text: dennes fravær næstformanden, leder møderne i ECB's Styrelsesråd og direktion.13.2. Med forbehold af artikel 38 repræsenterer formanden eller en af denne udpeget person ECB i forhold til omverdenen.Artikel 14De nationale centralbanker14.1. I overensstemmelse med artikel 131 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde sikrer hver medlemsstat, at dens nationale lovgivning, herunder statutterne for dens nationale centralbank, er forenelige med traktaterne og denne statut.14.2. Statutterne for de nationale centralbanker skal især tilsikre, at embedsperioden for en chef for en national centralbank er mindst fem år.En centralbankchef kan kun afskediges, hvis vedkommende ikke længere opfylder de betingelser, som er nødvendige for udførelsen af dennes pligter, eller hvis vedkommende har begået en alvorlig forseelse. En afgørelse om afskedigelse kan af den pågældende centralbankchef eller af Styrelsesrådet indbringes for Domstolen under påberåbelse af, at traktaterne eller en gennemførelsesretsakt hertil er overtrådt. Sagen skal anlægges inden to måneder fra offentliggørelsen af nævnte afgørelse, eller dens meddelelse til klageren, eller i mangel heraf fra den dato, på hvilken klageren blev bekendt med afgørelsen.14.3. De nationale centralbanker udgør en integrerende del af ESCB og skal udføre deres funktioner i overensstemmelse med ECB's retningslinjer og instrukser. Styrelsesrådet træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at retningslinjer og instrukser fra ECB efterleves, og det kan forlange, at alle nødvendige oplysninger stilles til rådighed for det.14.4. De nationale centralbanker kan udføre funktioner, som ikke er nævnt i nærværende statut, medmindre Styrelsesrådet med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer træffer afgørelse om, at disse funktioner strider mod ESCB's mål og opgaver. Sådanne funktioner udføres på de nationale centralbankers eget ansvar og for deres egen regning og risiko og betragtes ikke som en del af ESCB's funktioner.Artikel 15Pligt til at aflægge beretninger15.1. ECB skal mindst hvert kvartal udarbejde og offentliggøre beretninger om ESCB's aktiviteter.15.2. En konsolideret oversigt over ESCB's finansielle stilling skal offentliggøres hver uge.15.3. I overensstemmelse med artikel 284, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal ECB fremsende en årsberetning om ESCB's aktiviteter og om den monetære politik i det foregående og det indeværende år til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen og også til Det Europæiske Råd.15.4. De i denne artikel nævnte beretninger og oversigter stilles vederlagsfrit til rådighed for interesserede.Artikel 16PengesedlerI overensstemmelse med artikel 128, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Styrelsesrådet eneret til at bemyndige udstedelse af eurosedler i Unionen. ECB og de nationale centralbanker kan udstede sådanne pengesedler. De pengesedler, der udstedes af ECB og de nationale centralbanker, er de eneste, der har status som lovlige betalingsmidler i Unionen.ECB skal så vidt muligt overholde eksisterende praksis for udstedelse og udformning af pengesedler.KAPITEL IVESCB's MONETÆRE FUNKTIONER OG TRANSAKTIONERArtikel 17Konti i ECB og de nationale centralbankerTil gennemførelse af deres transaktioner kan ECB og de nationale centralbanker åbne konti for kreditinstitutter, offentlige myndigheder og andre markedsdeltagere og kan modtage aktiver, herunder indskrevne værdipapirer, som sikkerhed.Artikel 18Markedsoperationer og långivning18.1. For at opfylde ESCB's mål og udføre sine opgaver kan ECB og de nationale centralbanker:- deltage i de finansielle markeder dels ved at købe


text: og sælge fordringer og pengemarkedsinstrumenter (til omgående levering eller på termin), dels ved genkøbsforretninger og dels ved långivning og låntagning i sådanne fordringer og instrumenter, i euro eller andre valutaer, samt ædelmetaller- udføre lånetransaktioner med kreditinstitutter og andre markedsdeltagere, hvor lån ydes imod passende sikkerhed.18.2. ECB fastlægger generelle principper for markedsoperationer og långivning, der udføres af ECB eller af de nationale centralbanker, herunder for offentliggørelse af de betingelser, hvorunder de er rede til at indgå i sådanne transaktioner.Artikel 19Mindstereserver19.1. ECB kan kræve, at kreditinstitutter, der er etableret i medlemsstaterne, holder mindstereserver på konti hos ECB og de nationale centralbanker for at opfylde målene for den monetære politik, jf. dog artikel 2. Reglerne om beregning og fastsættelse af de krævede mindstereserver kan udfærdiges af Styrelsesrådet. I tilfælde af manglende overholdelse af reservekravene er ECB berettiget til at pålægge strafrente og andre sanktioner med tilsvarende virkning.19.2. Med henblik på anvendelsen af denne artikel skal Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41 fastsætte grundlaget for mindstereserverne og de maksimale tilladte forhold mellem disse reserver og grundlaget herfor samt passende sanktioner i tilfælde af manglende efterlevelse.Artikel 20Andre instrumenter til monetær kontrolStyrelsesrådet kan med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer beslutte at anvende andre metoder til monetær kontrol, som det finder hensigtsmæssige under hensyn til artikel 2.Rådet skal efter fremgangsmåden i artikel 41 fastlægge sådanne metoders omfang, hvis de indebærer forpligtelser for tredjemand.Artikel 21Transaktioner med offentlige myndigheder21.1. I overensstemmelse med artikel 123 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er det ECB og de nationale centralbanker forbudt at give Unionens institutioner, organer, kontorer eller agenturer, centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i medlemsstaterne mulighed for at foretage overtræk eller at yde dem andre former for kreditfaciliteter, og det samme gælder ECB's og de nationale centralbankers køb af gældsinstrumenter direkte fra disse.21.2. ECB og de nationale centralbanker kan optræde som fiskal agent for de i artikel 21.1 omhandlede institutioner, organer mv.21.3. Bestemmelserne i denne artikel omfatter ikke offentligt ejede kreditinstitutter, der i forbindelse med forsyning med reserver fra centralbanker skal have samme behandling fra de nationale centralbankers og ECB's side som private kreditinstitutter.Artikel 22Clearing- og betalingssystemerMed henblik på at sikre effektive og pålidelige clearing- og betalingssystemer inden for Unionen og over for tredjelande kan ECB og de nationale centralbanker tilbyde faciliteter, og ECB kan udstede forordninger.Artikel 23Eksterne transaktionerECB og de nationale centralbanker kan:- etablere relationer med centralbanker og finansielle institutioner i andre lande og, hvis det er hensigtsmæssigt, med internationale organisationer- erhverve og sælge enhver form for valutaaktiver og ædelmetaller til omgående levering eller på termin; begrebet "valutaaktiv" omfatter værdipapirer og alle andre aktiver i hvilken som helst form, der lyder på regningsenheder eller ethvert lands valuta- besidde og forvalte de i denne artikel nævnte aktiver- udføre alle slags bankforretninger med tredjelande og internationale organisationer, herunder låntagning og långivning.Artikel 24Andre transaktionerUd over de transaktioner, der følger af systemets opgaver, kan ECB og de nationale centralbanker foretage transaktioner vedrørende deres administration eller deres personale.KAPITEL

type: contracts

jurisdiction: EU


text: VTILSYNSVIRKSOMHEDArtikel 25Tilsynsvirksomhed25.1. ECB kan rådgive og blive konsulteret af Rådet, Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder angående anvendelsesområdet for og gennemførelsen af EU-lovgivningen vedrørende tilsynet med kreditinstitutter og stabiliteten af det finansielle system.25.2. I overensstemmelse med en forordning vedtaget af Rådet i henhold til artikel 127, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kan ECB udføre specifikke opgaver vedrørende politikker med hensyn til tilsynet med kreditinstitutter og andre finansielle institutioner bortset fra forsikringsselskaber.KAPITEL VIFINANSIELLE BESTEMMELSER FOR ESCBArtikel 26Regnskab26.1. Regnskabsåret for ECB og de nationale centralbanker begynder den første dag i januar og udløber den sidste dag i december.26.2. ECB's årsregnskab skal udfærdiges af direktionen efter principper fastlagt af Styrelsesrådet. Regnskabet skal godkendes af Styrelsesrådet og derefter offentliggøres.26.3. Direktionen skal til analytiske og operationelle formål udfærdige en konsolideret balance for ESCB, som skal omfatte de af de nationale centralbankers aktiver og passiver, som hører ind under ESCB.26.4. Med henblik på anvendelsen af denne artikel fastsætter Styrelsesrådet de nødvendige regler for en standardisering af bogføringen og af beretningerne om de transaktioner, der er foretaget af de nationale centralbanker.Artikel 27Revision27.1. ECB's og de nationale centralbankers regnskaber revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af Styrelsesrådet og godkendes af Rådet. Revisorerne skal have fri adgang til alle ECB's og de nationale centralbankers bøger og konti og skal have adgang til al information om disses transaktioner.27.2. Artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde gælder kun for efterprøvning af, hvor effektiv ECB's forvaltning er i operationel henseende.Artikel 28ECB's kapital28.1. ECB's kapital skal udgøre 5 mia. EUR. Kapitalen kan udvides med de beløb, som Styrelsesrådet træffer afgørelse om med det i artikel 10.3 omhandlede kvalificerede flertal inden for de grænser og under de vilkår, der fastsættes af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41.28.2. De nationale centralbanker er de eneste indskydere og ejere af ECB's kapital. Kapitalindskuddet bestemmes efter den fordelingsnøgle, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 29.28.3. Styrelsesrådet fastsætter med det i artikel 10.3 omhandlede kvalificerede flertal, i hvilket omfang og i hvilken form kapitalen skal indbetales.28.4. Med forbehold af artikel 28.5 kan de nationale centralbankers kapitalandele i ECB ikke overdrages, pantsættes eller gøres til genstand for udlæg.28.5. Såfremt den fordelingsnøgle, som der henvises til i artikel 29, ændres, omfordeler de nationale centralbanker deres kapitalandele imellem sig i nødvendigt omfang for at sikre, at fordelingen af kapitalandelene svarer til den ændrede fordelingsnøgle. Styrelsesrådet fastlægger de nærmere vilkår for sådanne omfordelinger.Artikel 29Fordelingsnøgle for kapitalindskud29.1. Fordelingsnøglen for kapitalindskuddet i ECB, der for første gang blev fastsat i 1998 i forbindelse med oprettelsen af ESCB, fastsættes ved at tildele hver national centralbank en vægt i denne fordelingsnøgle, der er lig med summen af:- 50 % af den pågældende medlemsstats andel af Unionens befolkning det næstsidste år forud for ESCB's oprettelse- 50 % af den pågældende medlemsstats andel af Unionens bruttonationalprodukt i markedspriser, som opgjort de seneste fem år forud for det næstsidste år før ESCB's oprettelse.Procentdelene rundes op eller ned til det nærmeste multiplum af 0,0001 procentpoint.29.2. De statistiske data med henblik på anvendelsen af denne


