Kongerige fastsætter sin forbindelsesanklagers og forbindelsesanklagerens assistenters kompetence til at handle i forhold til udenlandske judicielle myndigheder.
 5. Forbindelsesanklageren og forbindelsesanklagerens assistenter har adgang til oplysningerne i de nationale strafferegistre eller i ethvert andet register i Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med national lovgivning, hvis der er tale om en anklager eller en person med tilsvarende kompetence.
 6. Forbindelsesanklageren og forbindelsesanklagerens assistenter har beføjelse til direkte at kontakte de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 7. Antallet af assistenter som omhandlet i stk. 3, de nærmere oplysninger om forbindelsesanklagerens og forbindelsesanklagerens assistenters opgaver, deres rettigheder og forpligtelser og de hermed forbundne omkostninger er omfattet af en samarbejdsordning, der er indgået mellem Eurojust og Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder, jf. artikel 594.
 8. Forbindelsesanklagerens og forbindelsesanklagerens assistenters arbejdsdokumenter holdes ukrænkelige af Eurojust.
 Artikel 586
 Forbindelsesretsembedsmand
 1. Med henblik på at lette det retlige samarbejde med Det Forenede Kongerige i tilfælde, hvor Eurojust yder bistand, kan Eurojust udstationere en forbindelsesretsembedsmand til Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med artikel 53 i Eurojustforordningen.
 2. Nærmere oplysninger om forbindelsesretsembedsmandens opgaver som omhandlet i denne artikels stk. 1, forbindelsesretsembedsmandens rettigheder og forpligtelser samt de hermed forbundne omkostninger er omfattet af en samarbejdsordning mellem Eurojust og Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder som omhandlet i artikel 594.
 Artikel 587
 Operationelle og strategiske møder
 1. Forbindelsesanklageren, forbindelsesanklagerens assistenter og repræsentanter for andre kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige, herunder kontaktpunktet ved Eurojust, kan deltage i møder vedrørende strategiske spørgsmål efter indbydelse fra Eurojusts formand og i møder vedrørende operationelle spørgsmål med de berørte nationale medlemmers godkendelse.
 2. De nationale medlemmer, deres stedfortrædere og assistenter, den administrerende direktør for Eurojust og Eurojusts personale kan deltage i møder, som afholdes af forbindelsesanklageren, forbindelsesanklagerens assistenter eller andre kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige, herunder kontaktpunktet ved Eurojust.
 Artikel 588
 Udveksling af andre oplysninger end personoplysninger
 Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige kan udveksle andre oplysninger end personoplysninger, for så vidt disse oplysninger er relevante for samarbejdet i henhold til dette afsnit, og med forbehold af eventuelle begrænsninger i henhold til artikel 593.
 Artikel 589
 Udveksling af personoplysninger
 1. Personoplysninger, som kompetente myndigheder har anmodet om og modtaget i henhold til dette afsnit, behandler de udelukkende med henblik på de mål, der er fastsat


text:
i artikel 580, henset til de specifikke formål, der er omhandlet i stk. 2 i denne artikel, og med forbehold af de begrænsninger med hensyn til adgang eller supplerende anvendelse, der er omhandlet i stk. 3 i denne artikel.
 2. Den overførende kompetente myndighed skal senest ved overførslen af personoplysninger klart angive det eller de formål, hvortil oplysningerne videregives.
 3. Den overførende kompetente myndighed kan på det tidspunkt, hvor personoplysningerne overføres, angive eventuelle begrænsninger i adgangen til eller anvendelsen af dem generelt eller specifikt, herunder for så vidt angår videre overførsel, sletning eller tilintetgørelse efter en vis periode, eller yderligere behandling af dem. Hvis behovet for sådanne begrænsninger viser sig efter videregivelsen af personoplysningerne, underretter den overførende myndighed den modtagende myndighed herom.
 4. Den modtagende kompetente myndighed overholder enhver begrænsning i adgangen til eller yderligere anvendelse af de personoplysninger, der er angivet af den overførende kompetente myndighed som omhandlet i stk. 3.
 Artikel 590
 Kanaler for udveksling af oplysninger
 1. Der udveksles oplysninger:
 a)
 mellem enten forbindelsesanklageren eller forbindelsesanklagerens assistenter eller, hvis der ikke er udpeget sådanne, eller disse på anden vis ikke er tilgængelige, Det Forenede Kongeriges kontaktpunkt ved Eurojust og de berørte nationale medlemmer eller kollegiet
 b)
 hvis Eurojust har udstationeret en forbindelsesretsembedsmand i Det Forenede Kongerige, mellem forbindelsesretsembedsmanden og en kompetent myndighed i Det Forenede Kongerige; i så fald underrettes forbindelsesanklageren om enhver sådan udveksling af oplysninger eller
 c)
 direkte mellem en kompetent myndighed i Det Forenede Kongerige og de berørte nationale medlemmer eller kollegiet; i så fald underrettes forbindelsesanklageren og, hvis det er relevant, forbindelsesretsembedsmanden om enhver sådan udveksling af oplysninger.
 2. Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige kan i særlige tilfælde aftale at anvende andre kanaler til udveksling af oplysninger.
 3. Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige sikrer, at deres respektive repræsentanter er bemyndiget til at udveksle oplysninger på passende niveau i overensstemmelse med henholdsvis Det Forenede Kongeriges lovgivning og Eurojustforordningen, og at de screenes på passende vis.
 Artikel 591
 Videreoverførsel
 De kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige og Eurojust må ikke videregive oplysninger fra den anden part til tredjelande eller internationale organisationer uden samtykke fra den af Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder eller Eurojust, der har videregivet oplysningerne, og uden de fornødne garantier med hensyn til beskyttelse af personoplysninger.
 Artikel 592
 Ansvar for ulovlig eller ukorrekt behandling af personoplysninger
 1. De kompetente myndigheder er i overensstemmelse med deres respektive retlige rammer ansvarlige for enhver skade, der påføres en person som følge af retlige eller faktuelle fejl i de udvekslede oplysninger. Hverken Eurojust eller de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige kan påberåbe sig, at den anden kompetente myndighed har overført urigtige oplysninger for at undgå ansvar i henhold til deres respektive retlige rammer over for en skadelidt person.
 2. Hvis der kræves erstatning af enhver kompetent myndighed, fordi den har anvendt oplysninger, der med urette er blevet videregivet af den anden part eller meddelt som følge af en den anden parts misligholdelse af sine forpligtelser, refunderes det beløb,


text:
der er udbetalt i erstatning i henhold til stk. 1 af den kompetente myndighed, medmindre oplysningerne er anvendt i strid med bestemmelserne i dette afsnit.
 3. Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige må ikke kræve, at den anden part betaler bod eller andre former for ikkekompenserende erstatning i henhold til stk. 1 og 2.
 Artikel 593
 Udveksling af klassificerede oplysninger og følsomme ikkeklassificerede oplysninger
 Udveksling og beskyttelse af klassificerede oplysninger og følsomme ikkeklassificerede oplysninger, om nødvendigt i henhold til dette afsnit, reguleres i en samarbejdsordning som omhandlet i artikel 594 indgået mellem Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige.
 Artikel 594
 Samarbejdsordning
 De nærmere bestemmelser for samarbejdet mellem parterne vedrørende gennemførelsen af dette afsnit fastlægges i en samarbejdsordning mellem Eurojust og de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 47, stk. 3, og artikel 56, stk. 3, i Eurojustforordningen.
 Artikel 595
 Eurojusts beføjelser
 Intet i dette afsnit må fortolkes som en forpligtelse for Eurojust til at samarbejde med de kompetente myndigheder i Det Forenede Kongerige uden for Eurojusts kompetence som fastsat i den relevante EU-lovgivning.
 AFSNIT VII
 OVERGIVELSE
 Artikel 596
 Formål
 Formålet med dette afsnit er at sikre, at udleveringsordningen mellem medlemsstaterne på den ene side og Det Forenede Kongerige på den anden side er baseret på en mekanisme for overgivelse i medfør af en arrestordre i overensstemmelse med bestemmelserne i dette afsnit.
 Artikel 597
 Proportionalitetsprincippet
 Samarbejde gennem arrestordren skal være nødvendigt og forholdsmæssigt og tage hensyn til den eftersøgtes rettigheder og ofrenes interesser, samtidig med at der tages hensyn til, hvor alvorlig den pågældende handling er, den sandsynlige straf, som ville blive pålagt, og muligheden for, at en stat kan træffe mindre indgribende foranstaltninger end overgivelse af den eftersøgte, navnlig med henblik på at undgå unødvendigt lange varetægtsfængslinger.
 Artikel 598
 Definitioner
 I dette afsnit forstås ved:
 a)
 "arrestordre": en retsafgørelse truffet af en stat med det formål, at en anden stat anholder og overgiver en eftersøgt person med henblik på strafforfølgning eller fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning
 b)
 "judiciel myndighed": en myndighed, der i henhold til national ret er en dommer, domstol eller offentlig anklager; en offentlig anklager betragtes kun som en retslig myndighed, i det omfang det er fastsat i national lovgivning
 c)
 "fuldbyrdende judiciel myndighed": den judicielle myndighed i den fuldbyrdende stat, der i henhold til denne stats lovgivning er kompetent til at fuldbyrde en arrestordre
 d)
 "udstedende judiciel myndighed": den judicielle myndighed i den udstedende stat, der i henhold til denne stats lovgivning er kompetent til at udstede en arrestordre.
 Artikel 599
 Anvendelsesområde
 1. En arrestordre kan udstedes for handlinger, der ifølge den udstedende stats lovgivning kan straffes med en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst 12 måneder, eller, hvis der er afsagt en straffedom eller en anden frihedsberøvende foranstaltning, for straffe eller andre frihedsberøvende foranstaltninger af en varighed på mindst fire måneder.
 2. Overgivelse er betinget af, at de handlinger, der ligger til grund for udstedelsen af


