text:
variable ventilindstillinger (VVT) og/eller kontrolsystemer øges, hvis komponenten beordres til at fungere (f.eks. beordres »on«, »open«, »closed«, »locked« osv.) to eller flere gange i løbet af kørecyklussen eller i 10 s eller derover (det der først indtræder).
 For nedenstående overvågningsenheder øges nævneren/nævnerne med én, såfremt kravene i dette punkt er opfyldt i løbet af mindst én kørecyklus, og der er opnået mindst 800 kumulative kilometer køretøjsdrift, siden nævneren sidst blev øget:
 i)
 dieseloxidationskatalysator
 ii)
 dieselpartikelfilter.
 7.3.3.
 For hybride køretøjer, køretøjer, der anvender alternative anordninger eller strategier til motorstart (f.eks. integreret starter og generatorer), eller køretøjer, der anvender alternative brændstoffer (f.eks. enkeltbrændstofkøretøjer, dobbeltbrændstofkøretøjer eller blandingsbrændstofkøretøjer), kan fabrikanten anmode om godkendelsesmyndighedens tilladelse til at anvende alternative kriterier for forøgelsen af nævner i stedet for de kriterier, der er fastsat i dette punkt. Godkendelsesmyndigheden skal generelt ikke tillade alternative kriterier for køretøjer, hvor motoren kun stoppes, når køretøjet befinder sig i eller i nærheden af tomgang eller standsning. Godkendelsesmyndighedens godkendelse af alternative kriterier bygger på en vurdering af de alternative kriteriers ækvivalens med hensyn til at bestemme omfanget af køretøjsdrift i forhold til den traditionelle måling af kørsel i henhold til kriterierne i dette punkt.
 7.4. Tændingscyklustælling (Ignition Cycle Counter)
 7.4.1.
 Tændingscyklustællingen angiver antallet af tændingscyklusser, som køretøjet har været udsat for. Tændingscyklustællingen kan ikke øges mere end én gang pr. kørecyklus.
 7.5. Generel nævner
 7.5.1.
 Den generelle nævner er en tælling af det antal gange, et køretøj har været i drift. Den øges inden for 10 s, såfremt følgende kriterier er opfyldt i løbet af en enkelt kørecyklus:
 a)
 Den kumulative tid siden motorstart er mindst 600 s ved en højde på højst 2 440 m over havets overflade og ved en omgivelsestemperatur på mindst –7 °C.
 b)
 Den kumulative køretøjsdrift ved mindst 40 km/h forekommer i mindst 300 s ved en højde på højst 2 440 m over havets overflade og ved en omgivelsestemperatur på mindst –7 °C.
 c)
 Kontinuerlig køretøjsdrift ved tomgang (dvs. at føreren har sluppet speederen og køretøjets hastighed er højst 1,6 km/h) i mindst 30 s ved en højde på højst 2 440 m over havets overflade og en omgivelsestemperatur på mindst –7 °C.
 7.6. Rapportering om og forøgelse af tællinger
 7.6.1.
 OBD-systemet skal i henhold til specifikationerne i ISO 15031-5 rapportere om tændingscyklustællingen og den generelle nævner samt separate tællere og nævnere for nedenstående overvågningsenheder, hvis deres tilstedeværelse kræves i henhold til dette bilag:
 a)
 katalysatorer (hver sektion rapporteres separat)
 b)
 lambdasonder/udstødningsgassensorer, herunder sekundære lambdasonder (hver sensor skal rapporteres separat)
 c)
 fordampningssystem
 d)
 EGR-system
 e)
 VVT-system
 f)
 sekundærluftsystem
 g)
 partikelfilter
 h)
 NOx-efterbehandlingssystem (f.eks. Nox-absorber, Nox-reagens/katalysatorsystem)
 i)
 Kontrolsystemer for ladetryk.
 7.6.2.
 For specifikke komponenter eller systemer, der har flere overvågningsenheder, der i henhold til dette punkt skal rapporteres om (f.eks. lambdasonde i sektion 1 kan have flere overvågningsenheder for sensorrespons eller andre sensorkarakteristika), skal OBD-systemet foretage separat registrering af tællere og nævnere for hver af de specifikke overvågningsenheder og kun rapportere om den tilsvarende tæller og nævner for den specifikke overvågningsenhed, der har det laveste numeriske forhold.


text:
Hvis to eller flere specifikke overvågningsenheder har samme numeriske forhold, skal den tilsvarende tæller og nævner for den specifikke overvågningsenhed, der har den højeste nævner, rapporteres for den specifikke komponent.
 7.6.3.
 Alle tællinger, der øges, skal øges med heltal.
 7.6.4.
 Minimumsværdien af hver tælling er 0, og maksimumsværdien skal være mindst 65 535, uanset andre krav om standardiseret lagring i og rapportering fra OBD-systemet.
 7.6.5.
 Hvis enten tælleren eller nævneren for en specifik overvågningsenhed når sin maksimumsværdi, skal begge tællinger for denne specifikke overvågningsenhed divideres med to, inden de øges igen i henhold til punkt 3.2 og 3.3. Hvis tændingscyklustællingen eller den generelle nævner når maksimumsværdien, skal den pågældende tælling skifte til 0 ved den næste forøgelse i henhold til henholdsvis punkt 3.4 og 3.5.
 7.6.6.
 Hver tælling skal kun nulstilles, når der sker nulstilling af en ikke-flygtig hukommelse (f.eks. omprogrammering osv.), eller hvis tallene lagres i en »keep-alive«-hukommelse (KAM), når KAM er tabt på grund af en strømafbrydelse i kontrolmodulet (f.eks. frakoblet batteri osv.).
 7.6.7.
 Fabrikanten skal træffe foranstaltninger for at sikre, at værdierne af tæller og nævner ikke kan nulstilles eller ændres, undtagen i de situationer, der udtrykkeligt er beskrevet i dette punkt.
 7.7. Afbrydelse af tællere, nævnere og den generelle nævner
 7.7.1.
 OBD-systemet skal senest 10 s efter detekteringen af en funktionsfejl, der afbryder en overvågningsenhed, der skal opfylde overvågningskravene i dette bilag (dvs. at en indkommende eller bekræftet kode er lagret), afbryde enhver yderligere forøgelse af den tilsvarende tæller og nævner for hver overvågningsenhed, der er afbrudt. Når funktionsfejlen ikke længere detekteres (dvs. at den indkommende kode slettes ved »selvrensning« eller en scanner-kommando), genoptages forøgelsen af alle tilsvarende tællere og nævnere inden for 10 s.
 7.7.2.
 OBD-systemet skal senest 10 s efter starten af en kraftudtagsoperation (PTO), der afbryder en overvågningsenhed, som skal opfylde overvågningskravene i dette bilag, afbryde enhver yderligere forøgelse af den tilsvarende tæller og nævner for hver overvågningsenhed, der er afbrudt. Når PTO-operationen afsluttes, genoptages forøgelsen af alle tilsvarende tællere og nævnere inden for 10 sekunder.
 7.7.3.
 OBD-systemet skal afbryde yderligere forøgelse af tæller og nævner for en specifik overvågningsenhed inden for 10 s, hvis en funktionsfejl i enhver komponent, der anvendes til at bestemme kriteriet inden for definitionen af den specifikke overvågningsenheds nævner (f.eks. hastighed, temperatur, højde, tomgang, motorkoldstart eller driftstid), er blevet detekteret, og den tilsvarende indkommende fejlkode er blevet lagret. Forøgelsen af tæller og nævner skal starte igen inden for 10 s, når funktionsfejlen ikke længere er til stede (f.eks. den indkommende kode er slettet ved »selvrensning« eller en scanner-kommando).
 7.7.4.
 OBD-systemet skal afbryde yderligere forøgelse af den generelle nævner inden for 10 s, hvis en funktionsfejl i enhver komponent, der anvendes til at bestemme, om kriteriet i punkt 3.5 er opfyldt (f.eks. hastighed, temperatur, højde, tomgang eller driftstid), er blevet detekteret, og den tilsvarende indkommende fejlkode er blevet lagret. Forøgelsen af den generelle nævner må ikke deaktiveres af andre årsager. Forøgelsen af den generelle nævner skal starte igen inden for 10 s, når funktionsfejlen ikke længere er til stede

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
(f.eks. den indkommende kode er slettet ved »selvrensning« eller en scanner-kommando).
 Tillæg 2
 Væsentlige karakteristika for køretøjsfamilien
 1. Parametre, der er bestemmende for OBD-familien
 En »OBD-familie« er en af fabrikanten foretaget gruppering af køretøjer, der som følge af deres konstruktion forventes at have ensartede egenskaber, hvad angår emission og OBD-system. Hver motor i denne familie skal opfylde kravene i denne forordning.
 Egendiagnosefamilien kan bestemmes ud fra grundlæggende konstruktionsparametre, der skal være fælles for køretøjer i familien. I visse tilfælde kan parametrene gribe ind i hinanden. Dette må også tages i betragtning for at sikre, at kun køretøjer med ensartede egenskaber hvad angår emission fra udstødningen. medtages i en egendiagnosefamilie.
 2. Med henblik herpå anses de køretøjstyper, hvis parametre er beskrevet nedenfor, for at tilhøre samme kombination af motor-/emissionsbegrænsnings-/egendiagnosesystem.
 Motor:
 a)
 forbrændingsproces (henholdsvis styret tænding, kompressionstænding, totakts, firtakts, rotations)
 b)
 brændstoftilførsel (f.eks. enkeltpunkt eller flerpunktsindsprøjtning)
 c)
 brændstoftype (f.eks. benzin, diesel, blandingsbrændstoffer med benzin/ethanol, blandingsbrændstoffer med diesel/biodiesel, NG/biomethan, LPG, dobbeltbrændstoffer med benzin/NG/biomethan, dobbeltbrændstoffer benzin/LPG).
 Emissionsbegrænsningssystem:
 a)
 katalysatortype (oxiderende, 3-vejs, opvarmet, SCR, andet)
 b)
 partikelfiltertype
 c)
 sekundær lufttilførsel (med eller uden)
 d)
 udstødningsrecirkulation (med eller uden).
 Egendiagnosesystemets komponenter og virkemåde:
 de metoder, som anvendes til overvågning af funktioner ved hjælp af egendiagnosesystemet, til at detektere fejl og angive fejl over for føreren af køretøjet.
 BILAG 12
 MEDDELELSE AF ECE-TYPEGODKENDELSE AF KØRETØJ, DER ANVENDER LPG ELLER NG/BIOMETHAN SOM BRÆNDSTOF
 1. INDLEDNING
 Dette bilag indeholder de særlige godkendelseskrav ved prøvning af køretøjer, som kører på LPG eller NG/biomethan eller kan køre på enten blyfri benzin eller LPG eller NG/biomethan, for så vidt angår prøvning på LPG eller NG/biomethan.
 For LPG og NG/biomethan er der stor variation i sammensætningen af det brændstof, som findes på markedet, hvilket kræver, at brændstofsystemet skal kunne tilpasse brændstoftilførslen efter sammensætningen. For at demonstrere denne evne skal køretøjet prøves i type I-prøve på to ekstreme referencebrændstoffer og brændstofsystemets selvtilpasningsevne godtgøres. I alle tilfælde, hvor brændstofsystemets selvtilpasningsevne er godtgjort for et køretøj, kan det pågældende køretøj anses for stamkøretøj for en familie. Køretøjer, som opfylder kravene til medlemmer i den pågældende familie og er monteret med samme brændstofsystem, behøver kun prøves på ét brændstof.
 2. DEFINITIONER
 I dette bilag forstås ved:
 »Familie«: en gruppe køretøjstyper, der anvender LPG, NG/biomethan, og som er identificeret ved et stamkøretøj.
 »Stamkøretøj«: et køretøj, som er udvalgt til påvisning af brændstofsystemets selvtilpasningsevne, og som medlemmerne af familien sammenholdes med. I en familie kan der være flere end et stamkøretøj.
 2.2. Et »medlem af familien«:
 2.2.1.
 Et »medlem af familien«: et køretøj, der har følgende væsentlige specifikationer til fælles med stamkøretøjet (-køretøjerne):
 a)
 Det fremstilles af samme fabrikant.
 b)
 Det er underkastet samme emissionsgrænseværdier.
 c)
 Hvis gasbrændstofsystemet er centralt styret for hele motoren:
 Den attesterede effekt er mellem 0,7 og 1,15 gange stamkøretøjets.
 Hvis gasbrændstofsystemet har separat brændstofdosering til hver cylinder:
 Den attesterede effekt pr. cylinder er mellem 0,7 og 1,15 gange stamkøretøjets.
 d)
 Hvis det er udstyret med katalysator, har køretøjet samme type katalysator, f.eks. 3-vejs, oxidations- eller NOx-katalysator.
 e)
 Køretøjets gasbrændstofsystem (herunder trykregulatoren) er fra samme


