text:
datakanalens udgangssignaler ved forskellige kendte indgangssignaler mellem FL og 10 gange CFC, dog højst 3 000 Hz.
 2.7.
 Påvirkning fra miljøet
 Der skal regelmæssigt foretages kontrol til påvisning af eventuelle påvirkninger fra det omgivende miljø (såsom magnetisk flux, kabelhastighed mv.). Dette kan for eksempel ske ved registrering af udgangssignalet fra reservekanaler, der er udstyret med attraptransducere. Hvis signifikante udgangssignaler registreres, skal der træffes korrigerende foranstaltninger, for eksempel udskiftning af kabler.
 2.8.
 Valg og betegnelse af datakanal
 CAC og CFC definerer en datakanal.
 CAC skal være 1, 2 eller 5 i tiende potens.
 3.
 Transducernes montering
 Transducerne skal være stift fastgjort, så målingerne påvirkes mindst muligt af vibrationer. Enhver montering med laveste resonansfrekvens lig mindst fem gange frekvensen FH af den pågældende datakanal anses for gyldig. Navnlig skal accelerationstransducere monteres således, at den oprindelige vinkel mellem den faktiske måleakse og den tilsvarende akse i referenceaksesystemet ikke er større end 5°, medmindre der foretages en analytisk eller eksperimentel vurdering af opstillingens indvirkning på de indsamlede data. Ved måling af multiaksial acceleration i et punkt skal hver accelerationstransducers akse passere dette punkt i en afstand af højst 10 mm, og centrum af hvert accelerometers seismiske masse skal være inden for en afstand af 30 mm fra punktet.
 4.
 Databehandling
 4.1.
 Filtrering
 Filtrering svarende til frekvenserne af datakanalens klasse kan finde sted enten under registreringen eller under behandlingen af data. Før registrering bør analog filtrering ved et niveau højere end CFC imidlertid finde sted for at udnytte mindst 50 % af recorderens dynamiske område og mindske risikoen for, at høje frekvenser medfører mætning af recorderen eller giver anledning til fejl i digitaliseringsprocessen.
 4.2.
 Digitalisering
 4.2.1.
 Samplingfrekvens
 Samplingfrekvensen skal mindst være 8 FH.
 4.2.2.
 Amplitudeopløsning
 Digitale ord skal bestå af mindst 7 bit og 1 paritetsbit.
 5.
 Fremlæggelse af resultater
 Resultaterne skal forelægges på papir i A4-format (ISO/R 216). Til resultater i diagramform skal der som målestok på aksernes benyttes et passende multiplum af den valgte enhed (f.eks. 1, 2, 5, 10, 20 mm). Der skal anvendes SI-enheder, bortset fra køretøjets hastighed, hvor km/h kan benyttes, og den af kollisionen forårsagede acceleration, hvor enheden g kan anvendes (g = 9,8 m/s2).
 Figur 1 Frekvensresponskurve
 N
 Logaritm isk skala
 CFC
 FL
 FH
 FN
 a
 ±
 0,5
 dB
 b
 +
 0,5 - –1
 dB
 Hz
 Hz
 Hz
 c
 +
 0,5 - –4
 dB
 1 000
 ≤ 0,1
 1 000
 1 650
 d
 –
 9
 dB/oktav
 600
 ≤ 0,1
 600
 1 000
 e
 –
 24
 dB/oktav
 180
 ≤ 0,1
 180
 300
 f
 ∞
 60
 ≤ 0,1
 60
 100
 g
 –
 30 dB
 BILAG 9
 Prøvningsprocedurer for køretøjer udstyret med elektrisk fremdriftssystem
 I dette bilag beskrives prøvningsprocedurerne til påvisning af overensstemmelse med kravene til elektrisk sikkerhed i punkt 5.2.8 i dette regulativ.
 1.
 Prøvningsopsætning og -udstyr
 Hvis der anvendes en højspændingsafbryder, skal der foretages målinger fra begge sider af anordningen, der udfører afbryderfunktionen.
 Hvis højspændingsafbryderen er integreret i REESS-systemet eller energiomdannelsessystemet, og højspændingsbussen heri er beskyttet i henhold til beskyttelsesgrad IPXXB efter kollisionsprøvningen, må der kun foretages målinger mellem


text:
den anordning, der udfører afbryderfunktionen, og de elektriske belastninger.
 Det til denne prøvning anvendte voltmeter skal måle jævnstrømsværdier og have en intern modstand på mindst 10 MΩ.
 2.
 Følgende instrukser kan følges ved spændingsmåling.
 Efter kollisionsprøvningen bestemmes højspændingsbussens spænding (Ub, U1, U2) (se figur 1).