text:
arrestordren, udgør en lovovertrædelse efter den fuldbyrdende stats lovgivning, uanset gerningsindholdet eller den retlige beskrivelse, jf. dog stk. 3 og 4.
 3. Med forbehold af artikel 600, artikel 601, stk. 1, litra b)-h), artikel 602, artikel 603 og artikel 604, må en stat ikke afslå at fuldbyrde en arrestordre udstedt i forbindelse med nedenstående adfærd, såfremt en sådan adfærd kan straffes med frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst 12 måneder:
 a)
 den adfærd, hvorved en person medvirker til, at en gruppe personer, som handler med et fælles formål, begår en eller flere af de terrorhandlinger, der er omhandlet i artikel 1 og 2 i den europæiske konvention om bekæmpelse af terrorisme, udfærdiget i Strasbourg den 27. januar 1977, eller i forbindelse med ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer, eller mord, alvorlig legemsbeskadigelse, bortførelse, frihedsberøvelse, gidseltagning eller voldtægt, selv om denne person ikke deltager i den faktiske gennemførelse af den eller de pågældende lovovertrædelser; et sådant bidrag skal være tilsigtet og udført med viden om, at deltagelsen vil bidrage til at nå gruppens kriminelle aktiviteter eller
 b)
 terrorisme som defineret i bilag 45.
 4. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan underrette Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde om, at det krav om dobbelt strafbarhed, der er omhandlet i stk. 2, på basis af gensidighedsprincippet ikke anvendes, forudsat at den strafbare handling, der ligger til grund for arrestordren:
 a)
 er en af de strafbare handlinger anført i stk. 5, som defineret i den udstedende stats lovgivning, og
 b)
 kan straffes med frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst tre år.
 5. De strafbare handlinger som omhandlet i stk. 4 er:
 —
 deltagelse i en kriminel organisation
 —
 terrorisme som defineret i bilag 45
 —
 menneskehandel
 —
 seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi
 —
 ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer
 —
 ulovlig handel med våben, ammunition og sprængstoffer
 —
 korruption, inklusive bestikkelse
 —
 svig, herunder svig, der skader Det Forenede Kongeriges, en medlemsstats eller Unionens finansielle interesser
 —
 hvidvaskning af udbyttet fra strafbart forhold
 —
 falskmøntneri
 —
 internetkriminalitet
 —
 miljøkriminalitet, herunder ulovlig handel med truede dyrearter og ulovlig handel med truede plantearter og træsorter
 —
 menneskesmugling
 —
 manddrab
 —
 grov legemsbeskadigelse
 —
 ulovlig handel med menneskevæv og -organer
 —
 bortførelse, frihedsberøvelse og gidseltagning
 —
 racisme og fremmedhad
 —
 organiseret eller væbnet tyveri
 —
 ulovlig handel med kulturgoder, herunder antikviteter og kunstgenstande
 —
 bedrageri
 —
 afkrævning af beskyttelsespenge og pengeafpresning
 —
 efterligninger og fremstilling af piratudgaver af produkter
 —
 forfalskning af officielle dokumenter og ulovlig handel med disse
 —
 forfalskning af betalingsmidler
 —
 ulovlig handel med hormonpræparater og andre vækstfremmende stoffer
 —
 ulovlig handel med nukleare og radioaktive materialer
 —
 ulovlig handel med stjålne motorkøretøjer
 —
 voldtægt
 —
 forsætlig brandstiftelse
 —
 strafbare handlinger omfattet af Den Internationale Straffedomstols straffemyndighed
 —
 kapring af skibe/fly/rumfartøjer og
 —
 sabotage.
 Artikel 600
 Obligatoriske grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren
 Fuldbyrdelse af arrestordren afslås:
 a)


text:
hvis den lovovertrædelse, der ligger til grund for arrestordren, er omfattet af amnesti i den fuldbyrdende stat, og denne stat har kompetence til at retsforfølge lovovertrædelsen i medfør af sin egen strafferet
 b)
 hvis det af de oplysninger, den fuldbyrdende judicielle myndighed er i besiddelse af, fremgår, at den eftersøgte person er blevet endeligt dømt for de samme forhold af en anden stat, på betingelse af at sanktionen i tilfælde af domfældelse er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet eller ikke længere kan fuldbyrdes efter domsstatens ret eller
 c)
 hvis den person, der er omfattet af en arrestordre, efter den fuldbyrdende stats ret på grund af sin alder ikke kan gøres strafferetligt ansvarlig for de handlinger, der ligger til grund for arrestordren.
 Artikel 601
 Andre grunde til at afslå fuldbyrdelse af arrestordren
 1. Fuldbyrdelse af arrestordren kan afslås:
 a)
 hvis det forhold, der ligger til grund for en arrestordre, i et af de tilfælde, der er nævnt i artikel 599, stk. 2, ikke udgør en lovovertrædelse efter den fuldbyrdende stats ret; for så vidt angår skatter, afgifter, told og valutahandel kan fuldbyrdelse af en arrestordre dog ikke afslås med den begrundelse, at den fuldbyrdende stats ret ikke foreskriver opkrævning af samme type skatter og afgifter eller ikke indeholder samme type regler om skatter, afgifter, told og valutahandel som den udstedende stats ret
 b)
 hvis den person, der er omfattet af en arrestordre, allerede retsforfølges i den fuldbyrdende stat for det samme forhold som det, der ligger til grund for arrestordren
 c)
 hvis de judicielle myndigheder i den fuldbyrdende stat har besluttet enten ikke at indlede retsforfølgning for den lovovertrædelse, der ligger til grund for en arrestordre, eller at bringe retsforfølgningen til ophør, eller hvis den eftersøgte i en stat har været genstand for en endelig afgørelse, som er til hinder for yderligere retsforfølgning, for de samme forhold
 d)
 hvis der er indtrådt forældelse med hensyn til strafferetlig forfølgning eller fuldbyrdelse af straf i henhold til den fuldbyrdende stats ret, og denne stat har jurisdiktionskompetence i medfør af sin egen strafferet
 e)
 hvis det af de oplysninger, den fuldbyrdende judicielle myndighed er i besiddelse af, fremgår, at den eftersøgte person er blevet endeligt dømt for de samme forhold af et tredjeland, på betingelse af at sanktionen i tilfælde af domfældelse er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet eller ikke længere kan fuldbyrdes efter domslandets ret
 f)
 hvis arrestordren er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en anden frihedsberøvende foranstaltning, og den eftersøgte opholder sig i, er statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende stat, og denne stat forpligter sig til selv at fuldbyrde straffen eller den anden frihedsberøvende foranstaltning i henhold til sin nationale ret hvis den eftersøgte persons samtykke til overførsel af straffen eller en anden frihedsberøvende foranstaltning til den fuldbyrdende stat er påkrævet, kan den fuldbyrdende stat først afslå at fuldbyrde arrestordren, efter at den eftersøgte har givet sit samtykke til overførsel af straffen eller den anden frihedsberøvende foranstaltning
 g)
 hvis arrestordren vedrører lovovertrædelser, som:
 i)


text:
efter den fuldbyrdende stats ret betragtes som begået helt eller delvist på denne stats område eller på et sted, der ligestilles hermed, eller
 ii)
 er begået uden for den udstedende stats område, for så vidt den fuldbyrdende stats lovgivning ikke hjemler adgang til retsforfølgning for tilsvarende lovovertrædelser, hvis de er begået uden for den fuldbyrdende stats område
 h)
 hvis der på grundlag af objektive elementer er grund til at tro, at den nævnte arrestordre er udstedt med det formål at retsforfølge eller straffe en person på grund af dennes køn, race, religion, etniske baggrund, nationalitet, sprog, politiske overbevisning eller seksuelle orientering, eller at den pågældendes situation kan blive skadet af en af disse grunde
 i)
 hvis arrestordren er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning, og den eftersøgte ikke selv var til stede under den retssag, der førte til afgørelsen, medmindre det fremgår af arrestordren, at den pågældende i overensstemmelse med yderligere proceduremæssige krav i den udstedende stats nationale lovgivning:
 i)
 i rette tid:
 A)
 enten er blevet indkaldt personligt og derved underrettet om det fastsatte tidspunkt og sted for den retssag, der førte til afgørelsen, eller på anden måde faktisk er blevet officielt underrettet om det fastsatte tidspunkt og sted for den pågældende retssag på en sådan måde, at det entydigt fremgår, at den pågældende var klar over tidspunktet og stedet for den berammede retssag
 og
 B)
 er blevet underrettet om, at der kan afsiges en afgørelse, selv om den pågældende ikke var til stede under retssagen
 eller
 ii)
 havde kendskab til tidspunktet og stedet for den berammede retssag og havde givet mandat til en advokat, som enten blev udpeget af den pågældende person eller af staten til at forsvare ham eller hende under retssagen, og denne advokat faktisk forsvarede den pågældende under retssagen
 eller
 iii)
 efter at have fået afgørelsen forkyndt og udtrykkeligt være blevet underrettet om retten til fornyet prøvelse eller anke, hvor personen har ret til at deltage, og som giver mulighed for, at sagens realiteter inkl. nye beviser bliver taget op igen, og som kan føre til, at den oprindelige afgørelse bliver ændret:
 A)
 udtrykkeligt har erklæret, at den pågældende ikke anfægtede afgørelsen
 eller
 B)
 ikke har anmodet om fornyet prøvelse eller anke inden for den gældende frist
 eller
 iv)
 ikke har fået afgørelsen forkyndt personligt, men
 A)
 vil få den forkyndt personligt straks efter overgivelsen og vil udtrykkeligt blive underrettet om retten til fornyet prøvelse eller anke, hvor den pågældende har ret til at deltage, og som giver mulighed for, at sagens realiteter, herunder nye beviser, bliver taget op igen, og som kan føre til, at den oprindelige afgørelse bliver ændret
 og
 B)
 vil blive underrettet om den frist, inden for hvilken den pågældende skal anmode om en sådan fornyet prøvelse eller anke som nævnt i den pågældende arrestordre.
 2. Hvis arrestordren udstedes med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning på de i stk. 1, nr. i), iv), nævnte betingelser, og den pågældende