text:
systemfabrikant og af samme type: indsugning, gastilførsel (single-point, multipoint), væsketilførsel (single-point, multipoint).
 f)
 Gasbrændstofsystemet reguleres af en elektronisk styreenhed af samme type, med samme tekniske specifikationer og med samme programmeringsprincipper og reguleringsstrategi. Køretøjet kan have en ekstra motorstyreenhed i forhold til stamkøretøjet, såfremt styreenheden kun anvendes til at kontrollere injektorerne, supplerende afskæringsventiler og datafangst fra supplerende sensorer.
 2.2.2.
 For krav c) gælder følgende: I tilfælde, hvor det demonstreres, at to gasdrevne køretøjer kan være af samme familie bortset fra deres attesterede effektafgivelse, som er henholdsvis P1 og P2 (P1 < P2), og begge prøves, som om de var stamkøretøjer, anses familietilhørsforholdet for gyldigt for enhver motor med attesteret effekt mellem 0,7 P1 og 1,15 P2.
 3. MEDDELELSE AF TYPEGODKENDELSE
 For at typegodkendelse kan meddeles, skal følgende krav være opfyldt:
 3.1. Godkendelse af et stamkøretøj hvad angår udstødningsemissionerne
 Stamkøretøjet skal påvises at være i stand til selv at tilpasse sig til enhver brændstofsammensætning, som kan forekomme på markedet. For LPG forekommer variationer i C3/C4-sammensætningen. For NG/biomethan er der sædvanligvis to typer brændstof med henholdsvis høj brændværdi (H-gas) og lav brændværdi (L-gas), men med betydelig spredning inden for begge områder; deres Wobbe-indeks er meget forskellige. Disse variationer afspejler sig i referencebrændstofferne.
 3.1.1.
 Stamkøretøjet (-køretøjerne) skal prøves i type I-prøver på de to ekstreme referencebrændstoffer i bilag 10a.
 3.1.1.1.
 Hvis omskift mellem de to brændstoffer i praksis er lettet ved brug af en kontakt, må denne kontakt ikke anvendes i forbindelse med typegodkendelsen. I sådanne tilfælde kan den i bilag 4A, punkt 6.3, omhandlede konditioneringscyklus udvides på begæring af fabrikanten og med godkendelse af den tekniske tjeneste.
 3.1.2.
 Køretøjet (køretøjerne) anses for overensstemmende, såfremt de(t) overholder emissionsgrænseværdierne på begge referencebrændstoffer.
 3.1.3.
 For hvert forurenende stof bestemmes emissionsforholdet »r« som følger:
 Brændstoftype(r)
 Referencebrændstoffer
 Bestemmelse af »r«
 LPG og benzin
 (godkendelse B)
 Brændstof A
 eller kun LPG
 (godkendelse D)
 Brændstof B
 NG/biomethan og benzin
 (godkendelse B)
 Brændstof G 20
 eller NG/biomethan
 (godkendelse D)
 Brændstof G 25
 3.2. Godkendelse af et medlem af familien hvad angår udstødningsemissionerne:
 For typegodkendelse af et gas-enkeltbrændstofkøretøj og gas-dobbeltbrændstofkøretøjer, der er sat til at fungere på gas, som et medlem af familien, gennemføres en type 1-prøvning med et gasreferencebrændstof. Ethvert af de to referencebrændstoffer kan anvendes. Køretøjet anses for overensstemmende, når følgende krav er opfyldt:
 3.2.1.
 Køretøjet er i overensstemmelse med definitionen af et familiemedlem som angivet i punkt 2.2 ovenfor.
 3.2.2.
 Hvis prøvebrændstoffet er referencebrændstof A for LPG eller G20 for NG/biomethan, multipliceres emissionsresultatet med den relevante faktor »r«, hvis r > 1; hvis r < 1, skal der ikke foretages korrektion.
 Hvis prøvebrændstoffet er referencebrændstof B for LPG eller G25 for NG/biomethan, divideres emissionsresultatet med den relevante faktor »r«, hvis r < 1; hvis r > 1, skal der ikke foretages korrektion.
 På fabrikantens begæring kan type 1-prøvningen foretages på begge referencebrændstoffer, således at der ikke skal foretages korrektion.
 3.2.3.
 Køretøjet skal opfylde de emissionsgrænser, som gælder for den pågældende kategori af både målte og beregnede emissioner.
 3.2.4.
 Hvis der foretages gentagne prøvninger af samme motor, findes gennemsnittet for


text:
resultaterne for referencebrændstof G20, eller A, og for referencebrændstof G25, eller B, først; derefter beregnes faktoren »r« på grundlag af disse gennemsnitsresultater.
 3.2.5.
 Under type 1-prøvningen anvender køretøjet kun benzin i højst 60 s, når det er sat til at fungere på gas.
 4. GENERELLE PRØVNINGSBETINGELSER
 4.1. Prøvning af produktionens overensstemmelse kan foretages med et i handelen værende brændstof, hvis C3/C4-forhold ligger mellem referencebrændstoffernes for LPG's vedkommende, eller hvis Wobbe-indeks ligger mellem de ekstreme referencebrændstoffers for så vidt angår NG/biomethan. I så tilfælde skal der foreligge en brændstofanalyse.
 BILAG 13
 EMISSIONSPRØVNING AF KØRETØJ MED PERIODISK REGENERENDE SYSTEM
 1. INDLEDNING
 Dette bilag definerer de specifikke forhold med hensyn til typegodkendelse af et køretøj udstyret med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.20 i dette regulativ.
 2. TYPEGODKENDELSENS OMFANG OG DÆKNINGSOMRÅDE
 2.1. Køretøjsfamiliegruppe udstyret med periodisk regenererende system
 Proceduren gælder for køretøjer udstyret med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.20 i dette regulativ. Til formålet med dette bilag kan der etableres familiegrupper. Følgelig skal de køretøjstyper med regenererende systemer, hvis parametre beskrevet nedenfor er identiske, eller er inden for de anførte tolerancer, anses for at høre til den samme familie med hensyn til målinger, der er specifikke for de definerede periodisk regenererende systemer.
 2.1.1. Identiske parametre er:
 Motor:
 a)
 forbrændingsproces.
 Periodisk regenereringssystem (dvs. katalysator, partikel filter):
 a)
 konstruktion (dvs. indeslutningstype, ædelmetaltype, substrattype, celledensitet)
 b)
 type og arbejdsprincip
 c)
 doserings- og additivsystem
 d)
 volumen ± 10 %
 e)
 placering (temperatur ± 50 °C ved 120 km/h eller 5 procent forskel fra maksimal temperatur/tryk).
 2.2. Køretøjstyper med afvigende referencemasser
 Ki-faktorer udviklet ved proceduren i dette bilag for typegodkendelse af en køretøjstype med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.20 i dette regulativ kan udvides til andre køretøjer i familiegruppen med en referencemasse inden for de næste to højere ækvivalente inertiklasser eller en hvilken som helst lavere ækvivalent inerti.
 3. PRØVNINGSPROCEDURE
 Køretøjet kan være udstyret med en omskifter, der kan forhindre eller tillade regenereringsprocessen, forudsat at denne operation ikke har indflydelse på den oprindelige kalibrering af motoren. Denne omskifter tillades kun med det formål at forhindre regenerering under belastning af det regenererende system og under konditioneringscyklusserne. Den må dog ikke anvendes under målingen af emissioner i regenereringsfasen; snarere skal emissionsprøvningen udføres med fabrikantens uændrede originale (OEM) reguleringsenhed.
 3.1. Måling af udstødningsemission mellem to cyklusser, hvor der forekommer regenererende faser
 3.1.1. Gennemsnittet af emissioner mellem regenereringsfaser og under belastning af den regenererende anordning skal bestemmes ud fra det aritmetiske gennemsnit af adskillige omtrent ækvidistante (hvis mere end 2) driftscyklusser af type I eller tilsvarende cyklusser i prøvebænk. Alternativt kan fabrikanten levere data, der påviser, at emissionerne forbliver konstante (± 15 %) mellem regenereringsfaserne. I dette tilfælde kan emissionerne målt under den regulære type I-prøve anvendes. I et hvilket som helst andet tilfælde skal emissionsmåling for mindst to type I driftscyklusser eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser fuldføres: én straks efter regenerering (før ny belastning) og én så tæt som muligt før regenereringsfasen. Alle emissionsmålinger og beregninger skal udføres ifølge bilag 4A, punkt


text:
6.4 til 6.6. Bestemmelse af gennemsnitlige emissioner for et enkelt regenererende system foretages i overensstemmelse med punkt 3.3 i dette bilag og for flere regenereringssystemer i overensstemmelse med punkt 3.4 i dette bilag.
 3.1.2. Belastningsprocessen og Ki-bestemmelsen skal udføres under type I-driftscyklussen på et chassisdynamometer eller på en motorprøvebænk ved anvendelse af en ækvivalent prøvningscyklus. Disse cyklusser kan køres kontinuerligt (dvs. uden at det er nødvendigt, at slukke motoren mellem cyklusserne). Efter et hvilket som helst antal fuldførte cyklusser kan køretøjet fjernes fra chassisdynamometeret og prøvningen fortsættes på et senere tidspunkt.
 3.1.3. Antallet af cyklusser (D) mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer, det antal cyklusser hvori emissionsmålinger udføres (n), og hver emissionsmåling (M'sij) skal anføres i bilag 1, punkt 4.2.11.2.1.10.1 til 4.2.11.2.1.10.4 eller 4.2.11.2.5.4.1 til 4.2.11.2.5.4.4, alt efter hvad der er relevant.
 3.2. Måling af emissioner under regenerering
 3.2.1. Forberedelse af køretøjet kan om nødvendigt for emissionsprøvningen under en regenereringsfase udføres ved at anvende forberedelsescyklusserne i punkt 6.3 i bilag 4A eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser, afhængigt af den valgte belastningsprocedure i punkt 3.1.2 ovenfor.
 3.2.2. Prøvningen og køretøjstilstandene for type I-prøven beskrevet i bilag 4A gælder, før den første gyldige emissionsprøvning udføres.
 3.2.3. Regenerering må ikke forekomme under forberedelse af køretøjet. Dette kan sikres ved en af de følgende metoder:
 3.2.3.1.
 Et »dummy«-regenererende system eller delvist system kan monteres til konditioneringscyklusserne.
 3.2.3.2.
 En hvilken som helst anden metode, der er enighed om mellem fabrikanten og typegodkendelsesmyndigheden.
 3.2.4. En koldstartsudstødningsemissionsprøving, herunder en regenereringsproces, skal udføres ifølge type I-driftscyklussen eller en ækvivalent motorprøvebænkscyklus. Hvis emissionsprøvningerne mellem to cyklusser, hvor der forekommer regenereringsfaser, udføres på en motorprøvebænk, skal emissionsprøvingen, hvori indgår en regenereringsfase, også udføres på en motorprøvebænk.
 3.2.5. Hvis regenereringsprocessen kræver mere end én driftscyklus, skal én eller flere efterfølgende prøvningscyklusser køres umiddelbart uden at afbryde motoren, indtil fuldstændig regenerering er opnået (hver cyklus skal være afsluttet). Den nødvendige tid til at opstille en ny prøvning bør være så kort som mulig (fx skift af partikelfilter). Motoren skal være slukket i denne periode.
 3.2.6. Emissionsværdierne under regenerering (Mri) skal beregnes ifølge bilag 4A, punkt 6.6. Antallet af driftscyklusser (d) målt til fuldstændig regenerering skal registreres.
 3.3. Beregning af de kombinerede udstødningsemissioner fra et enkelt regenererende system
 1)
 n ≥ 2
 2)
 3)
 hvor der for hvert forurenende stof iagttages følgende:
 M'sij
 =
 masseemissioner af forurenende stof i g/km i én type 1-driftscyklus (eller ækvivalent motorprøvebænkscyklus) uden regenerering
 M'rij
 =
 masseemissioner af forurenende stof (i) i g/km i én type 1-driftscyklus (eller ækvivalent motorprøvebænkscyklus) under regenerering (hvis d > 1 køres den første type I-prøve koldt, og efterfølgende cyklusser er varme)
 Msi
 =
 masseemissioner af forurenende stof (i) i g/km uden regenerering
 Mri
 =
 masseemissioner af forurenende stof (i) i g/km under regenerering
 Mpi
 =
 masseemissioner af forurenende stof (i) i g/km
 n
 =
 antal prøvningspunkter, ved hvilke emissionsmålinger (type I-driftscyklusser eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser) udføres mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer, ≥ 2
 d
 =
 antal driftscyklusser krævet til regenerering
 D
 =
 antal driftscyklusser mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer.
 Som eksempelvis illustration af


