text:
95 % af den maksimale effekt.
 For motorer (hovedsagelig motorer med styret tænding) med en stejl spændingsfaldskurve, hvor afbrydelse af brændstoftilførslen ikke tillader drift af motoren indtil n
 hi eller n
 95h, gælder følgende forskrifter:
 n
 hi
 i ligning 9 erstattes med n
 Pmax × 1,02
 n
 95h
 erstattes med n
 Pmax × 1,02
 7.4.7. Denormalisering af motorens drejningsmoment
 Drejningsmomentværdierne i dynamometerskemaet i tillæg 1 (WHTC) og tabel 1 (WHSC) er normaliseret til det maksimale drejningsmoment ved den pågældende hastighed. Til generering af referencecyklus denormaliseres drejningsmomentværdierne for hver enkelt referencehastighedsværdi, som er bestemt i henhold til punkt 7.4.6, ved hjælp af karakteristikken, som er bestemt i henhold til punkt 7.4.3, som følger:
 (10)
 hvor
 M
 norm,i
 er det normaliserede drejningsmoment, i procent
 M
 max,i
 er det maksimale drejningsmoment i karakteristikkurven, i Nm
 M
 f,i
 er drejningsmomentet optaget af det hjælpeudstyr, der skal monteres, i Nm
 M
 r,i
 er drejningsmomentet optaget af det hjælpeudstyr, der skal afmonteres, i Nm
 Hvis hjælpeudstyret er monteret i overensstemmelse med punkt 6.3.1 og tillæg 7, er M
 f og M
 r lig nul.
 For de negative drejningsmomentværdier i kørepunkterne (»m« i tillæg 1) skal til generering af referencecyklussen anvendes denormaliserede værdier, bestemt på en af følgende måder:
 a)
 minus 40 % af det positive drejningsmoment, der er til rådighed i det tilknyttede hastighedspunkt
 b)
 optegning af det negative drejningsmoment, der er nødvendigt for at bringe motoren fra karakteristikkens maksimal- til minimalhastighed
 c)
 bestemmelse af det negative drejningsmoment, der skal til for at drive motoren i tomgangs- og n
 hi-hastighed, og lineær interpolation mellem disse to punkter.
 7.4.8. Beregning af det udførte arbejde i cyklussen
 Det udførte arbejde i prøvningscyklussen bestemmes ved synkron beregning af de øjeblikkelige værdier for motoreffekt ud fra referencehastighed og referencedrejningsmoment som bestemt i punkt 7.4.6 og 7.4.7. De øjeblikkelige værdier for motoreffekten skal integreres over prøvningscyklussen med henblik på beregning af arbejdet i referencecyklussen, W
 ref (kWh). Hvis hjælpeudstyret ikke er monteret i overensstemmelse med punkt 6.3.1, korrigeres de øjeblikkelige værdier for motoreffekten ved hjælp af ligning (4) i punkt 6.3.5.
 Samme metode anvendes til integration af både referencemotoreffekt og faktisk motoreffekt. Til eventuel bestemmelse af værdier mellem tilstødende referenceværdier eller tilstødende måleværdier anvendes lineær interpolation. Ved integration af faktisk udført arbejde i cyklussen skal alle negative drejningsmomentværdier sættes lig nul og medindregnes. Hvis integrationen foretages med mindre frekvens end 5 Hz, og drejningsmomentet inden for et givet tidsafsnit skifter fortegn fra positivt til negativt eller omvendt, skal den negative del beregnes og sættes lig nul. Den positive del skal medregnes i den integrerede værdi.
 7.5. Procedurer forud for prøvningen
 7.5.1. Montering af måleapparaturet
 Instrumenter og prøvetagningssonder skal være monteret som angivet. Udstødningsrøret skal være tilsluttet fuldstrømsfortyndingssystemet, hvis dette anvendes.
 7.5.2. Forberedelse af måleudstyr til prøvetagning
 Følgende procedurer gennemføres, inden prøvetagning indledes:
 a)
 Kontrol for utætheder udføres højst 8 timer forud for emissionsprøvetagningen i henhold til punkt 9.3.4.
 b)
 Ved batch-sampling tilsluttes rene opbevaringsmedier, såsom sække, der er udsuget.
 c)
 Alle måleinstrumenter skal opstartes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger og god


text:
teknisk praksis.
 d)
 Fortyndingssystemerne, prøvetagningspumperne, køleventilatorerne og dataindsamlingssystemet startes op.
 e)
 Prøvegasstrømmens hastighed justeres til det ønskede niveau ved omledning, hvis dette ønskes.
 f)
 Varmevekslere i prøvetagningssystemet forvarmes eller forkøles til deres driftstemperaturintervaller ved prøvningen.
 g)
 Opvarmede eller afkølede komponenter såsom prøvetagningsledninger, filtre, kølere og pumper, skal have mulighed for at stabiliseres ved deres driftstemperaturer.
 h)
 Udstødningsfortyndingssystemstrømmen skal slås til mindst 10 minutter før en prøvningssekvens.
 i)
 Elektroniske integreringsanordninger skal forud for ethvert prøvningsinterval nulstilles eller gennulstilles.
 7.5.3. Kontrol af gasanalysatorerne
 Gasanalysatorernes funktionsområder skal vælges. Det er tilladt at anvende emissionsanalysatorer med automatisk eller manuelt områdeskift. Under prøvningscyklussen må emissionsanalysatorernes område ikke skiftes. Samtidig må forstærkningsindstillingerne i en analysators analoge operationelle forstærker(e) ikke skiftes i løbet af prøvningscyklussen.
 Responsen på nulstillings- og kalibreringsgassen skal fastlægges for alle analysatorer, der anvender internationalt sporbare gasser, som opfylder specifikationerne i punkt 9.3.3. FID-analysatorer skal kalibreres på basis af kulstofnummeret 1 (C1).
 7.5.4. Klargøring af partikelprøvetagningsfilter
 Mindst én time før prøvningens gennemførelse skal filteret anbringes i en petriskål, som er beskyttet mod støvkontaminering og tillader luftudskiftning, og stilles til stabilisering i et vejerum. Efter forløbet af stabiliseringsperioden vejes filteret, og taravægten noteres. Filteret opbevares derefter i en lukket petriskål eller tætsluttende filterholder, indtil det skal bruges til prøvning. Filteret skal anvendes senest otte timer efter udtagning af vejerummet.
 7.5.5. Indstilling af fortyndingsforholdet
 Totalstrømmen af fortyndet udstødningsgas i et fuldstrømsfortyndingssystem eller strømmen af den fortyndede udstødningsgas i et delstrømsfortyndingssystem skal indstilles således, at kondensation af vand i systemet undgås, og således at temperaturen af filteroverfladen ligger på mellem 315 K (42 °C) og 325 K (52 °C).
 7.5.6. Start af partikelprøvetagningssystemet
 Partikelprøvestagningssystemet startes med omføring (bypass). Diluentens baggrundskoncentration af partikler kan bestemmes ved, at der tages prøve af diluenten, før der ledes udstødningsgas ind i fortyndingstunnelen. Målingen kan foretages før eller efter prøvningen. Hvis måling foretages både ved cyklussens begyndelse og afslutning, kan gennemsnittet af værdierne beregnes. Hvis der anvendes et andet prøvetagningssystem til baggrundsmåling, skal målingen foretages parallelt med prøvningsforløbet.
 7.6. WHTC-cyklus
 7.6.1. Nedkøling af motor
 Der kan anvendes naturlig eller kunstig nedkøling. Ved kunstig nedkøling etableres i overensstemmelse med god teknisk praksis systemer til at sende køleluft hen over maskinen, sende køleolie gennem motorens smøresystem, bortlede varme fra kølemiddelet gennem motorens kølesystem og aflede varme fra udstødningens efterbehandlingssystem. Ved kunstig nedkøling af et efterbehandlingssystem, må køleluften først tilføres, når efterbehandlingssystemet er nedkølet til under den temperatur, hvor katalysen aktiveres. Køleprocedurer, der fører til ikke-repræsentative emissioner er ikke tilladt.
 7.6.2. Koldstartsprøvning
 Koldstartsprøvningen indledes, når temperaturerne i motorens smøremiddel, kølemiddel og efterbehandlingssystemer alle er på mellem 293 og 303 K (20 og 30 °C). Motoren startes ved anvendelse af en af følgende metoder:
 a)
 Motoren startes efter den af fabrikanten i instruktionsbogen givne fremgangsmåde, enten ved hjælp af en startmotor fra produktionen og et tilstrækkeligt opladet batteri eller en passende strømtilførsel, eller
 b)
 Motoren startes ved hjælp af dynamometeret. Motoren køres med 25 % af dens typiske startomdrejningstal efter ibrugtagning. Kørsel ved startomdrejningstal standses inden for 1 sekund efter motorstart. Hvis motoren ikke starter efter

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
15 sekunders kørsel ved startomdrejningstal, indstilles startforsøget og grunden til, at motoren ikke starter, undersøges, medmindre det af instruktionsbogen eller servicehåndbogen fremgår, at en længere starttid er normal.
 7.6.3. Periode med fordampningsemission (hot soak)
 Umiddelbart efter gennemførelsen af koldstartsprøvningen henstilles motoren forud for varmstartsprøvningen i 10 ± 1 minutter med henblik på fordampningsemission (hot soak).
 7.6.4. Varmstartsprøvning
 Motoren startes efter perioden med fordampningsemission (hot soak), som defineret i punkt 7.6.3 og med anvendelse af procedurerne i punkt 7.6.2.
 7.6.5. Prøvningssekvens
 Prøvningssekvensen for både koldstartsprøvning og varmstartsprøvning begynder, når motoren er startet. Når motoren er i gang, indledes cykluskontrol, således at motorens drift er i overensstemmelse med cyklussens første indstillingspunkt.
 WHTC udføres i henhold til referencecyklussen beskrevet i punkt 7.4. Styresignalerne for indstilling af motorhastighed og drejningsmoment afsendes med 5Hz eller derover (10 Hz anbefales). Indstillingspunkterne beregnes ved lineær interpolation mellem referencecyklussens 1 Hz-indstillingspunkter. Faktisk motorhastighed og drejningsmoment registreres mindst en gang i sekundet under prøvningscyklussen (1 Hz), og signalerne kan filtreres elektronisk.
 7.6.6. Indsamling af emissionsrelevante data
 Måleudstyret skal starte samtidig med prøvningssekvensens start:
 a)
 start indsamling eller analyse af diluent, hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem
 b)
 start indsamling eller analyse af ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas, afhængigt af den anvendte metode
 c)
 start måling af mængden af fortyndet udstødningsgas og de nødvendige temperatur- og trykmålinger
 d)
 start registrering af udstødningsgassens massestrømshastighed, hvis der anvendes analyse af den ufortyndede udstødningsgas
 e)
 begynd registreringen af feedbackværdier for hastighed og drejningsmoment fra dynamometeret.
 Hvis der anvendes målinger af ufortyndet udstødning, skal emissionskoncentrationerne ((NM)HC, CO and NOx) samt udstødningsgassens massestrømshastighed måles kontinuerligt og lagres ved mindst 2 Hz i et computersystem. Alle andre data kan registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz. For analoge analysatorer registreres responsen, og kalibreringsdata kan anvendes online eller offline under dataevalueringen.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal HC og NOx måles kontinuerligt i fortyndingstunnelen med en frekvens på mindst 2 Hz. Gennemsnitskoncentrationerne bestemmes ved integration af signalerne fra analysatorerne gennem hele prøvningscyklussen. Systemets responstid må ikke være over 20 sekunder og skal om nødvendigt koordineres med svingninger i CVS-strømmen og prøvetagningstid/prøvningscyklus. CO, CO2 og NMHC bestemmes ved integration af kontinuerlige målesignaler eller ved analyse af koncentrationerne i prøveopsamlingssækken opsamlet gennem hele cyklussen. Koncentrationerne af andre emissioner af forurenende gasser i diluententen bestemmes forud for det stadie, hvor udstødningen kommer ind i fortyndingstunnelen, ved integration eller ved opsamling i baggrundssækken. Alle andre parametre, der skal måles, registreres med mindst én måling i sekundet (1 Hz).
 7.6.7. Udtagning af partikelprøver
 Når prøvningssekvensen påbegyndes, skal partikelprøvetagningssystemet stilles om fra bypass til partikeludskillelse.
 Hvis der anvendes et delstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem prøvetagningssonden eller overføringsrøret holdes proportionalt med udstødningens massestrømshastighed som bestemt i overensstemmelse med punkt 9.4.6.1.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem partikelprøvesonde eller overføringsrør holdes på en værdi, der højst afviger ±2,5 % fra den indstillede strømningshastighed. Hvis der anvendes strømningskompensation (dvs. proportionalregulering af prøvegasstrømmen), skal det være godtgjort, at forholdet mellem gennemstrømningen i hovedtunnelen og partikelprøvestrømmen højst ændrer