 Spændingsmålingen foretages tidligst 10 sekunder og højst 60 sekunder efter kollisionen.
 Denne procedure finder ikke anvendelse, hvis prøvningen foretages under forhold, hvor det elektriske fremdriftssystem ikke strømfødes.
 Figur 1 Måling af Ub, U1, U2 b 1 2
 3.
 Vurderingsprocedure for lav elektrisk energi
 Forud for kollisionen forbindes en kontakt S1 og en kendt udladningsmodstand Re parallelt til den relevante kondensator (jf. figur 2).
 a)
 Tidligst 10 sekunder og senest 60 sekunder efter kollisionen slukkes kontakten S1, mens spændingen Ub og strømmen Ie måles og registreres. Produktet af spændingen Ub og strømmen Ie integreres for den periode, der starter det øjeblik, hvor kontakten S1 slukkes (tc), og ophører, når spændingen Ub falder til under højspændingstærsklen på 60 V DC (th). Den deraf følgende integration er lig med den samlede energi (TE) i joule.
 b)
 Når Ub måles et sted mellem 10 sekunder og 60 sekunder efter kollisionen, og X-kondensatorernes kapacitans (Cx) er angivet af fabrikanten, beregnes den samlede energi (TE) efter følgende formel:
 TE = 0,5 × Cx × Ub
 2
 c)
 Når U1 og U2 (se figur 1 ovenfor) måles et sted mellem 10 sekunder og 60 sekunder efter kollisionen, og Y-kondensatorernes kapacitans (Cy1, Cy2) er angivet af fabrikanten, beregnes den samlede energi (Ey1, TEy2) efter følgende formler:
 TEy1 = 0,5 × Cy1 × U1
 2
 TEy2 = 0,5 × Cy2 × U2
 2
 Denne procedure finder ikke anvendelse, hvis prøvningen foretages under forhold, hvor det elektriske fremdriftssystem ikke strømfødes.
 Figur 2 Eksempel på måling af højspændingbusenergi oplagret i X-kondensatorer
 4.
 Fysisk beskyttelse
 Efter kollisionsprøvning af køretøjet skal alle dele, der omgiver højspændingskomponenter, åbnes, adskilles eller fjernes uden brug af værktøj. Alle resterende omgivende dele betragtes som en del af den fysiske beskyttelse.
 Prøvefingeren med led, der er beskrevet i figur 3, indsættes i enhver form for huller eller åbninger i den fysiske beskyttelse med en prøvekraft på 10 N ± 10 % med henblik på vurdering af den elektriske sikkerhed. Hvis fingeren med led helt eller delvist kan trænge ind i den fysiske beskyttelse, placeres den i samtlige nedenfor angivne positioner.
 Med udgangspunkt i en lige position roteres begge prøvefingerens led lidt efter lidt i en vinkel på op til 90 grader i forhold til aksen for fingerens tilstødende del og placeres i enhver mulig position.
 Indre elektriske beskyttelsesbarrierer betragtes som en del af indkapslingen.
 Eventuelt forbindes en strømforsyning med lavspænding (ikke under 40 V og ikke over 50 V) serielt med en passende lampe mellem prøvefingeren med led og strømførende højspændingsdele inden i den elektriske beskyttelsesbarriere eller -indkapsling.
 Figur 3 Prøvefinger med led
 Materiale: metal, medmindre andet er angivet
 Lineære mål i mm
 Tolerancer for mål uden specifikke tolerancer:
 a)
 for vinkler: +0/-10 sekunder
 b)
 for lineære mål:
 i)
 op til 25 mm:

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
+0/-0,05;
 ii)
 over 25 mm: ±0,2.
 Begge led skal muliggøre en bevægelse i samme plan og retning gennem en vinkel på 90° med en tolerance på 0 til +10°.
 Kravene i punkt 5.2.8.1.3 i dette regulativ er opfyldt, hvis prøvefingeren med led, der er beskrevet i figur 3, ikke er i stand til at komme i kontakt med strømførende højspændingsdele.
 Om nødvendigt kan der anvendes et spejl eller et fiberskop for at kontrollere, om prøvefingeren med led berører højspændingsbusserne.
 Hvis dette krav kontrolleres ved hjælp af et signalkredsløb mellem prøvefingeren med led og de strømførende højspændingsdele, må lampen ikke lyse.
 4.1.