text:
måleparametre se figur 8/1.
 Figur 8/1
 Parametre målt under emissionsprøvning under og mellem cyklusser, hvor regenerering forekommer (skematisk eksempel, emissionerne under »D« kan øges eller mindskes)
 3.3.1. Beregning af regenereringsfaktoren K for hvert forurenende stof (i)
 Ki = Mpi/Msi
 Resultater for Msi, Mpi og Ki registreres i prøvningsrapporten fra den tekniske tjeneste.
 Ki kan bestemmes ved at følge afslutningen på en enkelt sekvens.
 3.4. Beregning af de kombinerede udstødningsemissioner fra flere periodiske regenererende systemer
 1)
 nk ≥ 2
 2)
 3)
 4)
 5)
 6)
 7)
 Hvor:
 Msi
 =
 gennemsnitlige masseemissioner af alle hændelser K af forurenende stof (i) i g/km uden regenerering
 Mri
 =
 gennemsnitlige masseemissioner af alle hændelser K af forurenende stof (i) i g/km under regenerering
 Mpi
 =
 gennemsnitlige masseemissioner af alle hændelser K af forurenende stof (i) i g/km
 Msik
 =
 gennemsnitlige masseemissioner af hændelse K af forurenende stof (i) i g/km uden regenerering
 Mrik
 =
 gennemsnitlige masseemissioner af hændelse K af forurenende stof (i) i g/km under regenerering
 M'sik,j
 =
 masseemissioner af hændelse k af forurenende stof (i) i g/km i én type 1-driftscyklus (eller ækvivalent motorprøvebænkscyklus) uden regenerering målt i punkt j; 1 ≤ j ≤ nk,
 M'rik,j
 =
 masseemissioner af hændelse k af forurenende stof (i) i g/km i én type 1-driftscyklus (eller ækvivalent motorprøvebænkscyklus) under regenerering (når n > 1 køres den første type I-prøve koldt, og efterfølgende cyklusser er varme) målt i driftscyklus j; 1 ≤ j ≤ nk,
 nk
 =
 antal prøvningspunkter af hændelse k, ved hvilke emissionsmålinger (type I-driftscyklusser eller ækvivalente motorprøvebænkscyklusser) udføres mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer, ≥ 2
 dk
 =
 antal driftscyklusser af hændelse k krævet til regenerering
 Dk
 =
 antal driftscyklusser af hændelse k mellem to cyklusser, hvor regenereringsfaser forekommer.
 Som illustration af måleparametre henvises til figur 8/2 (nedenfor).
 Figur 8/2
 Parametre målt under emissionsprøvning under og mellem cyklusser, hvor regenerering forekommer (skematisk eksempel)
 For yderligere detaljer om den skematiske proces henvises til figur 8/3
 Figur 8/3
 Parametre målt under emissionsprøvning under og mellem cyklusser, hvor regenerering forekommer (skematisk eksempel)
 Ved et enkelt og realistisk tilfælde giver følgende beskrivelse en detaljeret forklaring af det skematiske eksempel, der er vist i figur 8/3 ovenfor:
 1. »DPF«: regenerative, ækvidistante hændelser, lignende emissioner (± 15 %) fra hændelse til hændelse
 Dk = Dk + 1 = D1
 dk = dk + 1 = d1
 Mrik – Msik = Mrik + 1 – Msik + 1
 nk = n
 2. »DeNOx«: afsvovlingshændelsen (SO2-fjernelse) påbegyndes, før en svovlpåvirkning af emissionerne er sporbar (± 15 % af målte emissioner) og i dette eksempel pga. af varmeudvikling sammen med den seneste udførte DPF-regenerering.M′sik,j = 1 = konstant
 Msik = Msik + 1 = Msi2
 Mrik = Mrik + 1 = Mri2
 For SO2-fjernelse: Mri2, Msi2, d2, D2, n2 = 1
 3. Komplet system (DPF + DeNOx):
 Faktoren (Ki) for flere periodiske regenererende systemer kan først beregnes efter et vist antal regenereringsfaser for hvert system. Efter udførelsen af den komplette procedure (A til B, se figure 8/2) bør de oprindelige udgangsbetingelser A opfyldes igen.
 3.4.1.


text:
Udvidelse af godkendelse af multiple periodiske regenereringssystemer
 3.4.1.1.
 Hvis de tekniske parametre eller regenereringsstrategien for et multipelt regenereringssystem for alle hændelser i dette samlede system ændres, bør den komplette procedure inklusive alle regenerative anordninger udføres ved målinger for at opdatere den multiple ki-faktor.
 3.4.1.2.
 Hvis en enkelt anordning i det multiple regeneringssystem kun ændres for så vidt angår strategiparametre (dvs. for eksempel »D« og/eller »d« for DPF), og fabrikanten over for den tekniske tjeneste kunne fremvise teknisk mulige data og information om:
 a)
 at der ikke er nogen sporbar vekselvirkning med en eller flere andre anordninger i systemet og
 b)
 at vigtige parameter (dvs. konstruktion, funktionsprincip, volumen, placering) er identiske
 kan den påkrævede opdateringsprocedure for ki forenkles.
 I overensstemmelse med aftalen mellem fabrikanten og den tekniske tjeneste bør der i et sådant tilfælde kun udføres et enkelt forløb med prøveudtagning/lagring og regenerering, og prøvningsresultaterne (»Msi«, »Mri«) kan sammen med de ændrede parametre (»D« og/eller »d«) indsættes i de relevante formler for at ajourføre den multiple ki-faktor på matematisk vis ved at udskifte de eksisterende formler for ki-basisfaktoren.
 BILAG 14
 PROCEDURE FOR EMISSIONSPRØVNING AF HYBRIDE ELKØRETØJER (HEV)
 1. INDLEDNING
 1.1. Dette bilag definerer de specifikke forhold med hensyn til typegodkendelse af et hybridt elkøretøj (HEV) udstyret med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.21.2 i dette regulativ.
 1.2. Som overordnet princip prøves hybride elkøretøjer for så vidt angår prøvning af type I, II, III, IV, V, VI og prøvning af egendiagnosesystem (OBD) i henhold til henholdsvis bilag 4A, 5, 6, 7, 9, 8 og 11, medmindre andet er angivet i dette bilag.
 1.3. Udelukkende for så vidt angår type I-prøven prøves OVC-køretøjer (som kategoriseret i punkt 2) i henhold til betingelse A og betingelse B. Prøvningsresultaterne under både betingelse A og B og de vejede værdier angives i meddelelsesformularen.
 1.4. Resultaterne af emissionsprøvningerne skal overholde grænseværdierne under alle specificerede prøvningsbetingelser i dette regulativ.
 2. KATEGORIER AF HYBRIDE ELKØRETØJER
 Opladning af køretøj
 Ekstern opladning (1)
 (OVC)
 Ikke ekstern opladning (2)
 (NOVC)
 Omskifter for funktionsmåde
 Nej
 Ja
 Nej
 Ja
 3. TYPE I-PRØVNINGSMETODER
 3.1. Hybridt elkøretøj med ekstern opladning (OVC HEV) uden omskifter mellem funktionsmåder
 3.1.1. To prøvninger skal udføres under følgende betingelser.
 Betingelse A
 :
 Prøvningen skal udføres med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed
 Betingelse B
 :
 Prøvningen skal udføres med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning)
 Profilen for den elektriske energi-/kraftlagringsenheds ladningstilstand på de forskellige trin i type I-prøven findes i tillæg 1.
 3.1.2. Betingelse A:
 3.1.2.1. Proceduren starter med udladning af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed, mens dette kører (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):
 a)
 med en konstant fart på 50 km/h, indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter
 b)
 eller, hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten)
 c)
 eller i henhold til fabrikantens anbefalinger.
 Den brændstofforbrugende motor standses senest 10


text:
sekunder efter, at den er startet automatisk.
 3.1.2.2. Konditionering af køretøjet
 3.1.2.2.1.
 For køretøjer med kompressionstændingsmotor anvendes den del 2-prøvecyklus, der er beskrevet i tabel 2 (og figur 3) i bilag 4A. Der køres tre på hinanden følgende cyklusser i overensstemmelse med punkt 3.1.2.5.3 nedenfor.
 3.1.2.2.2.
 Køretøjer med motor med styret tænding konditioneres med én del 1-prøvecyklus og to del 2-prøvecyklusser i overensstemmelse med punkt 3.1.2.5.3 nedenfor.
 3.1.2.3. Efter denne konditionering, og før prøvningen, anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal vare mindst seks timer og fortsætte, indtil temperaturen af motorens olie og kølevæske højst afviger ± 2 K fra temperaturen i rummet, og den elektriske energi-/kraftlagringsenhed er fuldt opladet som et resultat af den opladning, der er foreskrevet i punkt 3.1.2.4 nedenfor.
 3.1.2.4. Under stilstand skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed oplades:
 a)
 med opladeren i køretøjet, hvis en sådan er monteret, eller
 b)
 med en ekstern oplader anbefalet af fabrikanten og under anvendelse af den normale fremgangsmåde ved opladning natten over.
 Denne fremgangsmåde udelukker alle typer specielle opladninger, der vil kunne startes automatisk eller manuelt, for eksempel udligningsopladning eller vedligeholdelsesladning.
 Fabrikanten skal afgive en erklæring om, at der under prøvningen ikke har fundet en særlig opladningsprocedure sted.
 3.1.2.5. Prøvningsmetode
 3.1.2.5.1.
 Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren.
 3.1.2.5.2.
 De prøvningsprocedurer, der er beskrevet enten i punkt 3.1.2.5.2.1 eller 3.1.2.5.2.2, kan anvendes i overensstemmelse med den procedure, der er valgt i regulativ nr. 101, bilag 8, punkt 3.2.3.2.
 3.1.2.5.2.1.
 Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).
 3.1.2.5.2.2.
 Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen af startproceduren og fortsætter gennem et antal gentagne prøvecyklusser. Den ophører efter afslutningen af den sidste tomgangsperiode i den første cyklus med kørsel uden for byområder (del 2-cyklus), hvor batteriet har nået den laveste ladningstilstand i henhold til det nedenfor fastsatte kriterium (afslutning af prøvetagning).
 Energibalancen Q [Ah] måles under hver kombinerede cyklus efter proceduren i tillæg 2 til bilag 8 til regulativ nr. 101 og anvendes til at bestemme, når batteriet har nået den laveste ladningstilstand.
 Batteriets laveste ladningstilstand anses for at være nået i den kombinerede cyklus N, hvis den energibalance, der er målt under den kombinerede cyklus N + 1, ikke overstiger en afladning på 3 % udtrykt som procent af batteriets nominelle kapacitet (i Ah) i dets maksimale ladningstilstand som oplyst af producenten. På fabrikantens anmodning kan der køres yderligere prøvecyklusser, og resultaterne heraf kan indgå i beregningerne i punkt 3.1.2.5.5 og 3.1.4.2, forudsat at energibalancen for hver yderligere prøvecyklus viser mindre afladning af den elektriske energilagringsenhed end den forudgående cyklus.
 Mellem hver cyklus tillades en periode med varm stilstand efter kørsel (hot soak) på 10 minutter. Drivlinjen skal være slukket i denne periode.
 3.1.2.5.3.
 Køretøjet køres i henhold til bestemmelserne i


text:
bilag 4A eller, hvis der er tale om en særlig gearskiftningsstrategi, i henhold til fabrikantens vejledning, som indgår i brugerhåndbogen til produktionskøretøjer og er vist i et teknisk gearskifteinstrument (til orientering af føreren). For sådanne køretøjer finder de gearskiftepunkter, der er foreskrevet i bilag 4A, ikke anvendelse. For driftskurvens form finder beskrivelsen i henhold til punkt 6.1.3 i bilag 4A anvendelse.
 3.1.2.5.4.
 Udstødningsgasserne skal analyseres i henhold til bestemmelserne i bilag 4A.
 3.1.2.5.5.
 Prøvningsresultaterne sammenholdes med de grænseværdier, der er fastlagt i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ, og den gennemsnitlige emission af hvert forurenende stof i gram pr. km for betingelse A beregnes (M1i).
 Hvis prøvningen foretages i henhold til punkt 3.1.2.5.2.1, er (M1i) simpelt hen resultatet af en enkelt kombineret cykluskørsel.
 Ved prøvning i henhold til punkt 3.1.2.5.2.2 skal prøvningsresultatet af hver kombinerede cykluskørsel (M1ia), multipliceret med den relevante forringelse of Ki-faktorer, være mindre end grænseværdierne i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ. Ved beregningen i punkt 3.1.4 defineres M1i som:
 Hvor:
 i
 :
 forurenende stof
 a
 :
 cyklus
 3.1.3. Betingelse B
 3.1.3.1. Konditionering af køretøjet
 3.1.3.1.1.
 For køretøjer med kompressionstændingsmotor anvendes den del 2-prøvecyklus, der er beskrevet i tabel 2 (og figur 3) i bilag 4A. Der køres tre på hinanden følgende cyklusser i overensstemmelse med punkt 3.1.3.4.3 nedenfor.
 3.1.3.1.2.
 Køretøjer med motor med styret tænding konditioneres med én del 1-prøvecyklus og to del 2-prøvecyklusser i overensstemmelse med punkt 3.1.3.4.3 nedenfor.
 3.1.3.2. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed udlades, mens dette kører (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):
 a)
 med en konstant fart på 50 km/h, indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter
 b)
 eller, hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor lige netop ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten)
 c)
 eller i henhold til fabrikantens anbefalinger.
 Den brændstofforbrugende motor standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.
 3.1.3.3. Efter denne konditionering, og før prøvningen, anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal ske i mindst seks timer, og under alle omstændigheder indtil temperaturen i motorolie og evt. kølevæske kun afviger med ± 2 K fra rumtemperaturen.
 3.1.3.4. Prøvningsmetode
 3.1.3.4.1.
 Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren.
 3.1.3.4.2.
 Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).
 3.1.3.4.3.
 Køretøjet køres i henhold til bilag 4A eller, hvis der er tale om en særlig gearskiftningsstrategi, i henhold til fabrikantens vejledning, som indgår i brugerhåndbogen til produktionskøretøjer og er vist i et teknisk gearskifteinstrument (til orientering af føreren). For sådanne køretøjer finder de gearskiftepunkter, der er foreskrevet i bilag 4A, ikke anvendelse. For driftskurvens form finder beskrivelsen i henhold til