text:
person ikke tidligere har modtaget officielle oplysninger om, at der er indledt en straffesag mod vedkommende, kan den pågældende, når denne underrettes om arrestordrens indhold, anmode om at få en kopi af dommen, inden overgivelsen finder sted. Straks efter at den udstedende myndighed har fået underretning om anmodningen, fremsender den genparten af dommen til den pågældende via den fuldbyrdende myndighed. Anmodningen fra den pågældende må hverken forsinke overgivelsesproceduren eller forsinke afgørelsen om fuldbyrdelse af arrestordren. Dommen fremsendes kun til orientering til den pågældende; den anses ikke for en formel forkyndelse af dommen og igangsætter ikke nogen frister, der finder anvendelse i forbindelse med fornyet prøvelse eller anke.
 3. Hvis personen overgives på de i stk. 1, nr. i) iv), omhandlede vilkår, og den pågældende har anmodet om fornyet prøvelse eller anke, tages frihedsberøvelsen af den pågældende person, der afventer en sådan fornyet prøvelse eller anke, regelmæssigt eller på begæring af den pågældende op til prøvelse efter den udstedende stats lovgivning, indtil den fornyede prøvelse eller anken er færdigbehandlet. En sådan prøvelse omfatter navnlig muligheden af at suspendere eller afbryde frihedsberøvelsen. Den fornyede prøvelse eller anken begynder i rette tid efter overgivelsen.
 Artikel 602
 Undtagelsesbestemmelse vedrørende politiske lovovertrædelser
 1. Fuldbyrdelse af en arrestordre kan ikke afslås med den begrundelse, at den fuldbyrdende stat kan betragte lovovertrædelsen som en politisk lovovertrædelse, som en strafbar handling, der er forbundet med en politisk lovovertrædelse, eller som en lovovertrædelse, der udspringer af politiske motiver.
 2. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan dog hver især underrette Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde om, at stk. 1 kun finder anvendelse i forbindelse med:
 a)
 de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 1 og 2 i den europæiske konvention om bekæmpelse af terrorisme
 b)
 sammensværgelse eller medvirken til at begå en eller flere af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 1 og 2 i den europæiske konvention til bekæmpelse af terrorisme, hvis disse forbrydelser modsvarer beskrivelsen af den adfærd, der er omhandlet i artikel 599, stk. 3, i denne aftale og
 c)
 terrorisme som defineret i bilag 45 til denne aftale.
 3. Hvis en arrestordre er udstedt af en stat, der har indgivet en underretning som omhandlet i stk. 2, eller af en stat, på hvis vegne en sådan underretning er givet, kan den stat, der fuldbyrder arrestordren, anvende gensidighedsprincippet.
 Artikel 603
 Undtagelsesbestemmelse vedrørende nationalitet
 1. Fuldbyrdelse af en arrestordre kan ikke afslås med den begrundelse, at den eftersøgte person er statsborger i den fuldbyrdende stat.
 2. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af sine medlemsstater kan hver især underrette Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde om, at deres egne statsborgere ikke vil blive overgivet, eller at overgivelse af deres egne statsborgere kun tillades på visse nærmere angivne vilkår. Underretningen skal baseres på de grundlæggende principper eller praksis i den nationale retsorden i Det Forenede Kongerige eller i den stat, på hvis vegne underretningen er foretaget. I så fald


text:
kan Unionen på vegne af en hvilken som helst af sine medlemsstater eller Det Forenede Kongerige alt efter omstændighederne underrette Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde inden for en rimelig frist efter modtagelsen af den anden parts underretning om, at de fuldbyrdende judicielle myndigheder i en medlemsstat eller i Det Forenede Kongerige alt efter omstændighederne kan afslå at overgive statsborgere til den pågældende stat, eller at overgivelse kun er tilladt på visse nærmere angivne betingelser.
 3. Hvis en stat har nægtet at fuldbyrde en arrestordre på det grundlag, at den, i tilfælde af Det Forenede Kongerige, har indgivet en underretning, eller Unionen, i tilfælde af en medlemsstat, har indgivet en underretning på dennes vegne, jf. stk. 2, skal denne stat efter at have taget hensyn til den udstedende stats synspunkter overveje at indlede en retssag mod sin statsborger, som står i et rimeligt forhold til genstanden for arrestordren. I tilfælde, hvor en judiciel myndighed beslutter ikke at indlede en sådan retssag, skal offeret for den lovovertrædelse, der ligger til grund for arrestordren, kunne modtage oplysninger om afgørelsen i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale lovgivning.
 4. Hvis en stats kompetente myndigheder i henhold til stk. 3 anlægger sag mod sin egen statsborger, sikrer den, at dens kompetente myndigheder kan træffe passende foranstaltninger til at bistå ofrene og vidnerne, hvis offeret eller vidnet har bopæl i en anden stat, navnlig for så vidt angår den måde, hvorpå retssagen føres.
 Artikel 604
 Garantier, som den udstedende stat skal give i særlige tilfælde
 Den fuldbyrdende judicielle myndigheds fuldbyrdelse af arrestordren kan underlægges følgende garantier:
 a)
 hvis den lovovertrædelse, der ligger til grund for udstedelsen af arrestordren, kan straffes med en livsvarig fængselsstraf eller en anden livsvarig frihedsberøvende foranstaltning i den udstedende stat, kan den fuldbyrdende stat gøre fuldbyrdelsen af den nævnte arrestordre betinget af, at den udstedende stat giver garanti for, at den fuldbyrdende stat på anmodning eller senest efter 20 år vil tage den pålagte straf eller foranstaltning op til fornyet overvejelse eller vil tilskynde til anvendelse af lempeligere foranstaltninger, som personen har ret til at anmode om efter den udstedende stats lovgivning eller praksis, med det formål ikke at fuldbyrde en sådan straf eller foranstaltning
 b)
 hvis en person, der er genstand for en arrestordre med henblik på retsforfølgning, er statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende stat, kan overgivelsen gøres betinget af, at den pågældende efter at være blevet hørt sendes tilbage til den fuldbyrdende stat med henblik på dér at afsone den straf eller den anden frihedsberøvende foranstaltning, den pågældende er blevet idømt i den udstedende stat hvis den eftersøgte persons samtykke til overførsel af straffen eller den anden frihedsberøvende foranstaltning til den fuldbyrdende stat er påkrævet, er garantien for, at personen tilbagesendes til den fuldbyrdende stat for at afsone sin straf, betinget af, at den eftersøgte efter at være blevet hørt indvilliger i at blive sendt tilbage til den fuldbyrdende stat
 c)
 hvis der er vægtige grunde til at antage, at der er en reel risiko for beskyttelsen


text:
af den eftersøgte persons grundlæggende rettigheder, kan den fuldbyrdende judicielle myndighed i givet fald kræve yderligere garantier med hensyn til behandlingen af den eftersøgte person efter overgivelsen, inden den træffer afgørelse om, hvorvidt arrestordren skal fuldbyrdes.
 Artikel 605
 Anvendelse af den centrale myndighed
 1. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan hver især underrette Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde om, hvem der i tilfælde af Det Forenede Kongerige er dets centrale myndighed, og hvem der i tilfælde af Unionen er den centrale myndighed i hver stat, der har udpeget en sådan myndighed eller, hvis det er foreskrevet i dens retssystem, flere centrale myndigheder til at bistå de kompetente judicielle myndigheder.
 2. Ved underretningen af Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde i henhold til stk. 1 kan Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater hver især angive, hvilken eller hvilke centrale myndigheder der, afhængigt af opbygningen af de relevante staters interne retssystem, er ansvarlige for den administrative overførsel og modtagelse af arrestordrer samt al anden officiel korrespondance vedrørende den administrative overførsel og modtagelse af arrestordrer. En sådan angivelse forpligter alle myndighederne i den udstedende stat.
 Artikel 606
 Arrestordrens indhold og form
 1. Arrestordren skal indeholde følgende oplysninger, som er angivet i formularen i bilag 43:
 a)
 den eftersøgtes identitet og nationalitet
 b)
 navn, adresse, telefon- og faxnummer samt e-postadresse på den judicielle myndighed i udstedelseslandet
 c)
 angivelse af, om der foreligger en eksigibel dom, en arrestordre eller en anden eksigibel afgørelse med samme retskraft, som falder ind under anvendelsesområdet for artikel 599
 d)
 lovovertrædelsens karakter og retlige beskrivelse, navnlig i relation til artikel 599
 e)
 en beskrivelse af, under hvilke omstændigheder lovovertrædelsen er begået, herunder tidspunkt, sted og omfang af den eftersøgtes deltagelse heri
 f)
 den idømte straf, hvis der er tale om en endelig dom, eller den strafferamme, der er fastsat for den pågældende lovovertrædelse i henhold til den udstedende stats ret og
 g)
 så vidt muligt andre følger af lovovertrædelsen.
 2. Arrestordren skal ledsages af en oversættelse til det eller de officielle sprog i den fuldbyrdende stat. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan hver især meddele Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde, at en oversættelse til et eller flere af de officielle sprog i en stat vil blive accepteret.
 Artikel 607
 Fremsendelse af en arrestordre
 Hvis den eftersøgte persons opholdssted er kendt, kan den udstedende judicielle myndighed sende arrestordren direkte til den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 Artikel 608
 Regler for fremsendelse af en arrestordre
 1. Hvis den udstedende judicielle myndighed ikke har kendskab til den kompetente fuldbyrdende judicielle myndighed, foretager den de nødvendige undersøgelser for at indhente oplysninger herom fra den fuldbyrdende stat.
 2. Den udstedende judicielle myndighed kan anmode Den Internationale Kriminalpolitiorganisation ("Interpol") om at fremsende en arrestordre.
 3. Den udstedende judicielle myndighed kan overføre arrestordren på en hvilken som helst sikker måde, der kan efterlade et skriftligt spor, og som