 Prøvningsmetode til måling af elektrisk modstand:
 a)
 Prøvningsmetode ved hjælp af modstandsmåler
 Modstandsmåleren forbindes med målepunkterne (typisk stellet og den elektroledende indkapsling/elektriske beskyttelsesbarriere), og modstanden måles ved hjælp af en modstandsmåler, der opfylder følgende specifikationer:
 i)
 Modstandsmåler: Målestrøm mindst 0,2 A
 ii)
 Opløsning: 0,01Ω eller derunder
 iii)
 Modstanden R skal være mindre end 0,1 Ω.
 b)
 Prøvningsmetode med jævnstrømforsyning, voltmeter og amperemeter.
 Jævnstrømforsyningen, voltmeteret og amperemeteret tilsluttes målepunkterne (typisk, stellet og den elektroledende indkapsling/elektriske beskyttelsesbarriere).
 Spændingen i jævnstrømsforsyningen indstilles således, at strømstyrken bliver mindst 0,2 A.
 Strømstyrken »I« og spændingen »U« måles.
 Referenceværdien »R« beregnes efter følgende formel:
 R = U/I
 Modstanden R skal være mindre end 0,1 Ω.
 Bemærk: Hvis der anvendes strømførende ledninger til måling af spænding og strømstyrke, skal hver ledning forbindes uafhængigt til den elektriske beskyttelsesbarriere/indkapslingen/stellet. Terminalen kan være den samme ved spændingsmåling og strømmåling.
 Nedenfor ses et eksempel på prøvningsmetode med jævnstrømforsyning, voltmeter og amperemeter.
 Figur 4 Eksempel på prøvningsmetode med jævnstrømforsyning
 5.
 Isolationsmodstand
 5.1.
 Generelt
 Isolationsmodstanden for hver højspændingsbus i køretøjet måles eller bestemmes ved beregning af måleværdierne for hver del eller komponentenhed i en højspændingsbus.
 Alle målinger til beregning af spænding og elektrisk isolering foretages efter mindst 10 sekunder efter kollisionen.
 5.2.
 Målemetode
 Måling af isolationsmodstanden foretages ved at vælge en hensigtsmæssig målemetode i fortegnelsen i punkt 5.2.1-5.2.2 i dette bilag, afhængigt af de strømførende deles elektriske ladning eller isolationsmodstand.
 Området for det elektriske kredsløb, som skal måles, skal på forhånd være klarlagt ved hjælp af diagrammer over elektriske kredsløb. Hvis højspændingsbusserne er konduktivt isolerede fra hinanden, skal isolationsmodstanden måles til hvert enkelt elektriske kredsløb.
 Desuden kan der foretages ændringer, som er nødvendige for at kunne måle isolationsmodstanden, herunder fjernelse af dæksler for adgang til de strømførende dele, optegning af målelinjer og softwareændringer.
 I tilfælde, hvor de målte værdier ikke er stabile, fordi et on board-overvågningssystem for isolationsmodstand er i drift, kan der foretages de ændringer, der er nødvendige for at foretage målingen, f.eks. fjernelse af anordningen eller afbrydelse af dens drift. Når anordningen fjernes, vil der desuden blive anvendt et sæt tegninger til at bevise, at isolationsmodstanden mellem de strømførende dele og stellet forbliver uændret.
 Disse ændringer må ikke påvirke prøvningsresultaterne.
 Der skal udvises stor forsigtighed for at undgå kortslutning, elektrisk stød osv., idet det under denne kontrol kan være nødvendigt med direkte drift af højspændingskredsløbet.
 5.2.1.
 Målemetode ved hjælp af jævnstrømsspænding fra kilder uden for køretøjet
 5.2.1.1.
 Måleinstrument
 Der anvendes


text:
et instrument til isolationsmodstandsprøvning, som kan afgive en jævnstrømsspænding, der er højere end højspændingsbussens arbejdsspænding.
 5.2.1.2.
 Målemetode
 Et instrument til isolationsmodstandsprøvning forbindes mellem de strømførende dele og stellet. Isolationsmodstanden måles ved efterfølgende at tilslutte en jævnstrømsspænding på mindst halvdelen af højspændingsbussens arbejdsspænding.
 Hvis systemet har flere spændingsområder (f.eks. pga. en boost converter) i et elektrisk forbundet kredsløb, og nogle af komponenterne ikke kan modstå arbejdsspændingen i hele kredsløbet, kan isolationsmodstanden mellem sådanne komponenter og stel måles separat ved at anvende mindst halvdelen af deres egen arbejdsspænding med disse komponenter afbrudt.
 5.2.2.
 Målemetode ved anvendelse af køretøjets eget REESS som jævnstrømskilde
 5.2.2.1.