text:
sig ±2,5 % fra den indstillede værdi (bortset fra de første 10 sekunders prøvetagning). Gennemsnitstemperatur og -tryk ved gasmåleren (-målerne) eller flowmeterindgang skal registreres. Hvis den indstillede strømningshastighed ikke kan holdes over hele cyklussen med en nøjagtighed på ±2,5 % på grund af stor partikelbelastning af filteret, skal prøvningsresultaterne kasseres. Prøvningen gentages med en lavere prøvestrømshastighed.
 7.6.8. Motorstop og funktionsfejl i udstyret
 Hvis motoren på noget tidspunkt under koldstartsprøvningen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres. Motoren skal forkonditioneres og startes igen i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 7.6.2, og prøvningen gentages.
 Hvis motoren på noget tidspunkt under varmstartsprøvningen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres. Motoren skal henstå med fordampningsemission i overensstemmelse med punkt 7.6.3, og varmstartsprøvningen gentages. I dette tilfælde er det ikke nødvendigt at gentage koldstartsprøvningen.
 Hvis der optræder funktionsfejl i noget af det foreskrevne testudstyr under prøvningscyklussen, skal prøvningsresultaterne kasseres, og prøvningen gentages i overensstemmelse med ovenstående bestemmelser.
 7.7. WHSC-cyklus
 7.7.1. Forkonditionering af fortyndingssystemet og motoren
 Fortyndingssystemet og motoren skal startes og varmes op i overensstemmelse med punkt 7.4.1. Efter opvarmningen forkonditioneres motoren og prøvetagningssystemet ved kørsel af motoren i modus 9 (jf. punkt 7.2.2, tabel 1) i mindst 10 minutter, samtidig med at fortyndingssystemet køres. Der kan indsamles pseudo-prøver af partikelemissionen. Det er ikke nødvendigt at stabilisere eller veje disse prøvetagningsfiltre, og de kan smides væk. Strømningshastigheder skal indstilles til de omtrentlige strømningshastigheder udvalgt til prøvningen. Motoren slukkes efter forkonditionering.
 7.7.2. Motorstart
 5 ± 1 minutter efter afslutningen af forkonditioneringen ved modus 9 som beskrevet i punkt 7.7.1, startes motoren efter den af fabrikanten i instruktionsbogen anbefalede fremgangsmåde, enten ved hjælp af en startmotor fra produktionen eller dynamometeret i overensstemmelse med punkt 7.6.2.
 7.7.3. Prøvningssekvens
 Prøvningssekvensen påbegyndes, når motoren kører, ét minut efter at motorens drift er styret med henblik på sammenfald med første modus i cyklussen (tomgang).
 WHSC udføres efter den rækkefølge af prøvningsmodi, der er anført i tabel 1 i punkt 7.2.2.
 7.7.4. Indsamling af emissionsrelevante data
 Måleudstyret skal starte samtidig med prøvningssekvensens start:
 a)
 start indsamling eller analyse af diluent, hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem
 b)
 start indsamling eller analyse af ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas, afhængigt af den anvendte metode
 c)
 start måling af mængden af fortyndet udstødningsgas og de nødvendige temperatur- og trykmålinger
 d)
 start registrering af udstødningsgassens massestrømshastighed, hvis der anvendes analyse af den ufortyndede udstødningsgas
 e)
 begynd registreringen af feedbackværdier for hastighed og drejningsmoment fra dynamometeret.
 Hvis der anvendes målinger af ufortyndet udstødning, skal emissionskoncentrationerne ((NM)HC, CO og NOx) samt udstødningsgassens massestrømshastighed måles kontinuerligt og lagres ved mindst 2 Hz i et computersystem. Alle andre data kan registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz. For analoge analysatorer registreres responsen, og kalibreringsdata kan anvendes online eller offline under dataevalueringen.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal HC og NOx måles kontinuerligt i fortyndingstunnelen med en frekvens på mindst 2 Hz. Gennemsnitskoncentrationerne bestemmes ved integration af signalerne fra analysatorerne gennem hele prøvningscyklussen. Systemets responstid må ikke være over 20 s og skal om nødvendigt koordineres med svingninger i CVS-strømmen og prøvetagningstid/prøvningscyklus. CO, CO2


text:
og NMHC bestemmes ved integration af kontinuerlige målesignaler eller ved analyse af koncentrationerne i prøveopsamlingssækken opsamlet gennem hele cyklussen. Koncentrationerne af andre emissioner af forurenende gasser i diluenten bestemmes forud for det stadie, hvor udstødningen kommer ind i fortyndingstunnelen, ved integration eller ved opsamling i baggrundssækken. Alle andre parametre, der skal måles, registreres med mindst én måling i sekundet (1 Hz).
 7.7.5. Udtagning af partikelprøver
 Når prøvningssekvensen påbegyndes, skal partikelprøvetagningssystemet stilles om fra bypass til partikeludskillelse. Hvis der anvendes et delstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem prøvetagningssonden eller overføringsrøret holdes proportionalt med udstødningens massestrømshastighed som bestemt i overensstemmelse med punkt 9.4.6.1.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem partikelprøvesonde eller overføringsrør holdes på en værdi, der højst afviger ±2,5 % fra den indstillede strømningshastighed. Hvis der anvendes strømningskompensation (dvs. proportionalregulering af prøvegasstrømmen), skal det være godtgjort, at forholdet mellem gennemstrømningen i hovedtunnelen og partikelprøvestrømmen højst ændrer sig ±2,5 % fra den indstillede værdi (bortset fra de første 10 sekunders prøvetagning). Gennemsnitstemperatur og -tryk ved gasmåleren (-målerne) eller flowmeterindgang skal registreres. Hvis den indstillede strømningshastighed ikke kan holdes over hele cyklussen med en nøjagtighed på ±2,5 % på grund af stor partikelbelastning af filteret, skal prøvningsresultaterne kasseres. Prøvningen gentages med en lavere prøvestrømshastighed.
 7.7.6. Motorstop og funktionsfejl i udstyret
 Hvis motoren på noget tidspunkt i løbet af cyklussen går i stå, skal prøvningsresultaterne kasseres. Motoren skal forkonditioneres i overensstemmelse med punkt 7.7.1 og startes igen i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 7.7.2, og prøvningen gentages.
 Hvis der optræder funktionsfejl i noget af det foreskrevne testudstyr under prøvningscyklussen, skal prøvningsresultaterne kasseres, og prøvningen gentages i overensstemmelse med ovenstående bestemmelser.
 7.8. Procedurer efter prøvningen
 7.8.1. Operationer efter prøvningen
 Efter udførelse af prøvningen standses målingen af udstødningens massestrømshastighed, rumfanget af den fortyndede udstødningsgas, gastilførslen til opsamlingssækkene samt partikelprøvepumpen. For integrerende analysesystemer skal prøvetagningen fortsætte til udløb af systemets responstider.
 7.8.2. Kontrol af proportional prøvetagning
 For enhver proportionel batch-prøve, såsom en sækkeprøve eller en PM-prøve, skal det kontrolleres, at der er observeret proportional prøvetagning i henhold til punkt 7.6.7 og 7.7.5. Prøver, der ikke opfylder disse krav, kasseres.
 7.8.3. PM-konditionering og vejning
 Partikelfilteret placeres i dækkede eller forseglede beholdere, eller filterholderne lukkes med henblik på at beskytte prøvetagningsfiltrene mod kontaminering fra omgivelserne. Således beskyttede returneres filtrene til vejerummet. Filteret konditioneres i mindst en time og vejes derefter, jf. punkt 9.4.5. Filterets bruttovægt registreres.
 7.8.4. Kontrol af forskydning
 Så hurtigt som praktisk muligt, dog højst 30 minutter efter afslutning af prøvningscyklussen, eller under perioden med fordampningsemission (soak), bestemmes responsen på nulstillings- og kalibreringsgas i de anvendte gasanalysatorers funktionsområder. I dette punkt defineres prøvningscyklus som følger:
 a)
 i forbindelse med WHTC: hele sekvensen kold - henstand (soak) - varm,
 b)
 i forbindelse med WHTC-varmstartsprøvning (punkt 6.6): sekvensen henstand (soak) -varm
 c)
 i forbindelse med WHTC-varmstartsprøvning (multipel regenerering) (punkt 6.6): samlet antal varmstartsprøvninger
 d)
 i forbindelse med WHSC: prøvningscyklussen.
 Følgende forskrifter finder anvendelse på analysatorforskydning:
 a)
 responsen på nulstillings- og kalibreringsgas kan indsættes direkte i ligning 66 i punkt


text:
8.6.1 uden at bestemme forskydningen
 b)
 hvis forskydningsforskellen mellem resultaterne før og efter prøvning er mindre end 1 % af fuld skala, kan de målte koncentrationer anvendes ukorrigerede, eller de kan korrigeres for forskydning, jf. punkt 8.6.1
 c)
 hvis forskydningsforskellen mellem resultaterne før og efter prøvning er lig med eller større end 1 % af fuld skala, skal prøvningsresultaterne kasseres eller de målte koncentrationer korrigeres for forskydning, jf. punkt 8.6.1.
 7.8.5. Analyse af prøvetagning med gassæk
 Så snart det er praktisk muligt, udføres følgende:
 a)
 gassækprøver analyseres senest 30 minutter efter, at varmstartsprøvningen er gennemført, eller i løbet af perioden med henstand (soak) ved koldstartsprøvning
 b)
 baggrundsprøver analyseres senest 60 minutter efter gennemførelsen af varmstartsprøvningen.
 7.8.6. Validering af udført arbejde under cyklussen
 Før beregning af det faktisk udførte arbejde i cyklussen, udelades alle punkter registreret under start af motoren. Det faktisk udførte arbejde under cyklussen bestemmes i løbet af prøvningscyklussen ved synkron anvendelse af værdierne for faktisk hastighed og faktisk drejningsmoment til beregning af øjeblikkelige værdier for motoreffekt. De øjeblikkelige værdier for motoreffekten skal integreres over prøvningscyklussen med henblik på beregning af det faktiske arbejde i referencecyklussen, W
 act (kWh). Hvis hjælpeudstyret ikke er monteret i overensstemmelse med punkt 6.3.1, korrigeres de øjeblikkelige værdier for motoreffekten ved hjælp af ligning (4) i punkt 6.3.5.
 Den metode, der er beskrevet i punkt 7.4.8, anvendes til integrering af faktisk motoreffekt.
 Det faktiske arbejde udført i cyklussen W
 act benyttes til sammenligning med referencearbejdet W
 ref udført i prøvningscyklus og til beregning af de specifikke emissioner (jf. punkt 8.6.3).
 W
 act skal ligge på mellem 85 % og 105 % af W
 ref.
 7.8.7. Statistiske beregninger til godkendelse af prøvningscyklussen
 Der foretages lineær regressionsanalyse af de faktiske værdier (n
 act, M
 act, P
 act) på referenceværdierne (n
 ref, M
 ref, P
 ref) for både WHTC og WHSC.
 For at minimere den skævhed, der skyldes tidsforsinkelsen mellem de faktiske værdier og værdierne for referencecyklussen, kan hele sekvensen af signaler for faktiske værdier af motorhastighed og drejningsmoment fremskyndes eller forsinkes i forhold til sekvensen af referencehastigheds- og drejningsmomentsignalerne. Hvis de faktiske signaler forskydes, skal hastighed og drejningsmoment forskydes lige meget i samme retning.
 Der anvendes mindste kvadraters metode, med bedste tilnærmelse repræsenteret ved en ligning med formen:
 (11)
 hvor
 y
 faktisk værdi for hastighed (min–1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 a1
 regressionslinjens hældning
 x
 referenceværdi for hastighed (min–1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 a0
 regressionslinjens skæring med y-aksen
 For hver regressionslinje beregnes middelfejlen på estimatet (SEE) af y på x og determinationskoefficienten (r2).
 Det anbefales, at denne analyse foretages ved 1 Hz. For at en prøvning kan anses for gyldig, skal kriterierne i tabel 2 (WHTC) eller tabel 3 (WHSC) være opfyldt.
 Tabel 2
 Regressionslinjernes tolerancer — WHTC
 Hastighed
 Moment
 Effekt
 Middelfejl på estimatet (SEE) af y på x
 maks. 5 % af maks. prøvningshastighed
 maks. 10 % af motorens maks. drejningsmoment
 maks. 10 % af motorens maks. effekt
 Regressionslinjens hældning, a1
 0,95 til 1,03
 0,83 - 1,03
 0,89 - 1,03
 Determinationskoefficient, r2
 min. 0,970