text:
punkt 6.1.3.2 i bilag 4A anvendelse.
 3.1.3.4.4.
 Udstødningsgasserne skal analyseres i henhold til bilag 4A .
 3.1.3.5. Prøvningsresultaterne sammenholdes med de grænseværdier, der er fastlagt i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ, og den gennemsnitlige emission af hvert forurenende stof for betingelse B beregnes (M2i). Prøvningsresultaterne M2i multipliceret med den relevante forringelse og Ki-faktorer skal være mindre end grænseværdierne i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ.
 3.1.4. Prøvningsresultater
 3.1.4.1. Ved prøvning i henhold til punkt 3.1.2.5.2.1.
 De vægtede værdier, der skal indberettes, beregnes som følger:
 Mi = (De · M1i + Dav · M2i)/(De + Dav)
 Hvor:
 Mi
 =
 masseemission af det forurenende stof (i) i g/km
 M1i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed beregnet i punkt 3.1.2.5.5
 M2i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning) beregnet i punkt 3.1.3.5
 De
 =
 køretøjets rækkevidde i henhold til den metode, der er beskrevet i regulativ nr. 101, bilag 9, hvor fabrikanten skal give mulighed for at foretage målingen med køretøjet i ren elektrisk funktion
 Dav
 =
 25 km (gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).
 3.1.4.2. Ved prøvning i henhold til punkt 3.1.2.5.2.2.
 De vægtede værdier, der skal indberettes, beregnes som følger:
 Mi = (Dovc · M1i + Dav · M2i)/(Dovc + Dav)
 Hvor:
 Mi
 =
 masseemission af det forurenende stof (i) i g/km
 M1i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed beregnet i punkt 3.1.2.5.5
 M2i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning) beregnet i punkt 3.2.3.5
 Dovc
 =
 OVC-rækkevidde i henhold til proceduren i regulativ nr. 101, Bilag 9.
 Dav
 =
 25 km (gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).
 3.2. Hybridt elkøretøj med ekstern opladning (OVC HEV) og med omskifter mellem funktionsmåder
 3.2.1. To prøvninger skal udføres under følgende betingelser.
 3.2.1.1.
 Betingelse A
 :
 Prøvningen skal udføres med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed
 3.2.1.2.
 Betingelse B
 :
 Prøvningen skal udføres med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning)
 3.2.1.3.
 Funktionsmådeomskifteren indstilles i henhold til nedenstående tabel:
 Hybridmodus
 Batteri-ladnings-tilstand
 —
 Rent elektrisk
 —
 Hybrid
 —
 Rent brændstof- forbrugende
 —
 Hybrid
 —
 Rent elektrisk
 —
 Rent brændstof- forbrugende
 —
 Hybrid
 —
 Hybridmodus n (3)
 ...
 —
 Hybridmodus n (3)
 Omskifter indstillet
 Omskifter indstillet
 Omskifter indstillet
 Omskifter indstillet
 Betingelse A: Fuldt opladet
 Hybrid
 Hybrid
 Hybrid
 Mest elektriske hybridmodus (4)
 Betingelse B Mindste ladningstilstand
 Hybrid
 Brændstof-forbrugende
 Brændstof-forbrugende
 Mest brændstofforbrugende modus (5):
 3.2.2. Betingelse A:
 3.2.2.1. Hvis køretøjets rækkevidde ved ren elektrisk kørsel er større end en fuld cyklus, kan type I-prøven på fabrikantens anmodning gennemføres i ren elektrisk funktionsmodus. I dette tilfælde kan den konditionering af motoren, der er beskrevet i punkt 3.2.2.3.1 eller 3.2.2.3.2, udelades.
 3.2.2.2. Proceduren begynder med afladningen af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed under kørsel med omskifteren indstillet på rent elektrisk kørsel (på prøvebanerne, på chassisdynamometer osv.) ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af den maksimale tredive minutters hastighed af køretøjet (bestemt i henhold


text:
til regulativ nr. 101).
 Standsning af afladningen forekommer:
 a)
 når køretøjet ikke er i stand til at køre ved 65 % af den maksimale tredive minutters hastighed eller
 b)
 når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet eller
 c)
 efter at have dækket afstanden på 100 km.
 Hvis køretøjet ikke har en rent elektrisk funktionsmodus, opnås afladningen af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed ved at køre køretøjet (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):
 a)
 med en konstant fart på 50 km/h, indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter eller
 b)
 hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten), eller
 c)
 i henhold til fabrikantens anbefalinger.
 Den brændstofforbrugende motor standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.
 3.2.2.3. Konditionering af køretøjet
 3.2.2.3.1.
 For køretøjer med kompressionstændingsmotor anvendes den del 2-prøvecyklus, der er beskrevet i tabel 2 (og figur 3) i bilag 4A. Der køres tre på hinanden følgende cyklusser i overensstemmelse med punkt 3.2.2.6.3 nedenfor.
 3.2.2.3.2.
 Køretøjer med motor med styret tænding konditioneres med én del 1-prøvecyklus og to del 2-prøvecyklusser i overensstemmelse med punkt 3.2.2.6.3 nedenfor.
 3.2.2.4. Efter denne konditionering, og før prøvningen, anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal vare mindst seks timer og fortsætte, indtil temperaturen af motorens olie og kølevæske højst afviger ± 2 K fra temperaturen i rummet, og den elektriske energi-/kraftlagringsenhed er fuldt opladet som et resultat af den opladning, der er foreskrevet i punkt 3.2.2.5.
 3.2.2.5. Under stilstand skal den elektriske energi-/kraftlagringsenhed oplades:
 a)
 med opladeren i køretøjet, hvis en sådan er monteret, eller
 b)
 med en ekstern oplader anbefalet af fabrikanten og under anvendelse af den normale fremgangsmåde ved opladning natten over.
 Denne fremgangsmåde udelukker alle typer specielle opladninger, der vil kunne startes automatisk eller manuelt, for eksempel udligningsopladning eller vedligeholdelsesopladning.
 Fabrikanten skal afgive en erklæring om, at der under prøvningen ikke har fundet en særlig opladningsprocedure sted.
 3.2.2.6. Prøvningsmetode
 3.2.2.6.1.
 Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren.
 3.2.2.6.2.
 De prøvningsprocedurer, der er beskrevet enten i punkt 3.2.2.6.2.1 eller 3.2.2.6.2.2, kan anvendes i overensstemmelse med den procedure der er valgt i regulativ nr. 101, bilag 8, punkt 4.2.4.2.
 3.2.2.6.2.1.
 Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).
 3.2.2.6.2.2.
 Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen af startproceduren og fortsætter gennem et antal gentagne prøvecyklusser. Den ophører efter afslutningen af den sidste tomgangsperiode i den første cyklus med kørsel uden for byområder (del 2-cyklus), hvor batteriet har nået den laveste ladningstilstand i henhold til det nedenfor fastsatte kriterium (afslutning af prøvetagning).
 Energibalancen Q


text:
[Ah] måles under hver kombinerede cyklus efter proceduren i tillæg 2 til bilag 8 til regulativ nr. 101 og anvendes til at bestemme, når batteriet har nået den laveste ladningstilstand.
 Batteriets laveste ladningstilstand anses for at være nået i den kombinerede cyklus N, hvis den energibalance, der er målt under den kombinerede cyklus N + 1, ikke overstiger en afladning på 3 % udtrykt som procent af batteriets nominelle kapacitet (i Ah) i dets maksimale ladningstilstand som oplyst af producenten. På fabrikantens anmodning kan der køres yderligere prøvecyklusser, og resultaterne heraf kan indgå i beregningerne i punkt 3.2.2.7 og 3.2.4.3, forudsat at energibalancen for hver yderligere prøvecyklus viser mindre afladning af den elektriske energilagringsenhed end den forudgående cyklus.
 Mellem hver cyklus tillades en periode med varm stilstand efter kørsel (hot soak) på 10 minutter. Drivlinjen skal være slukket i denne periode.
 3.2.2.6.3.
 Køretøjet køres i henhold til bilag 4A eller, hvis der er tale om en særlig gearskiftningsstrategi, i henhold til fabrikantens vejledning, som indgår i brugerhåndbogen til produktionskøretøjer og er vist i et teknisk gearskifteinstrument (til orientering af føreren). For sådanne køretøjer finder de gearskiftepunkter, der er foreskrevet i bilag 4A, ikke anvendelse. For driftskurvens form finder beskrivelsen i henhold til punkt 6.1.3 i bilag 4A anvendelse.
 3.2.2.6.4.
 Udstødningsgasserne skal analyseres i henhold til bilag 4A.
 3.2.2.7. Prøvningsresultaterne sammenholdes med de grænseværdier, der er fastlagt i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ, og den gennemsnitlige emission af hvert forurenende stof for betingelse A beregnes (M1i).
 Hvis prøvningen foretages i henhold til punkt 3.2.2.6.2.1, er (M1i) simpelt hen resultatet af en enkelt kombineret cykluskørsel.
 Ved prøvning i henhold til punkt 3.2.2.6.2.2 skal prøvningsresultatet af hver kombinerede cykluskørsel M1ia, multipliceret med den relevante forringelse of Ki-faktorer, være mindre end de grænseværdierne i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ. Ved beregningen i punkt 3.2.4 defineres M1i som:
 Hvor:
 i
 :
 forurenende stof
 a
 :
 cyklus
 3.2.3. Betingelse B
 3.2.3.1. Konditionering af køretøjet
 3.2.3.1.1.
 For køretøjer med kompressionstændingsmotor anvendes den del 2-prøvecyklus, der er beskrevet i tabel 2 (og figur 2) i bilag 4A. Der køres tre på hinanden følgende cyklusser i overensstemmelse med punkt 3.2.3.4.3 nedenfor.
 3.2.3.1.2.
 Køretøjer med motor med styret tænding konditioneres med én del 1-prøvecyklus og to del 2-prøvecyklusser i overensstemmelse med punkt 3.2.3.4.3 nedenfor.
 3.2.3.2. Køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed aflades i henhold til punkt 3.2.2.2.
 3.2.3.3. Efter denne konditionering, og før prøvningen, anbringes køretøjet i et rum, hvor temperaturen holdes forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Denne konditionering skal ske i mindst seks timer, og under alle omstændigheder indtil temperaturen i motorolie og evt. kølevæske kun afviger med ± 2 K fra rumtemperaturen.
 3.2.3.4. Prøvningsmetode
 3.2.3.4.1.
 Køretøjet skal startes med de midler, som er til rådighed for føreren ved normal brug. Den første cyklus starter ved indledningen af startproceduren.
 3.2.3.4.2.
 Prøvetagningen begynder inden eller ved indledningen til startproceduren og slutter ved ophøret af den afsluttende tomgangsperiode i cyklussen med kørsel uden for byområder (del 2, afslutning af prøvetagning).
 3.2.3.4.3.
 Køretøjet køres i henhold til bilag 4A