text:
giver den fuldbyrdende stat mulighed for at efterprøve arrestordrens ægthed.
 4. Alle vanskeligheder i forbindelse med fremsendelsen eller ægtheden af dokumenter, der er nødvendige for fuldbyrdelsen af arrestordren, løses ved direkte kontakter mellem de berørte judicielle myndigheder eller i givet fald med hjælp fra staternes centrale myndigheder.
 5. Hvis den myndighed, der modtager en arrestordre, ikke er kompetent til at behandle den, sender den straks arrestordren videre til den kompetente myndighed i sin stat og underretter den udstedende judicielle myndighed herom.
 Artikel 609
 Den eftersøgtes rettigheder
 1. Hvis en eftersøgt person anholdes på grundlag af en arrestordre, skal den fuldbyrdende judicielle myndighed i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale ret informere den pågældende om arrestordren og om dens indhold samt om muligheden for at give samtykke til overgivelse til den udstedende stat.
 2. En eftersøgt, der anholdes med henblik på fuldbyrdelse af en arrestordre, og som ikke taler eller forstår det sprog, der anvendes under retssagen, har ret til at blive bistået af en tolk og få tilvejebragt en skriftlig oversættelse på den eftersøgte persons modersmål eller på et andet sprog, som denne taler eller forstår, i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale lovgivning.
 3. En eftersøgt har ved anholdelsen ret til advokatbistand i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats ret.
 4. Den eftersøgte underrettes om sin ret til at udpege en advokat i den udstedende stat med henblik på at bistå advokaten i den fuldbyrdende stat under retssagen. Dette stykke berører ikke de frister, der er fastsat i artikel 621.
 5. En eftersøgt person, der anholdes, har ret til at få de konsulære myndigheder i den stat, hvor den pågældende er statsborger, eller, hvis den pågældende er statsløs, de konsulære myndigheder i den stat, hvor den pågældende person har sit sædvanlige opholdssted, underrettet om anholdelsen uden unødig forsinkelse og til at kommunikere med disse myndigheder, hvis den pågældende ønsker det.
 Artikel 610
 Varetægtsfængsling af en person
 Når en person anholdes på grundlag af en arrestordre, skal den fuldbyrdende judicielle myndighed afgøre, om den pågældende skal forblive varetægtsfængslet i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale ret. Den pågældende kan på et hvilket som helst tidspunkt løslades midlertidigt i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale ret, under forudsætning af at denne stats kompetente myndighed træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at undgå, at den pågældende stikker af.
 Artikel 611
 Samtykke til overgivelse
 1. Hvis den anholdte person oplyser, at den pågældende giver sit samtykke til overgivelse, afgives dette samtykke og i givet fald det udtrykkelige afkald på anvendelse af "specialitetsreglen", jf. artikel 625, stk. 2, til den fuldbyrdende judicielle myndighed i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale lovgivning.
 2. Staterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at samtykket og i givet fald afkaldet som omhandlet i stk. 1 indhentes på en sådan måde, at det fremgår, at den pågældende frivilligt har afgivet dem med fuldt kendskab til følgerne heraf. Med henblik herpå har den eftersøgte ret til advokatbistand.
 3. Samtykket og i givet fald afkaldet som omhandlet i stk. 1 føres til protokols


text:
i overensstemmelse med den fuldbyrdende medlemsstats nationale lovgivning.
 4. Samtykket kan i princippet ikke tilbagekaldes. Staterne kan fastsætte, at samtykket og i givet fald afkaldet som omhandlet i denne artikels stk. 1 kan tilbagekaldes i henhold til deres nationale lovgivning. I så fald medregnes perioden mellem datoen for samtykket og datoen for tilbagekaldelsen ikke ved fastlæggelsen af fristerne i artikel 621. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan hver især underrette Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde om, at de ønsker at gøre brug af denne mulighed og her angive procedurerne for, hvordan samtykket kan tilbagekaldes, og eventuelle ændringer af disse procedurer.
 Artikel 612
 Afhøring af den eftersøgte
 Hvis den anholdte ikke giver sit samtykke til overgivelse som omhandlet i artikel 611, har vedkommende ret til at blive hørt af den fuldbyrdende judicielle myndighed i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats lovgivning.
 Artikel 613
 Afgørelse om overgivelse
 1. Den fuldbyrdende judicielle myndighed træffer inden for de fastsatte frister og på de betingelser, der er fastsat i dette afsnit, og navnlig ud fra proportionalitetsprincippet som omhandlet i artikel 597, afgørelse om, hvorvidt den pågældende skal overgives.
 2. Hvis den fuldbyrdende judicielle myndighed finder, at de oplysninger, som den udstedende stat har fremsendt, ikke er tilstrækkelige til, at den kan træffe afgørelse om overgivelsen, anmoder den om, at de nødvendige supplerende oplysninger, navnlig med hensyn til artikel 597, artikel 600 til 602, artikel 604 og artikel 606 hurtigst muligt udstedes, og den kan fastsætte en frist for modtagelse heraf under hensyntagen til fristerne i artikel 615.
 3. Den udstedende judicielle myndighed kan til enhver tid fremsende yderligere nyttige oplysninger til den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 Artikel 614
 Afgørelse i tilfælde af konkurrerende anmodninger
 1. Hvis to eller flere stater har udstedt en europæisk arrestordre eller en arrestordre vedrørende den samme person, træffes afgørelsen om, hvilken af disse arrestordrer der skal fuldbyrdes, af den fuldbyrdende judicielle myndighed under behørig hensyntagen til samtlige omstændigheder, herunder navnlig lovovertrædelsernes relative grovhed og det sted, de er begået, de respektive datoer for arrestordrerne eller de europæiske arrestordrer, og om de er udstedt med henblik på retsforfølgning eller fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning, og til medlemsstaternes retlige forpligtelser i henhold til EU-retten vedrørende navnlig principperne om fri bevægelighed og ikkeforskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
 2. Den fuldbyrdende judicielle myndighed i en medlemsstat kan rådføre sig med Eurojust med henblik på at træffe den i stk. 1 nævnte afgørelse.
 3. Hvis der opstår konflikt mellem en arrestordre og en udleveringsanmodning fra et tredjeland, afgør den kompetente myndighed i den fuldbyrdende stat, om det er den europæiske arrestordre eller udleveringsanmodningen, der skal have forrang, under behørig hensyntagen til alle forhold, herunder navnlig de forhold, der er omhandlet i stk. 1, samt dem, der er nævnt i den konvention eller aftale, der finder anvendelse.
 4. Denne artikel berører ikke staternes forpligtelser i henhold til statutten for Den Internationale Straffedomstol.
 Artikel 615
 Frister og procedurer i forbindelse med afgørelsen om fuldbyrdelse


text:
af arrestordren
 1. En arrestordre behandles og fuldbyrdes som hastesag.
 2. I tilfælde, hvor den eftersøgte giver sit samtykke til overgivelse, træffes den endelige afgørelse om fuldbyrdelsen af arrestordren inden for en frist på ti dage, efter at samtykket er givet.
 3. I andre tilfælde træffes den endelige afgørelse om fuldbyrdelse af arrestordren senest 60 dage efter anholdelsen af den eftersøgte.
 4. I konkrete tilfælde, hvor arrestordren ikke kan fuldbyrdes inden for de i stk. 2 og 3 fastsatte frister, underretter den fuldbyrdende judicielle myndighed straks den udstedende judicielle myndighed herom og om grundene hertil. I så fald kan fristerne forlænges med yderligere 30 dage.
 5. Så længe den fuldbyrdende judicielle myndighed ikke har truffet endelig afgørelse om fuldbyrdelse af arrestordren, sikrer den, at de materielle betingelser for overgivelse fortsat er opfyldt.
 6. Ethvert afslag på fuldbyrdelse af en arrestordre skal begrundes.
 Artikel 616
 Forholdsregler i forbindelse med afgørelsen
 1. Hvis arrestordren er udstedt med henblik på strafforfølgning, skal den fuldbyrdende judicielle myndighed enten:
 a)
 give samtykke til, at den eftersøgte afhøres i overensstemmelse med artikel 617 eller
 b)
 give samtykke til, at den eftersøgte overføres midlertidigt.
 2. Betingelserne for midlertidig overførelse og dennes varighed aftales mellem den udstedende judicielle myndighed og den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 3. I tilfælde af midlertidig overførelse skal den eftersøgte kunne vende tilbage til den fuldbyrdende stat for at overvære de retsmøder, der vedrører den pågældende som en del af overgivelsesproceduren.
 Artikel 617
 Afhøring af personen i forbindelse med afgørelsen
 1. Den eftersøgte afhøres af en judiciel myndighed. Den eftersøgte skal i denne forbindelse bistås af en advokat, der udpeges efter den udstedende stats lovgivning.
 2. Den eftersøgte afhøres i overensstemmelse med retten i den fuldbyrdende stat og på de betingelser, der er aftalt mellem den udstedende judicielle myndighed og den fuldbyrdende judicielle myndighed.
 3. Den kompetente fuldbyrdende judicielle myndighed kan udpege en anden judiciel myndighed i sin stat til at deltage i afhøringen af den eftersøgte med henblik på at sikre korrekt anvendelse af denne artikel.
 Artikel 618
 Privilegier og immuniteter
 1. Hvis den eftersøgte person nyder et privilegium eller en immunitet i forbindelse med fuldbyrdelse eller retsforfølgning i den fuldbyrdende stat, løber de frister, der er omhandlet i artikel 615, først fra det tidspunkt, hvor eller hvis den fuldbyrdende judicielle myndighed er blevet underrettet om, at privilegiet eller immuniteten er blevet ophævet.
 2. Den fuldbyrdende stat sikrer, at de materielle betingelser for overgivelse er opfyldt, hvis den eftersøgte ikke længere nyder et sådant privilegium eller en sådan immunitet.
 3. Påhviler ophævelsen af privilegiet eller immuniteten en myndighed i den fuldbyrdende stat, anmoder den fuldbyrdende judicielle myndighed straks den pågældende myndighed derom. Påhviler ophævelsen af privilegiet eller immuniteten en myndighed i en anden stat, et tredjeland eller en international organisation, anmoder den udstedende judicielle myndighed den pågældende myndighed derom.
 Artikel 619
 Konkurrerende internationale forpligtelser
 1. Denne aftale anfægter ikke den fuldbyrdende stats forpligtelser, når den eftersøgte er udleveret til denne stat fra et tredjeland, og den pågældende er beskyttet af specialitetsreglen i henhold til