text: artikel tilvejebringes af Kommissionen i overensstemmelse med de regler, der vedtages af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41.29.3. De vægte, der tildeles de nationale centralbanker, justeres hvert femte år efter ESCB's oprettelse i analogi med bestemmelserne i artikel 29.1. Den ændrede fordelingsnøgle får virkning den første dag i det følgende år.29.4. Styrelsesrådet træffer alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne artikel.Artikel 30Overførsel af valutareserveaktiver til ECB30.1. Med forbehold af artikel 28 forsynes ECB af de nationale centralbanker med valutareserveaktiver, bortset fra medlemsstaternes valutaer, euro, IMF-reservestillinger og SDR, svarende til et beløb på op til 50 mia. EUR. Styrelsesrådet beslutter, hvor stor en del der skal indbetales til ECB efter dens oprettelse, og hvor store beløb der skal indbetales på senere tidspunkter. ECB skal have fuld ret til at besidde og forvalte de valutareserver, der overføres til den, og anvende dem til de formål, der er fastsat i denne statut.30.2. Den enkelte nationale centralbanks bidrag fastsættes i forhold til dens andel i ECB's indskudte kapital.30.3. ECB krediterer hver national centralbank med en fordring, der svarer til bidragets størrelse. Styrelsesrådet fastsætter pålydende og forrentning af disse fordringer.30.4. ECB kan indkalde valutareserveaktiver ud over den i artikel 30.1 fastlagte grænse i overensstemmelse med artikel 30.2 inden for de grænser og på de vilkår, der fastsættes af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41.30.5. ECB kan besidde og forvalte IMF-reservestillinger og SDR samt sørge for sammenlægning af sådanne aktiver.30.6. Styrelsesrådet træffer alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne artikel.Artikel 31De nationale centralbankers valutareserveaktiver31.1. De nationale centralbanker har ret til at udføre transaktioner til opfyldelse af deres forpligtelser over for internationale organisationer i overensstemmelse med artikel 23.31.2. Alle andre transaktioner i valutareserveaktiver, som forbliver i de nationale centralbanker efter de overførsler, der er nævnt i artikel 30, samt medlemsstaternes transaktioner med deres arbejdsbeholdninger i udenlandske valutaer skal over en bestemt grænse, der skal fastsættes i medfør af artikel 31.3, godkendes af ECB for at sikre overensstemmelse med Unionens valutakurspolitik og pengepolitik.31.3. Styrelsesrådet skal udstede retningslinjer med henblik på at lette gennemførelsen af disse transaktioner.Artikel 32Fordeling af de nationale centralbankers monetære indtægter32.1. De nationale centralbankers indtægter i forbindelse med deres udførelse af ESCB's pengepolitiske opgaver, i det følgende benævnt "de monetære indtægter", fordeles ved udgangen af hvert regnskabsår i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel.32.2. Størrelsen af den enkelte nationale centralbanks monetære indtægter er identisk med den årlige indtægt, som den har af de aktiver, den besidder som modværdi for seddelomløbet samt for forpligtelserne i forbindelse med kreditinstitutternes indlån. Disse aktiver øremærkes af de nationale centralbanker i overensstemmelse med de retningslinjer, som Styrelsesrådet fastsætter.32.3. Hvis Styrelsesrådet efter euroens indførelse finder, at de nationale centralbankers balancestruktur ikke giver mulighed for at anvende artikel 32.2, kan det med kvalificeret flertal træffe afgørelse om, at de monetære indtægter uanset artikel 32.2 skal beregnes efter en anden metode i en periode, der højst må være på fem år.32.4. Den enkelte nationale centralbanks monetære indtægter reduceres med et beløb svarende til den pågældende centralbanks rentebetalinger på


text: forpligtelser i forbindelse med kreditinstitutters indlån i overensstemmelse med artikel 19.Styrelsesrådet kan træffe afgørelse om at yde de nationale centralbanker en kompensation for deres udgifter i forbindelse med seddeludstedelse eller under exceptionelle omstændigheder for særlige tab i forbindelse med transaktioner som led i den monetære politik, der er udført for ESCB. Kompensationen skal have en form, som Styrelsesrådet finder passende; sådanne beløb kan udlignes med de nationale centralbankers monetære indtægter.32.5. Summen af de nationale centralbankers monetære indtægter fordeles mellem disse banker indbyrdes i forhold til deres indbetalte andele i ECB's kapital med forbehold af afgørelser, der måtte blive truffet af Styrelsesrådet i overensstemmelse med artikel 33.2.32.6. Udligningen og betalingen af saldi hidrørende fra fordelingen af de monetære indtægter foretages af ECB i overensstemmelse med de retningslinjer, der fastsættes af Styrelsesrådet.32.7. Styrelsesrådet træffer alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne artikel.Artikel 33Fordeling af ECB's nettooverskud og -tab33.1. ECB's nettooverskud overføres på følgende måde:a) Et beløb, hvis størrelse fastsættes af Styrelsesrådet, og som ikke må overstige 20 % af nettooverskuddet, overføres til den almindelige reservefond inden for en grænse på 100 % af kapitalen.b) Det resterende nettooverskud fordeles til indehaverne af kapitalandele i ECB i forhold til deres andel i den indskudte kapital.33.2. Hvis ECB lider et tab, kan dette udlignes af ECB's almindelige reservefond og om nødvendigt efter en afgørelse truffet af Styrelsesrådet af de monetære indtægter i det pågældende regnskabsår i forhold til og op til de beløb, der fordeles mellem de nationale centralbanker i overensstemmelse med artikel 32.5.KAPITEL VIIALMINDELIGE BESTEMMELSERArtikel 34Retsakter34.1. I overensstemmelse med artikel 132 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal ECB- udstede forordninger i det omfang, det er nødvendigt for at gennemføre de opgaver, der er fastlagt i artikel 3.1, første led, og i artikel 19.1, 22 eller 25.2, samt i tilfælde, der fastsættes i de retsakter vedtaget af Rådet, der er nævnt i artikel 41- vedtage de afgørelser, der er nødvendige for at udføre de opgaver, der er pålagt ESCB efter traktaterne og statutten for ESCB og ECB- rette henstillinger og afgive udtalelser.34.2 ECB kan træffe afgørelse om at offentliggøre sine afgørelser, henstillinger og udtalelser.34.3. Inden for de grænser og på de vilkår, der vedtages af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41, skal ECB være berettiget til at pålægge foretagender bøder eller tvangsbøder i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold til dens forordninger og afgørelser.Artikel 35Domstolskontrol mv.35.1. ECB's handlinger eller undladelser bedømmes eller fortolkes af Den Europæiske Unions Domstol i de tilfælde og på de vilkår, der er fastlagt i traktaterne. ECB kan anlægge sag i de tilfælde og på de vilkår, der er fastlagt i traktaterne.35.2. Tvister mellem ECB på den ene side og dens kreditorer, debitorer eller nogen anden person på den anden side afgøres af de kompetente nationale domstole, medmindre Den Europæiske Unions Domstol er tillagt kompetence.35.3. ECB er ansvarlig efter artikel 340 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. De nationale centralbanker er ansvarlige efter deres respektive nationale lovgivning.35.4. Den Europæiske Unions Domstol har kompetence


text: til at træffe afgørelse i henhold til en voldgiftsklausul, som indeholdes i en af ECB eller en på ECB's vegne indgået offentligretlig eller privatretlig aftale.35.5. ECB's afgørelse om at indbringe en sag for Den Europæiske Unions Domstol skal træffes af Styrelsesrådet.35.6. Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i tvister vedrørende de nationale centralbankers opfyldelse af deres forpligtelser i henhold til traktaterne og denne statut. Hvis ECB finder, at en national centralbank har undladt at opfylde en af sine forpligtelser i henhold til traktaterne og denne statut, skal den fremsætte en begrundet udtalelse efter at have givet den nationale centralbank lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger. Retter den pågældende nationale centralbank sig ikke efter den fremsatte udtalelse inden for den frist, der er fastsat af ECB, kan denne indbringe sagen for Den Europæiske Unions Domstol.Artikel 36Personale36.1. Styrelsesrådet fastsætter på forslag af direktionen ansættelsesvilkårene for ECB's ansatte.36.2. Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i enhver tvist mellem ECB og dens ansatte inden for de rammer og på de betingelser, der er fastsat i ansættelsesvilkårene.Artikel 37 (tidl. artikel 38)Tavshedspligt37.1. Medlemmerne af de besluttende organer og ECB's og de nationale centralbankers ansatte er — selv efter at deres hverv er ophørt — forpligtet til ikke at give oplysning om forhold, som ifølge deres natur er tjenestehemmeligheder.37.2. Personer med adgang til oplysninger, der er omfattet af EU-lovgivning, der pålægger tavshedspligt, er underlagt denne lovgivning.Artikel 38 (tidl. artikel 39)UnderskriftsberettigedeECB tegnes over for tredjemand af formanden eller to direktionsmedlemmer eller to af ECB's ansatte, som af formanden er behørigt bemyndiget til at underskrive på ECB's vegne.Artikel 39 (tidl. artikel 40)Privilegier og immuniteterECB nyder på medlemsstaternes område de privilegier og immuniteter, der er nødvendige for udførelsen af dens opgaver, på de vilkår, der er fastsat i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter.KAPITEL VIIIPROCEDURE FOR ÆNDRING AF STATUTTEN OG SUPPLERENDE FORSKRIFTERArtikel 40 (tidl. artikel 41)Forenklet ændringsprocedure40.1. I overensstemmelse med artikel 129, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kan artikel 5.1, 5.2, 5.3, 17, 18, 19.1, 22, 23, 24, 26, 32.2, 32.3, 32.4, 32.6, artikel 33, litra a) og artikel 36 i denne statut ændres af Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure enten efter henstilling fra ECB og efter høring af Kommissionen eller på forslag af Kommissionen og efter høring af ECB.40.2. Artikel 10.2 kan ændres ved en afgørelse truffet af Det Europæiske Råd med enstemmighed enten på grundlag af en henstilling fra ECB og efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen eller på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og ECB. Disse ændringer træder først i kraft, når medlemsstaterne har godkendt dem i overensstemmelse med deres respektive forfatningsmæssige bestemmelser.40.3. En henstilling fra ECB i medfør af denne artikel kræver enstemmig afgørelse truffet af Styrelsesrådet.Artikel 41 (tidl. artikel 42)Supplerende forskrifterI overensstemmelse med artikel 129, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal Rådet enten på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og ECB eller efter