text:
min. 0,850
 min. 0,910
 regressionslinjens skæring med y-aksen, a0
 maks. 10 % af tomgangshastighed
 ± 20 Nm eller ± 2 % af maks. drejningsmoment; det største gælder
 ± 4 kW eller ± 2 % af maks. effekt; det største gælder
 Tabel 3
 Regressionslinjernes tolerancer — WHSC
 Hastighed
 Moment
 Effekt
 Middelfejl på estimatet (SEE) af y på x
 maks. 1 % af maks. prøvningshastighed
 maks. 2 % af motorens maks. drejningsmoment
 maks. 2 % af motorens maks. effekt
 Regressionslinjens hældning, a1
 0,99 til 1,01
 0,98 - 1,02
 0,98 - 1,02
 Determinationskoefficient, r2
 min. 0,990
 min. 0,950
 min. 0,950
 regressionslinjens skæring med y-aksen, a0
 maks. 1 % af maks. prøvningshastighed
 ± 20 Nm eller ± 2 % af maks. drejningsmoment; det største gælder
 ± 4 kW eller ± 2 % af maks. effekt; det største gælder
 Udeladelse af punkter, udelukkende med henblik på regression, er tilladt før regressionsberegningen, hvis dette er anført i tabel 4. Disse punkter må dog ikke udelades ved beregning af arbejde udført i cyklussen og emissioner. Udeladelse af punkter kan anvendes på hele cyklussen eller enhver del af denne.
 Tabel 4
 Punkter, som det er tilladt at udelade fra regressionsanalysen
 Begivenhed
 Betingelse
 Tilladte udeladelser af punkter
 Minimalt førerkrav (tomgangspunkt)
 n
 ref = 0 %
 og
 M
 ref = 0 %
 og
 M
 act > (M
 ref – 0,02M
 max. mapped torque)
 og
 M
 act < (M
 ref + 0,02M
 max. mapped torque)
 hastighed og effekt
 Minimalt førerkrav (kørepunkt)
 M
 ref < 0 %
 effekt og drejningsmoment
 Minimalt førerkrav
 n
 act ≤ 1,02 n
 ref og M
 act > M
 ref
 eller
 n
 act > n
 ref og M
 act ≤ M
 ref'
 eller
 n
 act > 1,02 n
 ref og M
 ref < M
 act ≤ (M
 ref + 0,02M
 max. mapped torque)
 effekt og enten moment eller hastighed
 Maksimalt førerkrav
 n
 act < n
 ref og M
 act ≥ M
 ref
 eller
 n
 act ≥ 0,98 n
 ref og M
 act < M
 ref
 eller
 n
 act < 0,98 n
 ref og M
 ref > M
 act ≥ (M
 ref – 0,02M
 max. mapped torque)
 effekt og enten moment eller hastighed
 8. BEREGNING AF EMISSIONEN
 Det endelige prøvningsresultat afrundes i én operation til det antal decimaler, der er angivet til højre for decimaltegnet i den gældende emissionsstandard, plus endnu et betydende ciffer i overensstemmelse med ASTM E 29-06B. Ingen mellemværdier, der fører til det endelige specifikke emissionsresultat, må afrundes.
 I tillæg 6 findes et eksempel på beregningsprocedurerne.
 Emissioner beregnet på molarbasis i overensstemmelse med bilag 7 af gtr nr. [xx] vedrørende protokol for emissionsprøvning af udstødningsgas for ikke-vejgående maskiner (NRMM), er tilladt efter forudgående aftale med den typegodkendende myndighed.
 8.1. Korrektion ved omregning tør/våd
 Hvis emissioner måles på tør basis, omregnes den målte koncentration til våd basis ved hjælp af følgende formel.
 (12)
 hvor
 c
 d
 er tør koncentration i ppm eller volumenprocent
 kw
 er tør til våd-korrektionsfaktoren (k
 w,a, k
 w,e, eller k
 w,d, afhængigt af den anvendte ligning)
 8.1.1. Ufortyndet udstødning
 (13)
 eller
 (14)
 eller


text:
(15)
 hvor
 (16)
 og
 (17)
 hvor:
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 w
 ALF
 er brændstoffets hydrogenindhold, % massefylde
 q
 mf,i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 q
 mad,I
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for tør indsugningsluft, kg/s
 p
 r
 er vanddamptryk efter kølebad, kPa
 p
 b
 er totalt atmosfæretryk, kPa
 w
 DEL
 er brændstoffets nitrogenindhold, % massefylde
 w
 EPS
 er brændstoffets oxygenindhold, % massefylde
 α
 er brændstoffets molforhold for hydrogen
 c
 CO2
 er tør CO2-koncentration, %
 c
 CO
 er tør CO-koncentration, %.
 Ligningerne (13) og (14) er næsten identiske, idet faktoren 1,008 i ligning (13) og (15) er en tilnærmelsesværdi for den mere nøjagtige nævner i ligning (14).
 8.1.2. Fortyndet udstødningsgas
 (18)
 eller
 (19)
 hvor
 (20)
 hvor
 α
 er brændstoffets molforhold for hydrogen
 c
 CO2w
 er våd CO2-koncentration, %
 c
 CO2d
 er tør CO2-koncentration, %
 H
 d
 er diluentens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 D
 er fortyndingsfaktoren (jf. punkt 8.5.2.3.2).
 8.1.3. Diluent
 (21)
 hvor
 (22)
 hvor
 H
 d
 er diluentens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 8.2. NOx-korrektion for fugtindhold
 Da NOx-emissionen påvirkes af den omgivende luft, skal NOx-koncentrationen korrigeres for fugtindhold ved hjælp af korrektionsfaktorerne i punkt 8.2.1 eller 8.2.2. Indsugningsluftens fugtindhold Ha kan afledes af målinger af relativ fugtighed, dugpunkt, damptryk eller måling med tør/våd termometerføler ved anvendelse af generelt accepterede ligninger.
 8.2.1. Motorer med kompressionstænding
 (23)
 hvor
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 8.2.2. Motorer med styret tænding
 (24)
 hvor
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 8.3. Opdriftskorrektion for partikelfilter
 Prøvetagningsfilteret skal korrigeres for dets opdrift i luft. Opdriftskorrektionen afhænger af prøvetagningsfilterets massefylde, luftens massefylde og kalibrerings-balancevægtens massefylde, og der tages ikke hensyn til partiklernes opdrift. Opdriftskorrektionen anvendes på både tarafiltermassen og bruttofiltermassen.
 Hvis filtermaterialets massefylde ikke kendes, anvendes følgende massefylder:
 a)
 glasfiber med teflon-belægning: 2 300 kg/m3
 b)
 filter med teflon-membran: 2 144 kg/m3
 c)
 filter med teflon-membran og polymethylpenten-filterring: 920 kg/m3
 For kalibreringsvægte i rustfrit stål anvendes en massefylde på 8 000 kg/m3. Hvis kalibreringsvægten er af andet materiale, er det nødvendigt at kende dettes massefylde.
 Der anvendes følgende ligning:
 (25)
 hvor
 (26)
 hvor
 m
 uncor
 er den ukorrigerede partikelfiltermasse, mg
 ρ
 a
 er luftens massefylde, kg/m3
 ρ
 w
 er kalibrerings-balancevægtens massefylde, kg/m3
 ρ
 f
 er partikelprøvetagningsfilterets massefylde, kg/m3
 p
 b
 er totalt atmosfæretryk, kPa
 T
 a
 er lufttemperaturen, hvor vægten er placeret, K
 28,836
 er luftens molarmasse ved referencefugtighed (282,5 K) g/mol)
 8,3144
 er den molare gaskonstant
 Massen af opsamlede partikler mp, som anvendes i punkt 8.4.3 og 8.5.3, beregnes på følgende måde:
 (27)
 hvor
 m
 f,G
 er den opdriftskorrigerede bruttopartikelfiltermasse, mg
 m
 f,T
 er den opdriftskorrigerede tarapartikelfiltermasse, mg
 8.4. Delstrømsfortynding (PFS) og måling af ufortyndet gas
 De øjeblikkelige koncentrationssignaler for gaskomponenterne bruges til beregning af masseemissioner ved multiplikation med udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed. Udstødningens massestrømshastighed kan måles direkte eller beregnes efter metoderne med måling af indsugningsluft og brændstofstrøm, måling ved


text:
hjælp af sporstoffer eller måling af indsugningsluft og luft/brændstof-forhold. Man skal være særlig opmærksom på de forskellige instrumenters responstider. Der skal tages højde for forskelle ved at tidsjustere signalerne. For så vidt angår partikler anvendes signalerne for udstødningens massestrømshastighed til at regulere delstrømsfortyndingssystemet, så det udtager en prøve, der er proportionel med udstødningens massestrømshastighed. Proportionalitetens kvalitet kontrolleres ved hjælp af en regressionsanalyse mellem prøvestrøm og udstødningsstrøm i overensstemmelse med punkt 9.4.6.1. Hele prøvningsopsætningen er vist skematisk i figur 6.
 8.4.1. Bestemmelse af udstødningsgassens massestrøm
 8.4.1.1. Indledning
 For at kunne beregne emissionerne i den ufortyndede udstødningsgas og for at kunne styre et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt at kende udstødningsgassens massestrømshastighed. Til bestemmelse af udstødningens massestrømshastighed kan en af de metoder, der er beskrevet i punkt 8.4.1.3 til 8.4.1.7, anvendes.
 8.4.1.2. Svartid
 For så vidt angår emissionsberegningen skal responstiden for hver af de metoder, der er beskrevet i punkt 8.4.1.3 til 8.4.1.7 være lig med eller mindre end analysatorens responstid på ≤ 10 s, som kræves i henhold til punkt 9.3.5.
 Til styring af et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt, at systemet har en kortere responstid. Til delstrømsfortyndingssystemer med online-styring kræves der en responstid på ≤ 0,3 s. For delstrømsfortyndingssystemer med look ahead-styring baseret på et allerede registreret prøvningsforløb, kræves der en responstid for systemet til måling af udstødningsstrømmen på ≤ 5 s med en stigningstid på ≤ 1 s. Systemets responstid skal angives af instrumentfabrikanten. Kravene til den kombinerede responstid for udstødningsgasstrøm og delstrømsfortyndingssystem er angivet i punkt 9.4.6.1.
 8.4.1.3. Direkte måling
 Direkte måling af den øjeblikkelige udstødningsstrøm foretages med systemer som:
 a)
 differenstrykanordninger som f.eks. en venturidyse (for detaljer se ISO 5167)
 b)
 ultralyd-flowmeter
 c)
 vortex-flowmeter.
 Der skal tages forholdsregler til undgåelse af målefejl, som giver anledning til fejl i emissionsværdier. Sådanne forholdsregler omfatter omhyggelig montering af anordningen i motorens udstødningssystem i henhold til fabrikantens anvisninger og god teknisk praksis. Især må motorens ydelse og emissioner ikke påvirkes af monteringen af anordningen.
 Flowmålerne skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2.
 8.4.1.4. Metode til måling af luft- og brændstofstrømme
 Dette omfatter måling af luftstrøm og brændstofstrøm med passende flowmålere. Beregningen af den øjeblikkelige udstødningsgasstrøm foretages ved brug af følgende formel:
 (28)
 hvor
 q
 mew,i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 q
 maw,i
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for indsugningsluft, kg/s
 q
 mf,i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 Flowmålerne skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2, men skal være nøjagtige nok til også at opfylde linearitetsforskrifterne for udstødningsgasstrømmen.
 8.4.1.5. Måling ved hjælp af sporstoffer
 Dette omfatter måling af koncentrationen af sporgas i udstødningen.
 En kendt mængde inaktiv gas (f.eks. rent helium) indsprøjtes i udstødningsgasstrømmen som sporstof. Gassen blandes med og fortyndes af udstødningsgassen, men reagerer ikke i udstødningsrøret. Koncentrationen af gassen måles derefter i prøven af udstødningsgas.
 For at sikre en fuldstændig blanding af sporgassen, anbringes prøvetagningssonden for udstødningsgas mindst 1 meter eller 30 gange udstødningsrørets diameter efter sporgassens indsprøjtningspunkt, afhængigt af hvilken afstand der er den største. Prøvetagningssonden kan placeres tættere på indsprøjtningspunktet, hvis det kontrolleres, at der finder en fuldstændig blanding


text:
sted, ved at sammenligne koncentrationen af sporgas med referencekoncentrationen, når sporgassen indsprøjtes før motoren.
 Sporgassens strømningshastighed skal indstilles således, at koncentrationen af sporgas ved motorens tomgangshastighed efter blandingen er lavere end sporgasanalysatorens fulde skalaudslag.
 Beregningen af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende formel:
 (29)
 hvor
 q
 mew,i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 q
 vt
 er sporgassens strømningshastighed, cm3/min
 c
 mix,i
 er den øjeblikkelige koncentration af sporgassen efter blanding, ppm
 ρ
 e
 er udstødningsgassens massefylde, kg/m3 (jf. tabel 4)
 c
 b
 er baggrundskoncentration af sporgassen i indsugningsluften, ppm.
 Sporgassens koncentration (c
 b) kan bestemmes ved at beregne gennemsnittet af baggrundskoncentrationen som målt umiddelbart før prøvningskørslen og efter prøvningskørslen.
 Når baggrundskoncentrationen er mindre end 1 % af koncentrationen af sporgas efter blanding (c
 mix.i) ved maksimal udstødningsstrøm, kan der ses bort fra baggrundskoncentrationen.
 Systemet som helhed skal opfylde linearitetsforskrifterne i punkt 9.2 for udstødningsgasstrømmen.
 8.4.1.6. Målemetode med luftstrøm og luft/brændstof-blandingsforhold
 Dette indebærer beregning af udstødningsmasse ud fra luftstrøm og luft/brændstof-blandingsforhold. Beregningen af den øjeblikkelige udstødningsgasstrøm foretages ved brug af følgende formel:
 (30)
 hvor
 (31)
 (32)
 hvor
 q
 maw,i
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for indsugningsluft, kg/s
 A/F
 st
 er det støkiometriske luft/brændstofforhold, kg/kg
 λ
 i
 er den øjeblikkelige luftoverskudskoefficient
 c
 CO2d
 er tør CO2-koncentration, %
 c
 COd
 er tør CO-koncentration, ppm
 c
 HCw
 er våd HC-koncentration, ppm.
 Luftflowmåler og analysatorer skal opfylde forskrifterne for linearitet i punkt 9.2, og systemet som helhed skal opfylde linearitetsforskrifterne for udstødningsgasstrømmen i punkt 9.2.
 Hvis udstyr til måling af luft-/brændstofforholdet, som f.eks. en føler af zirconia-typen, anvendes til måling af luftoverskudskoefficienten, skal det opfylde specifikationerne i punkt 9.3.2.7.
 8.4.1.7. Kulstofbalancemetoden
 Dette indebærer beregning af udstødningsmasse ud fra luftstrøm og de gasformige udstødningskomponenter, der indeholder carbon. Beregningen af den øjeblikkelige udstødningsgasstrøm foretages ved brug af følgende formel:
 (33)
 hvor
 (34)
 og
 (35)
 hvor
 q
 mf,i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 w
 BET
 er brændstoffets carbonindhold, % massefylde
 w
 ALF
 er brændstoffets hydrogenindhold, % massefylde
 w
 DEL
 er brændstoffets nitrogenindhold, % massefylde
 w
 EPS
 er brændstoffets oxygenindhold, % massefylde
 c
 CO2d
 er tør CO2-koncentration, %
 c
 CO2d,a
 er våd CO2-koncentration i den omgivende luft, %
 c
 CO
 er tør CO-koncentration, ppm
 c
 HCw
 er våd HC-koncentration, ppm.
 8.4.2. Bestemmelse af gaskomponenter
 8.4.2.1. Indledning
 Gaskomponenterne i den ufortyndede udstødningsgas fra den motor, der er indleveret til prøvning, skal måles med de måle- og prøvetagningssystemer, der er beskrevet i punkt 9.3 og tillæg 3. Dataevalueringen er beskrevet i punkt 8.4.2.2.
 Beregningsprocedurerne er beskrevet i punkt 8.4.2.3 og 8.4.2.4, som er ækvivalente for referencebrændstoffet i tillæg 2. Proceduren i punkt 8.4.2.3 er den mest enkle, fordi den anvender u-tabelværdier for forholdet mellem komponentens og udstødningsgassens massefylde. Proceduren i punkt 8.4.2.4 er mere nøjagtig for brændstofmængder, der afviger fra specifikationerne i tillæg 2, men kræver elementær analyse af brændstofsammensætningen.
 8.4.2.2. Evaluering af data
 Emissionsrelevante data registreres og opbevares i overensstemmelse med punkt 7.6.6.
 Til beregning af masseemissionen af gaskomponenter tidsjusteres sporene af de registrerede koncentrationer og sporet af udstødningsgassens massestrømshastighed ved