text:
de regler, hvorefter udleveringen fandt sted. Den fuldbyrdende stat træffer alle nødvendige foranstaltninger for straks at anmode om samtykke fra det tredjeland, som har udleveret den eftersøgte, således at den eftersøgte kan overgives til den stat, der har udstedt arrestordren. Fristerne i artikel 615 løber først fra den dag, hvor specialitetsreglen ophører med at finde anvendelse.
 2. Indtil der er truffet afgørelse i det tredjeland, hvorfra den eftersøgte er udleveret, sikrer den fuldbyrdende stat, at de materielle betingelser, der er nødvendige for effektiv overgivelse, fortsat er opfyldt.
 Artikel 620
 Underretning om afgørelsen
 Den fuldbyrdende judicielle myndighed underretter straks den udstedende judicielle myndighed om, hvorvidt arrestordren vil blive fuldbyrdet.
 Artikel 621
 Frist for overgivelse af den eftersøgte
 1. Den eftersøgte overgives snarest muligt på en dato, der aftales mellem de berørte myndigheder.
 2. Den eftersøgte overgives, senest ti dage efter at den endelige afgørelse om fuldbyrdelse af arrestordren er truffet.
 3. Hvis det på grund af omstændigheder, som ikke kan tilskrives nogen af staterne, viser sig umuligt at overgive den eftersøgte inden for den i stk. 2 fastsatte frist, kontakter den fuldbyrdende judicielle myndighed og den udstedende judicielle myndighed straks hinanden og aftaler en ny dato for overgivelse. I så fald finder overgivelsen sted senest ti dage efter den således aftalte nye dato.
 4. En overgivelse kan undtagelsesvis udsættes midlertidigt af tungtvejende humanitære grunde, f.eks. hvis der er vægtige grunde til at antage, at overgivelsen klart ville bringe den eftersøgtes liv eller helbred i fare. Arrestordren skal fuldbyrdes, så snart disse grunde ikke længere foreligger. Den fuldbyrdende judicielle myndighed underretter straks den udstedende judicielle myndighed herom, og de aftaler en ny dato for overgivelsen. I så fald finder overgivelsen sted senest ti dage efter den aftalte nye dato.
 5. Hvis den eftersøgte stadig er varetægtsfængslet efter udløbet af de i stk. 2-4 nævnte frister, løslades vedkommende. De fuldbyrdende og udstedende judicielle myndigheder kontakter hinanden, så snart det viser sig, at en person skal løslades i henhold til dette stykke, og aftaler de nærmere bestemmelser for overgivelsen af den pågældende person.
 Artikel 622
 Udsættelse af overgivelsen eller betinget overgivelse
 1. Den fuldbyrdende judicielle myndighed kan efter at have besluttet at fuldbyrde arrestordren udsætte overgivelsen af den eftersøgte, for at vedkommende kan retsforfølges i den fuldbyrdende stat, eller, hvis den eftersøgte allerede er dømt, for at vedkommende på den udstedende stats område kan afsone en straf for en anden overtrædelse end den, der ligger til grund for arrestordren.
 2. I stedet for at udsætte overgivelsen kan den fuldbyrdende judicielle myndighed midlertidigt overgive den eftersøgte til den udstedende stat på betingelser, der skal aftales mellem de fuldbyrdende judicielle myndigheder og de udstedende judicielle myndigheder. Aftalen skal være skriftlig, og betingelserne er bindende for alle myndigheder i den udstedende stat.
 Artikel 623
 Transit
 1. Hver stat tillader transit gennem sit område af en eftersøgt person, der er overgivet, forudsat at staten har modtaget oplysninger om:
 a)
 identiteten og nationaliteten på den person, der er omfattet af en arrestordre
 b)
 eksistensen af en arrestordre
 c)
 lovovertrædelsens


text:
karakter og retlige beskrivelse og
 d)
 omstændighederne ved lovovertrædelsen, herunder tid og sted.
 2. Den stat, på hvis vegne der er indgivet meddelelse i overensstemmelse med artikel 603, stk. 2, således at statsborgere ikke vil blive overgivet, eller at overgivelse kun tillades på visse bestemte vilkår, kan på samme betingelser nægte at give tilladelse til transit af dens egne statsborgere gennem dens område eller underkaste den de samme betingelser.
 3. Staterne udpeger en myndighed, der er ansvarlig for at modtage transitanmodninger og de nødvendige dokumenter samt al anden officiel korrespondance vedrørende transitanmodninger.
 4. Transitanmodningen og de i stk. 1 nævnte oplysninger kan meddeles den myndighed, der er udpeget i medfør af stk. 3, på en hvilken som helst måde, der kan efterlade et skriftligt spor. Transitstaten meddeler sin afgørelse på samme måde.
 5. Dette afsnit finder ikke anvendelse i forbindelse med flyrejser uden planlagt mellemlanding. Finder der imidlertid i forbindelse med en sådan flyrejse en uforudset landing sted, giver den udstedende stat den myndighed, der er udpeget i medfør af stk. 3, de i stk. 1 nævnte oplysninger.
 6. Når en person, der skal udleveres fra et tredjeland til en stat, befinder sig i transit, finder denne artikel tilsvarende anvendelse. Navnlig skal henvisninger til en "arrestordre" betragtes som henvisninger til en "udleveringsanmodning".
 Artikel 624
 Fratrækning af varigheden af varetægtsfængslingen i den fuldbyrdende stat
 1. Den udstedende stat fradrager enhver periode, hvor den eftersøgte har været varetægtsfængslet i forbindelse med fuldbyrdelsen af en arrestordre, i den samlede varighed af den periode, den pågældende skal afsone i den udstedende stat som følge af idømmelsen af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning.
 2. Den fuldbyrdende judicielle myndighed eller den centrale myndighed, der er udpeget i medfør af artikel 605, fremsender samtidig med overgivelsen alle oplysninger om varigheden af den eftersøgtes varetægtsfængsling på grundlag af arrestordren, til den udstedende judicielle myndighed.
 Artikel 625
 Eventuel retsforfølgning for andre lovovertrædelser
 1. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan hver især meddele Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde, at i forhold til andre stater, der er omfattet af samme meddelelse, formodes samtykke at være givet til retsforfølgning, idømmelse af straf eller tilbageholdelse med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en anden frihedsberøvende foranstaltning for andre inden overgivelsen begåede lovovertrædelser end den, for hvilken den pågældende er overgivet, medmindre den fuldbyrdende judicielle myndighed i en konkret sag anfører andet i sin afgørelse om overgivelse.
 2. Bortset fra de i stk. 1 og 3 omhandlede tilfælde kan en person, der er overgivet, ikke retsforfølges, idømmes straf eller på anden måde tilbageholdes for andre inden overgivelsen begåede lovovertrædelser end den, for hvilken den pågældende er overgivet.
 3. Stk. 2 i denne artikel gælder ikke i følgende tilfælde:
 a)
 den pågældende har efter at have haft mulighed for at forlade den stat, han er overgivet til, undladt dette inden for 45 dage efter den endelige løsladelse eller er vendt tilbage til denne medlemsstats område efter at have forladt det
 b)