 Forhold vedrørende prøvekøretøjet
 Højspændingsbussen strømfødes af køretøjets eget REESS og/eller energikonverteringssystem, og spændingsniveauet herfra skal under hele prøvningen mindst svare til den nominelle driftsspænding i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens angivelser.
 5.2.2.2.
 Måleinstrument
 Det til denne prøvning anvendte voltmeter skal måle jævnstrømsværdier og have en intern modstand på mindst 10 MΩ.
 5.2.2.3.
 Målemetode
 5.2.2.3.1.
 Første trin
 Spændingen måles som vist i figur 1, og højspændingsbussens spænding (Ub) registreres. Ub skal være lig med eller højere end den nominelle driftsspænding for REESS-systemet og/eller energikonverteringssystemet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens angivelser.
 5.2.2.3.2.
 Andet trin
 Spændingen (U1) mellem højspændingsbussens minusside og stel måles og registreres (se figur 1).
 5.2.2.3.3.
 Tredje trin
 Spændingen (U2) mellem højspændingsbussens minusside og stel måles og registreres (se figur 1).
 5.2.2.3.4.
 Fjerde trin
 Hvis U1 er større end eller lig med U2, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem højspændingsbussens minusside og stel. Med Ro anbragt måles spændingen (U1′) mellem højspændingsbussens minusside og stellet (se figur 5).
 Den elektriske isolation (Ri) beregnes efter følgende formel:
 Ri = Ro*Ub*(1/U1' – 1/U1)
 Figur 5 Måling af U1' 1
 Hvis U2 er større end U1, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem højspændingsbussens plusside og stel. Med Ro anbragt måles spændingen (U2') mellem højspændingsbussens plusside og stel (se figur 6). Den elektriske isolation (Ri) beregnes efter følgende formel:
 Ri = Ro*Ub*(1/U2' – 1/U2)
 Figur 6 Måling af U2' 2
 5.2.2.3.5.
 Femte trin
 Den elektriske isolationsværdi Ri (i Ω) divideret med højspændingsbussens arbejdsspænding (i V) giver isolationsmodstanden (i Ω/V).
 Bemærk: Den kendte standardmodstand Ro (i Ω) bør være værdien af den krævede mindste isolationsmodstand (i Ω/V) multipliceret med køretøjets arbejdsspænding (V) plus/minus 20 %. Ro behøver ikke præcist at være denne værdi, idet ligningerne gælder for enhver Ro. En Ro inden for dette område vil dog normalt sikre en god opløsning for spændingsmålingen.
 6.
 Elektrolytudslip
 Hvis det er nødvendigt, kan den fysiske beskyttelse påføres en passende belægning for at bekræfte et eventuelt elektrolytudslip fra REESS som følge af prøvningen. Medmindre fabrikanten giver mulighed for at skelne mellem udslip af forskellige væsker, betragtes alle flydende udslip som elektrolyt.
 7.
 REESS-fastholdelse
 Opfyldelse af kravet afgøres ved visuel kontrol.


text:
 Avis juridique important
 |
 21999D0708(12)
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS@Udvalg nr. 81/98 af 31. juli 1998 om ændring af protokol 47 (om afskaffelse af tekniske handelshindringer for vin) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 172 af 08/07/1999 s. 0060 - 0060
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALGNr. 81/98af 31. juli 1998om ændring af protokol 47 (om afskaffelse af tekniske handelshindringer for vin) til EØS-aftalenDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:Protokol 47 til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 102/97 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 15. december 1997(1);Kommissionens forordning (EF) nr. 1472/97 af 28. juli 1997 om ændring af forordning (EØF) nr. 3201/90 om gennemførelsesbestemmelser for betegnelse og præsentation af vin og druemost(2), bør indarbejdes i aftalen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Følgende led indsættes i punkt 26 (Kommissionens forordning (EØF) nr. 3201/90) i tillæg 1 til protokol 47 til aftalen: "- 397 R 1472: Kommissionens forordning (EF) nr. 1472/97 af 28. juli 1997 (EFT L 200 af 29.7.1997, s. 18)."Artikel 2Teksterne til forordning (EF) nr. 1472/97 på islandsk og norsk, som er knyttet til de respektive sproglige udgaver af denne afgørelse, er autentiske.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft den 1. august 1998, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1.Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 1998.På Det Blandede EØS-udvalgs vegneN. v. LIECHTENSTEINFormand(1) EFT L 193 af 9.7.1998, s. 62.(2) EFT L 200 af 29.7.1997, s. 18.