text: en henstilling fra ECB og efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen vedtage de bestemmelser, der er nævnt i artikel 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 og 34.3 i denne statut.KAPITEL IXOVERGANGSBESTEMMELSER OG ANDRE BESTEMMELSER FOR ESCBArtikel 42 (tidl. artikel 43)Almindelige bestemmelser42.1. En dispensation som omhandlet i artikel 139 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde indebærer, at følgende artikler i denne statut ikke påfører den berørte medlemsstat nogen rettigheder eller forpligtelser: 3, 6, 9.2, 12.1, 14.3, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26.2, 27, 30, 31, 32, 33, 34 og 49.42.2. Centralbankerne i medlemsstater med dispensation som omhandlet i nævnte traktats artikel 139, bevarer deres beføjelser på den monetære politiks område i henhold til national lovgivning.42.3. I overensstemmelse med nævnte traktats artikel 139 forstås ved "medlemsstater""medlemsstater, der har euroen som valuta," i følgende artikler i denne statut: 3, 11.2 og 19.42.4. Ved "nationale centralbanker" forstås "centralbanker i medlemsstater, der har euroen som valuta," i følgende artikler i denne statut: 9.2, 10.2, 10.3, 12.1, 16, 17, 18, 22, 23, 27, 30, 31, 32, 33.2 og 49.42.5. Ved "indehavere af kapitalandele" forstås "centralbankerne i medlemsstater, der har euroen som valuta," i artikel 10.3 og 33.1.42.6. Ved "ECB's indskudte kapital" forstås "ECB's kapital indskudt af centralbankerne i medlemsstater, der har euroen som valuta," i artikel 10.3 og 30.2.Artikel 43 (tidl. artikel 44)Overgangsopgaver for ECBECB overtager de af EMI's tidligere opgaver, jf. artikel 141, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der som følge af dispensationer for en eller flere medlemsstater fortsat skal udføres efter euroens indførelse.ECB yder rådgivning i forbindelse med forberedelsen af ophævelsen af de dispensationer, der er fastsat i nævnte traktats artikel 140.Artikel 44 (tidl. artikel 45)ECB's Generelle Råd44.1. Med forbehold af artikel 129, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde nedsættes Det Generelle Råd som ECB's tredje besluttende organ.44.2. Det Generelle Råd består af formanden og næstformanden for ECB samt af cheferne for de nationale centralbanker. De øvrige medlemmer af direktionen kan deltage i møderne i Det Generelle Råd uden stemmeret.44.3. Det Generelle Råds ansvarsområder er anført i deres helhed i artikel 46 i denne statut.Artikel 45 (tidl. artikel 46)Forretningsorden for Det Generelle Råd45.1. Formanden eller i dennes fravær næstformanden for ECB leder møderne i ECB's Generelle Råd.45.2. Formanden for Rådet og et medlem af Kommissionen kan deltage i møderne i Det Generelle Råd uden stemmeret.45.3. Formanden forbereder møderne i Det Generelle Råd.45.4. Uanset artikel 12.3 fastsætter Det Generelle Råd selv sin forretningsorden.45.5. Sekretariat for Det Generelle Råd stilles til rådighed af ECB.Artikel 46 (tidl. artikel 47)Det Generelle Råds ansvarsområder46.1. Det Generelle Råd skal- udføre de opgaver, der er omhandlet i artikel 43- bidrage til de rådgivende funktioner, der er omhandlet i artikel 4 og 25.1.46.2. Det Generelle Råd skal bidrage til:- indsamlingen af statistisk information som omhandlet i artikel 5- ECB's beretninger som omhandlet i artikel 15- udarbejdelsen af de regler, der er nødvendige for anvendelsen af artikel 26, som omhandlet i artikel 26.4- vedtagelsen af alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen


text: af artikel 29, som omhandlet i artikel 29.4- fastsættelsen af ansættelsesvilkårene for ECB's ansatte, som omhandlet i artikel 36.46.3. Det Generelle Råd skal bidrage til de nødvendige forberedelser med henblik på den uigenkaldelige fastlåsning af vekselkurserne for valutaerne i medlemsstater med dispensation over for euroen, som omhandlet i artikel 140, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.46.4. Det Generelle Råd underrettes af formanden for ECB om Styrelsesrådets afgørelser.Artikel 47 (tidl. artikel 48)Overgangsbestemmelser vedrørende ECB's kapitalI medfør af artikel 29.1 skal hver enkelt af de nationale centralbanker tildeles en vægt i fordelingsnøglen for kapitalindskuddet i ECB. Uanset artikel 28.3 skal centralbankerne i medlemsstater med dispensation ikke indbetale deres kapitalandele, medmindre Det Generelle Råd med et flertal, der udgør mindst to tredjedele af ECB's indskudte kapital og repræsenterer mindst halvdelen af indehaverne af kapitalandele, træffer afgørelse om, at der skal indbetales en minimumsprocentdel som bidrag til ECB's driftsudgifter.Artikel 48 (tidl. artikel 49)Senere indbetaling af kapital, reserver og hensættelser i ECB48.1. En centralbank i en medlemsstat, hvis dispensation er blevet ophævet, skal indbetale sin kapitalandel i ECB i samme omfang som centralbankerne i andre medlemsstater, der har euroen som valuta, og overføre valutareserveaktiver til ECB i overensstemmelse med artikel 30.1. Det beløb, der skal overføres, fastsættes ved at gange euroværdien, beregnet efter de gældende vekselkurser, af de valutareserveaktiver, som allerede er blevet overført til ECB i overensstemmelse med artikel 30.1, med forholdet mellem antallet af kapitalandele indskudt af den pågældende nationale centralbank og antallet af kapitalandele, der allerede er indbetalt af de øvrige nationale centralbanker.48.2. Ud over den indbetaling, der skal foretages i medfør af artikel 48.1, skal den pågældende centralbank bidrage til ECB's reserver, til de hensættelser, der svarer til reserver, samt til de beløb, der stadig skal afsættes til reserver og hensættelser svarende til saldoen på resultatopgørelsen pr. 31. december i året forud for ophævelsen af dispensationen. Det beløb, der skal bidrages med, fastsættes ved at gange omfanget af reserverne, som defineret ovenfor og som fastslået på den godkendte balance for ECB, med forholdet mellem antallet af kapitalandele betalt af den pågældende centralbank og antallet af kapitalandele, der allerede er indbetalt af de øvrige centralbanker.48.3. Når en eller flere stater bliver medlemmer og deres respektive centralbanker bliver en del af ESCB, sker der automatisk en udvidelse af ECB's kapital og en forhøjelse af grænsen for, hvor store valutareserveaktiver der kan overføres til ECB. Udvidelsen/forhøjelsen fastsættes ved at gange de respektive på det tidspunkt gældende beløb med forholdet i den udvidede fordelingsnøgle for kapitalindskud mellem de tilkommende nationale centralbankers vægt og vægten af de nationalbanker, der allerede er medlemmer af ESCB. Den enkelte centralbanks vægt i fordelingsnøglen for kapitalindskud beregnes i analogi med artikel 29.1, og i henhold til artikel 29.2. De referenceperioder, der skal anvendes for de statistiske data, skal være de samme, som er blevet anvendt ved den seneste femårlige justering af vægten i henhold til artikel 29.3.Artikel 49 (tidl. artikel 52)Omveksling af pengesedler i medlemsstaternes valutaerEfter den uigenkaldelige fastlåsning af vekselkurserne i henhold til artikel 140, stk.


text:
Nr. L 106 / 14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 4. 75
 SUPPLERENDE PROTOKOL
 til overenskomsten mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget
 Sverige
 DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE FÆLLESSKAB
 på den ene side,
 KONGERIGET SVERIGE
 på den anden side,
 ER ENIGE OM at foretage følgende ændringer i deres overenskomst af 22. juli 1972 :
 2. i bilag A udgår ordet » NORGE,« i titlen samt ko
 Artikel 1 lonnen »Norge«.
 Overenskomsten ændres således :
 Artikel 3
 1 . i artikel 4, stk. udgår ordet: », Norge«; Protokol nr. 2 ændres således :
 1 . i artikel 2, stk. 1 . litra b) første linje, og litra b),
 2. i artikel 4, stk. 2 og artikel 5, stk. 3 , andet afsnit i), andet led, udgår ordet », Norge«;
 udgår sætningen : » der er oprettet og vedtaget
 under konferencen mellem De europæiske Fælles 2. i artikel 2, stk. 1 , litra b), i), og stk. 3 udgår
 skaber og kongeriget Danmark, Irland og konge sætningen » der er oprettet og vedtaget på konfe
 riget Norge og Det forende kongerige Storbritan rencen mellem De europæiske Fællesskaber og
 nien og Nordirland «; kongeriget Danmark, Irland, kongeriget Norge og
 Det forenede kongerige Storbritannien og Nordir
 land «.
 3 . i artikel 5 , stk. 3 , første og andet afsnit ændres
 »protokol nr. 1 « til »protokol nr. 1 og 2«;
 Artikel 4
 4. i artikel 36, 1 . afsnit udgår ordet » norsk,«;
 Protokol nr. 3 ændres således :
 5 . i overenskomstens afslutning udgår følgende :
 1 . Artikel 2, stk. 1 , indledningsafsnittet affattes såle
 des :
 — »Utferdiget i Brussel, tjueandre juli nitten
 hundre og syttito.«, og » 1 . I den udstrækning, i hvilken samhandelen
 mellem Fællesskabet eller Sverige på den ene side
 — » For Rådet for De Europeiske Fellesskap «. og Finland, Island, Norge, Portugal, Schweiz og
 Østrig på den anden side, såvel som mellem disse
 seks lande indbyrdes, er ordnet ved overenskom
 ster, hvis regler er identiske med reglerne i denne
 Artikel 2 protokol, gælder ligeledes følgende:«;
 2. i artikel 2, stk. 1 , punkt A, indledningsafsnittet
 Protokol nr. 1 ændres således : og litra a) samt punkt B, indledningsafsnittet og
 litra a), ændres »fem lande« til » seks lande«,
 1 . i artikel 1, stk. 3 og 4 og artikel 3, litra f) andet 3 . i artikel 7 indsættes ordet » Norge«, mellem orde
 afsnit, første led, udgår ordet »Norge«; ne » Island,« og »Portugal«;
 ---pagebreak--- 26 . 4 . 75 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. L 106/ 15
 4. artikel 23, stk. 2 og 3 affattes således : 7. i artikel 26 indsættes ordet »Norge« mellem or
 dene »Island,« og »Portugal«;
 » 2. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 1
 i protokol nr. 2 gælder, at når et varecertifikat 8. i artikel 27, stk. 1 og 2 ændres »fem lande« til
 er udstedt af toldmyndighederne i Danmark eller » seks lande «;
 Det forenede Kongerige for i Sverige at opnå de
 fordele,


text:
som følger ,af de toldbestemmelser, der er 9 . i bilag I udgår ordet » Norge « i noterne 10 og 13 .
 gældende i Sverige, og som er omhandlet i over
 enskomstens artikel 3 , stk. 1 , kan de varer, der er
 indført til og anvendt i Danmark eller Det fore Artikel 5
 nede Kongerige, i disse to lande danne grundlag
 for toldgodtgørelse eller opnå toldlettelse i en el I protokol nr. 4 udgår følgende sætning: » som er
 ler anden form, alene hvis det drejer sig om de i udfærdiget og vedtaget på konferencen mellem De
 artikel 25 , stk. 1 i denne protokol nævnte varer. europæiske Fællesskaber og kongeriget Danmark, Ir
 3. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 1
 land, kongeriget Norge og Det forenede kongerige
 Storbritannien og Nordirland «.
 i protokol nr. 2 gælder, at når et varecertifikat er
 udstedt af toldmyndighederne i Sverige for i Dan
 mark eller Det forenede Kongerige at opnå de
 fordele, som følger af de toldbestemmelser, der er Artikel 6
 gældende i disse to lande, og som er omhandlet i
 overenskomstens artikel 3, stk. 1 , kan de varer, I slutakten udgår følgende :
 der er indført til og anvendt i Sverige, i Sverige
 danne grundlag for toldgodtgørelse eller opnå — » Utferdiget i Brussel, tjueandre juli nitten hun
 toldlettelse i en eller anden form,, alene hvis det dre og syttito,«
 drejer sig om de i artikel 25 , stk. 1 , i denne pro
 tokol nævnte varer.«; — »For Rådet for De Europeiske Fellesskap«.
 5 . i artikel 24, stk. 2, tredje led udgår ordet »Nor
 ge «, og i samme stykke, femte led ændres » fem Artikel 7
 lande« til » seks lande«;
 Denne supplerende protokol er affattet i to eksem
 6. i artikel 25, stk. 1 , som senest ændret ved Den plarer, på dansk, engelsk, fransk, italiensk neder
 blandede Komité's afgørelse nr. 9/73 , ændres i li landsk, tysk og svensk, og hver af disse tekster har
 tra a) og b), pkt. 2 » fem « til » seks «; samme gyldighed.