text:
hjælp af transformationstiden som defineret i punkt 3.1.30. Derfor skal responstiden for hver enkel gasemissionsanalysator og udstødningsgassens massestrømssystem bestemmes efter bestemmelserne i henholdsvis punkt 8.4.1.2 og 9.3.5 og registreres.
 8.4.2.3. Beregning af masseemission på grundlag af tabelværdier
 Massen af de forurenende stoffer (g/test) bestemmes ved at beregne de øjeblikkelige masseemissioner fra de ufortyndede koncentrationer af de forurenende stoffer og udstødningsgassens massestrøm, justeret for transformationstid som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.4.2.2, idet de øjeblikkelige værdier i løbet af cyklussen integreres, og idet de integrerede værdier multipliceres med u-værdierne fra tabel 5. Hvis der er tale om måling på tør basis, anvendes tør til våd-korrektion i overensstemmelse med punkt 8.1 på de øjeblikkelige koncentrationsværdier, før der foretages yderligere beregninger.
 Ved beregning af NOx multipliceres masseemissionen med korrektionsfaktoren for fugtighed k
 h,D, eller k
 h,G, som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.2.
 Der anvendes følgende ligning:
 (g/test) (36)
 hvor
 u
 gas
 er værdien af den pågældende udstødningskomponent i tabel 5
 c
 gas,i
 er den øjeblikkelige koncentration af komponenten i udstødningsgassen, ppm
 q
 mew,i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 f
 er dataindsamlingsfrekvensen, Hz
 n
 er antallet af målinger.
 Tabel 5
 u-værdier for ufortyndet udstødningsgas og komponentmassefylde
 Brændstof
 ρ
 e
 Gas
 NOx
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρ
 gas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (2)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 u
 gas
 (3)
 diesel
 1,2943
 0,001586
 0,000966
 0,000479
 0,001517
 0,001103
 0,000553
 ethanol
 1,2757
 0,001609
 0,000980
 0,000805
 0,001539
 0,001119
 0,000561
 CNG (4)
 1,2661
 0,001621
 0,000987
 0,000528 (5)
 0,001551
 0,001128
 0,000565
 propan
 1,2805
 0,001603
 0,000976
 0,000512
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 butan
 1,2832
 0,001600
 0,000974
 0,000505
 0,001530
 0,001113
 0,000558
 LPG (6)
 1,2811
 0,001602
 0,000976
 0,000510
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 8.4.2.4. Beregning af masseemission på grundlag af nøjagtige ligninger
 Massen af de forurenende stoffer (g/test) bestemmes ved at beregne de øjeblikkelige masseemissioner fra de ufortyndede koncentrationer af de forurenende stoffer, u-værdierne og udstødningsgassens massestrøm, justeret for transformationstid som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.4.2.2, idet de øjeblikkelige værdier i løbet af cyklussen integreres. Hvis der er tale om måling på tør basis, anvendes tør til våd-korrektion i overensstemmelse med punkt 8.1 på de øjeblikkelige koncentrationsværdier, før der foretages yderligere beregninger.
 Ved beregning af NOx multipliceres masseemissionen med korrektionsfaktoren for fugtighed k
 h,D, eller k
 h,G, som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.2.
 Der anvendes følgende ligning:
 (g/test) (37)
 hvor
 u
 gas,i
 beregnes ved hjælp af ligning 38 eller 39
 c
 gas,i
 er den øjeblikkelige koncentration af komponenten i udstødningsgassen, ppm
 q
 mew,i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 f
 er dataindsamlingsfrekvensen, Hz
 n
 er antallet af målinger.
 De øjeblikkelige u-værdier beregnes på følgende måde:
 (38)
 eller
 (39)
 hvor
 (40)
 hvor
 M
 gas
 er gaskomponentens molmasse, g/mol (jf. tillæg 6)
 M
 e,i
 er udstødningsgassens øjeblikkelige molarmasse, g/mol
 ρ
 gas
 er gaskomponentens massefylde, kg/m3
 ρ
 e,i
 er udstødningsgassens øjeblikkelige massefylde, kg/m3
 Udstødningens molarmasse, M
 e, udledes af en generel brændstofsammensætning CH
 α
 O
 ε
 N
 δ
 S
 γ
 , idet det antages at der finder en fuldstændig forbrænding sted, som følger:
 (41)
 hvor
 q
 maw,i
 er den øjeblikkelige massestrømshastighed for indsugningsluft på våd basis, kg/s
 q
 mf,i


text:
er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 M
 a
 den tørre indsugningslufts molarmasse (= 28,965 g/mol)
 Udstødningens massefylde ρ
 e afledes som følger:
 (42)
 hvor
 q
 mad,i
 er indsugningsluftens øjeblikkelige massestrømshastighed på tør basis, kg/s
 q
 mf,i
 er brændstoffets øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 H
 a
 er indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
 k
 fw
 er den brændstofspecifikke faktor for våd masse af udstødning (ligning 16) i punkt 8.1.1.
 8.4.3. Partikelbestemmelse
 8.4.3.1. Evaluering af data
 Partikelmassen beregnes ved hjælp af ligning 27 i punkt 8.3. Til evalueringen af partikelkoncentrationen registreres den samlede masse af opsamlede partikler (m
 sep) gennem filteret gennem prøvningscyklussen.
 Efter forudgående godkendelse fra den typegodkendende myndighed kan partikelmassen korrigeres for partikelniveauet i diluenten som bestemt i overensstemmelse med punkt 7.5.6 i henhold til god teknisk praksis og de særlige konstruktionskarakteristika for det system, der er anvendt til partikelmåling.
 8.4.3.2. Beregning af masseemission
 Afhængigt af systemets konstruktion beregnes partikelmassen (g/test) efter en af metoderne i punkt 8.4.3.2.1 eller 8.4.3.2.2 efter opdriftskorrektion af partikelprøvetagningsfilteret i overensstemmelse med punkt 8.3.
 8.4.3.2.1. Beregning baseret på prøvetagningskoefficient
 (43)
 hvor
 m
 p
 er partikelmasse opsamlet gennem cyklus, mg
 r
 s
 er den gennemsnitlige prøvetagningskoefficient gennem prøvningscyklussen
 hvor
 (44)
 hvor
 m
 se
 er den opsamlede masse i løbet af cyklussen, kg
 m
 ew
 er den samlede udstødningsmassestrøm gennem cyklussen, kg
 m
 sep
 er massen af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler, kg
 m
 sed
 er massen af fortyndet udstødningsgas gennem fortyndingstunnelen, kg
 Er der tale om et system med totalprøveudtagning, er m
 sep og m
 sed identiske.
 8.4.3.2.2. Beregning baseret på fortyndingsforhold
 (45)
 hvor
 m
 p
 er partikelmasse opsamlet gennem cyklus, mg
 m
 sep
 er massen af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler, kg
 m
 edf
 er massen af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen, kg
 Den samlede masse af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen bestemmes på følgende måde:
 (46)
 (47)
 (48)
 hvor
 q
 medf,i
 er den fortyndede udstødnings øjeblikkelige ækvivalente massestrømshastighed, kg/s
 q
 mew,i
 er udstødningens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 r
 d,i
 er det øjeblikkelige fortyndingsforhold
 q
 mdew,i
 er den fortyndede udstødnings øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 q
 mdw,i
 er diluentens øjeblikkelige massestrømshastighed, kg/s
 f
 er dataindsamlingsfrekvensen, Hz
 n
 er antallet af målinger.
 8.5. Måling med fuldstrømsfortynding (CVS)
 Koncentrationssignalerne, der er opnået ved integration gennem cyklussen eller ved opsamling i sæk, anvendes til beregning af masseemissionerne ved multiplikation med den fortyndede udstødnings massestrømshastighed. Udstødningens massestrømshastighed måles med prøvetagning med et system med konstant prøvevolumen (CVS), som kan anvende en fortrængningspumpe (PDP), en kritisk venturi (CGV) eller en subsonisk venturi (SSV) med eller uden strømningskompensation.
 For så vidt angår opsamling i prøvesæk og partikelopsamling udtages der en proportional prøve fra CVS-systemets fortyndede udstødningsgas. Ved et system uden strømningskompensation må forholdet mellem prøvestrømmen og CVS-strømmen ikke variere mere end ±2,5 % fra det punkt, der er fastsat for prøvningen. Ved et system med strømningskompensation skal de enkelte strømningshastigheder konstant ligge inden for ±2,5 % af de respektive tilstræbte strømningshastigheder.
 Hele


text:
prøvningsopsætningen er vist skematisk i figur 7.
 8.5.1. Bestemmelse af den fortyndede udstødningsgasstrøm
 8.5.1.1. Indledning
 For at beregne emissionerne i den fortyndede udstødningsgas må man kende den fortyndede udstødningsgas massetrømshastighed. Den totale fortyndede udstødningsgasstrøm i hele cyklussen (kg/test) beregnes af måleværdierne for hele cyklussen og de tilsvarende kalibreringsdata for flowmeteret (V
 0 for PDP, K
 V for CFV, C
 d for SSV) med en af metoderne beskrevet i punkt 8.5.1.2 til 8.5.1.4. Hvis den samlede prøvestrøm af udskilte partikler (m
 sep) udgør over 0,5 % af den totale CVS-strøm (m
 ed), skal CVS-strømmen korrigeres for m
 sep, eller partikelprøvestrømmen returneres til CVS før flowmeteret.
 8.5.1.2. PDP-CVS system
 Beregningen af massestrømmen gennem hele cyklussen foretages som følger, hvis den fortyndede udstødnings temperatur holdes inden for ± 6 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 (49)
 hvor
 V
 0
 er volumen gas pumpet pr. omdrejning under prøvningsbetingelserne, m3/rev
 n
 P
 er det samlede antal pumpeomdrejninger pr. prøvning
 p
 p
 er det absolutte tryk ved pumpeindgangen, kPa
 T
 er den fortyndede udstødningsgas' gennemsnitstemperatur ved pumpeindgang, K.
 Anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), skal de øjeblikkelige masseemissioner beregnes og integreres over hele cyklussen. I så fald beregnes den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas på følgende måde:
 (50)
 hvor
 n
 P,i
 er det samlede antal pumpeomdrejninger pr. tidsinterval
 8.5.1.3. CFV-CVS system
 Beregningen af massestrømmen gennem hele cyklussen foretages som følger, hvis den fortyndede udstødnings temperatur holdes inden for ± 11 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 (51)
 hvor
 t
 er cyklustiden, s
 K
 V
 er kalibreringsfaktoren for kritisk venturi ved standardbetingelser
 p
 p
 er det absolutte tryk ved venturiens indgang, kPa
 T
 er den absolutte temperatur ved venturiens indgang, K
 Anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), skal de øjeblikkelige masseemissioner beregnes og integreres over hele cyklussen. I så fald beregnes den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas på følgende måde:
 (52)
 hvor
 Δti
 er tidsintervallet, s
 8.5.1.4. SSV-CVS system
 Beregningen af massestrømmen gennem hele cyklussen foretages som følger, hvis den fortyndede udstødnings temperatur holdes inden for ± 11 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 (53)
 hvor
 (54)
 hvor
 A
 0
 er 0,006111 i SI-enheder på
 d
 V
 er SVV-halsens diameter, m
 C
 d
 er SSV-udladningskoefficienten
 p
 p
 er det absolutte tryk ved venturiens indgang, kPa
 T
 er temperaturen ved venturiens indgang, K
 r
 p
 er forholdet mellem det absolutte statiske tryk ved indgang og SSV-hals,
 r
 D
 er SSV-halsens diameter, d, i forhold til indgangsrørets indvendige diameter, D.
 Anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), skal de øjeblikkelige masseemissioner beregnes og integreres over hele cyklussen. I så fald beregnes den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas på følgende måde:
 (55)
 hvor
 Δt
 i
 er tidsintervallet, s
 Realtidsberegningen indledes med enten en rimelig værdi for C
 d, f.eks. 0,98, eller en rimelig værdi for Q
 ssv. Hvis beregningen indledes med Q
 ssv, anvendes begyndelsesværdien for Q
 ssv til anslåelse af Reynolds-tallet.
 Under alle emissionsprøvninger skal Reynolds-tallet ved SSV-halsen befinde sig inden for