text:
 27.6.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 174/9
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 155/2017
 af 22. september 2017
 om ændring af bilag I (Dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen [2019/1043]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) 2017/172 af 1. februar 2017 om ændring af forordning (EU) nr. 142/2011 for så vidt angår parametre for omdannelse af animalske biprodukter til biogas eller kompost samt betingelser for import af foder til selskabsdyr og for eksport af forarbejdet husdyrgødning (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Kommissionens forordning (EU) 2017/786 af 8. maj 2017 om ændring af forordning (EU) nr. 142/2011 for så vidt angår definitionerne af fiskemel og fiskeolie (2) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (3)
 Denne afgørelse vedrører lovgivning om dyresundhed. Lovgivning om dyresundhed gælder ikke for Liechtenstein, så længe anvendelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om handel med landbrugsprodukter er udvidet til at omfatte Liechtenstein, jf. sektortilpasningerne i bilag I til EØS-aftalen. Denne afgørelse skal derfor ikke gælde for Liechtenstein.
 (4)
 Bilag I til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 9c (Kommissionens forordning (EU) nr. 142/2011) i del 7.1 i kapitel I i bilag I til EØS-aftalen:
 »—
 32017 R 0172: Kommissionens forordning (EU) 2017/172 af 1. februar 2017 (EUT L 28 af 2.2.2017, s. 1)
 —
 32017 R 0786: Kommissionens forordning (EU) 2017/786 af 8. maj 2017 (EUT L 119 af 9.5.2017, s. 1).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) 2017/172 og (EU) 2017/786, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 23. september 2017, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 22. september 2017.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Sabine MONAUNI
 Formand
 (1) EUT L 28 af 2.2.2017, s. 1.
 (2) EUT L 119 af 9.5.2017, s. 1.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 23.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 161/1
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 1/2005
 den 8. februar 2005
 om ændring af bilag I (dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag I til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 120/2004 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 24. september 2004 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2001/183/EF (2) blev indarbejdet i aftalen ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 76/2002 (3).
 (3)
 Ifølge stk. 2 i indledningen til kapitel I i bilag I skal det i forbindelse med den specifikke retsakt udtrykkeligt angives, om retsakterne gælder for Island.
 (4)
 Da Kommissionens beslutning 2001/183/EF også bør gælde for Island, bør aftalen ændres i overensstemmelse hermed.
 (5)
 Denne afgørelse bør ikke gælde for Liechtenstein -
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende tilpasningstekst indsættes i punkt 63 (Kommissionens beslutning 2001/183/EF) i del 4.2 i kapitel I i bilag I til aftalen:
 »Denne retsakt gælder også for Island.«
 Artikel 2
 Denne afgørelse træder i kraft den 9. februar 2005, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (4).
 Artikel 3
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 8. februar 2005.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Formand
 Richard WRIGHT
 (1) EUT L 64 af 10.3.2005, s. 12.
 (2) EUT L 67 af 9.3.2001, s. 65.
 (3) EUT L 266 af 3.10.2002, s. 17.
 (4) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 23.11.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 308/17
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 114/2016
 af 3. juni 2016
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen [2017/2132]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) 2016/441 af 23. marts 2016 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 for så vidt angår anvendelse af steviolglycosider (E 960) som sødestof i sennep (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Denne afgørelse vedrører fødevarelovgivning. Lovgivning om fødevarer finder ikke anvendelse på Liechtenstein, så længe anvendelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om handel med landbrugsprodukter er udvidet til at omfatte Liechtenstein, jf. indledningen til kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen. Denne afgørelse finder derfor ikke anvendelse på Liechtenstein.
 (3)
 Bilag II til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led tilføjes i punkt 54zzzzr (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008) i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen:
 »—
 32016 R 0441: Kommissionens forordning (EU) 2016/441 af 23. marts 2016 (EUT L 78 af 24.3.2016, s. 47).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) 2016/441, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 4. juni 2016, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juni 2016.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Claude MAERTEN
 Formand
 (1) EUT L 78 af 24.3.2016, s. 47.
 (*1) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 19.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 129/85
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 72/2015
 af 20. marts 2015
 om ændring af protokol 31 til EØS-aftalen, om samarbejde på særlige områder ud over de fire friheder [2016/755]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 86 og 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Samarbejdet mellem EØS-aftalens kontraherende parter bør udvides til at omfatte Rådets forordning (EF) nr. 723/2009 af 25. juni 2009 om fællesskabsrammebestemmelser for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC) (1).
 (2)
 Samarbejdet mellem EØS-aftalens kontraherende parter bør udvides til at omfatte Rådets forordning (EU) nr. 1261/2013 af 2. december 2013 om ændring af forordning (EF) nr. 723/2009 om fællesskabsrammebestemmelser for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC) (2).