text:
eller, hvis der er tale om en særlig gearskiftningsstrategi, i henhold til fabrikantens vejledning, som indgår i brugerhåndbogen til produktionskøretøjer og er vist i et teknisk gearskifteinstrument (til orientering af føreren). For sådanne køretøjer finder de gearskiftepunkter, der er foreskrevet i bilag 4A, ikke anvendelse. For driftskurvens form finder beskrivelsen i henhold til punkt 6.1.3 i bilag 4A anvendelse.
 3.2.3.4.4.
 Udstødningsgasserne skal analyseres i henhold til bilag 4A.
 3.2.3.5. Prøvningsresultaterne sammenholdes med de grænseværdier, der er fastlagt i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ, og den gennemsnitlige emission af hvert forurenende stof for betingelse B beregnes (M2i). Prøvningsresultaterne M2i multipliceret med den relevante forringelse og Ki-faktorer skal være mindre end grænseværdierne i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ.
 3.2.4. Prøvningsresultater
 3.2.4.1. Ved prøvning i henhold til punkt 3.2.2.6.2.1.
 De vægtede værdier, der skal indberettes, beregnes som følger:
 Mi = (De · M1i + Dav · M2i)/(De + Dav)
 Hvor:
 Mi
 =
 masseemission af det forurenende stof (i) i g/km
 M1i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed beregnet i punkt 3.2.2.7
 M2i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning) beregnet i punkt 3.2.3.5
 De
 =
 køretøjets rækkevidde med omskifteren indstillet på ren elektrisk kørsel i henhold til den metode, der er beskrevet i regulativ nr. 101, bilag 9. Hvis der ikke findes en rent elektrisk indstilling, skal fabrikanten give mulighed for, at målingen kan foretages med køretøjet i rent elektrisk funktionsmåde.
 Dav
 =
 25 km (gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).
 3.2.4.2. Ved prøvning i henhold til punkt 3.2.2.6.2.2.
 De vægtede værdier, der skal indberettes, beregnes som følger:
 Mi = (Dovc · M1i + Dav · M2i)/(Dovc + Dav)
 Hvor:
 Mi
 =
 masseemission af det forurenende stof (i) i g/km
 M1i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med fuldt opladet elektrisk energi-/kraftlagringsenhed beregnet i punkt 3.2.2.7
 M2i
 =
 gennemsnitlig masseemission af det forurenende stof (i) i g/km med elektrisk energi-/kraftlagringsenhed i laveste ladningstilstand (maksimal kapacitetsudladning) beregnet i punkt 3.1.3.5
 Dovc
 =
 OVC-rækkevidde i henhold til proceduren i regulativ nr. 101, bilag 9
 Dav
 =
 25 km (gennemsnitlig afstand mellem to batterigenopladninger).
 3.3. Hybridt elkøretøj med ikke-ekstern opladning (ikke-OVC HEV) og uden omskifter mellem funktionsmåder
 3.3.1. Disse køretøjer prøves i henhold til bilag 4A.
 3.3.2. Som konditionering udføres mindst to på hinanden følgende kørecyklusser (én del 1-cyklus og én del 2-cyklus) uden mellemliggende stilstandsperiode.
 3.3.3. Køretøjet køres i henhold til bilag 4A eller, hvis der er tale om en særlig gearskiftningsstrategi, i henhold til fabrikantens vejledning, som indgår i brugerhåndbogen til produktionskøretøjer og er vist i et teknisk gearskifteinstrument (til orientering af føreren). For sådanne køretøjer finder de gearskiftepunkter, der er foreskrevet i bilag 4A, ikke anvendelse. For driftskurvens form finder beskrivelsen i henhold til punkt 6.1.3 i bilag 4A anvendelse.
 3.4. Hybridt elkøretøj med ikke-ekstern oplandning (ikke-OVC HEV) med omskifter mellem funktionsmåder
 3.4.1. Disse køretøjer konditioneres og prøves i hybrid-funktionsmåde i henhold til bilag 4A. Hvis der er flere forskellige


text:
hybride funktionsmåder, foretages prøvningen i den funktionsmåde, der indstilles automatisk efter aktivering af tændingsnøglen (normal funktionsmåde). På grundlag af oplysninger leveret af fabrikanten kontrollerer den tekniske tjeneste, at grænseværdierne overholdes i alle hybride funktionsmåder.
 3.4.2. Som konditionering udføres mindst to på hinanden følgende kørecyklusser (én del 1-cyklus og én del 2-cyklus) uden mellemliggende stilstandsperiode.
 3.4.3. Køretøjet køres i henhold til bilag 4A eller, hvis der er tale om en særlig gearskiftningsstrategi, i henhold til fabrikantens vejledning, som indgår i brugerhåndbogen til produktionskøretøjer og er vist i et teknisk gearskifteinstrument (til orientering af føreren). For sådanne køretøjer finder de gearskiftepunkter, der er foreskrevet i bilag 4A, ikke anvendelse. For driftskurvens form finder beskrivelsen i henhold til punkt 6.1.3.2 i bilag 4A anvendelse.
 4. TYPE II-PRØVNINGSMETODER
 4.1. Køretøjerne prøves i henhold til bilag 5 med den brændstofforbrugende motor i drift. Fabrikanten sørger for, at der findes en »service-funktionsmåde«, der gør det muligt at gennemføre denne prøvning.
 Om nødvendigt finder den særlige fremgangsmåde, der er omhandlet i punkt 5.1.6 i dette regulativ, anvendelse.
 5. TYPE III-PRØVNINGSMETODER
 5.1. Køretøjerne prøves i henhold til bilag 6 med den brændstofforbrugende motor i drift. Fabrikanten sørger for, at der findes en »service-funktionsmåde«, der gør det muligt at gennemføre denne prøvning.
 5.2. Prøvningerne udføres kun for betingelse 1 og 2 i punkt 3.2 i bilag 6. Hvis det af en eller anden grund ikke er muligt at foretage prøvning under betingelse 2, bør der alternativt foretages prøvning ved en anden konstant hastighed (med brændstofforbrugende motor i drift under belastning).
 6. TYPE IV-PRØVNINGSMETODER
 6.1. Køretøjerne prøves i henhold til bilag 7.
 6.2. Før påbegyndelse af prøvningsproceduren (punkt 5.1 i bilag 7) konditioneres køretøjerne som følger:
 6.2.1.
 OVC-køretøjer:
 6.2.1.1.
 OVC-køretøjer uden funktionsmådeomskifter: Proceduren starter med afladning af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed, mens dette kører (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):
 a)
 med en konstant fart på 50 km/h, indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter eller
 b)
 hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor lige netop ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten), eller
 c)
 i henhold til fabrikantens anbefalinger.
 Den brændstofforbrugende motor standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.
 6.2.1.2.
 OVC-køretøjer med funktionsmådeomskifter: Proceduren begynder med afladningen af køretøjets elektriske energi-/kraftlagringsenhed under kørsel med omskifteren indstillet på rent elektrisk kørsel (på prøvebane, på et chassisdynamometer osv.) ved en konstant hastighed på 70 % ± 5 % af den maksimale tredive minutters hastighed af køretøjet.
 Standsning af afladningen forekommer:
 a)
 når køretøjet ikke er i stand til at køre ved 65 % af den maksimale tredive minutters hastighed eller
 b)
 når føreren gennem køretøjets standardinstrumentering modtager signal om at standse køretøjet eller
 c)
 efter at have dækket afstanden på 100 km.
 Hvis køretøjet ikke har en rent elektrisk funktionsmåde, opnås afladningen af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed ved at køre køretøjet (på prøvebane, chassisdynamometer osv.):
 a)
 med en


text:
konstant fart på 50 km/h, indtil HEV-køretøjets brændstofforbrugende motor starter eller
 b)
 hvis køretøjet ikke kan nå op på en konstant hastighed på 50 km/h, uden at den brændstofforbrugende motor starter, nedsættes hastigheden, indtil køretøjet kan køre med en lavere konstant hastighed, hvor den brændstofforbrugende motor ikke starter inden for en nærmere fastsat periode/afstand (aftales nærmere mellem den tekniske tjeneste og fabrikanten), eller
 c)
 i henhold til fabrikantens anbefalinger.
 Motoren standses senest 10 sekunder efter, at den er startet automatisk.
 6.2.2.
 NOVC-køretøjer:
 6.2.2.1.
 NOVC-køretøjer uden funktionsmådeomskifter: Proceduren starter med en konditionering bestående af mindst to på hinanden følgende kørecyklusser (én del 1-cyklus og én del 2-cyklus) uden mellemliggende stilstandsperiode.
 6.2.2.2.
 NOVC-køretøjer med funktionsmådeomskifter: Proceduren starter med en konditionering bestående af mindst to på hinanden følgende kørecyklusser med køretøjet i hybridfunktion (én del 1-cyklus og én del 2-cyklus) uden mellemliggende stilstandsperiode. Hvis der er flere forskellige hybride funktionsmåder, foretages prøvningen i den funktionsmåde, der indstilles automatisk efter aktivering af tændingsnøglen (normal funktionsmåde).
 6.3. Konditioneringskørsel og prøvning på dynamometer foretages i overensstemmelse med punkt 5.2 og 5.4 i bilag 7.
 6.3.1.
 For OVC-køretøjer: under samme betingelser som fastlagt i betingelse B i type I-prøven (punkt 3.1.3 og 3.2.3).
 6.3.2.
 For NOVC-køretøjer: under samme betingelser som i type I-prøven.
 7. TYPE V-PRØVNINGSMETODER
 7.1. Køretøjerne prøves i henhold til bilag 9.
 7.2. OVC-køretøjer:
 Det er tilladt at oplade den elektriske energi-/kraftlagringsenhed to gange om dagen under kilometerakkumulering.
 For OVC-køretøjer med funktionsmådeomskifter bør kilometerakkumulering foregå i den funktionsmåde, der indstilles automatisk efter aktivering af tændingsnøglen (normal funktionsmåde).
 Under kilometerakkumulering er det tilladt efter accept fra den tekniske tjeneste at skifte til en anden hybrid funktionsmåde, hvis dette er nødvendigt for at fortsætte kilometerakkumuleringen.
 Målingerne af emissioner af forurenende stoffer udføres under samme betingelser som fastlagt i betingelse B i type I-prøven (punkt 3.1.3 og 3.2.3).
 7.3. NOVC-køretøjer:
 For NOVC-køretøjer med funktionsmådeomskifter skal kilometerakkumulering foregå i den funktionsmåde, der indstilles automatisk efter aktivering af tændingsnøglen (normal funktionsmåde).
 Målingerne af emissioner af forurenende stoffer udføres under samme betingelser som i type I-prøven.
 8. TYPE VI-PRØVNINGSMETODER
 8.1. Køretøjerne prøves i henhold til bilag 8.
 8.2. For OVC-køretøjer udføres målingerne af emissioner af forurenende stoffer under samme betingelser som fastlagt i betingelse B i type I-prøven (punkt 3.1.3 og 3.2.3).
 8.3. For NOVC-køretøjer udføres målingerne af emissioner af forurenende stoffer under samme betingelser som i type I-prøven.
 9. OBD-PRØVNINGSMETODER
 9.1. Køretøjerne prøves i henhold til bilag 11.
 9.2. For OVC-køretøjer udføres målingerne af emissioner af forurenende stoffer under samme betingelser som fastlagt i betingelse B i type I-prøven (punkt 3.1.3 og 3.2.3).
 9.3. For NOVC-køretøjer udføres målingerne af emissioner af forurenende stoffer under samme betingelser som i type I-prøven.
 (1) Også kaldet »eksternt opladelige«.
 (2) Også kaldet »ikke-eksternt opladelige«.
 (3) F.eks.: sport, økonomi, bykørsel, landevejskørsel osv.
 (4) Mest elektriske hybridkørsel:
 Den hybridmodus, som kan påvises at have det største elektricitetsforbrug af alle de hybridfunktioner, der kan vælges, når prøvning foretages i henhold til betingelse A i punkt 4 i bilag 10 til regulativ nr. 101, idet dette fastslås på


text:
grundlag af fabrikantens oplysninger og i enighed med den tekniske tjeneste.
 (5) Mest brændstofforbrugende kørsel:
 Den hybridmodus, som kan påvises at have det største brændstofforbrug af alle de hybridfunktioner, der kan vælges, når prøvning foretages i henhold til betingelse B i punkt 4 i bilag 10 til regulativ nr. 101, idet dette fastslås på grundlag af fabrikantens oplysninger og i enighed med den tekniske tjeneste.
 Tillæg
 Elektrisk energi-/kraftlagringsenhed ladningstilstandsprofil (SOC — State Of Charge) for OVC HEV type I-prøven
 Betingelse A i type I-prøven
 Betingelse A:
 1)
 indledende ladetilstand for energi-/kraftlagringsenhed
 2)
 afladning i overensstemmelse med punkt 3.1.2.1 eller 3.2.2.1
 3)
 konditionering af køretøjet i overensstemmelse med punkt 3.1.2.2 eller 3.2.2.2
 4)
 ladning under stilstand i overensstemmelse med punkt 3.1.2.3 og 3.1.2.4 eller punkt 3.2.2.3 og 3.2.2.4.
 5)
 prøvning i overensstemmelse med punkt 3.1.2.5. eller 3.2.2.5.
 Betingelse B i type I-prøven
 Betingelse B:
 1)
 indledende ladetilstand
 2)
 konditionering af køretøjet i overensstemmelse med punkt 3.1.3.1 eller 3.2.3.1
 3)
 afladning i overensstemmelse med punkt 3.1.3.2. eller 3.2.3.2
 4)
 stilstand i overensstemmelse med punkt 3.1.3.3 eller 3.2.3.3
 5)
 prøvning i overensstemmelse med punkt 3.1.3.4. eller 3.2.3.4.