text:
 9.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 209/44
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 24/2007
 af 27. april 2007
 om ændring af bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag XIII til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 155/2006 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 8. december 2006 (1).
 (2)
 Kommissionens direktiv 2006/89/EF af 3. november 2006 om sjette tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 94/55/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej (2) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led indsættes i punkt 17e (Rådets direktiv 94/55/EF) i bilag XIII til aftalen:
 »—
 32006 L 0089: Kommissionens direktiv 2006/89/EF af 3. november 2006 (EUT L 305 af 4.11.2006, s. 4).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af direktiv 2006/89/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 28. april 2007, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 27. april 2007.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Alan SEATTER
 Formand
 (1) EUT L 89 af 29.3.2007, s. 29.
 (2) EUT L 305 af 4.11.2006, s. 4.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 28.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 198/28
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG nr. 35/2005
 den 11. marts 2005
 om ændring af bilag II (tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 166/2004 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 3. december 2004 (1).
 (2)
 Kommissionens henstilling 2004/394/EF af 29. april 2004 om resultaterne af risikovurdering og strategier for risikobegrænsning for stofferne acetonitril, acrylamid, acrylonitril, acrylsyre, butadien, hydrogenfluorid, hydrogenperoxid, methacrylsyre, methylmethacrylat, toluen og trichlorbenzen (2), som berigtiget ved EUT L 199 af 7.6.2004, s. 41, bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Under overskriften »RETSAKTER, SOM DE KONTRAHERENDE PARTER SKAL TAGE TIL EFTERRETNING« indsættes følgende punkt efter punkt 24 (Kommissionens henstilling 2002/576/EF) i kapitel XV i bilag II:
 »25.
 32004 H 0394: Kommissionens henstilling 2004/394/EF af 29. april 2004 om resultaterne af risikovurdering og strategier for risikobegrænsning for stofferne acetonitril, acrylamid, acrylonitril, acrylsyre, butadien, hydrogenfluorid, hydrogenperoxid, methacrylsyre, methylmethacrylat, toluen og trichlorbenzen (EUT L 144 af 30.4.2004, s. 75), som berigtiget ved EUT L 199 af 7.6.2004, s. 41.«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af henstilling 2004/394/EF, som berigtiget ved EUT L 199 af 7.6.2004, s. 41, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 12. marts 2005, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2005.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Richard WRIGHT
 Formand
 (1) EUT L 133 af 26.5.2005, s. 11.
 (2) EUT L 144 af 30.4.2004, s. 75.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 4.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 211/23
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 86/2015
 af 30. april 2015
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen [2016/1269]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens delegerede direktiv (EU) 2015/13 af 31. oktober 2014 om ændring af bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/32/EU, for så vidt angår vandmåleres flowhastighedsinterval (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag II til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende tilføjes i punkt 27e (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/32/EU) i kapitel IX i bilag II til EØS-aftalen:
 », som ændret ved:
 —
 32015 L 0013: Kommissionens delegerede direktiv (EU) 2015/13 af 31. oktober 2014 (EUT L 3 af 7.1.2015, s. 42).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af delegeret direktiv (EU) 2015/13, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 1. maj 2015, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 30. april 2015.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 3 af 7.1.2015, s. 42.
 (*) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Avis juridique important
 |
 22003D0165
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 165/2003 af 7. november 2003 om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder
 EU-Tidende nr. L 041 af 12/02/2004 s. 0069 - 0070
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalgnr. 165/2003af 7. november 2003om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire frihederDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 86 og 98, ogud fra følgende betragtninger:(1) Protokol 31 til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 47/2000 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 22. maj 2000(1).(2) Samarbejdet mellem de kontraherende parter i aftalen blev ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 47/2000 af 22. maj 2000 for en periode af fem års varighed udvidet til at omfatte støtte til foranstaltninger, der har til formål at formindske de økonomiske og sociale forskelle mellem regionerne med henblik på at fremme en kontinuerlig og afbalanceret styrkelse af handelen og de økonomiske forbindelser mellem de kontraherende parter. I dette øjemed oprettedes der et finansielt instrument for perioden 1999-2003.(3) Protokol 31 til aftalen fastsætter i bilag 4, klausul 10, stk. 2 (Det finansielle EØS-instrument - Gennemførelsesbsestemmelser), at modtagerstaten forelægger projektforslaget for Kommissionen og Udvalget til forhåndskonsultation til vurdering.(4) Udvalget bør efter begrundet anmodning fra en modtagerstat have mulighed for at give afkald på forhåndskonsultationen, hvis et sådant afkald er berettiget på grundlag af objektive kriterier -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Bilag 4, klausul 10 (Finansielt instrument - Gennemførelsesbestemmelser) i protokol 31 til aftalen ændres således:1) Følgende indføjes i stk. 2:"Udvalget kan, efter begrundet anmodning fra modtagerstaten baseret på objektive kriterier, give afkald på anmodningen om forhåndskonsultation."2) Første punktum i stk. 3 erstattes af følgende:"Hvis forhåndskonsultationen giver et positivt resultat, anmoder projektadministratoren Den Europæiske Investeringsbank (EIB) om at vurdere projektet."Artikel 2Denne afgørelse træder i kraft dagen efter den sidste meddelelse i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1(2).Artikel 3Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.Udfærdiget i Bruxelles, den 7. november 2003.På vegne af Det Blandede EØS-udvalgH. S. H. Prinz Nikolaus von LiechtensteinFormand(1) EFT L 174 af 13.7.2000, s. 59.(2) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 15.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 341/52
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 156/2015
 af 11. juni 2015
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen [2016/2191]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens direktiv (EU) 2015/559 af 9. april 2015 om ændring af Rådets direktiv 96/98/EF om udstyr på skibe (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Bilag II og bilag XIII til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 1 (Rådets direktiv 96/98/EF), i kapitel XXXII i bilag II til EØS-aftalen:
 »—
 32015 L 0559: Kommissionens direktiv (EU) 2015/559 af 9. april 2015 (EUT L 95 af 10.4.2015, s. 1).«
 Artikel 2
 Følgende led tilføjes i punkt 56d (Rådets direktiv 96/98/EF), i bilag XIII til EØS-aftalen:
 »—
 32015 L 0559: Kommissionens direktiv (EU) 2015/559 af 9. april 2015 (EUT L 95 af 10.4.2015, s. 1).«
 Artikel 3
 Den islandske og den norske udgave af direktiv (EU) 2015/559, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 4
 Denne afgørelse træder i kraft den 12. juni 2015, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 5
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juni 2015.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 95 af 10.4.2015, s. 1.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 22.8.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 219/22
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE Nr. 208/2017
 af 27. oktober 2017
 om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder [2019/1371]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 86 og 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Samarbejdet mellem EØS-aftalens kontraherende parter bør udvides til også at omfatte EFTA-landenes deltagelse i Unionens forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget.
 (2)
 EFTA-landenes deltagelse i de aktiviteter, der er forbundet med denne forberedende foranstaltning, og som finansieres over budgetpost 02 04 77 03, bør begynde den 11. april 2017, selv om denne afgørelse først vedtages eller opfyldelsen af eventuelle forfatningsmæssige krav i forbindelse med denne afgørelse først meddeles efter den 10. juli 2017.
 (3)
 Institutioner, virksomheder, organisationer og statsborgere i et EFTA-land bør kunne deltage i aktiviteter, der begynder før ikrafttrædelsen af denne afgørelse. De afholdte omkostninger for deres deltagelse i sådanne aktiviteter, hvis gennemførelse påbegyndes efter den 11. april 2017, betragtes som støtteberettigede på de samme vilkår, som gælder for omkostninger afholdt af institutioner, virksomheder, organisationer og statsborgere i en EU-medlemsstat, forudsat at denne afgørelse træder i kraft inden afslutningen af den pågældende forberedende foranstaltning.
 (4)
 Protokol 31 til EØS-aftalen bør derfor ændres for at gøre det muligt at gennemføre dette udvidede samarbejde fra den 11. april 2017 —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende afsnit tilføjes i artikel 1 i protokol 31 til EØS-aftalen:
 »13.
 a)
 EFTA-landene deltager fra den 11. april 2017 i EU-aktiviteter, der er knyttet til følgende budgetpost i Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2017:
 Budgetpost 02 04 77 03: »Forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning«.
 b)
 EFTA-landene bidrager finansielt til de i litra a) omhandlede aktiviteter i overensstemmelse med aftalens artikel 82, stk. 1, litra a).
 c)
 De omkostninger, der er afholdt af institutioner, virksomheder, organisationer og statsborgere i et EFTA-land for deres deltagelse i de aktiviteter, der henvises til i litra a), og hvis gennemførelse påbegyndes efter den 11. april 2017, betragtes som støtteberettigede på de samme vilkår, som gælder for omkostninger afholdt af institutioner, virksomheder, organisationer og statsborgere i en EU-medlemsstat, og i henhold til den relevante aftale om tilskud eller afgørelse om ydelse af tilskud, forudsat at Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 208/2017 af 27. oktober 2017 træder i kraft inden afslutningen af den forberedende foranstaltning.
 d)
 Island og Liechtenstein deltager ikke i denne forberedende foranstaltning og bidrager ikke finansielt til de aktiviteter, der er omhandlet i litra a).«
 Artikel 2
 Denne afgørelse træder i kraft dagen efter, at den sidste meddelelse er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Den finder anvendelse fra den 11. april 2017.
 Artikel 3
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 27. oktober 2017.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Sabine MOUNAUNI
 Formand
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.
 Erklæring fra EFTA-landene til afgørelse nr. 208/2017 om ændring af


text:
protokol 31 til EØS-aftalen om at udvide de kontraherende parters samarbejde til også at omfatte EFTA-staternes deltagelse i Unionens forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning
 Med denne afgørelse udvides de kontraherende parters samarbejde til også at omfatte EFTA-staternes deltagelse i Unionens forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning. EFTA-landene finder, at forsvarsanliggender falder uden for EØS-aftalens anvendelsesområde, og at EØS-aftalens anvendelsesområde med vedtagelsen af denne afgørelse derfor ikke udvides til at omfatte forsvarsanliggender ud over EFTA-staternes deltagelse i den forberedende foranstaltning. EFTA-landene understreger også, at Island og Liechtenstein ikke deltager i eller bidrager finansielt til denne forberedende foranstaltning.