 (3)
 Protokol 31 til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende stykke indsættes efter artikel 1, stk. 11, i protokol 31 til EØS-aftalen:
 »12.
 a)
 De kontraherende parter skal tilstræbe at styrke samarbejdet om de aktiviteter, der måtte blive iværksat i medfør af følgende fællesskabsretsakt:
 —
 32009 R 0723: Rådets forordning (EF) nr. 723/2009 af 25. juni 2009 om fællesskabsrammebestemmelser for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC) (EUT L 206 af 8.8.2009, s. 1), som ændret ved:
 —
 32013 R 1261: Rådets forordning (EU) nr. 1261/2013 af 2. december 2013 (EUT L 326 af 6.12.2013, s. 1).
 b)
 Artikel 5, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 723/2009 henviser til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ikke er indarbejdet i aftalen. Disse henvisninger er derfor kun relevante ved anvendelsen af artikel 5, stk. 1, litra d), og vedrører ikke anvendelsesområdet for aftalen.
 c)
 EFTA-staterne deltager fuldt ud, men uden stemmeret, i alle de fællesskabsudvalg, der bistår Europa-Kommissionen i ledelse, udvikling og gennemførelse af de i litra a) omhandlede aktiviteter.«
 Artikel 2
 Denne afgørelse træder i kraft dagen efter, at den sidste meddelelse er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*).
 Artikel 3
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2015.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 206 af 8.8.2009, s. 1.
 (2) EUT L 326 af 6.12.2013, s. 1.
 (*) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 17.1.2020
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 13/43
 AFGØRELSE nr. 2/2019 TRUFFET AF LANDTRANSPORTUDVALGET FÆLLESSKABET/SCHWEIZ
 af 13. december 2019
 om overgangsforanstaltninger, der skal opretholde en smidig jernbanetrafik Schweiz og Den Europæiske Union [2020/40]
 UDVALGET HAR —
 under henvisning til aftalen af 21. juni 1999 mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om godstransport og personbefordring med jernbane og ad landevej (»aftalen«), særlig artikel 52, stk. 4, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 I henhold til artikel 51, stk. 2, i aftalen sikrer Det Blandede Landtransportudvalg Fællesskabet/Schweiz (»det blandede udvalg«) opfølgning og anvendelse af aftalens bestemmelser og iværksætter de tilpasnings- og revisionsbestemmelser, der er fastsat i aftalens artikel 52 og 55.
 (2)
 Ifølge artikel 52, stk. 4, vedtager det blandede udvalg bl.a. beslutninger om revision af bilag 1 for på grundlag af gensidighed om nødvendigt at integrere ændringerne af den pågældende lovgivning i aftalen eller vedtage enhver anden foranstaltning, der skal sikre gennemførelsen af aftalen.
 (3)
 Det blandede udvalgs afgørelse nr. 1/2013 (1) indeholder bestemmelser om gensidig anerkendelse af de sikkerhedscertifikater til jernbanevirksomheder, som de nationale sikkerhedsmyndigheder i en medlemsstat eller Schweiz har udstedt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF (2). Den indeholder ligeledes bestemmelser om gensidig anerkendelse af EF-erklæringer om overensstemmelse eller anvendelsesegnethed, EF-verifikationserklæringer, tilladelser til ibrugtagning af delsystemer og køretøjer samt typebestemte køretøjstilladelser og af de bemyndigede organer, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF (3).
 (4)
 I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/797 (4) fastsættes der nye krav til, der skal være opfyldt for at interoperabilitetskomponenter, subsystemer og jernbanekøretøjer kan bringes i omsætning. I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 (5) fastsættes der nye krav til udstedelse af EU-sikkerhedscertifikater til jernbanevirksomheder. I disse direktiver tildeles Den Europæiske Unions Jernbaneagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) ligeledes nye opgaver. Agenturet har især til opgave at udstede omsætningstilladelser til køretøjer og typegodkendelser af køretøjer i henhold til artikel 21 og 24 i direktiv (EU) 2016/797 (»EU-køretøjstilladelser«) og at udstede EU-sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10 i direktiv (EU) 2016/798 (»EU-sikkerhedscertifikater«). Medlemsstaterne skal have gennemført direktiverne senest den 16. juni 2019, eller senest den 16. juni 2020, hvis der er tale om medlemsstater, der har underrettet agenturet og Kommissionen herom. Direktiv 2004/49/EF og 2008/57/EF ophæves og erstattes af direktiv (EU) 2016/797 og (EU) 2016/798 med virkning fra den 16. juni 2020.