text:
 30.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 333/44
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 119/2006
 af 22. september 2006
 om ændring af bilag IX (Finansielle tjenesteydelser) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag IX til aftalen blev ændret ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 93/2006 af 7. juli 2006 (1).
 (2)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/31/EF af 5. april 2006 om ændring af direktiv 2004/39/EF om markeder for finansielle instrumenter, for så vidt angår visse frister (2), bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Direktiv 2004/39/EF (3), som blev indarbejdet i aftalen ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 65/2005 af 29. april 2005 (4), ophævede direktiv 93/22/EØF (5) med virkning fra den 30. april 2006.
 (4)
 Ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 65/2005 blev direktiv 93/22/EØF slettet fra aftalen med virkning fra 30. april 2006.
 (5)
 Direktiv 2006/31/EF, som ændrede 2004/39/EF, ændrede bestemmelsen om ophævelse af direktiv 93/22/EØF og udsatte datoen for ophævelsen til den 1. november 2007.
 (6)
 Direktiv 93/22/EØF bør derfor indarbejdes i aftalen igen.
 (7)
 Direktiv 93/22/EØF bør slettes fra aftalen med virkning fra den 1. november 2007 -
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I bilag IX til aftalen foretages følgende ændringer:
 1.
 Følgende tekst indsættes i punkt 30ca (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF):
 », som ændret ved:
 —
 32006 L 0031: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/31/EF af 5. april 2006 (EUT L 114 af 27.4.2006, s. 62).«
 2.
 Følgende punkt indsættes efter punkt 30ca (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF):
 »30caa.
 393 L 0022: Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer (EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27), som ændret ved:
 —
 395 L 0026: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF af 29. juni 1995 (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7), som ændret ved:
 —
 32002 L 0083: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2001 (EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1), som ændret ved:
 —
 32004 L 0066: Rådets direktiv 2004/66/EF af 26. april 2004 (EUT L 168 af 1.5.2004, s. 35).
 —
 32000 L 0064: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/64/EF af 7. november 2000 (EFT L 290 af 31.11.2000, s. 27), som ændret ved:
 —
 32002 L 0083: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2002 (EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1), som ændret ved:
 —
 32004 L 0066: Rådets direktiv 2004/66/EF af 26. april 2004 (EUT L 168 af 1.5.2004, s. 35).
 —
 32002 L 0087: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 (EUT L 35 af 11.2.2003, s. 1).
 Direktivets bestemmelser gælder i forbindelse med aftalen med følgende tilpasning:
 For så vidt angår forbindelser med investeringsselskaber i tredjelande beskrevet i artikel 7 i direktivet gælder følgende:
 1.
 Med henblik på at opnå den størst mulige grad af konvergens


text:
i anvendelsen af en tredjelandsordning for investeringsselskaber udveksler de kontraherende parter oplysninger som beskrevet i artikel 7, stk. 2, og artikel 7, stk. 6, og der afholdes konsultationer om de i artikel 7, stk. 3, 4 og 5, omtalte anliggender i Det Blandede EØS-udvalg og i overensstemmelse med de af de kontraherende parters aftalte procedurer.
 2.
 Tilladelser, der af en kontraherende parts kompetente myndigheder meddeles investeringsselskaber, som direkte eller indirekte er datterselskaber af moderselskaber, der er underlagt lovgivningen i et tredjeland, har i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv gyldighed overalt på alle de kontraherende parters område. Men
 (a)
 hvis et tredjeland indfører kvantitative restriktioner på etableringen af et EFTA-lands investeringsselskaber eller påfører sådanne selskaber restriktioner, som det ikke påfører EF-investeringsselskaber, har tilladelser, som kompetente myndigheder i Fællesskabet har meddelt investeringsselskaber, der direkte eller indirekte er datterselskaber af moderselskaber, som er underlagt lovgivningen i det pågældende tredjeland, kun gyldighed inden for Fællesskabet, medmindre en EFTA-stat bestemmer andet for sit områdes vedkommende
 (b)
 såfremt Fællesskabet har bestemt, at beslutninger vedrørende tilladelser til investeringsselskaber, som direkte eller indirekte er datterselskaber af moderselskaber, der er underlagt et tredjelands lovgivning, skal begrænses eller suspenderes, har enhver tilladelse udstedt af en EFTA-stats kompetente myndighed til et sådant investeringsselskab, kun gyldighed inden for den pågældende stats område, medmindre en anden kontraherende part bestemmer andet for sit områdes vedkommende
 (c)
 de begrænsninger eller suspensioner, der er nævnt i litra a) og b), gælder ikke for investeringsselskaber og disses datterselskaber, som allerede har tilladelse på en kontraherende parts område.
 3.
 Hvis Fællesskabet forhandler med et tredjeland på grundlag af artikel 7, stk. 4 og 5, om at opnå national behandling og faktisk markedsadgang for sine investeringsselskaber, skal det bestræbe sig på at opnå samme behandling for EFTA-staternes investeringsselskaber.«
 3.
 Teksten til punkt 30caa (Rådets direktiv 93/22/EØF) ophæves med virkning fra den 1. november 2007.
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af direktiv 2006/31/EF, som offentliggøres i EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 23. september 2006, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (6).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 22. september 2006.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 289 af 19.10.2006, s. 34.
 (2) EUT L 114 af 27.4.2006, s. 60.
 (3) EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.
 (4) EUT L 239 af 15.9.2005, s. 50.
 (5) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27.
 (6) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 19.10.2021
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 371/5
 AFTALE
 mellem Den Europæiske Union og Republikken Kap Verde om ændring af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Kap Verde om lempelse af reglerne for udstedelse af visa til kortvarigt ophold til statsborgere i Republikken Kap Verde og Den Europæiske Union
 DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt »Unionen«,
 på den ene side,
 og
 REPUBLIKKEN KAP VERDE, i det følgende benævnt »Kap Verde«,
 på den anden side,
 i det følgende under ét benævnt »parterne««,
 SOM MINDER OM partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), som ændret den 25. juni 2005 og den 22. juni 2010, samt det særlige partnerskab mellem Unionen og Kap Verde, der blev godkendt af Rådet for Den Europæiske Union den 20. november 2007,
 SOM HENVISER TIL den fælles erklæring af 5. juni 2008 om et mobilitetspartnerskab mellem Unionen og Kap Verde, ifølge hvilken parterne skal udvikle en dialog om spørgsmål vedrørende visa til kortvarigt ophold for at fremme visse personkategoriers mobilitet,
 SOM HENVISER TIL aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Kap Verde om lempelse af reglerne for udstedelse af visa til kortvarigt ophold til statsborgere i Republikken Kap Verde og Den Europæiske Union (2), i det følgende benævnt »aftalen«, som trådte i kraft den 1. december 2014,
 SOM HENVISER TIL aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Kap Verde om tilbagetagelse af personer med ulovligt ophold (3), som trådte i kraft den 1. december 2014,
 SOM TAGER HENSYN TIL, at unionsborgere i henhold til kapverdisk lovgivning siden den 2. januar 2019 har været fritaget for visumpligten ved rejser til Kap Verde af højst 30 dages varighed,
 SOM ANERKENDER, at der, hvis Kap Verde genindfører visumpligt for borgere eller visse kategorier af unionsborgere for forventede ophold på højst 30 dage, automatisk bør gælde mindst de samme lempelser af visumreglerne, der indrømmes kapverdiske statsborgerne i henhold til denne aftale, for de berørte unionsborgere på grundlag af gensidighed,
 SOM TAGER HENSYN TIL ikrafttrædelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1155 (4),
 SOM ØNSKER at fremme kontakterne mellem deres befolkninger som en vigtig forudsætning for en stabil udvikling af de økonomiske, humanitære, kulturelle, videnskabelige og andre bånd, ved at lempe reglerne for udstedelse af visa til deres statsborgere på grundlag af gensidighed,
 SOM ANERKENDER, at dette ikke bør tilskynde til ulovlig indvandring, og som er særlig opmærksomme på sikkerheds- og tilbagetagelsesaspekterne,
 SOM TAGER HENSYN TIL protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som bekræfter, at denne aftales bestemmelser ikke finder anvendelse for Irland,
 SOM TAGER HENSYN TIL protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,


text:
og som bekræfter, at denne aftales bestemmelser ikke finder anvendelse for Kongeriget Danmark,
 ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 Artikel 1
 I aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Titlen affattes således:
 »AFTALE MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION OG REPUBLIKKEN KAP VERDE OM LEMPELSE AF REGLERNE FOR UDSTEDELSE AF VISA TIL KORTVARIGT OPHOLD«.
 2)
 (vedrører ikke den danske udgave)
 3)
 Artikel 2 affattes således:
 »Artikel 2
 Generel bestemmelse
 1. Bestemmelserne i denne aftale om lempelse af reglerne for visumudstedelse finder kun anvendelse på unionsborgere og kapverdiske statsborgere i det omfang, disse ikke i henhold til Unionens og dens medlemsstaters love eller administrative bestemmelser, Kap Verdes love eller administrative bestemmelser eller denne aftale eller andre internationale aftaler er fritaget for visumpligt.
 2. Hvis Kap Verde genindfører visumkrav for unionsborgere eller visse kategorier af unionsborgere for forventede ophold på højst 30 dage, gælder mindst de samme lempelser af visumreglerne, som indrømmes kapverdiske statsborgere i henhold til denne aftale, automatisk for de berørte unionsborgere på grundlag af gensidighed.
 3. For ophold, der forventes at vare over 30 dage, men ikke over 90 dage, gælder mindst de samme lempelser af visumreglerne, som indrømmes kapverdiske statsborgere i henhold til denne aftale, for de berørte unionsborgere.
 4. Kap Verdes nationale ret og medlemsstaternes nationale ret eller EU-retten finder anvendelse på forhold, der ikke er omfattet af denne aftale.«
 4)
 I artikel 3 foretages følgende ændringer:
 a)
 Litra a) affattes således:
 »a)
 »medlemsstat«: enhver af Unionens medlemsstater med undtagelse af Kongeriget Danmark og Irland«.
 b)
 Litra e) affattes således:
 »e)
 »person med lovligt ophold«: en kapverdisk statsborger med tilladelse eller ret til at opholde sig i mere end 90 dage på en medlemsstats område i medfør af EU-retten eller national ret«.
 c)
 Følgende litra indsættes:
 »f)
 »EU-passérseddel«: det dokument, der udstedes af Unionen til tjenestemænd i EU-institutionerne i overensstemmelse med Rådets forordning (EU) nr. 1417/2013 (*).
 (*) Rådets forordning (EU) nr. 1417/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af formen på de passérsedler, som udstedes af Den Europæiske Union (EUT L 353 af 28.12.2013, s. 26).«"
 5)
 Artikel 4 affattes således:
 »Artikel 4
 Udstedelse af visa til flere indrejser
 1. Medlemsstaternes diplomatiske og konsulære repræsentationer udsteder visa til flere indrejser gældende i fem år til følgende kategorier af kapverdiske statsborgere:
 a)
 medlemmer af nationale og lokale regeringer og parlamenter, forfatningsdomstolen, højesteret eller revisionsretter, såfremt de ikke er fritaget for visumpligten i medfør af denne aftale, når de rejser i embeds medfør
 b)
 faste medlemmer af officielle delegationer, der efter en officiel indbydelse stilet til Kap Verde, rejser til en medlemsstat for at deltage i møder, høringer, forhandlinger, udvekslingsprogrammer eller arrangementer tilrettelagt på initiativ af mellemstatslige organisationer
 c)
 forretningsfolk og repræsentanter for virksomheder, der jævnligt rejser til medlemsstaterne
 d)
 ægtefæller til, børn (herunder adoptivbørn) under 21 år eller forsørgelsesberettigede børn af og forældre til enten kapverdiske statsborgere med lovligt ophold på en medlemsstats område eller unionsborgere, der har ophold i den medlemsstat, hvori de er statsborgere.
 Hvis behovet for at rejse ofte eller regelmæssigt er klart begrænset til et kortere tidsrum, begrænses