text:
området af de Reynolds-tal, der anvendes til at aflede kalibreringskurven udviklet i punkt 9.5.4.
 8.5.2. Bestemmelse af gaskomponenter
 8.5.2.1. Indledning
 De gasformige komponenter i den fortyndede udstødningsgas afgivet af den afprøvede motor skal måles med de metoder, der er beskrevet i tillæg 3. Fortynding af udstødningen foretages med filtreret omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen. Fuldstrømssystemet skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemer. Dataevaluerings- og beregningsmetoder er beskrevet i punkt 8.5.2.2 og 8.5.2.3.
 8.5.2.2. Evaluering af data
 Emissionsrelevante data registreres og opbevares i overensstemmelse med punkt 7.6.6.
 8.5.2.3. Beregning af masseemission
 8.5.2.3.1. Systemer med konstant massestrøm
 For systemer med varmeveksler bestemmes massen af forurenende stoffer ved hjælp af følgende ligning:
 (g/test) (56)
 hvor
 u
 gas
 er værdien af den pågældende udstødningskomponent i tabel 6
 c
 gas
 er komponentens gennemsnitlige baggrundskorrigerede koncentration, ppm
 m
 ed
 er den samlede masse af fortyndet udstødningsgas i hele cyklussen, kg
 Hvis der er tale om måling på tør basis, anvendes tør til våd-korrektion i overensstemmelse med punkt 8.1.
 Ved beregning af NOx multipliceres masseemissionen med korrektionsfaktoren for fugtighed k
 h,D, eller k
 h,G, som bestemt i overensstemmelse med punkt 8.2.
 Tabel 6 viser u-værdierne. Ved beregning af ugas-værdierne er det antaget, at massefylden af den fortyndede udstødningsgas er lig med luftens massefylde. Derfor er u
 gas-værdierne identiske for enkeltgaskomponenter men forskellige for HC.
 Tabel 6
 u-værdier for fortyndet udstødningsgas og komponentmassefylde
 Brændstof
 ρ
 de
 Gas
 NOx
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρ
 gas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (7)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 u
 gas
 (8)
 diesel
 1,293
 0,001588
 0,000967
 0,000480
 0,001519
 0,001104
 0,000553
 ethanol
 1,293
 0,001588
 0,000967
 0,000795
 0,001519
 0,001104
 0,000553
 CNG (9)
 1,293
 0,001588
 0,000967
 0,000517 (10)
 0,001519
 0,001104
 0,000553
 propan
 1,293
 0,001588
 0,000967
 0,000507
 0,001519
 0,001104
 0,000553
 butan
 1,293
 0,001588
 0,000967
 0,000501
 0,001519
 0,001104
 0,000553
 LPG (11)
 1,293
 0,001588
 0,000967
 0,000505
 0,001519
 0,001104
 0,000553
 Alternativt kan u-værdierne beregnes som følger ved hjælp af den nøjagtige beregningsmetode som beskrevet i store træk i punkt 8.4.2.4:
 (57)
 hvor
 M
 gas
 er gaskomponentens molmasse, g/mol (jf. tillæg 6)
 M
 e
 er udstødningsgassens molarmasse, g/mol
 M
 d
 er diluentens molarmasse = 28,965 g/mol
 D
 er fortyndingsfaktoren (jf. punkt 8.5.2.3.2).
 8.5.2.3.2. Bestemmelse af baggrundskorrigerede koncentrationer
 Til beregning af nettokoncentrationen af forurenende stoffer skal de gennemsnitlige baggrundskoncentrationer af forurenende gasser i diluenten trækkes fra de målte koncentrationer. Baggrundskoncentrationernes gennemsnitsstørrelse kan bestemmes ved prøvesækmetoden eller ved kontinuerlig måling med integration. Der anvendes følgende ligning:
 (58)
 hvor
 c
 gas,e
 er koncentrationen af den målte komponent i den fortyndede udstødningsgas, ppm
 c
 d
 er koncentrationen af den målte komponent i diluenten, ppm
 D
 er fortyndingsfaktoren.
 Fortyndingsfaktoren beregnes således:
 a)
 for diesel- og LPG-drevne motorer:
 (59)
 b)
 for NG-drevne gasmotorer:
 (60)
 hvor
 c
 CO2,e
 er våd koncentration af CO2 i den fortyndede udstødningsgas, % vol.
 c
 HC,e
 er våd koncentration af HC i den fortyndede udstødningsgas, ppm C1
 c
 NMHC,e
 er våd koncentration af NMHC i den fortyndede udstødningsgas, ppm C1
 c
 CO,e
 er våd koncentration af CO i den fortyndede udstødningsgas, ppm
 F
 S
 er den


text:
støkiometriske faktor
 Den støkiometriske faktor beregnes på følgende måde:
 (61)
 hvor
 α
 er brændstoffets molforhold for hydrogen (H/C)
 Kendes brændstoffets sammensætning ikke, kan der i stedet anvendes følgende støkiometriske faktorer:
 F
 S(diesel)
 =
 13,4
 F
 S(LPG)
 =
 11,6
 F
 S(NG)
 =
 9,5
 8.5.2.3.3. Systemer med strømningskompensation
 For systemer uden varmeveksler bestemmes massen af forurenende stoffer (g/test) ved beregning af den øjeblikkelige masseemission og integration af de øjeblikkelige værdier over hele cyklussen. Desuden skal de øjeblikkelige koncentrationsværdier direkte korrigeres for baggrundskoncentration. Der anvendes følgende ligning:
 (62)
 hvor
 c
 gas,e
 er koncentrationen af den målte komponent i den fortyndede udstødningsgas, ppm
 c
 d
 er koncentrationen af den målte komponent i diluenten, ppm
 m
 ed,i
 er den øjeblikkelige masse af den fortyndede udstødningsgas, kg
 m
 ed
 er den samlede masse af fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen, kg
 u
 gas
 er tabelværdien fra tabel 6
 D
 er fortyndingsfaktoren.
 8.5.3. Partikelbestemmelse
 8.5.3.1. Beregning af masseemission
 Partikelmassen (g/test) beregnes efter opdriftskorrektion af partikelprøvetagningsfilteret i overensstemmelse med punkt 8.3 som følger:
 (63)
 hvor
 m
 p
 er partikelmasse opsamlet gennem cyklus, mg
 m
 sep
 er massen af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler, kg
 m
 ed
 er massen af fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen, kg
 hvor
 (64)
 hvor
 m
 set
 er massen af dobbelt fortyndet udstødningsgas gennem partikelfilter, kg
 m
 ssd
 er massen af den sekundære diluent, kg
 Hvis diluentens baggrundskoncentration af partikler bestemmes i overensstemmelse med punkt 7.5.6, kan partikelmassen baggrundskorrigeres. I så fald beregnes partikelmassen (g/test) på følgende måde:
 (65)
 hvor
 m
 sep
 er massen af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler, kg
 m
 ed
 er massen af fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen, kg
 m
 sd
 er massen af diluenten udtaget af baggrundspartikeludskiller, kg
 m
 b
 er massen af udskilte baggrundspartikler i diluenten, mg
 D
 er fortyndingsfaktoren som bestemt i punkt 8.5.2.3.2.
 8.6. Generelle beregninger
 8.6.1. Forskydningskorrektion
 Ved forskydningskorrektion, jf. punkt 7.8.4, beregnes den korrigerede koncentrationsværdi som følger:
 (66)
 hvor
 c
 ref,z
 er referencekoncentrationen af nulstillingsgassen (normalt nul), ppm
 c
 ref,s
 er referencekoncentrationen af kalibreringsgassen, ppm
 c
 pre,z
 er analysatorkoncentrationen af nulstillingsgassen forud for prøvning, ppm
 c
 pre,s
 er analysatorkoncentrationen af kalibreringsgassen forud for prøvning, ppm
 c
 post,z
 er analysatorkoncentrationen af nulstillingsgassen efter prøvning, ppm
 c
 post,s
 er analysatorkoncentrationen af kalibreringsgassen efter prøvning, ppm
 cgas
 er koncentrationen af prøvegassen, ppm
 Der beregnes to sæt specifikke emissionsresultater for hver komponent i overensstemmelse med punkt 8.6.3 efter udførelse af eventuelle andre korrektioner. Et sæt beregnes ved hjælp af ukorrigerede koncentrationer, og et andet sæt beregnes ved hjælp af koncentrationer korrigeret for forskydning, jf. ligning 66.
 De ukorrigerede emissionsresultater beregnes ved anvendelse af henholdsvis ligning 36, 37, 56, 57 eller 62, alt efter det anvendte målesystem og den anvendte beregningsmetode. Til beregning af de korrigerede emissioner erstattes c
 gas i henholdsvis ligning 36, 37 56, 57 eller 62 med c
 cor i ligning 66. Hvis de øjeblikkelige koncentrationsværdier c
 gas,i anvendes i de respektive ligninger, skal den korrigerede værdi også anvendes som øjeblikkelig værdi c
 cor,i. I ligning 57 anvendes korrektionen på både den


text:
målte koncentration og baggrundskoncentrationen.
 Sammenligningen skal udføres som procentdel af de ukorrigerede resultater. Differencen mellem de ukorrigerede og de korrigerede specifikke emissionsværdier skal ligge inden for ± 4 % af de ukorrigerede specifikke emissionsværdier eller inden for ± 4 % af den respektive grænseværdi, alt efter hvad der er størst. Hvis forskydningen er over 4 %, kasseres prøvningsresultaterne.
 Hvis der anvendes forskydningskorrektion, anvendes kun de forskydningskorrigerede emissionsresultater ved rapportering af emissionerne.
 8.6.2. Beregning af NMHC og CH4
 Beregningen af NMHC og CH4 afhænger af den anvendte kalibreringsmetode. FID for målingen uden NMC (nederste forløb i tillæg 3, figur 11), skal kalibreres med propan. Til kalibrering af FID i serier med NMC (øverste forløb i tillæg 3, figur 11), er følgende metoder tilladt.
 a)
 kalibreringsgas – propan; propan ledes uden om NMC,
 a)
 kalibreringsgas – methan; methan strømmer gennem NMC.
 Koncentration af NMHC og CH4 beregnes på følgende måde (a):
 (67)
 (68)
 Koncentration af NMHC og CH4 beregnes på følgende måde (b):
 (67a)
 (68a)
 hvor
 c
 HC(w/NMC)
 er HC-koncentrationen med luftprøvestrøm gennem NMC, ppm
 c
 HC(w/oNMC)
 er HC-koncentrationen med luftprøvestrøm ledt udenom NMC, ppm
 r
 h
 er responsfaktoren for methan som bestemt i overensstemmelse med punkt 9.3.7.2.
 E
 M
 er virkningsgraden for methan som bestemt i overensstemmelse med punkt 9.3.8.1.
 E
 E
 er virkningsgraden for ethan som bestemt i overensstemmelse med punkt 9.3.8.2.
 Hvis r
 h < 1,05, kan den udelades i ligning 67, 67a og 68a.
 8.6.3. Beregning af specifikke emissioner
 De specifikke emissioner e
 gas eller e
 PM (g/kWh) beregnes for hver enkelt komponent som følger, afhængigt af typen af prøvningscyklus.
 For WHSC, varm WHTC eller kold WHTC anvendes følgende ligning:
 (69)
 hvor
 m
 er masseemissionen af komponenten, g/test
 W
 act
 er faktisk arbejde i cyklus i henhold til punkt 7.8.6, kWh.
 For WHTC skal det endelige prøvningsresultat være et vægtet gennemsnit for koldstartsprøvning og varmstartsprøvning efter følgende ligning:
 (70)
 hvor
 m
 cold
 er masseemissionen af komponenten ved koldstartsprøvningen, g/test
 m
 hot
 er masseemissionen af komponenten ved varmstartsprøvningen, g/test
 W
 act,cold
 det faktiske arbejde ved koldstartsprøvningen, kWh
 W
 act,hot
 det faktiske arbejde ved varmstartsprøvningen, kWh
 Hvis periodisk regenerering, jf. punkt 6.6.2, finder anvendelse, multipliceres regenereringsjusteringsfaktorerne k
 r,u eller k
 r,d med eller adderes til de specifikke emissionsresultater e i henholdsvis ligning 69 og 70.
 9. SPECIFIKATIONER FOR UDSTYR OG KONTROL
 Dette bilag indeholder ikke detaljerede oplysninger om udstyr eller systemer til måling af strømninger, tryk eller temperaturer. Det er kun de linearitetskrav til sådant udstyr eller systemer, der er nødvendige for at gennemføre emissionsprøvninger, der er anført i punkt 9.2.
 9.1. Dynamometerspecifikationer
 Der skal anvendes et motordynamometer med specifikationer, der gør det velegnet til udførelse af prøvningscyklusserne beskrevet i 7.2.1 og 7.2.2.
 Instrumenterne til måling af drejningsmoment og hastighed skal gøre det muligt at måle akseleffekten med den nøjagtighed, der er nødvendig for at opfylde kriterierne for validering af cyklussen. Det kan være nødvendigt at foretage yderligere beregninger. Måleudstyret skal være så nøjagtigt, at linearitetskravene i punkt 9.2, tabel 7, ikke overskrides.
 9.2. Linearitetskrav
 Kalibreringen af alle måleinstrumenter og