 (5)
 Desuden planlægger Schweiz at anvende juridiske bestemmelser svarende til bestemmelserne i direktiv (EU) 2016/797 og (EU) 2016/798. Det er derfor nødvendigt at indarbejde de nye bestemmelser i direktiv (EU) 2016/797 og (EU) 2016/798 i kraft af en revision af bilag 1.
 (6)
 Som aftalen er nu, er det ikke muligt for Den Europæiske Unions institutioner eller organer at udøve beføjelser i Schweiz, ligesom det blandede udvalg ikke er i stand til at ændre aftalen med henblik herpå. Indtil der bliver foretaget en ændring ved hjælp af de gældende procedurer, er det nødvendigt at fastsætte overgangsbestemmelser med henblik på at opretholde en smidig jernbanetrafik mellem Schweiz og Den Europæiske Union. Det bør i den forbindelse


text:
præciseres, at overensstemmelsen med de gældende krav for så vidt angår sikkerhed og interoperabilitet i Schweiz kan konstateres ved hjælp af en kombination af et EU-sikkerhedscertifikat eller en EU-køretøjstilladelse udstedt af agenturet på den ene side og Schweiz' vurdering af overholdelsen af de schweiziske nationale regler på den anden side. Når det udsteder EU-sikkerhedscertifikater eller EU-køretøjstilladelser, bør agenturet som dokumentation tage den vurdering i betragtning, som Schweiz med henblik på udstedelse af sikkerhedscertifikater eller køretøjstilladelser til det schweiziske jernbanenet har foretaget af de krav i den schweiziske lovgivning, der svarer til den relevante EU-lovgivning.
 (7)
 EU-certifikater og EU-erklæringer, der er udstedt i henhold til direktiv (EU) 2016/797, bør anerkendes gensidigt.
 (8)
 For at begrænse den administrative byrde bør det være muligt for ansøgere på samme tid at anmode om udstedelse af et EU-sikkerhedscertifikat eller en EU-køretøjstilladelse fra agenturet og en vurdering fra Schweiz af overholdelsen af de nationale regler. Med samme mål for øje bør det være muligt for ansøgere at anvende den one-stop-shop, der er omhandlet i artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/796 (6). Schweiz bør have adgang til one-stop-shoppen, og agenturet og Schweiz bør samarbejde som påkrævet for at gennemføre denne afgørelse.
 (9)
 De nationale regler, som er omhandlet i artikel 13, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/797 og artikel 8, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/798, og som gælder for udstedelsen af sikkerhedscertifikater og køretøjstilladelser på schweizisk område (»de nationale regler«), bør meddeles, så de kan offentliggøres i IT-systemet som omhandlet i artikel 27 i forordning (EU) 2016/796. De områder, som de schweiziske nationale regler finder anvendelse på, bør oplistes i aftalens bilag 1.
 (10)
 Schweiz og Den Europæiske Union er opsat på at afskaffe de overflødige nationale regler, der udgør en hindring for interoperabiliteten og den smidige jernbanetrafik mellem Schweiz og Den Europæiske Union. Visse schweiziske nationale regler opført i bilag 1 til aftalen kan være forenelige med de tekniske specifikationer for interoperabilitet og bør revideres før den 31. december 2020 med henblik på at afskaffe, ændre eller beholde dem.
 (11)
 Afgørelse nr. 1/2013 truffet af det blandede udvalg bør ophæves. Eftersom visse medlemsstater i overensstemmelse med direktiv (EU) 2016/797 og (EU) 2016/798 først vil have gennemført disse direktiver den 16. juni 2020, bør artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i nævnte afgørelse dog fortsat finde anvendelse indtil denne dato for så vidt angår de pågældende medlemsstater.
 (12)
 EF-erklæringer om overensstemmelse, anvendelsesegnethed og overensstemmelse, EF-verifikationserklæringer, tilladelser til ibrugtagning af delsystemer og køretøjer, typebestemte køretøjstilladelser samt sikkerhedscertifikater, der er anerkendt i henhold til det blandede udvalgs afgørelse nr. 1/2013, bør fortsat anerkendes i overensstemmelse med de betingelser, på hvilke de blev udstedt.
 (13)
 Overgangsforanstaltningerne i nærværende afgørelse bør finde anvendelse frem til den 31. december 2020, indtil der foretages en ændring af aftalen med henblik på at udvide agenturets beføjelser til at omfatte Schweiz for så vidt angår sikkerhedscertifikater og køretøjstilladelser — Det blandede udvalg bør overveje en forlængelse af overgangsforanstaltningerne efter den 31. december 2020, hvis det er sandsynligt, at


text:
de juridiske bestemmelser svarende til bestemmelserne i forordning (EU) 2016/796, direktiv (EU) 2016/797 og (EU) 2016/798 ikke vil blive anvendt inden den 31. december 2020.