text:
lovovertrædelsen kan ikke straffes med frihedsberøvelse
 c)
 retsforfølgningen medfører ikke anvendelse af en foranstaltning, der begrænser den pågældendes personlige frihed
 d)
 den pågældende vil blive pålagt en straf eller en foranstaltning, der ikke indebærer frihedsberøvelse, herunder bødestraf eller en anden foranstaltning, der måtte træde i stedet for bøde, også selv om denne straf eller foranstaltning begrænser den pågældendes personlige frihed
 e)
 den pågældende har givet sit samtykke til overgivelse, eventuelt samtidig med at den pågældende har givet afkald på anvendelse af specialitetsreglen, i henhold til artikel 611
 f)
 den pågældende giver efter overgivelsen udtrykkeligt afkald på anvendelse af specialitetsreglen for specifikke lovovertrædelser, der er begået inden overgivelsen; afkaldet skal afgives til den kompetente udstedende judicielle myndighed og føres til protokols i overensstemmelse med den udstedende stats nationale lovgivning; afkaldet skal indhentes på en sådan måde, at det fremgår, at den pågældende har givet det frivilligt og med fuldt kendskab til følgerne; med henblik herpå har den pågældende ret til en advokat og
 g)
 den fuldbyrdende judicielle myndighed, der har overgivet den pågældende, giver sit samtykke i henhold til denne artikels stk. 4.
 4. Anmodningen om samtykke skal indgives til den fuldbyrdende judicielle myndighed med de oplysninger, der er nævnt i artikel 606, stk. 1, og være ledsaget af en oversættelse som omhandlet i artikel 606, stk. 2. Samtykke skal gives, når den lovovertrædelse, for hvilken der er anmodet om samtykke, i sig selv giver anledning til overgivelse i henhold til bestemmelserne i denne afsnit. Samtykke skal nægtes af de grunde, der henvises til i artikel 600, og må ellers kun nægtes af de grunde, der henvises til i artikel 601 eller artikel 602, stk. 2, og 603, stk. 2. Afgørelsen skal træffes senest 30 dage efter modtagelse af anmodningen. I situationer, der er omhandlet i artikel 604, skal den udstedende stat give de deri fastsatte garantier.
 Artikel 626
 Overgivelse eller senere udlevering
 1. Det Forenede Kongerige og Unionen på vegne af en hvilken som helst af dens medlemsstater kan hver især meddele Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde, at i forhold til andre stater, der er omfattet af samme meddelelse, formodes samtykke at være givet til overgivelse af en person til en anden stat end fuldbyrdelsesstaten i henhold til en arrestordre eller en europæisk arrestordre, der er udstedt for en lovovertrædelse, som er begået inden overgivelsen, medmindre den fuldbyrdende judicielle myndighed i en konkret sag anfører andet i sin afgørelse om overgivelse.
 2. En person, der er overgivet til den udstedende stat i henhold til en arrestordre eller en europæisk arrestordre, kan under alle omstændigheder uden den fuldbyrdende medlemsstats samtykke overgives til en anden stat end den fuldbyrdende stat i henhold til en arrestordre eller en europæisk arrestordre, der er udstedt for en lovovertrædelse, som er begået inden overgivelsen, i følgende tilfælde:
 a)
 den eftersøgte har efter at have haft mulighed for at forlade den stat, han er overgivet til, undladt dette inden for 45 dage efter den endelige løsladelse eller er vendt tilbage til denne medlemsstats område efter at


text:
have forladt det
 b)
 den eftersøgte giver sit samtykke til at blive overgivet til en anden stat end den fuldbyrdende stat i henhold til en arrestordre eller europæisk arrestordre; samtykket skal afgives til de kompetente udstedende judicielle myndigheder og føres til protokols i overensstemmelse med den udstedende stats nationale lovgivning; samtykket skal gives på en sådan måde, at det fremgår, at den pågældende frivilligt har givet det med fuldt kendskab til følgerne; med henblik herpå har den eftersøgte person ret til en advokat og
 c)
 den eftersøgte er ikke omfattet af specialitetsreglen i overensstemmelse med artikel 625, stk. 3, litra a), e), f) eller g).
 3. Den fuldbyrdende judicielle myndighed skal give sit samtykke til overgivelsen til en anden stat i overensstemmelse med følgende regler:
 a)
 anmodningen om samtykke skal indgives i overensstemmelse med artikel 607 og være ledsaget af de oplysninger, der er nævnt i artikel 606, stk. 1, og en oversættelse som omhandlet i artikel 606, stk. 2
 b)
 samtykke skal gives, når den lovovertrædelse, for hvilken der er anmodet om samtykke, i sig selv giver anledning til overgivelse i henhold til bestemmelserne i denne aftale
 c)
 afgørelsen skal træffes senest 30 dage efter modtagelse af anmodningen og
 d)
 samtykke skal nægtes af de grunde, der henvises til i artikel 600, og må ellers kun nægtes af de grunde, der henvises til i artikel 601, artikel 602, stk. 2, og artikel 603, stk. 2.
 4. I situationer, der er omhandlet i artikel 604, skal den udstedende stat give de deri fastsatte garantier.
 5. Uanset stk. 1 må en person, der er overgivet i henhold til en arrestordre, ikke udleveres til et tredjeland uden samtykke fra den kompetente myndighed i den stat, der har overgivet den pågældende. Samtykke skal gives i overensstemmelse med de konventioner, som denne stat er bundet af, samt i overensstemmelse med dens nationale lovgivning.
 Artikel 627
 Overgivelse af genstande
 1. Den fuldbyrdende judicielle myndighed skal i overensstemmelse med den fuldbyrdende stats nationale lovgivning og efter anmodning fra den udstedende judicielle myndighed, eller på eget initiativ, beslaglægge og overgive genstande:
 a)
 som er påkrævede som bevismateriale, eller
 b)
 som den eftersøgte har erhvervet som resultat af lovovertrædelsen.
 2. De i stk. 1 nævnte genstande skal udleveres, selv om arrestordren ikke kan fuldbyrdes på grund af den eftersøgtes død eller undvigelse.
 3. Hvis de i stk. 1 nævnte genstande beslaglægges eller konfiskeres på den fuldbyrdende stats område, kan denne stat i forbindelse med verserende strafforfølgning midlertidigt tilbageholde eller udlevere dem til den udstedende stat på betingelse af, at de senere tilbageleveres.
 4. Enhver rettighed, som den fuldbyrdende stat eller tredjemand måtte have over de i stk. 1 nævnte genstande, bevares. Hvis der findes sådanne rettigheder, skal den udstedende stat straks efter retsforfølgningen vederlagsfrit tilbagelevere genstandene til den fuldbyrdende stat.
 Artikel 628
 Udgifter
 1. Den fuldbyrdende stat afholder de udgifter på sit område, der følger af fuldbyrdelsen af en arrestordre.
 2. Alle andre udgifter afholdes af den udstedende stat.
 Artikel 629
 Forholdet til andre juridiske instrumenter
 1. Dette


text:
afsnit træder fra datoen for denne aftales ikrafttræden i stedet for de tilsvarende bestemmelser i følgende konventioner, der finder anvendelse på udlevering mellem Det Forenede Kongerige på den ene side og medlemsstaterne på den anden side, med forbehold af deres anvendelse i forholdet mellem stater og tredjelande:
 a)
 den europæiske konvention om udlevering, udfærdiget i Paris den 13. december 1957, med tilhørende tillægsprotokoller og
 b)
 den europæiske konvention om bekæmpelse af terrorisme for så vidt angår udlevering.
 2. I det omfang de i stk. 1 omhandlede konventioner finder anvendelse på staternes territorier eller på territorier, hvis udenrigsanliggender varetages af en stat, og på hvilke dette afsnit ikke finder anvendelse, regulerer de pågældende konventioner fortsat forbindelserne mellem disse territorier og de øvrige stater.
 Artikel 630
 Gennemgang af meddelelser
 Når parterne i fællesskab gennemgår dette afsnit, jf. artikel 691, stk. 1, skal parterne også overveje nødvendigheden af at opretholde de underretninger, der er indgivet i henhold til artikel 599, stk. 4, artikel 602, stk. 2, og artikel 603, stk. 2. Hvis de underretninger, der er omhandlet i artikel 603, stk. 2, ikke fornys, udløber de fem år efter datoen for denne aftales ikrafttræden. De i artikel 603, stk. 2, omhandlede meddelelser kan kun fornys eller udfærdiges på ny inden for de tre måneder, der går forud for femårsdagen for denne aftales ikrafttræden, og derefter hvert femte år, forudsat at betingelserne i artikel 603, stk. 2, er opfyldt på det pågældende tidspunkt.
 Artikel 631
 Igangværende arrestordrer i tilfælde af ikkeanvendelse
 Uanset artikel 526, artikel 692 og artikel 693 finder bestemmelserne i dette afsnit anvendelse på arrestordrer, hvor den eftersøgte er blevet anholdt inden ikkeanvendelsen af dette afsnit, med henblik på fuldbyrdelse af en arrestordre, uanset om den fuldbyrdende judicielle myndighed har truffet afgørelse om, hvorvidt den eftersøgte person skal forblive varetægtsfængslet eller midlertidigt løslades.
 Artikel 632
 Anvendelse på eksisterende europæiske arrestordrer
 Dette afsnit finder anvendelse på europæiske arrestordrer, der er udstedt i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA (81) af en stat inden overgangsperiodens udløb, hvis den eftersøgte ikke er blevet anholdt med henblik på fuldbyrdelse inden overgangsperiodens udløb.
 AFSNIT VIII
 GENSIDIG BISTAND
 Artikel 633
 Formål
 1. Formålet med dette afsnit er at supplere bestemmelserne og lette anvendelsen mellem medlemsstaterne på den ene side og Det Forenede Kongerige på den anden side af:
 a)
 den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager, udfærdiget i Strasbourg den 20. april 1959, "den europæiske konvention om gensidig retshjælp"
 b)
 tillægsprotokollen til den europæiske konvention om gensidig retshjælp, udfærdiget i Strasbourg den 17. marts 1978 og
 c)
 den 2. tillægsprotokol til den europæiske konvention om gensidig retshjælp, udfærdiget i Strasbourg den 8. november 2001.
 2. Dette afsnit berører ikke bestemmelserne i afsnit IX, som har forrang for dette afsnit.
 Artikel 634
 Definition af kompetent myndighed
 I dette afsnit forstås ved "kompetent myndighed" enhver myndighed, der har kompetence til at sende eller modtage anmodninger om gensidig bistand i overensstemmelse med bestemmelserne i den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, og som defineret af staterne i deres respektive