text:
 16.11.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 300/1
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 66/2016
 af 29. april 2016
 om ændring af bilag I (Dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen [2017/2017]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 576/2013 af 12. juni 2013 om ikke-kommerciel flytning af selskabsdyr og om ophævelse af forordning (EF) nr. 998/2003 (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 577/2013 af 28. juni 2013 om standardidentifikationsdokumenter til brug ved ikke-kommerciel flytning af hunde, katte og fritter, fastlæggelse af lister over områder og tredjelande samt krav vedrørende format, layout og sprog for erklæringer, der attesterer opfyldelse af visse betingelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 576/2013 (2), skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (3)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/31/EU af 12. juni 2013 om ændring af Rådets direktiv 92/65/EØF for så vidt angår de dyresundhedsmæssige betingelser for samhandel inden for Unionen med og indførsel til Unionen af hunde, katte og fritter (3) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (4)
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/518/EU af 21. oktober 2013 om ændring af del 1 i bilag E til Rådets direktiv 92/65/EØF for så vidt angår standardsundhedscertifikaterne for dyr fra bedrifter (4) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (5)
 Kommissionens forordning (EU) nr. 31/2014 af 14. januar 2014 om ophævelse af beslutning 2004/301/EF og 2004/539/EF og forordning (EU) nr. 388/2010 (5) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (6)
 Forordning (EU) nr. 576/2013 ophæver Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 998/2003 (6), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor skal udgå af aftalen.
 (7)
 Forordning (EU) nr. 577/2013 ophæver Kommissionens beslutning 2003/803/EF (7), 2004/839/EF (8) og 2005/91/EF (9), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor bør udgå af EØS-aftalen.
 (8)
 Forordning (EU) nr. 31/2014 ophæver Kommissionens beslutning 2004/301/EF (10) og 2004/539/EF (11) og Kommissionens forordning (EU) nr. 388/2010 (12), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor bør udgå af EØS-aftalen.
 (9)
 Denne afgørelse vedrører lovgivning om andre levende dyr end fisk og akvakulturdyr. Lovgivning herom gælder ikke for Island, jf. punkt 2 i indledningen til kapitel I i bilag I til EØS-aftalen. Denne afgørelse gælder derfor ikke for Island.
 (10)
 Denne afgørelse vedrører lovgivning om veterinære anliggender. Lovgivning om veterinære anliggender gælder ikke for Liechtenstein, så længe anvendelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om handel med landbrugsprodukter er udvidet til at omfatte Liechtenstein, jf. de sektorspecifikke tilpasninger i bilag I til EØS-aftalen. Denne afgørelse gælder derfor ikke for Liechtenstein.
 (11)
 Bilag I til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I kapitel I i bilag I til EØS-aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Teksten i punkt 10 (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 998/2003) i del 1.1 affattes således:
 »32013 R 0576: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 576/2013 af 12. juni 2013 om ikkekommerciel flytning af selskabsdyr og om ophævelse af forordning (EF) nr. 998/2003 (EUT L 178 af 28.6.2013, s.


text:
1).
 Bestemmelserne i forordningen gælder i forbindelse med denne aftale med følgende tilpasninger:
 a)
 Norge betragtes ikke som et tredjeland.
 b)
 Følgende afsnit indsættes i artikel 8, stk. 1:
 Fælles anmodninger, der omfatter Norge, indsendes til Kommissionen med EFTA-Tilsynsmyndigheden i kopi. Kommissionen konsulterer EFTA-Tilsynsmyndigheden, før den træffer afgørelser vedrørende Norge efter denne artikel.
 c)
 Datoen »den 29. december 2014« i artikel 44, stk. 1, litra b), og artikel 44, stk. 2, litra b), er for så vidt angår Norge datoen for ikrafttrædelsen af Det Blandede Udvalgs afgørelse om indarbejdelse af forordningen i aftalen.
 Denne retsakt gælder ikke for Island.«
 2)
 Følgende punkt indsættes efter punkt 10 (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 576/2013) i del 1.1:
 »10a.
 32013 R 0577: Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 577/2013 af 28. juni 2013 om standardidentifikationsdokumenter til brug ved ikke- kommerciel flytning af hunde, katte og fritter, fastlæggelse af lister over områder og tredjelande samt krav vedrørende format, layout og sprog for erklæringer, der attesterer opfyldelse af visse betingelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 576/2013 (EUT L 178 af 28.6.2013, s. 109).
 Bestemmelserne i forordningen gælder i forbindelse med denne aftale med følgende tilpasninger:
 a)
 Norge betragtes ikke som et tredjeland.
 b)
 Ordene »Den Europæiske Union« på omslaget af standardpasset i del 1 i bilag III erstattes af ordene »Den Europæiske Union/Norge«.
 c)
 Det norske flag kan afbildes på pasomslaget sammen med EU-flaget.
 Denne retsakt gælder ikke for Island.«
 3)
 Følgende led indsættes i punkt 9 (Rådets direktiv 92/65/EØF) i del 4.1 og i punkt 15 (Rådets direktiv 92/65/EØF) i del 8.1:
 »—
 32013 L 0031: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/31/EU af 12. juni 2013 (EUT L 178 af 28.6.2013, s. 107)
 —
 32013 D 0518: Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/518/EU af 21. oktober 2013 (EUT L 281 af 23.10.2013, s. 14).«
 4)
 Punkt 121 (Kommissionens beslutning 2003/803/EF), 122 (Kommissionens beslutning 2004/301/EF), 125 (Kommissionens beslutning 2004/839/EF), 126 (Kommissionens beslutning 2005/91/EF) og 147 (Kommissionens forordning (EU) nr. 388/2010) i del 1.2 udgår.
 Artikel 2
 Den norske udgave af forordning (EU) nr. 576/2013, gennemførelsesforordning (EU) nr. 577/2013, direktiv 2013/31/EU, gennemførelsesafgørelse 2013/518/EU og forordning (EU) nr. 31/2014, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentisk.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 1. juni 2016, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 2016.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Claude MAERTEN
 Formand
 (1) EUT L 178 af 28.6.2013, s. 1.
 (2) EUT L 178 af 28.6.2013, s. 109.
 (3) EUT L 178 af 28.6.2013, s. 107.
 (4) EUT L 281 af 23.10.2013, s. 14.
 (5) EUT L 10 af 15.1.2014, s. 9.
 (6) EUT L 146 af 13.6.2003, s. 1.
 (7) EUT L 312 af 27.11.2003, s. 1.
 (8) EUT L 361 af 8.12.2004, s. 40.
 (9) EUT L 31 af 4.2.2005, s. 61.
 (10) EUT L 98 af 2.4.2004, s. 55.
 (11) EUT L 237 af 8.7.2004, s.


text:
 30.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 310/80
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 109/2014
 af 16. maj 2014
 om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen, om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 86 og 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Det er hensigtsmæssigt at udvide samarbejdet mellem EØS-aftalens kontraherende parter til at omfatte Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 af 11. december 2013 om Horisont 2020 — rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse nr. 1982/2006/EF (1).
 (2)
 Det er hensigtsmæssigt at udvide samarbejdet mellem EØS-aftalens kontraherende parter til at omfatte Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1292/2013 af 11. december 2013 om ændring af forordning (EF) nr. 294/2008 om oprettelse af Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (2).
 (3)
 Protokol 31 til EØS-aftalen bør derfor ændres i overensstemmelse hermed for at gøre det muligt at gennemføre dette udvidede samarbejde fra den 1. januar 2014 —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I artikel 1 i protokol 31 til EØS-aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Følgende tilføjes i stk. 5:
 »—
 32013 R 1291: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 af 11. december 2013 om Horisont 2020 — rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse nr. 1982/2006/EF (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 104).
 Liechtenstein fritages fra at deltage i programmet og fra at bidrage finansielt hertil.«
 2)
 Følgende tilføjes i stk. 11, litra a):
 », som ændret ved:
 —
 32013 R 1292: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1292/2013 af 11. december 2013 om ændring af forordning (EF) nr. 294/2008 om oprettelse af Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 174).«
 3)
 Teksten i stk. 11, litra b), slettes.
 Artikel 2
 Denne afgørelse træder i kraft dagen efter, at den sidste meddelelse er indgivet til Det Blandede EØS-Udvalg, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Den anvendes fra den 1. januar 2014.
 Artikel 3
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 16. maj 2014.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 104.
 (2) EUT L 347 af 20.12.2013, s. 174.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 1.8.2018
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 195/3
 AFTALE
 mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge om administrativt samarbejde, bekæmpelse af svig og inddrivelse af fordringer på momsområdet
 DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt »Unionen«,
 og
 KONGERIGET NORGE, i det følgende benævnt »Norge«,
 i det følgende benævnt »parterne«,
 SOM ØNSKER at sikre korrekt fastsættelse, beregning og opkrævning af merværdiafgift (moms) og inddrivelse af fordringer på momsområdet, at undgå dobbelt- eller nulafgiftspålæggelse og at bekæmpe momssvig,
 SOM ER BEVIDST OM, at bekæmpelse af grænseoverskridende momssvig og -unddragelse kræver et tæt samarbejde mellem de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for anvendelsen af lovgivningen på dette område,
 SOM ERKENDER, at grænseoverskridende momssvig og -unddragelse har specifikke træk og mekanismer, der gør dem forskellige fra andre former for skattesvig, hvilket kræver særlige retsinstrumenter om administrativt samarbejde, navnlig med henblik på gensidig udveksling af oplysninger,
 SOM TAGER SIGTE PÅ at bidrage til Eurofisc-netværket, der skal sikre en målrettet udveksling af oplysninger med henblik på bekæmpelse af grænseoverskridende momssvig, som er undergivet restriktioner i henhold til denne aftale,
 SOM ER BEVIDST OM, at alle kontraherende parter bør anvende regler om fortrolighed og beskyttelse af personoplysninger i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (1) om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, også inden for rammerne af Eurofisc,
 SOM TAGER I BETRAGTNING, at vurderingen af korrekt anvendelse af momsen i forbindelse med teleydelser, radio- og TV-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser kun vil være effektiv gennem internationalt samarbejde,
 SOM HENVISER TIL, at Unionen og Norge er naboer og dynamiske handelspartnere og ligeledes er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), hvis mål er at fremme en vedvarende og afbalanceret styrkelse af de handelsmæssige og økonomiske forbindelser mellem de kontraherende parter på lige konkurrencevilkår og under overholdelse af samme regler med henblik på at oprette et ensartet europæisk økonomisk samarbejdsområde,
 SOM ERKENDER, at mens skatteanliggender falder uden for EØS-aftalens rammer, er samarbejde, der sigter mod en mere effektiv anvendelse og håndhævelse af momsen, i Unionens og Norges interesse,
 ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
 AFSNIT I
 GENERELLE BESTEMMELSER
 Artikel 1
 Mål
 Formålet med denne aftale er at fastlægge rammen for administrativt samarbejde mellem Unionens medlemsstater og Norge med henblik på at gøre det muligt for de myndigheder, der er ansvarlige for anvendelsen af momslovgivningen, at yde hinanden bistand for at sikre overholdelse af lovgivningen og beskyttelse af momsindtægterne.
 Artikel 2
 Anvendelsesområde
 1. Denne aftale fastlægger regler og procedurer for samarbejdet:
 a)
 om udveksling af oplysninger med henblik på at foretage en korrekt momsansættelse, kontrollere, at momsen anvendes korrekt, og bekæmpe momssvig
 b)
 om inddrivelse af:
 i)
 fordringer i forbindelse med moms
 ii)
 administrative sanktioner, bøder, gebyrer og tillægsgebyrer vedrørende de i nr. i) nævnte fordringer, som pålægges af de administrative myndigheder, der har kompetence til at opkræve momsen eller foretage administrative undersøgelser herom, eller som bekræftes af administrative eller judicielle instanser efter anmodning fra disse administrative myndigheder
 iii)
 renter og omkostninger i forbindelse med de