text:
gyldigheden af et visum til flere indrejser dog til det tidsrum, navnlig når en af følgende er mindre end fem år:
 —
 embedsperioden for så vidt angår de personer, der er omhandlet i første afsnit, litra a)
 —
 varigheden af det faste medlemskab af en officiel delegation for så vidt angår de personer, der er omhandlet i første afsnit, litra b)
 —
 varigheden af funktionen som forretningsmand eller -kvinde eller repræsentant for en virksomhed for så vidt angår de personer, der er omhandlet i første afsnit, litra c), eller
 —
 gyldigheden af opholdstilladelser udstedt til kapverdiske statsborgere med ophold på en medlemsstats område for så vidt angår de personer, der er omhandlet i første afsnit, litra d).
 2. Uden at det berører stk. 1, udsteder medlemsstaternes diplomatiske og konsulære repræsentationer visa til flere indrejser til andre ansøgere med en gyldighedsperiode på:
 a)
 et år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og har anvendt et visum på lovlig vis inden for de seneste 18 måneder
 b)
 to år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og har anvendt et visum til flere indrejser med en gyldighed på et år på lovlig vis inden for de seneste 30 måneder
 c)
 tre til fem år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og har anvendt et visum til flere indrejser med en gyldighed på to år på lovlig vis inden for de seneste 42 måneder.
 3. Uanset stk. 1 og 2 kan visummets gyldighedsperiode afkortes i individuelle tilfælde, hvis der er rimelig tvivl om, hvorvidt indrejsebetingelserne vil være opfyldt i hele perioden, eller hvis visummet er gyldigt længere end ansøgerens rejsedokument.
 4. De i stk. 1 og 2 omhandlede personer må ikke opholde sig på medlemsstaternes område i mere end i alt 90 dage inden for en given periode på 180 dage.«
 6)
 Artikel 5 affattes således:
 »Artikel 5
 Visumgebyrer og servicegebyrer
 1. Gebyret for behandling af visumansøgninger er på 75 % af det beløb, der skal opkræves i henhold til gældende national lovgivning.
 Denne procent kan ændres efter proceduren i denne aftales artikel 12, stk. 4.
 2. Uden at det berører bestemmelserne i stk. 1, opkræver medlemsstaterne ikke visumgebyrer for følgende personkategorier:
 a)
 medlemmer af officielle delegationer, der efter en officiel indbydelse stilet til Kap Verde, rejser til en medlemsstat for at deltage i møder, høringer, forhandlinger, officielle udvekslingsprogrammer eller arrangementer tilrettelagt på initiativ af mellemstatslige organisationer
 b)
 børn under 12 år
 c)
 skoleelever, studerende, universitetsuddannede under videreuddannelse og ledsagende lærere, der rejser i studie- eller uddannelsesøjemed
 d)
 forskere, der rejser i videnskabeligt forskningsøjemed
 e)
 deltagere i seminarer, konferencer, sportsarrangementer eller kulturelle eller uddannelsesmæssige begivenheder tilrettelagt af nonprofitorganisationer i alderen op til og med 25 år
 f)
 ægtefæller til, børn (herunder adoptivbørn) under 21 år eller forsørgelsesberettigede børn af og forældre til enten kapverdiske statsborgere med lovligt ophold på en medlemsstats område eller unionsborgere, der har ophold i den medlemsstat, hvori de er statsborgere.
 3. Uanset stk. 2, litra f), opkræves der for børn på mindst 12 år, men under 18 år, 50 %


text:
af gebyret i henhold til stk. 1.
 4. Hvis medlemsstaterne samarbejder med en ekstern tjenesteudbyder, kan der opkræves servicegebyr. Servicegebyret skal være proportionelt med de omkostninger, som den eksterne tjenesteudbyder har afholdt ved udførelsen af sine opgaver, og må ikke overstige 30 EUR.«
 7)
 Følgende artikel indsættes:
 »Artikel 5a
 Dokumentation
 1. For følgende kategorier af kapverdiske statsborgere er følgende dokumenter tilstrækkelige til at kontrollere rejsens formål:
 a)
 for medlemmer af nationale og lokale regeringer og parlamenter, forfatningsdomstolen, højesteret eller revisionsretter, såfremt de ikke er fritaget for visumpligten i medfør af denne aftale, når de rejser i embeds medfør: en verbalnote udstedt af Kap Verdes udenrigsministerium, som bekræfter, at ansøgeren er på officiel tjenesterejse til en medlemsstat
 b)
 for medlemmer af officielle delegationer, der efter en officiel indbydelse stilet til Kap Verde, rejser til en medlemsstat for at deltage i møder, høringer, forhandlinger, udvekslingsprogrammer eller arrangementer tilrettelagt på initiativ af mellemstatslige organisationer: et brev udfærdiget af en kompetent myndighed i Kap Verde, som bekræfter, at ansøgeren er medlem af dens delegation på rejse til medlemsstatens/medlemsstaternes område med det formål at deltage i de(t) pågældende arrangement(er), ledsaget af en kopi af den officielle indbydelse eller bekræftelse af registreringen fra værtsorganisationen
 c)
 for forretningsfolk og repræsentanter for erhvervsorganisationer: en skriftlig indbydelse fra en virksomhed eller organisation med sæde i bestemmelsesmedlemsstaten
 d)
 for ægtefæller til, børn (herunder adoptivbørn) under 21 år og forsørgelsesberettigede børn af og forældre til enten kapverdiske statsborgere, der har lovligt ophold på en medlemsstats område, eller unionsborgere, der har ophold i den medlemsstat, hvori de er statsborgere: en skriftlig indbydelse fra værten
 e)
 for skoleelever, studerende, universitetsuddannede under videreuddannelse og ledsagende lærere, der rejser i studie- eller uddannelsesøjemed, herunder universitets- eller andre udvekslingsprogrammer (for ophold på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage): en skriftlig indbydelse eller et optagelsesbevis fra værtsuniversitetet, -læreanstalten eller -skolen eller beviser på de kurser, der skal følges
 f)
 for personer, der deltager i videnskabelig eller akademisk forskning, uddannelsesarrangementer, herunder erhvervsuddannelse (for ophold på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage): optagelsesbevis udstedt af uddannelsesinstitutionen eller en skriftlig anmodning udstedt af værtsorganisationen
 g)
 for deltagere i seminarer, konferencer eller kulturelle eller uddannelsesmæssige begivenheder tilrettelagt af nonprofitorganisationer, der er registreret i en medlemsstat: en skriftlig indbydelse fra værtsorganisationen til at deltage i disse aktiviteter
 h)
 for personer, der rejser af lægelige årsager, og nødvendige ledsagende personer: et officielt dokument fra den behandlende institution, som bekræfter behovet for behandling på denne institution, og dokumentation for, at vedkommende har tilstrækkelige midler til at betale for lægebehandlingen, eller for at lægebehandlingen er forudbetalt, og, hvor det er relevant, dokumentation for at vedkommende har behov for at være ledsaget
 i)
 for deltagere i internationale sportsbegivenheder og personer, der ledsager dem i professionelt øjemed: en skriftlig indbydelse fra værtsorganisationen, de kompetente myndigheder, det nationale sportsforbund eller de nationale olympiske komitéer i medlemsstaterne
 j)
 for journalister og ledsagende teknisk personale, der rejser i arbejdsøjemed: en attest eller anden dokumentation udstedt af en faglig organisation eller


text:
ansøgerens arbejdsgiver for, at ansøgeren er uddannet journalist, som rejser med henblik på at udføre journalistisk arbejde, eller for at ansøgeren er medlem af det tekniske personale, der ledsager journalisten i arbejdsøjemed.
 2. Med henblik på denne artikel skal den skriftlige indbydelse eller de relevante officielle dokumenter indeholde følgende oplysninger:
 a)
 den indbudte persons fulde navn, fødselsdato, køn, statsborgerskab, pasnummer, rejsetidspunkt, rejsens formål, antal påkrævede indrejser samt, hvis det er relevant, navnet på ægtefælle og børn, der ledsager den indbudte person, og
 b)
 hvis den, som inviterer, er en juridisk person: den inviterende persons fulde navn og adresse samt, hvis det er relevant, dokumentation for lovligt ophold i en medlemsstat i henhold til national lovgivning eller
 c)
 hvis den inviterende part er en juridisk person, en virksomhed eller en organisation, herunder en nonprofitorganisation, etableret på medlemsstatens/medlemsstaternes område: den inviterende persons fulde navn og adresse, navnet på den repræsentant, der underskriver anmodningen, og dennes stilling samt den inviterende persons registreringsnummer som krævet i henhold til den pågældende medlemsstats nationale lovgivning eller
 d)
 hvis det relevante officielle dokument er udstedt af en offentlig myndighed: navnet på den person, der underskriver anmodningen, og dennes stilling samt ansøgerens status.
 3. Ansøgere, der allerede har fået udstedt og inden for de seneste 30 måneder på lovlig vis har anvendt et visum til flere indrejser med en gyldighed på mindst et år, er i princippet fritaget for at fremlægge dokumentation for indkvartering eller for tilstrækkelige midler til dækning af indkvartering.«
 8)
 Artikel 8 affattes således:
 »Artikel 8
 Diplomat- og tjenestepas
 1. Kapverdiske statsborgere, der er indehavere af et gyldigt diplomat- eller tjenestepas udstedt af Kap Verde, har kan indrejse i, udrejse af og rejse i transit gennem medlemsstaternes område uden visum.
 2. Unionsborgere, der er indehavere af et gyldigt diplomat- eller tjenestepas udstedt af en medlemsstat og indehavere af en gyldig EU-passérseddel, kan indrejse i, udrejse af og rejse i transit gennem Kap Verdes område uden visum.
 3. De i stk. 1 og 2 omhandlede personer kan opholde sig på medlemsstaternes henholdsvis Kap Verdes område i højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage.«
 9)
 Artikel 10, stk. 1, affattes således:
 »1. Parterne nedsætter et blandet udvalg til forvaltning af aftalen (»udvalget«) bestående af repræsentanter for Unionen og Kap Verde.«
 10)
 Artikel 11 affattes således:
 »Artikel 11
 Denne aftales forbindelse med aftaler mellem medlemsstaterne og Kap Verde
 Denne aftale har fra sin ikrafttræden forrang for bestemmelser i enhver bilateral eller multilateral aftale eller ordning indgået mellem medlemsstaterne og Kap Verde, for så vidt bestemmelserne i nævnte aftaler eller ordninger kan påvirke denne aftale eller ændre dens anvendelsesområde.«
 11)
 Artikel 12, stk. 5, affattes således:
 »5. Hver part kan suspendere hele eller dele af denne aftale. Afgørelsen om suspension meddeles den anden part senest 48 timer før dens ikrafttræden. Den part, der har suspenderet anvendelsen af denne aftale, underretter omgående den anden part, når grundene til suspensionen ikke længere består.«
 12)
 Andet afsnit i protokollen til aftalen angående de medlemsstater, der ikke i fuldt


text:
omfang anvender Schengenreglerne, affattes således:
 »I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU (*) er der for indehavere af Schengenvisa og Schengenopholdstilladelser truffet harmoniserede foranstaltninger for at forenkle transit gennem og kortvarigt ophold på medlemsstaters område, der endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud. Afgørelse nr. 565/2014/EU bemyndiger Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien til ensidigt at anerkende følgende som ligestillede med deres nationale visa, ikke kun til transit gennem deres område, men også til ophold med en forventet varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage:
 —
 ensartede visa til kortvarige ophold, som er gyldige til to eller flere indrejser
 —
 visa til længerevarende ophold og opholdstilladelser udstedt af medlemsstater, der fuldt ud gennemfører Schengenreglerne, herunder visa med begrænset territorial gyldighed, jf. artikel 25, stk. 3, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 (**), og
 —
 nationale visa og opholdstilladelser udstedt af Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien.
 (*) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 565/2014/EU af 15. maj 2014 om indførelse af en forenklet ordning for personkontrol ved de ydre grænser, som bygger på, at Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien ensidigt anerkender visse dokumenter som ligestillede med deres nationale visa til transit gennem eller forventet ophold på deres område af en varighed på højst 90 dage inden for en given periode på 180 dage og om ophævelse af beslutning nr. 895/2006/EF og nr. 582/2008/EF (EUT L 157 af 27.5.2014, s. 23)."
 (**) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1).«"
 Artikel 2
 1. Denne aftale skal ratificeres, accepteres eller godkendes i overensstemmelse med parternes egne procedurer, og parterne giver hinanden notifikation om afslutningen af de procedurer, der er nødvendige i så henseende.
 2. Denne aftale træder i kraft på den første dag i den anden måned efter den måned, i hvilken den sidste af de i stk. 1 omhandlede notifikationer har fundet sted.
 Artikel 3
 Denne aftale udfærdiges i to eksemplarer på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
 Съставено в Брюксел на осемнадесети март две хиляди двадесет и първа година.
 Hecho en Bruselas, el dieciocho de marzo de dos mil veintiuno.
 V Bruselu dne osmnáctého března dva tisíce dvacet jedna.
 Udfærdiget i Bruxelles den attende marts to tusind og enogtyve.
 Geschehen zu Brüssel am achtzehnten März zweitausendeinundzwanzig.
 Kahe tuhande kahekümne esimese aasta märtsikuu kaheksateistkümnendal päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα οκτώ Μαρτίου δύο χιλιάδες είκοσι ένα.
 Done at Brussels on the eighteenth day of March in the year two thousand and twenty one.
 Fait à Bruxelles, le dix-huit mars deux mille vingt et un.
 Sastavljeno u Bruxellesu osamnaestog ožujka godine dvije tisuće dvadeset prve.
 Fatto a Bruxelles, addì diciotto marzo duemilaventuno.
 Briselē, divi tūkstoši divdesmit pirmā gada astoņpadsmitajā martā.
 Priimta du tūkstančiai dvidešimt pirmų metų kovo aštuonioliktą dieną Briuselyje.
 Kelt