text:
erklæringer til Europarådets generalsekretær. "Kompetent myndighed" omfatter også EU-organer, der er underrettet i overensstemmelse med artikel 690, stk. 7, litra d); bestemmelserne i dette afsnit finder tilsvarende anvendelse på sådanne EU-organer.
 Artikel 635
 Formular til anmodning om gensidig bistand
 1. Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde udarbejder en standardformular til anmodninger om gensidig bistand ved at vedtage et bilag til denne aftale.
 2. Hvis Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde har vedtaget en afgørelse i henhold til stk. 1, skal anmodningerne om gensidig bistand fremsættes ved hjælp af standardformularen.
 3. Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde kan om nødvendigt ændre standardformularen til anmodninger om gensidig bistand.
 Artikel 636
 Betingelser for anmodning om gensidig bistand
 1. Den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat kan kun fremsætte en anmodning om gensidig bistand, hvis den finder det godtgjort, at følgende betingelser er opfyldt:
 a)
 anmodningen er nødvendig og står i et rimeligt forhold til formålet med retssagen under hensyntagen til den mistænktes eller tiltaltes rettigheder og
 b)
 der kunne være blevet udstedt kendelse om den eller de efterforskningsforanstaltninger, der er anført i anmodningen, under samme omstændigheder i en lignende national sag.
 2. Den bistandssøgte stat kan konsultere den bistandssøgende stat, hvis den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat er af den opfattelse, at betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt. Efter konsultationen kan den bistandssøgende stats kompetente myndighed beslutte at trække anmodningen om gensidig bistand tilbage.
 Artikel 637
 Benyttelse af alternative efterforskningsforanstaltninger
 1. Hvor det er muligt, skal den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat overveje at anvende en anden efterforskningsforanstaltning end den foranstaltning, der er fastsat i anmodningen om gensidig bistand, hvis:
 a)
 efterforskningsforanstaltningen i anmodningen ikke findes i henhold til lovgivningen i den bistandssøgte stat eller
 b)
 efterforskningsforanstaltningen i anmodningen ikke ville være tilgængelig i en lignende national sag.
 2. Uden at det berører de begrundelser for afslag, der er tilgængelige i henhold til den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil og i henhold til artikel 639, finder nærværende artikels stk. 1 ikke anvendelse på følgende efterforskningsforanstaltninger, der altid skal være tilgængelige i henhold til den bistandssøgte stats lovgivning:
 a)
 fremskaffelse af oplysninger fra politiets eller de judicielle myndigheders databaser, som den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat har direkte adgang til inden for rammerne af straffesager
 b)
 afhøring af vidner, eksperter, ofre, mistænkte eller tiltalte eller tredjemand på den bistandssøgte stats område
 c)
 enhver ikkeindgribende efterforskningsforanstaltning som defineret i den bistandssøgte stats lovgivning og
 d)
 identificering af personer, der har abonnement på et bestemt telefonnummer eller en bestemt IP-adresse.
 3. Den bistandssøgte stats kompetente myndighed kan også anvende en anden efterforskningsforanstaltning end den foranstaltning, der er anført i anmodningen om gensidig bistand, hvis den efterforskningsforanstaltning, som den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat har valgt, ville føre til samme resultat med mindre indgribende midler, end den efterforskningsforanstaltning, der er anført i anmodningen.
 4. Hvis den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat beslutter at anvende en anden foranstaltning end den, der er anført i anmodningen, jf. stk. 1 og


text:
3, skal den først underrette den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat, som kan beslutte at trække anmodningen tilbage eller supplere den.
 5. Hvis den efterforskningsforanstaltning, der anføres i anmodningen, ikke findes i henhold til lovgivningen i den bistandssøgte stat eller ikke ville være tilgængelig i en lignende national sag, og hvis der ikke findes nogen anden efterforskningsforanstaltning, der kan give samme resultat som den ønskede efterforskningsforanstaltning, underretter den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat om, at det ikke har været muligt at yde den ønskede bistand.
 Artikel 638
 Pligt til underretning
 Den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat underretter straks den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat på en hvilken som helst måde, hvis:
 a)
 det er umuligt at efterkomme anmodningen om gensidig bistand, fordi anmodningen er ufuldstændig eller åbenlyst ukorrekt, eller
 b)
 den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat i forbindelse med fuldbyrdelsen af anmodningen om gensidig bistand uden yderligere forespørgsler finder, at det kan være hensigtsmæssigt at gennemføre efterforskningsmæssige foranstaltninger, som ikke oprindeligt var planlagt, eller som ikke kunne præciseres, da anmodningen om gensidig bistand blev indgivet, for at gøre det muligt for den bistandssøgende stats kompetente myndighed at træffe yderligere foranstaltninger i den konkrete sag.
 Artikel 639
 Forbud mod dobbelt strafforfølgning (ne bis in idem)
 I tillæg til de begrundelser for afslag, der er anført i den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, kan gensidig bistand afslås med begrundelse i, at den person, for hvem der anmodes om bistand, og som er genstand for strafferetlig efterforskning, retsforfølgning eller andre procedurer, herunder retssager, i den bistandssøgende stat, er blevet endeligt dømt af en anden stat for de samme forhold, forudsat at en sanktion, hvis den er blevet pålagt, er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet eller ikke længere kan fuldbyrdes i henhold til domsstatens lovgivning.
 Artikel 640
 Tidsfrister
 1. Den bistandssøgte stat træffer afgørelse om fuldbyrdelse af anmodningen om gensidig bistand snarest muligt, og under alle omstændigheder senest 45 dage efter modtagelsen af anmodningen, og underretter den bistandssøgende stat om sin afgørelse.
 2. En anmodning om gensidig bistand indgives hurtigst muligt, og under alle omstændigheder senest 90 dage efter den i denne artikels stk. 1 omhandlede afgørelse eller efter den konsultation, der er omhandlet i artikel 636, stk. 2.
 3. Hvis det i anmodningen om gensidig bistand er angivet, at der på grund af proceduremæssige frister, lovovertrædelsens alvor eller andre særligt hastende omstændigheder er nødvendigt med en kortere frist end den, der er fastsat i stk. 1 eller 2, eller hvis det i anmodningen er angivet, at en foranstaltning til gensidig bistand skal gennemføres på en bestemt dato, tager den bistandssøgte stat så vidt muligt hensyn til dette krav.
 4. Hvis der anmodes om gensidig bistand for at træffe midlertidige foranstaltninger i henhold til artikel 24 i anden tillægsprotokol til den europæiske konvention om gensidig retshjælp, træffer den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat afgørelse om den midlertidige foranstaltning og underretter den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat


text:
om denne afgørelse snarest muligt efter modtagelsen af anmodningen. Inden ophævelse af nogen midlertidig foranstaltning, der er truffet i henhold til denne artikel, giver den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat, når det er muligt, den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat lejlighed til at begrunde en videreførelse af foranstaltningen.
 5. Hvis fristen, der er fastsat i stk. 1 eller 2, eller fristen eller den specifikke dato, der er fastsat i stk. 3, ikke kan overholdes i et specifikt tilfælde, eller hvis afgørelsen om at træffe midlertidige foranstaltninger i henhold til stk. 4 forsinkes, underretter den kompetente myndighed i den bistandssøgte stat straks og på en hvilken som helst måde den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat om grundene til forsinkelsen og konsulterer den kompetente myndighed i den bistandssøgende stat om en passende tidsplan for efterkommelse af anmodningen om gensidig bistand.
 6. De frister, der er fastsat i denne artikel, finder ikke anvendelse, hvis anmodningen om gensidig bistand fremsættes i forbindelse med nogen af følgende strafbare handlinger eller overtrædelser, der falder ind under anvendelsesområdet for den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, som defineret i den bistandssøgende stats lovgivning:
 a)
 hastighedsoverskridelser, hvis en anden person ikke blev kvæstet eller døde, og hvis overskridelsen ikke var signifikant
 b)
 kørsel uden sikkerhedssele
 c)
 fremkørsel mod rødt lys eller et andet obligatorisk stopsignal
 d)
 kørsel uden styrthjelm eller
 e)
 kørsel i en forbudt bane (f.eks. forbudt brug af en nødbane, en kørebane forbeholdt offentlig transport eller en på grund af vejarbejde lukket kørebane).
 7. Specialudvalget om Retshåndhævelse og Retligt Samarbejde overvåger anvendelsen af stk. 6. Det forpligter sig til at fastsætte frister for de anmodninger, som stk. 6 finder anvendelse på, senest tre år efter denne aftales ikrafttræden under hensyntagen til antallet af anmodninger. Det kan også beslutte, at stk. 6 ikke længere finder anvendelse.
 Artikel 641
 Fremsendelse af anmodninger om gensidig bistand
 1. Foruden de kommunikationskanaler, der foreligger i henhold til den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, kan anmodninger om gensidig bistand også sendes direkte af anklagemyndighederne i Det Forenede Kongerige til medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvis direkte fremsendelse er fastsat i henhold til de respektive bestemmelser.
 2. Ud over de kommunikationskanaler, der foreligger i henhold til den europæiske konvention om gensidig retshjælp og protokollerne hertil, kan enhver anmodning om gensidig retshjælp samt meddelelser uden forudgående anmodning i hastetilfælde videregives via Europol eller Eurojust i overensstemmelse med bestemmelserne i de respektive afsnit i denne aftale.
 Artikel 642
 Fælles efterforskningshold
 Hvis staters kompetente myndigheder opretter et fælles efterforskningshold, underlægges forholdet mellem medlemsstaterne i det fælles efterforskningshold EU-retten, uanset det retsgrundlag, der henvises til i aftalen om oprettelse af et fælles efterforskningshold.
 AFSNIT IX
 UDVEKSLING AF STRAFFEREGISTEROPLYSNINGER
 Artikel 643
 Formål
 1. Formålet med dette afsnit er at muliggøre udveksling mellem medlemsstaterne på den ene side og Det Forenede Kongerige på den anden side af oplysninger fra strafferegistret.
 2. I forbindelserne mellem Det Forenede Kongerige og medlemsstaterne er formålet med bestemmelserne i dette afsnit:
 a)
 at supplere artikel 13 og artikel