text:
-systemer skal kunne henføres til nationale (internationale) standarder. Måleinstrumenterne og –systemerne skal opfylde linearitetskravene i tabel 7. Kontrol af linearitet i henhold til punkt 9.2.1 skal for gasanalysatorerne foretages mindst hver 3. måned, samt hver gang der er foretaget reparationer eller ændringer, som kan tænkes at påvirke kalibreringen. For de andre instrumenter og systemer skal kontrollen af lineariteten foretages i henhold til interne kontrolprocedurer af instrumentfabrikanten eller i henhold til kravene i ISO 9000.
 Tabel 7
 Linearitetskrav til instrumenter og systemer
 Målesystem
 Hældning
 a1
 Middelfejl
 SEE
 Determinationskoefficient
 r2
 Motorhastighed
 ≤ 0,05 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Drejningsmoment
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Brændselsstrøm
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Luftstrøm
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Udstødningsgasstrøm
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Diluentstrøm
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Fortyndet udstødningsgasstrøm
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Prøvestrøm
 ≤ 1 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Gasanalysatorer
 ≤ 0,5 % max
 0,99 - 1,01
 ≤ 1 % max
 ≥ 0,998
 Gasdeleapparater
 ≤ 0,5 % max
 0,98 - 1,02
 ≤ 2 % max
 ≥ 0,990
 Temperaturer
 ≤ 1 % max
 0,99 - 1,01
 ≤ 1 % max
 ≥ 0,998
 Pres
 ≤ 1 % max
 0,99 - 1,01
 ≤ 1 % max
 ≥ 0,998
 Partikelrest
 ≤ 1 % max
 0,99 - 1,01
 ≤ 1 % max
 ≥ 0,998
 9.2.1. Kontrol af linearitet
 9.2.1.1. Indledning
 Der skal foretages en linearitetskontrol af alle målesystemer anført i tabel 7. Der skal indføres mindst 10 referenceværdier i målesystemet, og de målte værdier skal sammenholdes med referenceværdierne ved lineær regression efter mindste kvadraters metode, jf. ligning 11. De øverste grænser i tabel 6 henviser til de maksimale værdier, der forventes under prøvningen.
 9.2.1.2. Generelle forskrifter
 Målesystemerne skal opvarmes i overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger. Målesystemerne skal anvendes ved de temperaturer, tryk og strømme, der er specificeret for dem.
 9.2.1.3. Procedure
 Linearitetskontrollen gennemføres i nedenstående trin for hvert normalt anvendt driftsområde.
 a)
 Instrumentet nulstilles ved at indføre et nulsignal. I gasanalysatorer indføres renset syntetisk luft (eller nitrogen) direkte til analysatorporten.
 b)
 Instrumentet kalibreres ved at indføre et kalibreringssignal. I gasanalysatorer indføres en passende kalibreringsgas direkte til analysatorporten.
 c)
 Nulstillingsproceduren i a) gentages.
 d)
 Kontrollen foretages ved at indføre mindst 10 referenceværdier (herunder nul), som ligger inden for området fra 0 til de højeste værdier, der forventes under emissionsprøvningen. I gasanalysatorer indføres kendte gaskoncentrationer i overensstemmelse med punkt 9.3.3.2 direkte til analysatorporten.
 e)
 Med en registreringsfrekvens på mindst 1 Hz måles referenceværdierne, og de målte værdier registreres i 30 s.
 f)
 De aritmetiske middelværdier for perioden på 30 s anvendes til at beregne parametrene for lineær regression efter mindste kvadraters metode i henhold til ligning 11 i punkt 7.8.7.
 g)
 Parametrene for lineær regression skal


text:
opfylde forskrifterne i punkt 9.2, tabel 7.
 h)
 Om nødvendigt gentages kontrollen af nulstillingen, og kontrolproceduren gentages.
 9.3. Systemer til måling og prøvetagning af gasemissioner
 9.3.1. Analysatorspecifikationer
 9.3.1.1. Baggrund
 Analysatorernes måleområde og responstid skal være passende til den foreskrevne nøjagtighed ved bestemmelse af koncentrationen af udstødningsgassens komponenter under stationære eller transiente forhold.
 Udstyrets elektromagnetiske kompatibilitet (EMC) skal være således, at yderligere fejl mindskes til det mindst mulige.
 9.3.1.2. Nøjagtighed
 Nøjagtigheden, defineret som analysatorens afvigelse fra referenceværdien, må ikke være over ±2 % af visningen eller ±0,3 procent af fuldt skalaudslag, alt efter hvad der er størst.
 9.3.1.3. Præcision
 Præcisionen, defineret som 2,5 gange standardafvigelsen af ti gentagne målinger på en given kalibreringsgas, må for måleområder over 155 ppm (eller ppm C) ikke være over ± 1 % af fuldt skalaudslag; for måleområder under 155 ppm (eller ppm C) må præcisionen ikke være over ± 2 %.
 9.3.1.4. Støj
 Analysatorens top-til-top respons på nulstillingsgas og kalibreringsgas må i et vilkårligt 10 sekunders interval ikke overstige 2 % af fuldt skalaudslag i noget måleområde.
 9.3.1.5. Nulpunktsforskydning
 Nulpunktsresponsens forskydning skal være angivet af instrumentets fabrikant.
 9.3.1.6. Forskydning af respons på kalibreringsgas
 Forskydningen af responsen på kalibreringsgas skal være angivet af instrumentets fabrikant.
 9.3.1.7. Stigningstid
 Stigningstiden for den analysator, der er monteret i målesystemet, må ikke være på over 2,5 s.
 9.3.1.8. Tørring af gassen
 Udstødningsgasser kan måles vådt eller tørt. Hvis der anvendes en anordning til gastørring, skal den have minimal indvirkning på sammensætningen af de målte gasser. Der må ikke anvendes kemisk tørring til fjernelse af vand i prøven.
 9.3.2. Gasanalysatorer
 9.3.2.1. Indledning
 Punkt 9.3.2.2 til 9.3.2.7 beskriver de måleprincipper, der skal anvendes. En detaljeret beskrivelse af målesystemerne findes i tillæg 3. Luftarterne analyseres ved hjælp af de i det følgende angivne instrumenter. For ikke-lineære analysatorer tillades brug af lineariseringskredse.
 9.3.2.2. Analyse af carbonmonoxid (CO)
 Carbonmonoxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 9.3.2.3. Bestemmelse af carbondioxid (CO2)
 Carbondioxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 9.3.2.4. Analyse af kulbrinter (HC)
 Carbonhydridanalysatoren skal være af typen opvarmet flammeionisationsdetektor (HFID), hvor detektor, ventiler, ledninger mv. er opvarmet, således at gastemperaturen holdes på 463 K ± 10 K (190 ± 10 °C). For NG-drevne motorer og motorer med styret tænding kan man vælge en carbonhydridanalysator af typen ikke-opvarmet flammeionisationsdetektor (FID), afhængigt af den anvendte metode (jf. bilag 3, punkt A.3.1.3).
 9.3.2.5. Analyse af methan (CH4) og andre carbonhydrider end methan (NMHC)
 Bestemmelsen af methan og andelen af andre carbonhydrider end methan foretages med en opvarmet ikke-methan-afskærer og to FID'er, jf. tillæg 3, punkt A.3.1.4 og A.3.1.5. Komponenternes koncentration bestemmes efter punkt 8.6.2.
 9.3.2.6. Analyse af nitrogenoxid (NOx)
 Der er specificeret to måleinstrumenter til måling af NOx; hvert instrument kan anvendes, hvis det opfylder forskrifterne i henholdsvis punkt 9.3.2.6.1 eller 9.3.2.6.2. Til bestemmelse af systemækvivalens i forbindelse med en alternerende måleprocedure, jf. punkt 5.1.1, er kun kemiluminescensdetektor (CLD) tilladt.
 9.3.2.6.1. Kemiluminescensdetektor (CLD)
 Måles der på tør basis, skal nitrogenoxid-analysatoren enten være en kemiluminescensdetektor (CLD) eller opvarmet kemiluminescensdetektor (HCLD) med NO2/NO-konverter. Måles der på våd basis, skal der


text:
anvendes en HCLD med konverter, hvis temperatur holdes over 328 K (55 °C), forudsat at resultatet af vanddæmpningsprøven (jf. punkt 9.3.9.2.2) er tilfredsstillende. For både CLD og HCLD skal prøvetagningsstien have en vægtemperatur på 328 K til 473 K (55 °C til 200 °C) indtil konverteren, hvis der er tale om tør måling, og indtil analysatoren, hvis der er tale om våd måling.
 9.3.2.6.2. Ikke-dispersiv ultravioletanalysator (NDUV)
 Der anvendes ikke-dispersiv ultravioletanalysator (NDUV) til måling af NOx-koncentrationen. Hvis NDUV-analysatoren kun måler NO, anbringes der en NO2/NO-konverter opstrøms for NDUV-analysatoren. NDUV-temperaturen skal opretholdes med henblik på at forhindre vandkondensering, medmindre en prøvetørrer installeres opstrøms for NO2/NO-konverteren, hvis denne anvendes, eller opstrøms for analysatoren.
 9.3.2.7. Måling af luft-/brændstofforholdet
 Udstyret til måling af luft-/brændstofforhold, der anvendes til at bestemme udstødningsgasstrømmen, som nærmere omhandlet i punkt 8.3.1.6, skal være en wide range luft-/brændstofforholdsføler eller lambda-føler af Zirconia-typen. Føleren skal monteres direkte på udstødningsrøret, hvor udstødningsgassens temperatur er høj nok til at forhindre vandkondensation.
 Nøjagtigheden af føleren med indbygget elektronik skal ligge inden for:
 ± 3 % af den aflæste værdi
 for
 λ < 2
 ± 5 % af den aflæste værdi
 for
 2 ≤ λ < 5
 ± 10 % af den aflæste værdi
 for
 5 ≤ λ
 For at opfylde ovenstående krav til nøjagtighed skal føleren kalibreres som angivet af instrumentfabrikanten.
 9.3.3. Gasser
 For alle anvendte kalibreringsgasser skal holdbarhedsperioden overholdes.
 9.3.3.1. Rene gasser
 Renhedskravene til gasserne er fastlagt ved nedenstående kontamineringsgrænser. Følgende gasser skal være til rådighed til anvendelse ved prøvningen:
 a)
 For ufortyndet udstødningsgas:
 Renset nitrogen
 (Urenheder ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)
 Renset oxygen
 (Renhed > 99,5 % vol. O2)
 Hydrogen-helium blanding (brændstof til FID-brænder)
 (40 ± 1 % hydrogen, resten helium)
 (Urenheder ≤ 1 ppm C1, ≤ 400 ppm CO2)
 Renset syntetisk luft
 (Urenheder ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)
 (Oxygenindhold mellem 18 og 21 % vol.).
 b)
 For fortyndet udstødningsgas (evt. ufortyndet udstødningsgas)
 Renset nitrogen
 (Urenheder ≤ 0,05 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 10 ppm CO2, ≤ 0,02 ppm NO)
 Renset oxygen
 (Renhed > 99,5 % vol. O2)
 Hydrogen-helium blanding (brændstof til FID-brænder)
 (40 ± 1 % hydrogen, resten helium)
 (Urenheder ≤ 0,05 ppm C1, ≤ 10 ppm CO2)
 Renset syntetisk luft
 (Urenheder ≤ 0,05 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 10 ppm CO2, ≤ 0,02 ppm NO)
 (Oxygenindhold mellem 20,5 og 21,5 % vol.).
 Hvis der ikke foreligger gasflasker, kan der anvendes et gasrensningsapparat, hvis kontamineringsniveauet kan påvises.
 9.3.3.2. Kalibrerings- og nulstillingsgasser
 Gasblandinger med nedenstående kemiske sammensætning skal være til rådighed. Andre gaskombinationer er tilladt, forudsat at gasserne ikke reagerer indbyrdes. Den af fabrikanten for kalibreringsgassen angivne udløbsdato skal registreres.
 C3H8 og renset syntetisk luft (jf. punkt 9.3.3.1)
 CO og renset nitrogen
 NO og renset nitrogen
 NO2 og renset syntetisk luft
 CO2 og renset nitrogen
 CH4 og renset syntetisk luft
 C2H6 og renset syntetisk luft
 Den faktiske koncentration i en kalibrerings- eller nulstillingsgas må ikke afvige