text:
Brüsszelben, a kétezer-huszonegyedik év március havának tizennyolcadik napján.
 Magħmul fi Brussell, fit-tmintax-il jum ta’ Marzu fis-sena elfejn u wieħed u għoxrin.
 Gedaan te Brussel, achttien maart tweeduizend eenentwintig.
 Sporządzono w Brukseli dnia osiemnastego marca roku dwa tysiące dwudziestego pierwszego.
 Feito em Bruxelas, em dezoito de março de dois mil e vinte e um.
 Întocmit la Bruxelles la optsprezece martie două mii douăzeci și unu.
 V Bruseli osemnásteho marca dvetisícdvadsaťjeden.
 V Bruslju, dne osemnajstega marca leta dva tisoč enaindvajset.
 Tehty Brysselissä kahdeksantenatoista päivänä maaliskuuta vuonna kaksituhattakaksikymmentäyksi.
 Som skedde i Bryssel den artonde mars år tjugohundratjugoett.
 (1) EUT L 317 af 15.12.2000, s. 3.
 (2) EUT L 282 af 24.10.2013, s. 3.
 (3) EUT L 282 af 24.10.2013, s. 15.
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1155 af 20. juni 2019 om ændring af forordning (EF) nr. 810/2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 188 af 12.7.2019, s. 25).
 Følgende fælles erklæringer er vedtaget af parterne og knyttes til aftalen:
 »
 FÆLLES ERKLÆRING OM REGLERNE FOR UDSTEDELSE AF KAPVERDISKE VISA TIL UNIONSBORGERE TIL OPHOLD PÅ OVER 30 DAGE, MEN IKKE OVER 90 DAGE
 I overensstemmelse med Kap Verdes lovgivning er unionsborgere fritaget for visumpligt for indrejse i og ophold på Kap Verdes område, som ikke overstiger 30 dage. Med henblik på ophold med en forventet varighed på over 30 dage skal de søge og indhente tilladelse fra de kapverdiske myndigheder. I henhold til Republikken Kap Verdes lov nr. 66/VIII/2014, som ændret, kan unionsborgere ansøge om og få udstedt et visum med en gyldighed på op til 90 dage på Kap Verdes konsulater eller på Kap Verdes område ansøge om forlængelse af deres ophold hos de kompetente myndigheder.
 I henhold til aftalens artikel 2, stk. 3, skal der for ophold med en forventet varighed på over 30 dage, men ikke over 90 dage, gælde mindst de samme lempelser af visumreglerne, som indrømmes kapverdiske statsborgere i henhold til aftalen, for de berørte unionsborgere.
 Parterne er indforståede med, at det blandede udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 10, overvåger gennemførelsen af nævnte bestemmelse.
 FÆLLES ERKLÆRING OM AFTALENS ARTIKEL 12, STK. 5, VEDRØRENDE ÅRSAGER TIL AT SUSPENDERE AFTALEN
 Hver af parterne kan suspendere hele eller en del af aftalen, navnlig aftalens artikel 8, af årsager såsom den offentlige orden, beskyttelsen af den nationale sikkerhed eller folkesundheden, manglende samarbejde om tilbagetagelse eller af hensyn til menneskerettigheder og demokrati. Enhver sådan suspension skal ske efter proceduren i artikel 12, stk. 5.
 Hvis gennemførelsen af alle eller visse af aftalens bestemmelser suspenderes, indleder parterne høringer inden for rammerne af det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 10, med henblik på at løse de problemer, der førte til suspensionen.
 Denne fælles erklæring erstatter den fælles erklæring om aftalens artikel 8 vedrørende diplomat- og tjenestepas.
 FÆLLES ERKLÆRING OM SAMARBEJDE OM REJSEDOKUMENTER
 Parterne er enige om, at det blandede udvalg, der er nedsat i henhold til aftalens artikel 10, som led i overvågningen af aftalens anvendelse bør vurdere, hvilken betydning de respektive rejsedokumenters sikkerhedsniveau har for


text:
den måde, hvorpå aftalen fungerer. Med henblik herpå er parterne enige om regelmæssigt at underrette hinanden om:
 —
 foranstaltninger, der træffes for at undgå mange forskellige rejsedokumenter
 —
 foranstaltninger, der træffes for at udvikle de tekniske aspekter af rejsedokumenters sikkerhed, og
 —
 foranstaltninger, der træffes i forbindelse med personliggørelsesprocessen ved udstedelsen af rejsedokumenter.
 Begge parter erklærer, at de vil prioritere at sikre et højt sikkerhedsniveau for diplomat- og tjenestepas, navnlig ved at indføre biometriske identifikatorer. For Unionens vedkommende vil dette ske i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 (1). For Kap Verdes vedkommende vil det ske i henhold til lovdekret nr. 21/2014 af 17. marts 2014 om fastsættelse af tekniske specifikationer og sikkerheds- og udstedelsesmæssige betingelser for biometriske pas udstedt af Kap Verde.
 Denne fælles erklæring erstatter den fælles erklæring om samarbejde om rejsedokumenter.
 «
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13. december 2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder (EUT L 385 af 29.12.2004, s. 1).


text:
 27.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 195/3
 RAMMEAFTALE
 mellem Den Europæiske Union og Kosovo (*1) om de generelle principper for Kosovos deltagelse i EU-programmer
 DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt »Unionen«,
 på den ene side, og
 KOSOVO (*1),
 på den anden side,
 i det følgende under ét benævnt »de kontraherende parter«,
 ER —
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Den 14. december 2007 understregede Det Europæiske Råd, at Unionen er parat til at spille en førende rolle i forbindelse med styrkelsen af stabiliteten i regionen, anførte, at Unionen er parat til at bistå Kosovo på vejen mod varig stabilitet, og bekræftede, at Unionen er parat til at støtte den økonomiske og politiske udvikling gennem et klart europæisk perspektiv i overensstemmelse med regionens europæiske perspektiv.
 (2)
 Den 7. december 2009 så Rådet med tilfredshed på Europa-Kommissionens meddelelse af 14. oktober 2009 med titlen »Realisering af Kosovos europæiske dimension« og opfordrede Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at støtte Kosovos fremskridt i tilnærmelsen til Unionen i overensstemmelse med regionens europæiske perspektiv. Det lagde vægt på foranstaltninger vedrørende handel og visum og tilskyndede Europa-Kommissionen til at åbne op for Kosovos deltagelse i EU-programmer, integrere Kosovo i den økonomiske og finanspolitiske tilsynsordning, aktivere den anden komponent i instrumentet til førtiltrædelsesbistand og styrke dialogen om stabiliserings- og associeringsprocessen.
 (3)
 Den 14. december 2010 så Rådet frem til et forslag fra Europa-Kommissionen, der vil gøre det muligt for Kosovo at deltage i EU-programmer. Europa-Kommissionen fremsatte et sådant forslag i marts 2011.
 (4)
 Den 5. december 2011 bekræftede Rådet sin vilje til at nå frem til en aftale om Kosovos deltagelse i EU-programmer, uden at dette berører medlemsstaternes holdning angående status.
 (5)
 Den 22. oktober 2012 bemyndigede Rådet Europa-Kommissionen til på Unionens vegne at indlede forhandlinger om en rammeaftale med Kosovo om dets deltagelse i EU-programmer.
 (6)
 Kosovo har udtrykt ønske om at deltage i en række EU-programmer.
 (7)
 Artikel 212 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde omhandler samarbejdsforanstaltninger på det økonomiske, finansielle og tekniske område med andre tredjelande end udviklingslandene.
 (8)
 De specifikke vilkår og betingelser, herunder finansielle bidrag, for Kosovos deltagelse i hvert enkelt EU-program, bør fastsættes ved aftale mellem Europa-Kommissionen, der handler på vegne af Unionen, og myndighederne i Kosovo.
 (9)
 Undertegnelsen og indgåelsen af denne aftale foregriber ikke medlemsstaternes holdning til Kosovos status, som fastlægges i overensstemmelse med national praksis og folkeretten. Hverken begreberne, ordlyden eller definitionerne i denne aftale, herunder i de tilknyttede bilag eller i EU-programmerne, udgør en anerkendelse fra Unionens side af Kosovo som uafhængig stat eller en anerkendelse fra de enkelte medlemsstaters side af Kosovo som sådan, hvis de ikke allerede har taget dette skridt —
 BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 Artikel 1
 Kosovo er berettiget til at deltage i følgende EU-programmer:
 a)
 de nuværende EU-programmer, der er anført i bilaget, og de programmer, der træder i stedet herfor, og som er åbne for Kosovos deltagelse, når denne aftale træder i kraft
 b)
 EU-programmer, som oprettes eller fornys efter denne aftales undertegnelse, og som indeholder


text:
en indledende bestemmelse, der giver Kosovo mulighed for at deltage.
 Kosovo kan deltage i EU-programmer i overensstemmelse med sine tilsagn om at vedtage og anvende standarder på de områder, der er relevante for det pågældende program, og de fremskridt, der gøres i den forbindelse.
 Artikel 2
 Kosovo bidrager finansielt til Den Europæiske Unions almindelige budget i forhold til de specifikke EU-programmer, hvori det deltager.
 Artikel 3
 Repræsentanter for Kosovo kan deltage som observatører i de forvaltningsudvalg, der er ansvarlige for overvågningen af de EU-programmer, som Kosovo bidrager til finansielt, når punkterne vedrører Kosovo.
 Artikel 4
 Projekter og initiativer, der forelægges af deltagere fra Kosovo, skal så vidt muligt opfylde de samme betingelser, regler og procedurer for de pågældende EU-programmer, som gælder for medlemsstaterne.
 Artikel 5
 De specifikke vilkår og betingelser for Kosovos deltagelse i hvert enkelt EU-program, navnlig det finansielle bidrag, fastsættes ved en aftale mellem Europa-Kommissionen, der handler på Unionens vegne, og myndighederne i Kosovo. En sådan aftale skal betragtes som en integrerende del af nærværende aftale.
 Hvis Kosovo ansøger om førtiltrædelsesbistand fra Unionen på grundlag af Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 (1) eller i henhold til en lignende fremtidig forordning, der giver Unionen mulighed for at yde ekstern bistand til Kosovo, fastsættes betingelserne for Kosovos anvendelse af EU-bistand i en finansieringsaftale.
 Artikel 6
 Hver aftale, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, skal i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (2) indeholde bestemmelser om, at finanskontrol eller revision skal foretages af eller efter bemyndigelse fra Europa-Kommissionen, Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og Revisionsretten.
 Der vedtages nærmere bestemmelser for finanskontrol og revision, administrative foranstaltninger, sanktioner og tilbagebetaling, som giver Europa-Kommissionen, OLAF og Revisionsretten tilsvarende beføjelser, som de har over for modtagere eller kontrahenter, der er etableret i Unionen.
 Artikel 7
 Denne aftale er ikke tidsbegrænset.
 Hver kontraherende part kan opsige denne aftale med seks måneders skriftligt varsel.
 Artikel 8
 De kontraherende parter kan første gang senest tre år efter aftalens ikrafttræden og herefter hvert tredje år revidere denne aftale på grundlag af erfaringerne med Kosovos deltagelse i et eller flere EU-programmer.
 Artikel 9
 Denne aftale gælder på den ene side for de områder, hvor traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder anvendelse, og på de betingelser, der er fastsat i nævnte traktat, og på den anden side på Kosovos område.
 Artikel 10
 Denne aftale træder i kraft på den første dag i den første måned efter den dato, hvor de kontraherende parter har meddelt hinanden, at deres respektive ikrafttrædelsesprocedurer er afsluttet.
 Artikel 11
 Denne aftale er udfærdiget i to eksemplarer på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, ungarsk, albansk og serbisk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
 Съставено в Брюксел на двадесет и пети ноември през две хиляди и шестнадесета година.
 Hecho en Bruselas, el veinticinco de noviembre de dos mil dieciséis.
 V Bruselu dne dvacátého pátého listopadu dva tisíce šestnáct.
 Udfærdiget i