text:
22, stk. 2, i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager og tillægsprotokollerne hertil af 17. marts 1978 og 8. november 2001 og
 b)
 at erstatte artikel 22, stk. 1, i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager som suppleret af artikel 4 i tillægsprotokollen af 17. marts 1978.
 3. I forbindelserne mellem medlemsstaterne på den ene side og Det Forenede Kongerige på den anden side giver hver part afkald på at påberåbe sig deres forbehold over for artikel 13 i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager og artikel 4 i tillægsprotokollen hertil af 17. marts 1978.
 Artikel 644
 Definitioner
 I dette afsnit forstås ved:
 a)
 "straffedom": enhver endelig afgørelse truffet af en straffedomstol over for en fysisk person i forbindelse med en strafbar handling, for så vidt afgørelsen indlæses i domsstatens strafferegister
 b)
 "straffesag": fasen før retssagen, selve retssagen og fuldbyrdelsen af straffedommen
 c)
 "strafferegister": det eller de nationale registre, der indeholder oplysninger om afsagte domme i henhold til national ret.
 Artikel 645
 Centralmyndigheder
 Hver stat udpeger en eller flere centrale myndigheder, der har kompetence til at udveksle oplysninger fra strafferegisteret i henhold til dette afsnit og til de udvekslinger, der henvises til i artikel 22, stk. 2, i den europæiske konvention om gensidig retshjælp i straffesager.
 Artikel 646
 Underretninger
 1. Hver stat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det i forbindelse med alle domme, der afsiges på dens område, ved overførslen til det nationale strafferegister anføres, hvilken nationalitet eller hvilke nationaliteter domfældte har, hvis vedkommende er statsborger i en anden stat.
 2. Den centrale myndighed i hver stat underretter den centrale myndighed i enhver anden stat om alle straffedomme afsagt på dens område over for sidstnævnte stats statsborgere samt om eventuelle efterfølgende ændringer eller sletninger af oplysninger, der er indeholdt i strafferegistret, således som de er registreret i strafferegistret. Staternes centrale myndigheder meddeler hinanden disse oplysninger mindst én gang om måneden.
 3. Hvis en stats centrale myndighed bliver opmærksom på, at en dømt person er statsborger i to eller flere andre stater, overfører den de relevante oplysninger til hver af disse stater, selv om den dømte er statsborger i den stat, på hvis område den pågældende er blevet dømt.
 Artikel 647
 Opbevaring af domme
 1. Hver stats centrale myndighed opbevarer alle de oplysninger, der er meddelt i henhold til artikel 646.
 2. Den centrale myndighed i hver stat sikrer, at der foretages en identisk ændring eller sletning af de oplysninger, der er opbevaret i overensstemmelse med denne artikels stk. 1, hvis der sker en efterfølgende ændring eller sletning i henhold til artikel 646, stk. 2.
 3. Hver stats centrale myndighed sikrer, at kun oplysninger, som er blevet ajourført i overensstemmelse med denne artikels stk. 2, stilles til rådighed, når de besvarer anmodninger i henhold til artikel 648.
 Artikel 648
 Anmodninger om oplysninger
 1. Hvis der anmodes om oplysninger fra en stats strafferegister på nationalt plan til brug for en straffesag mod en person eller med andet formål end en straffesag, kan den


text:
centrale myndighed i denne stat i overensstemmelse med national ret sende en anmodning til den centrale myndighed i en anden stat om udskrift af oplysninger og tilknyttede data fra strafferegistret.
 2. Hvis en person anmoder den centrale myndighed i en anden stat end den stat, hvori den pågældende person er statsborger, om oplysninger fra sit eget strafferegister, indgiver den pågældende centrale myndighed en anmodning til den centrale myndighed i den stat, hvori den pågældende person er statsborger, om oplysninger og tilknyttede data fra strafferegistret med henblik på at indsætte sådanne oplysninger og tilknyttede data i den udskrift, som den pågældende modtager.
 Artikel 649
 Svar på anmodninger
 1. Den anmodede stats centrale myndighed sender svar på anmodninger om oplysninger til den centrale myndighed i den anmodende stat snarest muligt og under alle omstændigheder inden for en frist på tyve arbejdsdage fra den dato, hvor anmodningen blev modtaget.
 2. Den centrale myndighed i hver stat skal svare på anmodninger, der fremsættes til andre formål end en straffesag i overensstemmelse med national ret.
 3. Uanset stk. 2 skal staterne, når de besvarer anmodninger med henblik på rekruttering til professionelle eller organiserede frivillige aktiviteter, der indebærer direkte og regelmæssig kontakt med børn, medtage oplysninger om eksistensen af straffedomme for lovovertrædelser, der vedrører seksuelt misbrug eller seksuel udnyttelse af børn, børnepornografi, hvervning af børn til seksuelle formål, herunder tilskyndelse, medvirken til eller forsøg på at begå en af disse strafbare handlinger, samt oplysninger om udelukkelse fra at udøve aktiviteter, der indebærer direkte og regelmæssig kontakt med børn, som følge af sådanne straffedomme.
 Artikel 650
 Kommunikationskanal
 Udveksling mellem stater af oplysninger fra strafferegistret finder sted elektronisk i overensstemmelse med de tekniske og proceduremæssige specifikationer, der er fastsat i bilag 44.
 Artikel 651
 Betingelser for anvendelsen af personoplysninger
 1. Hver stat må kun anvende personoplysninger modtaget som svar på sin anmodning i henhold til artikel 649 til de formål, hvortil de blev anmodet.
 2. Hvis der er anmodet om oplysninger til andre formål end en straffesag, kan den anmodende stat anvende de personoplysninger, der modtages i henhold til artikel 649, i overensstemmelse med sin nationale lovgivning og kun inden for de grænser, som den anmodede stat har fastsat i formularen i kapitel 2 i bilag 44.
 3. Uanset denne artikels stk. 1 og 2 kan den anmodende stat anvende personoplysninger, der videregives af en stat som svar på en anmodning i henhold til artikel 649, til at forebygge en umiddelbar og alvorlig trussel mod den offentlige sikkerhed.
 4. Hver stat sikrer, at deres centrale myndigheder ikke videregiver personoplysninger, der er indberettet i henhold til artikel 646, til myndigheder i tredjelande, medmindre følgende betingelser er opfyldt:
 a)
 personoplysningerne videregives kun under hensyn til sagens konkrete omstændigheder
 b)
 personoplysningerne videregives til myndigheder, hvis funktioner er direkte forbundet med de formål, hvortil personoplysningerne videregives i henhold til litra c), i dette stykke
 c)
 personoplysningerne videregives kun, hvis det er nødvendigt:
 i)
 med henblik på straffesager
 ii)
 til andre formål end straffesager eller
 iii)
 for at forebygge en umiddelbar og alvorlig


text:
trussel mod den offentlige sikkerhed
 d)
 personoplysningerne må kun anvendes af det anmodende tredjeland til de formål, hvortil der blev anmodet om oplysningerne, og inden for de grænser, der er fastsat af den stat, der meddelte personoplysningerne i henhold til artikel 646 og
 e)
 personoplysningerne videregives kun, hvis den centrale myndighed efter at have vurderet alle omstændighederne i forbindelse med videregivelsen af personoplysningerne til tredjelandet konkluderer, at der foreligger passende garantier til beskyttelse af personoplysningerne.
 2. Denne artikel finder ikke anvendelse på personoplysninger, der er indhentet af en stat i henhold til dette afsnit, og som har oprindelse i den pågældende stat.
 AFSNIT X
 BEKÆMPELSE AF HVIDVASKNING AF PENGE OG AF FINANSIERING AF TERRORISME
 Artikel 652
 Formål
 Formålet med dette afsnit er at støtte og styrke Unionens og Det Forenede Kongeriges foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme.
 Artikel 653
 Foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme
 1. Parterne er enige om at støtte internationale bestræbelser på at forebygge og bekæmpe hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme. Parterne erkender, at der er behov for at samarbejde om at forhindre, at deres finansielle systemer bruges til at hvidvaske indtægter fra kriminel aktivitet, f.eks. ulovlig narkotikahandel og korruption, og for at bekæmpe finansiering af terrorisme.
 2. Parterne udveksler relevante oplysninger inden for deres respektive retlige rammer, hvis det er relevant.
 3. Parterne opretholder hver især en omfattende ordning til bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme og gennemgår regelmæssigt behovet for at forbedre denne ordning under hensyntagen til principperne og målene i henstillingerne fra Den Finansielle Aktionsgruppe.
 Artikel 654
 Gennemsigtighed i reelt ejerskab for virksomheder og andre juridiske enheder
 1. I denne artikel forstås ved:
 a)
 "reel ejer": enhver fysisk person, som i forhold til en selskabsenhed og i overensstemmelse med partens love og forskrifter:
 i)
 udøver eller har ret til at udøve endelig kontrol over forvaltningen af enheden
 ii)
 i sidste ende ejer eller direkte eller indirekte kontrollerer mere end 25 % af stemmerettighederne eller aktierne eller andre ejerandele i enheden, uden at dette berører hver parts ret til at fastsætte en lavere procentsats eller
 iii)
 på anden måde kontrollerer eller har ret til at kontrollere enheden.
 For så vidt angår juridiske enheder såsom stiftelser, en "Anstalt" eller partnerskaber med begrænset ansvar har hver part ret til at fastsætte lignende kriterier for identifikation af den reelle ejer eller, hvis de vælger det, at anvende definitionen i artikel 655, stk. 1, litra a), under hensyntagen til sådanne enheders form og struktur.
 For så vidt angår andre retlige enheder, der ikke er nævnt ovenfor, tager hver part hensyn til sådanne enheders forskellige former og strukturer og til den grad af risici for hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, der er forbundet med sådanne enheder, med henblik på at fastlægge passende gennemsigtighedsniveauer for reelt ejerskab.
 b)
 "grundlæggende oplysninger om en reel ejer": den reelle ejers navn, fødselsmåned og fødselsår, bopælsland og nationalitet samt arten og omfanget af de