text:
i nr. i) og ii) nævnte fordringer.
 2. Denne aftale berører ikke anvendelsen af bestemmelserne om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig og bistand ved inddrivelse af fordringer på momsområdet mellem Unionens medlemsstater.
 3. Denne aftale berører ikke anvendelsen af bestemmelserne om gensidig bistand i straffesager.
 Artikel 3
 Definitioner
 I denne aftale forstås ved:
 a) »moms«: merværdiafgift i overensstemmelse med Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (2) for Den Europæiske Union og merværdiafgift i overensstemmelse med den norske lov nr. 58 af 19. juni 2009 om merværdiafgift for Norge
 b) »stat«: en medlemsstat i Den Europæiske Union eller Norge
 c) »stater«: medlemsstater i Den Europæiske Union eller Norge
 d) »tredjeland«: et land, som hverken er en medlemsstat i Den Europæiske Union eller Norge
 e) »kompetent myndighed«: den myndighed, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 1
 f) »centralt forbindelseskontor«: det kontor, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 2, som særligt ansvarligt for kontakterne med henblik på anvendelsen af afsnit II og afsnit III
 g) »forbindelsesafdeling«: ethvert kontor, som ikke er det centrale forbindelseskontor, og som er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 3, til at anmode om eller yde gensidig bistand i overensstemmelse med afsnit II eller afsnit III
 h) »kompetent embedsmand«: enhver embedsmand, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 4, som direkte kan udveksle oplysninger i overensstemmelse med afsnit II
 i) »bistandssøgende myndighed« (engelsk: »requesting authority«): et centralt forbindelseskontor, en forbindelsesafdeling eller en kompetent embedsmand, som fremsætter en anmodning om bistand i overensstemmelse med afsnit II, på en kompetent myndigheds vegne
 j) »bistandssøgende myndighed« (engelsk: »applicant authority«): et centralt forbindelseskontor eller en forbindelsesafdeling, som fremsætter en anmodning i overensstemmelse med afsnit III
 k) »bistandssøgte myndighed«: det centrale forbindelseskontor, forbindelsesafdelingen eller — for så vidt angår samarbejde i overensstemmelse med afsnit II — den kompetente myndighed, der modtager en anmodning fra en bistandssøgende myndighed
 l) »person«:
 i)
 en fysisk person
 ii)
 en juridisk person
 iii)
 når der i henhold til gældende lovgivning er mulighed for det, en sammenslutning af personer, der kan udføre retshandler, men som ikke har en juridisk persons retsstilling, eller
 iv)
 ethvert andet retligt arrangement uanset art og form, med eller uden status som juridisk person, som er momspligtigt eller ansvarligt for betalingen af de i artikel 2, stk. 1, litra b), nævnte fordringer
 m) »det blandede udvalg«: det udvalg, som er ansvarligt for at sikre, at denne aftale fungerer efter hensigten og gennemføres korrekt i overensstemmelse med artikel 41
 n) »administrativ undersøgelse«: alle former for kontrol, efterprøvning og foranstaltninger, som foretages af staterne i forbindelse med udførelsen af deres opgaver med henblik på at sikre en korrekt anvendelse af momslovgivningen
 o) »spontan udveksling«: ikkesystematisk meddelelse på et hvilket som helst tidspunkt, uden forudgående anmodning, af oplysninger til en anden stat
 p) »automatisk udveksling«: systematisk meddelelse til en anden stat, uden forudgående anmodning, af oplysninger defineret på forhånd
 q) »samtidig kontrol«: koordineret kontrol af en eller flere indbyrdes forbundne personers skattetilsvar tilrettelagt af


text:
to eller flere stater i fælles eller komplementær interesse
 r) »ad elektronisk vej«: brug af elektronisk udstyr til behandling (herunder digital komprimering) og lagring af data og anvendelse af kabel, radio, optisk teknologi eller andre elektromagnetiske midler
 s) »CCN/CSI-netværk«: den fælles platform, der er baseret på the Common Communication Network (»CCN«) og Common System Interface (»CSI«), og som er udviklet af Unionen for at sikre alle transmissioner af elektronisk vej mellem de kompetente myndigheder på skatteområdet
 t) »teleydelser, radio- og TV-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser«: ydelser som defineret i artikel 6a, artikel 6b og artikel 7 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (3) om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem.
 Artikel 4
 Organisation
 1. Hver stat udpeger en kompetent myndighed med ansvar for anvendelsen af denne aftale.
 2. Hver stat udpeger:
 a)
 et centralt forbindelseskontor som særligt ansvarligt for anvendelsen af afsnit II i denne aftale og
 b)
 et centralt forbindelseskontor som særligt ansvarligt for anvendelsen af afsnit III i denne aftale.
 3. Hver enkelt kompetent myndighed kan, direkte eller ved delegation, udpege:
 a)
 forbindelsesafdelinger til at udveksle oplysninger direkte i henhold til afsnit II i denne aftale
 b)
 forbindelsesafdelinger til at anmode om eller yde gensidig bistand i henhold til afsnit III i denne aftale som led i deres specifikke territoriale eller operationelle kompetencer.
 4. Hver enkelt kompetent myndighed kan, direkte eller ved delegation, udpege kompetente embedsmænd, der kan udveksle oplysninger direkte på grundlag af afsnit II i denne aftale.
 5. De centrale forbindelseskontorer holder listen over forbindelsesafdelinger og kompetente embedsmænd opdateret og gør den tilgængelig for de andre centrale forbindelseskontorer.
 6. Hvis en forbindelsesafdeling eller en kompetent embedsmand sender eller modtager en anmodning om bistand i henhold til denne aftale, oplyses det centrale forbindelseskontor herom.
 7. Hvis et centralt forbindelseskontor, en forbindelsesafdeling eller en kompetent embedsmand modtager en anmodning om gensidig bistand, der kræver foranstaltninger, som falder uden for det tillagte ansvarsområde, sendes anmodningen straks til det kompetente centrale forbindelseskontor eller den kompetente forbindelsesafdeling, og den bistandssøgende myndighed underrettes herom. I dette tilfælde begynder perioden som fastsat i artikel 8, dagen efter at anmodningen om bistand er fremsendt til det kompetente centrale forbindelseskontor eller den kompetente forbindelsesafdeling.
 8. Hver stat giver Europa-Kommissionen meddelelse om, hvem der er dens kompetente myndighed med henblik på denne aftale senest en måned efter denne aftales undertegnelse, og giver straks meddelelse om eventuelle ændringer heraf. Europa-Kommissionen holder listen over kompetente myndigheder opdateret og gør den tilgængelig for det blandede udvalg.
 Artikel 5
 Serviceleveranceaftale
 En aftale om serviceniveauet, der sikrer den tekniske kvalitet og kvantitet af ydelserne med henblik på driften af kommunikations- og informationsudvekslingssystemerne, vedtages efter den procedure, som er fastlagt af det blandede udvalg.
 Artikel 6
 Fortrolighed og beskyttelse af personoplysninger
 1. Alle oplysninger, der indhentes af en stat i henhold til denne aftale, behandles fortroligt og beskyttes på samme måde som oplysninger indhentet i henhold til national lovgivning og, i det omfang det er nødvendigt for beskyttelsen af personoplysninger, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF


text:
og med sikkerhedsforanstaltninger, som kan fastsættes af den stat, der leverer de oplysninger, der kræves i henhold til dens lovgivning.
 2. Sådanne oplysninger kan videregives til personer eller myndigheder (herunder domstole og administrative eller tilsynsførende organer), der er berørt af anvendelsen af momsbestemmelser, og med henblik på korrekt momsansættelse samt iværksættelse af eksekution, herunder inddrivelsesforanstaltninger eller retsbevarende foranstaltninger i forbindelse med fordringer på momsområdet.
 3. Oplysningerne, der er omhandlet i stk. 1, kan også anvendes til vurdering og eksekution, herunder inddrivelse af andre skatter og obligatoriske sociale bidrag. Hvis de udvekslede oplysninger afslører eller hjælper med at bevise, at der foreligger overtrædelser af skattelovgivningen, kan de ligeledes anvendes til at pålægge administrative eller strafferetlige sanktioner. Oplysningerne må kun anvendes af de personer eller myndigheder, der er nævnt i stk. 2, og udelukkende til de formål, som er fastsat i det umiddelbart foregående sætning i nærværende paragraf. Disse personer eller myndigheder kan videregive oplysningerne i offentlige retssager eller i retlige afgørelser.
 4. Uanset stk. 1 og 2 skal den stat, der fremsender oplysningerne, på grundlag af en begrundet anmodning tillade, at den stat, der modtager oplysningerne, benytter disse til andre formål end dem, der nævnt i artikel 2, stk. 1, hvis oplysningerne i henhold til lovgivningen i den stat, der fremsender oplysningerne, kan benyttes til tilsvarende formål. Den bistandssøgte myndighed skal acceptere eller afvise en sådan anmodning inden for en måned.
 5. Rapporter, attester og alle andre dokumenter eller bekræftede genparter eller uddrag af sådanne dokumenter, der er opnået af en stat i henhold til denne aftale om bistand, kan blive påberåbt som bevis i denne stat på samme grundlag som tilsvarende dokumenter, fremlagt af en anden myndighed i den pågældende stat.
 6. Oplysninger fra en stat til en anden stat kan af sidstnævnte videregives til endnu en stat under forudsætning af, at der foreligger en forudgående tilladelse fra den kompetente myndighed, hvorfra oplysningerne stammer. Den stat, som oplysningerne hidrører fra, kan modsætte sig dette inden ti arbejdsdage fra modtagelsen af underretningen fra den stat, der ønsker at udveksle oplysningerne.
 7. Staterne kan videresende oplysninger, som er indhentet i overensstemmelse med denne aftale, til tredjelande på følgende betingelser:
 a)
 Videregivelsen af oplysninger er underlagt national lovgivning i den stat, der fremsender oplysningerne, som led i gennemførelsen af artikel 25 i direktiv 95/46/EF om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, navnlig for så vidt angår sikringen af et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau i det pågældende tredjeland
 b)
 Den kompetente myndighed, som oplysningerne hidrører fra, har givet sit samtykke til den pågældende videregivelse
 c)
 Videregivelsen er tilladt i henhold til bistandsordninger mellem den stat, der videregiver oplysningerne, og det pågældende tredjeland.
 8. Hvis en stat modtager oplysninger fra et tredjeland, kan staterne udveksle disse oplysninger i det omfang, det er tilladt i henhold til bistandsordningerne med det pågældende tredjeland.
 9. Hver stat underretter straks de andre berørte stater om eventuelle tilsidesættelser af fortrolighedskrav, utilstrækkelig beskyttelse af personoplysninger og om sanktioner og afhjælpende foranstaltninger, der


text:
som følge heraf er pålagt.
 10. Personer, der er behørigt godkendt af Europa-Kommissionens sikkerhedsgodkendelsesmyndighed, har kun adgang til disse oplysninger, i det omfang det er nødvendigt for pasning, vedligeholdelse og udvikling af CNC/CSI-netværket.
 AFSNIT II
 ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE OG BEKÆMPELSE AF SVIG
 KAPITEL 1
 Udveksling af oplysninger efter anmodning
 Artikel 7
 Udveksling af oplysninger og administrative undersøgelser
 1. Efter anmodning fra den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed de i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede oplysninger vedrørende en særlig sag eller særlige sager.
 2. Med henblik på videregivelse af de i stk. 1 omhandlede oplysninger lader den bistandssøgte myndighed om nødvendigt foretage den nødvendige administrative undersøgelse for at indhente disse oplysninger.
 3. Den i stk. 1 omhandlede anmodning kan indeholde en begrundet anmodning om en administrativ undersøgelse. Hvis den bistandssøgte myndighed ikke finder det nødvendigt med en administrativ undersøgelse, underretter den straks den bistandssøgende myndighed om grundene hertil.
 4. Hvis en bistandssøgt myndighed nægter en administrativ undersøgelse vedrørende de beløb, der er angivet af en afgiftspligtig person i forbindelse med levering af varer og tjenesteydelser som omhandlet i bilaget, der foretages af en afgiftspligtig person etableret i den bistandssøgte myndigheds stat, og som er afgiftspligtige i den bistandssøgendes myndigheds stat, skal den bistandssøgte myndighed mindst give den bistandssøgende datoerne for og værdierne af alle relevante leverancer, som den afgiftspligtige person i de to seneste år har gennemført i den bistandssøgende myndigheds stat.
 5. For at fremskaffe de ønskede oplysninger eller at foretage den ønskede administrative undersøgelse forholder den bistandssøgte myndighed eller den administrative myndighed, som førstnævnte forelægger sagen for, sig på samme måde, som hvis den handlede på egne vegne eller efter anmodning fra en anden myndighed i sit hjemland.
 6. På anmodning fra den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed denne alle de relevante oplysninger, den råder over eller fremskaffer, samt resultaterne af administrative undersøgelser i form af rapporter, attester og alle andre dokumenter eller bekræftede genparter eller uddrag af sådanne dokumenter.
 7. Originaldokumenter fremsendes dog kun, for så vidt som de gældende bestemmelser i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, ikke er til hinder herfor.
 Artikel 8
 Frist for meddelelse af oplysninger
 1. Den bistandssøgte myndighed meddeler de i artikel 7 omhandlede oplysninger hurtigst muligt og seneste tre måneder efter datoen for modtagelsen af anmodningen. I tilfælde, hvor de pågældende oplysninger allerede er til den bistandssøgte myndigheds rådighed, nedsættes fristen til højst en måned.
 2. I visse særlige tilfælde kan den bistandssøgte myndighed og den bistandssøgende myndighed aftale andre tidsfrister end de i stk. 1 omhandlede tidsfrister.
 3. Hvis den bistandssøgte myndighed ikke er i stand til at besvare anmodningen inden for de i stk. 1 og stk. 2 fastsatte frister, underretter den omgående skriftligt den bistandssøgende myndighed om årsagerne til, at fristen ikke kan overholdes, og om, hvornår den mener, den rimeligvis vil kunne besvare anmodningen.
 KAPITEL 2
 Udveksling af oplysninger uden forudgående anmodning
 Artikel 9
 Former for udveksling af oplysninger
 Udvekslingen af oplysninger uden forudgående anmodning sker enten spontant, jf. artikel 10, eller