text:
mere end ± 1 % fra den nominelle værdi og skal kunne henføres til nationale og internationale standarder. Alle koncentrationer for kalibreringsgasser skal angives på volumenbasis (% vol. eller ppm v/v).
 9.3.3.3. Gasdeleapparater
 De til kalibrering og nulstilling anvendte gasblandinger kan også fremstilles ved hjælp af gasdeleapparater (præcisionsanordninger til blanding) ved fortynding med renset N2 eller med renset syntetisk luft. Gasdeleapparatets nøjagtighed skal være således, at koncentrationen af de blandede kalibreringsgasser kan bestemmes med en nøjagtighed på ± 2 %. Denne nøjagtighed betyder, at primære gasser anvendt til blanding skal kendes med en nøjagtighed på mindst 1 %, der kan henføres til nationale eller internationale gasstandarder. Kontrollen skal udføres ved mellem 15 og 50 % af fuld skalavisning for hver kalibrering, i hvilken indgår et gasdeleapparat. Der kan udføres en yderligere kontrol med en anden kalibreringsgas, hvis den første kontrol ikke er lykkedes.
 Man kan vælge at kontrollere blandingsanordningen med et instrument af lineær art, f.eks. et som bruger NO-gas med CLD. Instrumentets kalibreringsværdi skal justeres med kalibreringsgassen direkte tilsluttet instrumentet. Gasdeleapparatet skal kontrolleres ved de anvendte indstillinger, og den nominelle værdi skal sammenlignes med instrumentets målte koncentrationer. Denne forskel skal i hvert punkt være inden for ± 1 % af den nominelle værdi.
 Ved gennemførelse af linearitetskontrollen i henhold til punkt 9.2.1 skal gasdeleapparatet have en nøjagtighed på ± 1 %.
 9.3.3.4. Gasser til kontrol af oxygeninterferens
 Gasser til kontrol af oxygeninterferens er en blanding af propan, oxygen og nitrogen. De skal indeholde propan med 350 ppm C ± 75 ppm C carbonhydrid. Koncentrationsværdien skal bestemmes med tolerancerne for kalibreringsgas ved kromatografisk analyse af samlede carbonhydrider plus urenheder eller ved dynamisk blanding. De oxygenkoncentrationer, der er påkrævede ved prøvning af motorer med styret tænding og motorer med kompressionstænding, er anført i tabel 8, idet resten er renset nitrogen.
 Tabel 8
 Gasser til kontrol af oxygeninterferens
 Motortype
 Koncentration af O2 (%)
 kompressionstænding
 21 (20 til 22)
 kompressionstænding og styret tænding
 10 (9 til 11)
 kompressionstænding og styret tænding
 5 (4 til 6)
 styret tænding
 0 (0 til 1)
 9.3.4. Kontrol for utætheder
 Systemet skal gennemgå en tæthedsprøve. Sonden afbrydes fra udstødningssystemet, og dens ende tilproppes. Analysatorens pumpe startes. Efter den indledende stabilisering skal alle flowmetre vise ca. nul, hvis der ikke er en utæthed. Hvis de ikke gør det, kontrolleres prøvetagningsledningerne, og fejlen rettes.
 På vakuumsiden tillades en utæthed svarende til højst 0,5 % af strømmen under brug i den del af systemet, der kontrolleres. Størrelsen af den aktuelt anvendte gasstrøm kan skønnes ud fra størrelsen af strømmen gennem analysator og omledningsforbindelse.
 Alternativt kan systemet udsuges til et tryk på mindst 20 kPa vakuum (80 kPa absolut). Efter den indledende stabilisering må trykforøgelsen i systemet Δp (kPa/min) ikke være større end:
 (71)
 hvor
 V
 s
 er systemets volumen, 1
 qvs
 er systemets strømningshastighed, l/min.
 En alternativ metode er at indføre en trinvis ændring af koncentrationen i begyndelsen af prøvetagningsledningen ved at skifte fra nulstillings- til kalibreringsgas. Hvis aflæsningen for en korrekt kalibreret analysator efter et passende tidsrum er ≤ 99


text:
% sammenlignet med den indførte koncentration, tyder dette på en utæthed, og denne fejl skal afhjælpes.
 9.3.5. Kontrol af analysesystemets responstid
 Systemets indstillinger til evaluering af responstid skal være nøjagtigt de samme som under måling i prøvningsforløbet (dvs. tryk, strømningshastigheder, filterindstillinger på analysatorerne og alle andre ting, der har indflydelse på responstiden). Bestemmelsen af responstid skal finde sted med gasomskiftning direkte ved indgangen til prøvetagningssonden. Gasomskiftningen skal ske på under 0,1 sekund. De gasser, der anvendes til prøvningen, skal forårsage en koncentrationsændring på mindst 60 % fuldskalavisning (FS).
 Koncentrationssporet for hver enkel gaskomponent registreres. Responstiden defineres som forskellen i tid mellem gasomskiftningen og den relevante ændring af den registrerede koncentration. Systemets responstid består (t
 90) af forsinkelsestid til måledetektoren og detektorens stigningstid. Forsinkelsestid defineres som tiden fra ændringen (t
 0) indtil responsen er 10 % af den endelige aflæste værdi (t
 10). Stigningstiden defineres som den tid, der forløber fra den viste værdi stiger fra 10 % til 90 % af den endelige aflæsning (t
 90 – t
 10).
 Med hensyn til tidsjustering af analysator- og udstødningsstrømssignaler defineres transformationstiden som tiden fra ændringen (t
 0), indtil responsen er 50 % af den endelige aflæste værdi (t
 50).
 Systemets responstid skal være ≤ 10 sekunder med en stigningstid på ≤ 2,5 sekunder i overensstemmelse med punkt 9.3.1.7 for alle begrænsede komponenter (CO, NOx, HC eller NMHC) og alle anvendte områder. Når der anvendes NMC til måling af NMHC, må systemets responstid overstige 10 sekunder.
 9.3.6. Prøvning af virkningsgrad for NOx-konverter
 Virkningsgraden af konverteren, der anvendes til konvertering af NO2 til NO, kontrolleres som anført i punkt 9.3.6.1-9.3.6.8 (jf. figur 8).
 9.3.6.1. Prøveopstilling
 Ved hjælp af prøveopstillingen vist i figur 8 og nedenstående fremgangsmåde kontrolleres konverterens virkningsgrad med en ozonisator.
 9.3.6.2. Kalibrering
 CLD- og HCLD-apparaterne kalibreres i det mest anvendte arbejdsområde efter fabrikantens anvisninger ved hjælp af nulstillings- og kalibreringsgas (NO-indholdet deri skal være ca. 80 % af arbejdsområdet, og NO2-koncentrationen i gasblandingen under 5 % af NO-koncentrationen). NOx-analysatoren skal være stillet på NO-modus, således at kalibreringsgassen ikke går gennem konverteren. Den viste koncentration registreres.
 9.3.6.3. Beregninger
 Konverterens virkningsgrad i procent beregnes som følger:
 (72)
 hvor
 a
 er NOx koncentrationen i henhold til punkt 9.3.6.6.
 b
 er NOx koncentrationen i henhold til punkt 9.3.6.7.
 c
 er NO koncentrationen i henhold til punkt 9.3.6.4.
 d
 er NO koncentrationen i henhold til punkt 9.3.6.5.
 9.3.6.4. Oxygentilførsel
 Via en T-samling tilføres kontinuerligt oxygen eller nulstillingsluft til gasstrømmen, indtil den viste koncentration er ca. 20 % lavere end den kalibreringskoncentration, der er anført i punkt 9.3.6.2. (Analysatoren er indstillet på NO-modus).
 Den viste koncentration (c) registreres. Ozonisatoren skal være ude af funktion under denne proces.
 9.3.6.5. Aktivering af ozonisatoren
 Ozonisatoren aktiveres for at producere tilstrækkelig ozon til, at NO-koncentrationen bringes ned på ca. 20 % (mindst 10 %) af den i punkt 9.3.6.2 ovenfor anførte kalibreringskoncentration. Den målte koncentration (d) registreres (med analysatoren indstillet på NO-modus).
 9.3.6.6. NOx-modus
 NO-analysatoren stilles om på NOx-modus, således at gasblandingen (bestående af NO, NO2, O2 og N2) nu ledes gennem


text:
konverteren. Den målte koncentration (a) registreres (med analysatoren indstillet på NOx-modus).
 9.3.6.7. Deaktivering af ozonisatoren
 Ozonisatoren sættes ud af funktion. Den i punkt 9.3.6.6 beskrevne gasblanding ledes gennem konverteren og til detektoren. Den målte koncentration (b) registreres (med analysatoren indstillet på NOx-modus).
 9.3.6.8. NO-modus
 Når der er skiftet om til NO-modus, og ozonisatoren er deaktiveret, afbrydes også tilførslen af oxygen eller syntetisk luft. Den af analysatoren målte NOx-værdi må højst afvige ± 5 % fra den, der er målt i henhold til punkt 9.3.6.2. (Analysatoren er indstillet på NO-modus).
 9.3.6.9. Prøvningsinterval
 Konverterens virkningsgrad skal afprøves mindst én gang om måneden.
 9.3.6.10. Krav til virkningsgraden
 Konverterens virkningsgrad E
 NOx må ikke være under 95 %.
 Hvis der ved hjælp af ozonisatoren ikke kan opnås en reduktion fra 80 % til 20 % i overensstemmelse med punkt 9.3.6.5, når analysatoren er indstillet på det mest anvendte område, anvendes det højeste område, som giver denne reduktion.
 9.3.7. Justering af flammeion-analysatoren (FID)
 9.3.7.1. Optimering af detektorens respons
 FID-enheden indstilles som angivet af fabrikanten. Der anvendes en kalibreringsgas bestående af propan i luft til optimering af responsen i det mest anvendte måleområde.
 Med brændstof- og luftstrømme indstillet i henhold til fabrikantens anvisninger tilføres analysatoren en kalibreringsgas på 350 ± 75 ppm C. Responsen på en given brændstoftilførsel bestemmes ud fra forskellen mellem responsen på kalibreringsgas og responsen på nulstillingsgas. Brændstoftilførslen indstilles på trinvis højere og lavere værdier end fabrikantens specifikation. Responsen på kalibreringsgas og nulstillingsgas ved de pågældende værdier af brændstoftilførslen registreres. Forskellen mellem responsen på kalibrerings- og nulstillingsgassen afbildes i kurveform, og brændstoftilførslen indstilles, så den svarer til kurvens »fede« side. Der er her tale om begyndelsesindstillingen af strømningshastigheden, og det kan være nødvendigt med yderligere optimering, afhængigt af resultaterne af responsfaktorerne for carbonhydrid og kontrollen af oxygeninterferens i overensstemmelse med punkt 9.3.7.2 og 9.3.7.3. Hvis oxygeninterferens eller responsfaktorerne for carbonhydrid ikke opfylder nedenstående specifikationer, justeres luftstrømmen trinvist over og under fabrikantens anvisninger, idet punkt 9.3.7.2 og 9.3.7.3 gentages for hver strøm.
 Man kan vælge at foretage optimeringen ved hjælp af de fremgangsmåder, der er skitseret i SAE nr. 770141.
 9.3.7.2. Responsfaktorer for carbonhydrider
 Der foretages en lineær kontrol af analysatoren med propan i luft og renset syntetisk luft som angivet i punkt 9.2.1.3.
 Responsfaktorerne skal bestemmes, når en analysator idriftsættes, samt efter større serviceeftersyn. Responsfaktoren (r
 h) for et givet carbonhydrid er forholdet mellem C1-udslaget på FID-analysatoren og gaskoncentrationen i cylinderen, angivet i ppm C1.
 Prøvegassen skal have en koncentration, der giver en respons på ca. 80 % af fuldt skalaudslag. Regnet i volumen skal koncentrationen være bestemt med en nøjagtighed på ± 2 % i forhold til en gravimetrisk standard, udtrykt i volumenenheder. Desuden skal gascylinderen være forkonditioneret i 24 timer ved en temperatur på 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C).
 Nedenfor er angivet hvilke prøvegasser, der skal anvendes, samt områderne for den relative responsfaktor:
 a)
 Methan og renset syntetisk luft
 1,00 ≤ r
 h ≤ 1,15
 b)
 Propylen og renset syntetisk luft
 0,90 ≤ r
 h ≤


text:
1,1
 c)
 Toluen og renset syntetisk luft
 0,90 ≤ r
 h ≤ 1,1
 Værdierne er angivet i forhold til en r
 h på 1 for propan og renset syntetisk luft.
 9.3.7.3. Kontrol af oxygeninterferens
 Udelukkende for så vidt angår analysatorer til ufortyndet udstødningsgas foretages der kontrol af oxygeninterferens, når en analysator idriftsættes, samt efter de vigtigste serviceintervaller.
 Der vælges et område, hvor kontrolgasserne for oxygeninterferens falder i de øverste 50 %. Under prøvningen skal ovntemperaturen være indstillet som krævet. Oxygeninterferensgasserne er specificeret i punkt 9.3.3.4.
 a)
 Analysatoren nulstilles.
 b)
 Analysatoren kalibreres med 0 %-oxygenblandingen til motorer med styret tænding. Instrumenter til motorer med kompressionstænding kalibreres med en 21 %-oxygenblanding.
 c)
 Nulresponsen kontrolleres igen. Hvis den har ændret sig med mere end 0,5 % af fuldskalavisningen, gentages trin a) og b) i dette punkt.
 d)
 5 og 10 %-kontrolgasser for oxygeninterferens tilføres.
 e)
 Nulresponsen kontrolleres igen. Hvis den har ændret sig med mere end ± 1 % af fuldskalavirkningen, gentages prøvningen.
 f)
 Oxygeninterferensen E
 O2 beregnes for hver blanding i trin d) som følger:
 (73)
 idet analysatorresponsen er
 (74)
 hvor
 c
 ref,b
 er reference-carbonhydridkoncentrationen i trin b), ppm C
 c
 ref,d
 er reference-carbonhydridkoncentrationen i trin d), ppm C
 c
 FS,b
 er fuldskala-carbonhydridkoncentrationen i trin b), ppm C
 c
 FS,d
 er fuldskala-carbonhydridkoncentrationen i trin d), ppm C
 c
 m,b
 er den målte carbonhydridkoncentration i trin b), ppm C
 c
 m,d
 er den målte carbonhydridkoncentration i trin d), ppm C
 g)
 Oxygeninterferensen E
 O2 skal være mindre end ±1,5 %, for alle de krævede kontrolgasser for oxygeninterferens før prøvningen.
 h)
 Hvis oxygeninterferensen E
 O2 er større end ±1,5 %, kan der foretages korrigerende indgreb ved trinvis justering af luftstrømmen over og under fabrikantens specifikationer, brændstofstrømmen og prøvestrømmen.
 i)
 Oxygeninterferensen gentages for hver ny indstilling.
 9.3.8. Virkningsgrad af enheden til ikke-methan-afskæring (NMC)
 NMC anvendes til fjernelse af ikke-methan-carbonhydrider fra prøvegassen gennem oxidation af alle carbonhydrider bortset fra methan. Det ideelle er en konverteringsgrad på 0 % for methan og 100 % for de andre carbonhydrider, repræsenteret ved ethan. For at få en nøjagtig bestemmelse af NMHC bestemmer man de to virkningsgrader og anvender dem til beregning af massestrømmen af NMHC-emissioner (jf. punkt 8.5.2).
 9.3.8.1. Virkningsgrad for methan
 Methankalibreringsgassen ledes gennem FID-enheden med og uden omledning ved NMC-enheden, og de to koncentrationer registreres. Virkningsgraden bestemmes som følger:
 (75)
 hvor
 c
 HC(w/NMC)
 er HC koncentrationen med CH4 gennem NMC, ppm C
 c
 HC(w/o NMC)
 er HC koncentrationen med CH4 ledt udenom NMC, ppm C
 9.3.8.2. Virkningsgrad for ethan
 Ethankalibreringsgassen ledes gennem FID-enheden med og uden omledning ved NMC-enheden, og de to koncentrationer registreres. Virkningsgraden bestemmes som følger:
 (76)
 hvor
 c
 HC(w/NMC)
 er HC koncentrationen med C2H6 gennem NMC, ppm C
 c
 HC(w/o NMC)
 er HC koncentrationen med C2H6 ledt udenom NMC, ppm C
 9.3.9. Interferensvirkninger
 Andre gasser end dem, der analyseres, kan påvirke målingerne på forskellige måder. Positiv interferens forekommer i NDIR-enheder, hvor den interfererende gas giver samme virkning som den målte, blot i mindre grad. Negativ interferens forekommer ligeledes i NDIR-enheder, når den interfererende gas