text:
automatisk, jf. artikel 11.
 Artikel 10
 Spontan udveksling af oplysninger
 En kompetent myndighed i en stat fremsender uden forudgående anmodning de i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede oplysninger til den kompetente myndighed i anden stat, som ikke er blevet fremsendt i forbindelse med den i artikel 11 nævnte automatiske udveksling, og som den er bekendt med, i følgende situationer:
 a)
 hvor afgiftsfastsættelsen anses for at finde sted i bestemmelsesstaten, og oplysningerne fra oprindelsesmedlemsstaterne er nødvendige for effektiviteten af bestemmelsesstatens kontrolsystem
 b)
 hvor en stat har grunde til at tro, at der er eller kan være begået en overtrædelse af momslovgivningen i den anden stat
 c)
 hvor der er risiko for tab af skatteindtægter i den anden stat.
 Artikel 11
 Automatisk udveksling af oplysninger
 1. De kategorier, der er underlagt automatisk udveksling, fastlægges af det blandede udvalg i overensstemmelse med artikel 41.
 2. En stat kan undlade at deltage i den automatiske udveksling af en eller flere kategorier af oplysninger som omhandlet i stk. 1, hvis indsamlingen af oplysninger til en sådan udveksling ville kræve, at momspligtige personer blev pålagt nye forpligtelser, eller ville pålægge denne stat en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde.
 3. Hver stat underretter skriftligt det blandede udvalg om den afgørelse, som er truffet i medfør af det foregående stykke.
 KAPITEL 3
 Andre former for samarbejde
 Artikel 12
 Administrativ meddelelse
 1. Den bistandssøgte myndighed meddeler efter anmodning fra den bistandssøgende myndighed og i overensstemmelse med de retsregler, der gælder for meddelelse af tilsvarende akter i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, modtageren alle akter og afgørelser fra de bistandssøgende myndigheder vedrørende anvendelsen af momslovgivningen i den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende.
 2. Anmodningen om meddelelse skal indeholde en angivelse af formålet med den akt eller afgørelse, der skal meddeles, samt en angivelse af navn, adresse og andre oplysninger til identifikation af modtageren.
 3. Den bistandssøgte myndighed underretter omgående den bistandssøgende myndighed om, hvordan anmodningen om meddelelse er blevet fulgt op, og navnlig om den dato, hvor afgørelsen eller akten er blevet meddelt modtageren.
 Artikel 13
 Tilstedeværelse i administrative kontorer og deltagelse i administrative undersøgelser
 1. Efter aftale mellem den bistandssøgende og den bistandssøgte myndighed og i overensstemmelse medbestemmelser, som sidstnævnte har fastsat, kan den bistandssøgte tillade embedsmænd, der er bemyndiget af den bistandssøgende myndighed, at være til stede i den bistandssøgte myndigheds kontorer eller ethvert andet sted, hvor disse myndigheder udfører deres opgaver, med henblik på at udveksle de i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede oplysninger. Hvis de ønskede oplysninger er indeholdt i dokumentation, hvortil den bistandssøgte myndigheds embedsmænd har adgang, vil embedsmændene fra den bistandssøgende myndighed få udleveret genparter heraf.
 2. Efter aftale mellem den bistandssøgende og den bistandssøgte myndighed og i overensstemmelse med bestemmelser, som sidstnævnte har fastsat, kan den bistandssøgte myndighed tillade embedsmænd, der er bemyndiget af den bistandssøgende myndighed, at være til stede under de administrative undersøgelser, der udføres på den bistandssøgte stats område, med henblik på at udveksle de i artikel 2, stk. 1, litra a),


text:
omhandlede oplysninger. Sådanne administrative undersøgelser ledes udelukkende af den bistandssøgte myndigheds embedsmænd. Den bistandssøgende myndigheds embedsmænd gør ikke brug af de kontrolbeføjelser, der er tillagt den bistandssøgte myndigheds embedsmænd. De kan imidlertid få adgang til de samme lokaler og dokumenter, som sidstnævnte har adgang til, ved den bistandssøgte myndigheds embedsmænds mellemkomst og udelukkende til brug i forbindelse med gennemførelsen af den administrative undersøgelse.
 3. Embedsmænd fra den bistandssøgende myndighed, som er til stede i en anden stat i medfør af stk. 1 og stk. 2, skal til enhver tid kunne fremvise en skriftlig bemyndigelse med angivelse af deres identitet og deres officielle mandat.
 Artikel 14
 Samtidig kontrol
 1. Staterne kan gå med til at gennemføre samtidig kontrol, hver gang de mener, at en sådan kontrol er mere effektiv end kontrol udført af kun en enkelt stat.
 2. En stat udpeger uafhængigt de afgiftspligtige personer, den har til hensigt at indstille til samtidig kontrol. Den kompetente myndighed i den pågældende stat underretter den kompetente myndighed i den anden berørte stat om de tilfælde, den foreslår med henblik på samtidig kontrol. Den begrunder sit valg, så vidt det er muligt, ved at fremlægge de oplysninger, der har ført til dette valg. Den angiver under alle omstændigheder, inden for hvilken periode kontrollen skal finde sted.
 3. Den kompetente myndighed, der modtager forslaget om samtidig kontrol, bekræfter over for den anden stats myndighed, at den accepterer, eller giver et begrundet afslag på, at foretage denne kontrol i princippet inden to uger efter modtagelsen af forslaget, men senest inden en måned.
 4. Hver af de berørte kompetente myndigheder udpeger en repræsentant, som har ansvaret for at lede og koordinere kontrollen.
 KAPITEL 4
 Eurofisc
 Artikel 15
 Norges deltagelse i Eurofisc
 1. Med henblik på at fremme og lette det multilaterale samarbejde om at bekæmpe momssvig opfordres Norge til at deltage i netværket kaldet Eurofisc, som er omhandlet i kapitel X i Rådets forordning (EU) nr. 904/2010 (4) om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift, på de i dette kapitel fastsatte betingelser.
 2. Norges deltagelse i Eurofisc giver ikke de Eurofiscforbindelsesembedsmænd, der er udpeget af den kompetente myndighed i en stat, adgang til andre staters databaser.
 Artikel 16
 Eurofiscforbindelsesembedsmænd
 1. Norges kompetente myndighed udpeger mindst en Eurofiscforbindelsesembedsmand, der er ansvarlig for udveksling af oplysninger inden for de Eurofiscarbejdsområder, hvor Norge deltager.
 2. Eurofiscembedsmændene er kompetente embedsmænd i henhold til artikel 4, stk. 4. De er kun underlagt deres nationale administrationer.
 3. Eurofiscforbindelsesembedsmændene fra Norge udpeges ikke som arbejdsområdekoordinatorer eller til formandskabet for Eurofisc og deltager ikke i afstemningsprocedurerne i henhold til forretningsordenen for Eurofisc.
 KAPITEL 5
 Generelle bestemmelser
 Artikel 17
 Betingelser for udveksling af oplysninger
 1. Den bistandssøgte myndighed giver en bistandssøgende myndighed de i artikel 2, stk. 1, litra a), omhandlede oplysninger eller en administrativ meddelelse som nævnt i artikel 12 på betingelse af:
 a)
 at antallet og arten af den bistandssøgende myndigheds anmodninger om oplysninger ikke udgør en uforholdsmæssigt tung administrativ byrde for den bistandssøgte myndighed
 b)
 at den bistandssøgende myndighed har udtømt


text:
de sædvanlige informationskilder, som den efter omstændighederne kunne have brugt til at få de ønskede oplysninger uden fare for, at det tilstræbte resultat ikke blev nået.
 2. Ved denne aftale indføres der ingen forpligtelse til at foretage undersøgelser eller til at videregive oplysninger om et bestemt tilfælde, hvis lovgivningen eller den administrative praksis i den stat, som skulle levere oplysningerne, ikke tillader staten at foretage sådanne undersøgelser eller at indsamle eller anvende sådanne oplysninger til eget brug.
 3. En bistandssøgt myndighed kan afslå at videregive oplysninger, når den bistandssøgende myndighed af retlige grunde ikke er i stand til at stille tilsvarende oplysninger til rådighed. Den bistandssøgte myndighed informerer det blandede udvalg om årsagerne til afslaget.
 4. Det er muligt at nægte at udlevere oplysninger, hvis det vil føre til, at der videregives en erhvervsmæssig, industriel eller faglig hemmelighed, en fremstillingsmetode eller oplysninger, hvis videregivelse ville stride mod almene interesser.
 5. Stk. 2, 3 og 4 kan under ingen omstændigheder fortolkes således, at de gør det muligt for en bistandssøgt myndighed at afslå at levere oplysninger, udelukkende fordi oplysningerne skal indhentes hos en bank, en anden finansiel institution, en forvalter eller en person, der handler som repræsentant eller betroet person, eller fordi oplysningerne vedrører en persons ejerskabsinteresser.
 6. Den bistandssøgte myndighed underretter den bistandssøgende myndighed om grunden til, at anmodningen om bistand ikke kan imødekommes.
 Artikel 18
 Feedback
 Når en kompetent myndighed giver oplysninger i henhold til artikel 7 eller artikel 10, kan den anmode den kompetente myndighed, der har modtaget oplysningerne, om at sende feedback herom. Hvis en sådan anmodning foretages, skal den kompetente myndighed, der modtager oplysningerne, med forbehold af de regler om fortrolighed med hensyn til skatteforhold og databeskyttelse, der gælder i dennes stat, sende denne feedback så hurtigt som muligt, såfremt det ikke indebærer en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde for den.
 Artikel 19
 Sprog
 Anmodninger om bistand, herunder anmodninger om meddelelse og bilag dertil, fremsættes på et sprog, der aftales mellem den bistandssøgte og den bistandssøgende myndighed.
 Artikel 20
 Statistiske data
 Senest den 30. juni hvert år fremsender parterne ad elektronisk vej en liste over statistiske data til det blandede udvalg vedrørende anvendelsen af dette afsnit.
 Artikel 21
 Standardformularer og kommunikationsmidler
 1. Enhver oplysning kommunikeret i medfør af artikel 7, 10, 11, 12 og 18 og statistisk data i medfør af artikel 20 fremsendes ved hjælp af en standardformular som omhandlet i artikel 41, stk. 2, litra d).
 2. Standardformularerne fremsendes for så vidt muligt ad elektronisk vej.
 3. Hvis anmodningen ikke er indgivet fuldstændigt via det elektroniske system, skal den bistandssøgte myndighed straks og under alle omstændigheder senest fem arbejdsdage efter modtagelsen bekræfte modtagelsen af anmodningen elektronisk.
 4. Hvor en myndighed har modtaget en anmodning eller oplysninger, som den ikke er den tiltænkte modtager af, skal den straks og under alle omstændigheder senest fem arbejdsdage efter modtagelsen sende en meddelelse til afsenderen ad elektronisk vej.
 AFSNIT III
 INDDRIVELSESBISTAND
 KAPITEL 1
 Udveksling af oplysninger
 Artikel 22
 Anmodning om oplysninger
 1. På begæring af den bistandssøgende myndighed meddeler


text:
den bistandssøgte myndighed de oplysninger, der kan forventes at være relevante for den bistandssøgende myndighed ved inddrivelse af dens fordringer som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b).
 Med henblik på videregivelse af disse oplysninger lader den bistandssøgte myndighed om nødvendigt foretage den nødvendige administrative undersøgelse for at indhente disse oplysninger.
 2. Den bistandssøgte myndighed er ikke forpligtet til at videregive oplysninger:
 a)
 som den ikke ville være i stand til at fremskaffe med henblik på inddrivelse af lignende fordringer på egne vegne
 b)
 som ville afsløre en handelsmæssig, industriel eller erhvervsmæssig hemmelighed
 c)
 hvis meddelelse ville kunne krænke sikkerheden eller den offentlige orden i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende.
 3. Stk. 2 kan under ingen omstændigheder fortolkes således, at det gør det muligt for en bistandssøgt myndighed at afslå at levere oplysninger, udelukkende fordi oplysningerne skal indhentes hos en bank, en anden finansiel institution, en forvalter eller en person, der handler som repræsentant eller betroet person, eller fordi oplysningerne vedrører en persons ejerskabsinteresser.
 4. Den bistandssøgte myndighed underretter den bistandssøgende myndighed om grunden til, at anmodningen om oplysninger ikke kan imødekommes.
 Artikel 23
 Udveksling af oplysninger uden forudgående anmodning
 Hvis en tilbagebetaling af skatter eller afgifter vedrører en person, der er etableret eller hjemmehørende i en anden stat, på hvis område denne aftale finder anvendelse, kan den stat, hvorfra tilbagebetalingen skal finde sted, underrette den stat, hvor den pågældende er etableret eller hjemmehørende, om den forestående tilbagebetaling.
 Artikel 24
 Tilstedeværelse i administrative kontorer og deltagelse i administrative undersøgelser
 1. Efter aftale mellem den bistandssøgende myndighed og den bistandssøgte myndighed og i overensstemmelse med de bestemmelser, sidstnævnte har fastlagt, kan embedsmænd, som er bemyndiget hertil af den bistandssøgende myndighed, med henblik på at fremme gensidig bistand som omhandlet i dette afsnit:
 a)
 være til stede i de kontorer, hvor embedsmænd fra den bistandssøgte stat udfører deres opgaver
 b)
 være til stede under de administrative undersøgelser, der finder sted på den bistandssøgte stats område
 c)
 bistå de kompetente embedsmænd i den bistandssøgte stat under en retssag i den pågældende stat.
 2. For så vidt det er tilladt i henhold til gældende lovgivning i den bistandssøgte stat, kan det fastsættes i den i stk. 1, litra b), omhandlede aftale, at embedsmænd fra den bistandssøgende myndighed kan interviewe enkeltpersoner og gennemgå sagsakter.
 3. Embedsmænd med bemyndigelse fra den bistandssøgende myndighed, som gør brug af mulighederne i stk. 1 og 2, skal til enhver tid kunne fremvise en skriftlig bemyndigelse med angivelse af deres identitet og deres officielle mandat.
 KAPITEL 2
 Bistand til meddelelse af dokumenter
 Artikel 25
 Anmodning om meddelelse af visse dokumenter vedrørende fordringer
 1. Efter anmodning fra den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed modtageren alle dokumenter, herunder retslige, der hidrører fra den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende, og som vedrører en fordring som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b), eller inddrivelse heraf.
 Anmodningen om meddelelse ledsages af en standardformular, der mindst indeholder følgende oplysninger:
 a)
 navn, adresse og andre kontaktoplysninger, der er


text:
relevante for identifikationen af modtageren
 b)
 formålet med meddelelsen og tidsfristen for at give meddelelse
 c)
 en beskrivelse af vedlagte dokument og den pågældende fordrings art og beløb
 d)
 navn, adresse og andre kontaktoplysninger vedrørende:
 i)
 det kontor, der har ansvaret for det vedlagte dokument og, hvis det ikke er det samme
 ii)
 det kontor, hvor der kan indhentes yderligere oplysninger om det meddelte dokument eller om mulighederne for at anfægte betalingspligten.
 2. Den bistandssøgende myndighed anmoder kun om meddelelse i henhold til denne artikel, når den ikke kan give meddelelse efter reglerne for meddelelse af de pågældende dokumenter i sin egen stat, eller når en sådan meddelelse ville give anledning til uforholdsmæssigt store vanskeligheder.
 3. Den bistandssøgte myndighed giver straks den bistandssøgende myndighed underretning om, hvad den har foretaget sig for at efterkomme anmodningen om meddelelse, og især om, på hvilken dato dokumentet er blevet meddelt modtageren.
 Artikel 26
 Meddelelsesmidler
 1. Den bistandssøgte myndighed sørger for, at meddelelsen i den bistandssøgte stat foretages i overensstemmelse med gældende nationale love og bestemmelser og administrativ praksis.
 2. Stk. 1 berører ikke andre typer meddelelser foretaget af en kompetent myndighed i den bistandssøgende stat i overensstemmelse med de gældende regler i den pågældende stat.
 En kompetent myndighed, der er etableret i den bistandssøgende stat, kan meddele dokumenter direkte med anbefalet brev eller elektronisk til en person i en anden stat, på hvis område aftalen finder anvendelse.
 KAPITEL 3
 Inddrivelsesforanstaltninger eller retsbevarende foranstaltninger
 Artikel 27
 Anmodning om inddrivelse
 1. Efter anmodning fra den bistandssøgende myndighed inddriver den bistandssøgte myndighed fordringer, der er omhandlet i en akt, der hjemler ret til eksekution i den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende.
 2. Den bistandssøgende myndighed tilsender den bistandssøgte myndighed alle relevante oplysninger, som vedrører den sag, der har begrundet anmodningen om inddrivelse, så snart den har fået kendskab til disse oplysninger.
 Artikel 28
 Betingelser for anmodninger om inddrivelse
 1. Den bistandssøgende myndighed må ikke fremsætte en anmodning om inddrivelse, hvis og så længe fordringen og/eller den akt, der hjemler ret til eksekution heraf, anfægtes i den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende, medmindre artikel 31, stk. 4, tredje afsnit, finder anvendelse.
 2. Inden den bistandssøgende myndighed fremsætter en anmodning om inddrivelse, iværksættes de inddrivelsesprocedurer, der kan indledes i den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende, undtagen i følgende tilfælde:
 a)
 hvis det er tydeligt, at der ikke er nogen aktiver til inddrivelse i den pågældende stat, eller at sådanne procedurer ikke vil føre til betaling af hele fordringen, og den bistandssøgende myndighed ligger inde med specifikke oplysninger om, at den pågældende person har aktiver i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende
 b)
 hvis anvendelse af sådanne procedurer i den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende, ville være uforholdsmæssigt vanskelig.
 Artikel 29
 Akt, der hjemler ret til eksekution i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, og andre dokumenter som bilag hertil
 1. Anmodninger om inddrivelse ledsages af en ensartet akt, der hjemler ret til eksekution i den stat,


text:
hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende.
 Denne ensartede akt, der hjemler ret til eksekution, afspejler det væsentlige indhold i den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution i den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende, og udgør det eneste grundlag for inddrivelsesforanstaltninger og retsbevarende foranstaltninger i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende. Den behøver ikke at anerkendes, suppleres eller erstattes af en tilsvarende akt i den pågældende stat.
 Den ensartede akt, der hjemler ret til eksekution, skal mindst indeholde følgende oplysninger:
 a)
 oplysninger, der er relevante for identifikationen af den oprindelige akt, der hjemler ret til eksekution, en beskrivelse af fordringen, herunder dens art, den omfattede periode, datoer af relevans for eksekutionsprocessen samt fordringens beløb og forskellige komponenter såsom hovedstol, påløbne renter osv.
 b)
 navn og andre oplysninger, der er relevante for identifikationen af den betalingspligtige
 c)
 navn, adresse og andre kontaktoplysninger vedrørende:
 i)
 det kontor, der har ansvaret for vurderingen af fordringen og, hvis det ikke er det samme
 ii)
 det kontor, hvor der kan indhentes yderligere oplysninger om fordringen eller om mulighederne for at anfægte betalingspligten.
 2. Anmodningen om inddrivelse af en fordring kan ledsages af andre dokumenter vedrørende fordringen, som er udstedt af den stat, hvor den bistandssøgende myndighed er hjemmehørende.
 Artikel 30
 Eksekution af anmodningen om inddrivelse
 1. Med henblik på inddrivelse i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, behandles enhver fordring, for hvilken der er fremsat anmodning om inddrivelse, på samme måde som hvis det drejede sig om en fordring fra den pågældende stat, medmindre andet er fastsat i denne aftale. Den bistandssøgte myndighed anvender sine beføjelser og procedurer i henhold til de love og administrative bestemmelser, der i den pågældende stat gælder for de samme fordringer, medmindre andet er fastsat i denne aftale.
 Den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, er ikke forpligtet til at give fordringer, der søges inddrevet, samme fortrinsstilling som lignende fordringer, der er opstået i den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, medmindre andet aftales eller er hjemlet i den pågældende stats nationale lovgivning. En stat, der i forbindelse med gennemførelsen af denne aftale giver fordringer, der er opstået i en anden stat, fortrinsstilling, kan ikke afslå at give de samme eller lignende fordringer fra andre EU-medlemsstater samme fortrinsstilling på samme vilkår.
 Den stat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, inddriver fordringen i sin egen valuta.
 2. Den bistandssøgte myndighed underretter efter due diligence-princippet den bistandssøgende myndighed om foranstaltninger, den træffer vedrørende anmodningen om inddrivelse.
 3. Fra den dato, hvorpå anmodningen om inddrivelse blev modtaget, opkræver den bistandssøgte myndighed renter for sen betaling i overensstemmelse med de love og administrative bestemmelser, der gælder for dens egne fordringer.
 4. Den bistandssøgte myndighed kan, hvis de gældende love og administrative bestemmelser tillader det, indrømme den betalingspligtige en betalingsfrist eller tillade betaling i rater, og den kan i den forbindelse opkræve renter. Den orienterer den bistandssøgende myndighed om en sådan beslutning.
 5. Med forbehold af artikel 37, stk. 1, fremsender den bistandssøgte myndighed til den bistandssøgende