text:
udvider absorptionsbåndet for den målte gas, samt i CLD-enheder, når den interfererende gas dæmper reaktionen. Den i punkt 9.3.9.1 og 9.3.9.3 angivne interferenskontrol skal foretages inden første idriftsættelse af en analysator samt efter de vigtigste serviceintervaller.
 9.3.9.1. Interferenskontrol for CO-analysator
 Vand og CO2 kan interferere med CO-analysatorens resultater. Kontrol heraf foretages ved, at en CO2-kalibreringsgas med en koncentration svarende til 80 til 100 % af fuldt skalaudslag i det højeste under testningen anvendte måleområde bobles gennem vand ved rumtemperatur, og analysatorens respons registreres. Analysatorresponsen må ikke være over 2 % af den forventede gennemsnitlige CO-koncentration ved prøvningen.
 Interferensprocedurerne for CO2 og H2O kan afvikles separat. Hvis de anvendte CO2- og H2O-niveauer er højere end de forventede maksimumniveauer ved prøvningen, nedskaleres hver enkelt observeret interferensværdi ved at multiplicere den observerede interferens med forholdet mellem den maksimale forventede koncentration og den værdi, der anvendes ved proceduren. Separate interferensprocedurer med koncentrationer af H2O, som er lavere end de forventede maksimumniveauer ved prøvningen, kan afvikles, men den observerede H2O-interferens skal opskaleres ved multiplicering af den observerede interferens med forholdet mellem den maksimale forventede H2O-koncentration og den værdi, der anvendes ved proceduren. Summen af de to skalerede interferensværdier skal overholde den i dette punkt specificerede tolerance.
 9.3.9.2. Kontrol af dæmpning fra NOx-analysator til CLD-analysator
 De to gasser, der har interesse i forbindelse med analysatorer af typen CLD (og HCLD), er CO2 og vanddamp. Disse gassers dæmpning er proportional med deres koncentration, hvorfor der kræves teknikker til bestemmelse af dæmpningen ved de højeste koncentrationer, der forventes at optræde under prøverne. Hvis CLD-analysatoren anvender dæmpningskompensationsalgoritmer, der udnytter H2O- og/eller CO2-måleinstrumenter, skal dæmpningen evalueres med disse instrumenter i funktion og med anvendelse af kompensationsalgoritmerne.
 9.3.9.2.1. Kontrol af dæmpning fra CO2
 En CO2-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldskalaværdien i det maksimale måleområde ledes gennem NDIR-analysatoren, og CO2-værdien registreres som A. Derefter fortyndes den ca. 50 % med NO-kalibreringsgas og ledes gennem NDIR og CLD, idet CO2- og NO-værdierne registreres som henholdsvis B og C. Der lukkes derefter for CO2-tilførslen, og kun NO-kalibreringsgassen ledes gennem (H)CLD-enheden; NO-værdien registreres som D.
 Dæmpningen i % beregnes på følgende måde:
 (77)
 hvor
 A
 er den ufortyndede CO2 koncentration, målt med NDIR, %
 B
 er den fortyndede CO2 koncentration, målt med NDIR, %
 C
 er den fortyndede NO koncentration, målt med (H)CLD, ppm
 D
 er den ufortyndede NO koncentration, målt med (H)CLD, ppm
 Alternative metoder til fortynding og kvantitativ bestemmelse af CO2- og NO-kalibreringsgasserne, som f.eks. dynamisk opblanding, kan anvendes med den typegodkendende myndigheds godkendelse.
 9.3.9.2.2. Kontrol af dæmpning fra vand
 Denne kontrol finder kun anvendelse på gaskoncentrationsmålinger på våd basis. Ved beregning af dæmpningen fra vand skal der tages hensyn til fortyndingen af NO-kalibreringsgassen med vanddamp og tilpasning af blandingens vanddampkoncentration til den, der forventes under prøvningen.
 En NO-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldt skalaudslag i det normale måleområde ledes gennem (H)CLD-enheden, og NO-værdien registreres som D. NO-gassen bobles gennem vand ved rumtemperatur og ledes gennem (H)CLD-enheden, og NO-værdien registreres som C. Vandtemperaturen


text:
bestemmes og registreres som F. Blandingens mætningsdamptryk svarende til gennemboblerens vandtemperatur (F) bestemmes og registreres som G.
 Blandingens vanddampkoncentration (i %) beregnes på følgende måde:
 (78)
 og registreres som H. Den forventede koncentration af den fortyndede NO-kalibreringsgas (i vanddamp) beregnes som følger:
 (79)
 og registreres som D
 e. Idet atomforholdet H/C for dieselolie sættes til 1,8/1, beregnes den under prøven forventede maksimale vanddampkoncentration (i %) for diesel-udstødningsgas ud fra den maksimale CO2-koncentration i udstødningsgas A som følger:
 (80)
 og registreres som H
 m
 Vandæmpningen i % beregnes på følgende måde:
 (81)
 hvor
 D
 e
 er den forventede fortyndede NO-koncentration, ppm
 C
 er den målte fortyndede NO-koncentration, ppm
 H
 m
 er den maksimale vanddampkoncentration, %
 H
 er den faktiske vanddampkoncentration, %
 9.3.9.2.3. Største tilladte dæmpning
 Den kombinerede dæmpning fra CO2 og vand må ikke overstige 2 % af fuld skala.
 9.3.9.3. Kontrol af dæmpning fra NOx-analysator til NDUV-analysator
 Carbonhydrider og H2O har en påvist interferens med NDUV-analysatorer, idet de forårsager respons i lighed med responsen for NOx. Hvis NDUV-analysatoren anvender kompensationsalgoritmer, der udnytter måling af andre gasser, til gennemførelsen af interferenskontrollen, skal sådanne målinger samtidig udføres med henblik på prøvning af algoritmerne under analysatorinterferenskontrollen.
 9.3.9.3.1. Procedure
 NDUV-analysatoren opstartes, bringes i funktion, nulstilles og kalibreres ud fra fabrikantens anvisninger. Det anbefales, at der udtrækkes udstødning fra motoren til denne kontrol. Der anvendes en CLD til kvantificering af NOx i udstødningen. CLD-responsen anvendes som referenceværdi. Desuden skal HC måles i udstødningen med en FID-analysator. FID-responsen anvendes som referenceværdi for carbonhydrider.
 Opstrøms for en eventuel prøvetørrer, hvis en sådan anvendes ved prøvningen, føres motorens udstødning ind i NDUV-analysatoren. Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Stabiliseringstiden kan omfatte tid til rensning af overføringsledningen og redegørelse for analysatorens respons. Mens alle analysatorer måler prøvens koncentration, registreres 30 s af prøvedata, og den aritmetiske middelværdi for de tre analysatorer beregnes.
 CLD-middelværdien subtraheres fra NDUV-middelværdien. Denne difference multipliceres med mellem den forventede gennemsnitlige HC-koncentration og HC-koncentrationen målt under kontrollen på følgende måde:
 (82)
 hvor
 c
 NOx,CLD
 er den målte NOx–koncentration i CLD, ppm
 c
 NOx,NDUV
 er den målte NOx–koncentration i NDUV, ppm
 c
 HC,e
 er den forventede maksimale HC-koncentration, ppm
 c
 HC,e
 er den målte HC-koncentration, ppm.
 9.3.9.3.2. Største tilladte dæmpning
 Den kombinerede dæmpning fra HC og vand må ikke overstige 2 % af den forventede NOx–koncentration ved prøvning.
 9.3.9.4. Prøvetørrer
 En prøvetørrer fjerner vand, som eller kan forårsage interferens ved NOx–målingen.
 9.3.9.4.1. Prøvetørrerens effektivitet
 For tørre CLD-analysatorer skal det påvises, at prøvetørreren ved den højeste forventede vanddampkoncentration H
 m (jf. punkt 9.3.9.2.2) opretholder CLD-fugtigheden på ≤ 5 g vand/kg tør luft (eller ca. 0,008 % H2O), hvilket svarer til 100 % relativ fugtighed ved 3,9 °C og 101,3 kPa. Denne fugtighedsspecifikation er også ækvivalent med ca. 25 % relativ fugtighed ved 25 °C og 101,3 kPa. Dette kan påvises ved at måle temperaturen ved udgangen af en varmeaffugter eller ved at måle fugtigheden på et punkt lige ovenfor CLD. CLD-udstødningens fugtighed kan også måles, hvis den eneste strøm, der tilføres CLD, er strømmen fra


text:
affugteren.
 9.3.9.4.2. Indtrængning af NO2 i prøvetørrer
 Flydende vandrester i en ukorrekt udformet prøvetørrer kan fjerne NO2 fra prøven. Hvis en prøvetørrer anvendes i kombination med en NDUV-analysator uden en NO2/NO-konverter opstrøms kan den derfor fjerne NO2 fra prøven forud for måling af NOx.
 Prøvetørreren skal tillade måling af mindst 95 % af den samlede NO2 ved maksimalt forventet NO2-koncentration.
 9.3.10. Prøvetagning af eventuelle ufortyndede gasemissioner
 Prøvetagningssonder til bestemmelse af gasemissioner skal være monteret i en afstand af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstødningsrørets diameter, oven for udstødningsgassystemets afgang, men tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en udstødningsgastemperatur på mindst 343 K (70 °C) ved sonden.
 Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmanifold, skal prøvetagningssondens indtag være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige udstødningsemission fra alle cylindrene. I flercylindrede motorer med flere separate grupper af udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer, anbefales det at kombinere manifolderne oven for prøveudtagningssonden. Hvis dette ikke er praktisk muligt, er det tilladt at foretage en prøvetagning fra den gruppe, der har den højeste CO2-emission. Til beregning af emissionen fra udstødningen skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
 Hvis motoren er forsynet med et system til efterbehandling af udstødningen, skal udstødningsgasprøven tages neden for efterbehandlingssystemet.
 9.3.11. Prøvetagning af eventuelle fortyndede gasemissioner
 Udstødningsrøret mellem motoren og fuldstrømsfortyndingssystemet skal opfylde forskrifterne i tillæg 3. Prøvetagningssonden (-sonderne) for gasemissioner skal være placeret et sted i fortyndingstunnelen, hvor diluent og udstødningsgas er godt opblandet og tæt på prøvetagningssonden for partikler.
 Prøvetagningen kan generelt ske på to måder:
 a)
 emissionerne udtages i en prøvetagningssæk gennem cyklussen og måles efter prøvningens afslutning; for HC skal prøvetagningssækken opvarmes til 464 ± 11 K (191 ± 11 °C), for NOx skal prøvetagningssækkens temperatur være over dugpunktstemperaturen
 b)
 emissionerne udtages kontinuerligt og integreres gennem cyklussen.
 Baggrundskoncentrationerne skal udtages i en prøvetagningssæk oven for fortyndingstunnelen og trækkes fra emissionskoncentrationen i overensstemmelse med punkt 8.5.2.3.2.
 9.4. System til partikelmåling og partikelprøvetagning
 9.4.1. Generelle forskrifter
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et partikelfortyndings- og prøvetagningssystem, et partikelfilter, en mikrogramvægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering. Partikelprøvetagningssystemet skal være konstrueret til at sikre en repræsentativ prøveudtagning af partikler, proportionelt med udstødningsstrømmen.
 9.4.2. Generelle forskrifter for fortyndingssystemet
 Bestemmelse af partiklerne kræver fortynding af prøven med filtreret omgivende luft, syntetisk luft eller nitrogen (diluenten). Fortyndingssystemet indstilles som følger:
 a)
 vandkondensering elimineres fuldstændigt fra fortyndings- og prøvetagningssystemerne
 b)
 temperaturen for den fortyndede udstødningsgas holdes mellem 315 K (42 °C) og 325 K (52 °C) inden for en afstand af 20 cm opstrøms og nedstrøms for filterholderen(-erne)
 c)
 diluentens temperatur skal være mellem 293 K og 325 K (20 °C til 52 °C) i umiddelbar nærhed af indgangen til fortyndingstunnelen.
 d)
 det minimale fortyndingsforhold skal være mellem 5:1 og 7:1, og mindst 2:1 for det indledende fortyndingsstadie baseret på maksimal motorudstødningsstrømningshastighed
 (e)
 for et delstrømsfortyndingssystem skal opholdstiden i systemet fra punktet introduktion af diluenten og frem til filterholderen være mellem 0,5 og 5 sekunder
 f)
 for et fuldstrømsfortyndingssystem skal den samlede opholdstid i