 BESTEMT FØLGENDE:
 Artikel 1
 Bilag 1 til aftalen erstattes af teksten i bilaget til denne afgørelse.
 Artikel 2
 1. Hvorvidt de krav, der gælder for en jernbanevirksomheds anvendelse af det schweiziske jernbanenet, er opfyldt, kan fastslås ved en kombination af:
 —
 et EU-sikkerhedscertifikat, som agenturet har udstedt i henhold til artikel 10 i direktiv (EU) 2016/798, og
 —
 og en afgørelse fra Schweiz om vurderingen af overholdelsen af de schweiziske nationale regler som omhandlet i artikel 6, stk. 1.
 Med henblik på første afsnit anerkender Schweiz de EU-sikkerhedscertifikater, som agenturet har udstedt i henhold til artikel 10 i direktiv (EU) 2016/798.
 De schweiziske myndigheders vurdering af overholdelsen af de schweiziske nationale regler foretages inden for de frister, der er fastsat i artikel 6 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/763 (7).
 2. Med henblik på udstedelse af et EU-sikkerhedscertifikat til brug af Den Europæiske Unions jernbanenet tager agenturet som dokumentation den vurdering i betragtning, som Schweiz med henblik på udstedelse af et sikkerhedscertifikat til det schweiziske jernbanenet har foretaget af de krav i den schweiziske lovgivning, der svarer til den relevante EU-lovgivning.
 3. En ansøger kan på samme tid anmode om et EU-sikkerhedscertifikat og om en vurdering af overholdelse af de schweiziske nationale regler. I så tilfælde samarbejder agenturet og Schweiz, således at afgørelserne vedrørende anmodning om et EU-sikkerhedscertifikat og vurderingen af, om de schweiziske nationale regler er overholdt, træffes inden for de frister, der er fastsat i artikel 6, i forordning (EU) 2018/763, jf. stk. 1, tredje afsnit.
 Artikel 3
 1. Hvorvidt de krav, der gælder for tilladelser til at benytte køretøjet på det schweiziske jernbanenet, er opfyldt, kan fastslås ved en kombination af:
 —
 en EU-køretøjstilladelse, som agenturet har udstedt i henhold til artikel 21 og 24 i direktiv (EU) 2016/797, og
 —
 og en afgørelse fra Schweiz om vurderingen af overholdelsen af de schweiziske nationale regler som omhandlet i artikel 6, stk. 1.
 Med henblik på første afsnit anerkender Schweiz de EU-køretøjstilladelser, som agenturet har udstedt i henhold til artikel 21 og 24 i direktiv (EU) 2016/797.
 De schweiziske myndigheders vurdering af overholdelsen af de nationale regler foretages inden for de frister, der er fastsat i artikel 34 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/545 (8).
 2. Med henblik på udstedelse af en EU-køretøjstilladelse til brug af et køretøj på Den Europæiske Unions jernbanenet tager agenturet som dokumentation den vurdering i betragtning, som Schweiz med henblik på udstedelse af køretøjstilladelser til det schweiziske jernbanenet har foretaget af de krav i den schweiziske lovgivning, der svarer til den relevante EU-lovgivning.
 3. En ansøger kan på samme tid anmode om en EU-køretøjstilladelse og om en vurdering af overholdelsen af de schweiziske nationale regler. I så tilfælde arbejder agenturet og Schweiz sammen for at sikre, at afgørelserne vedrørende anmodningen om en EU-køretøjstilladelse og vurderingen af, om de schweiziske nationale regler er overholdt, træffes inden for de frister, der er


text:
fastsat i artikel 34 i gennemførelsesforordning (EU) 2018/545, jf. stk. 1, tredje afsnit.
 Artikel 4
 1. Følgende anerkendes gensidigt:
 a)
 EF-overensstemmelsescertifikater eller EF-attester om anvendelsesegnethed, jf. artikel 9, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/797, der er udstedt af et bemyndiget organ
 b)
 EF-erklæringer om overensstemmelse eller anvendelsesegnethed, jf. artikel 9 og artikel 10, stk. 1, i direktiv (EU) 2016/797, der er udstedt af producenten eller dennes bemyndigede repræsentant
 c)
 EF-verifikationsattester, jf. bilag IV til direktiv (EU) 2016/797, der er udstedt af et bemyndiget organ
 d)
 EF-verifikationserklæringer, jf. i artikel 15, stk. 1, i direktiv (EU) 2016/797, der er udarbejdet af ansøgeren
 e)
 listen over overensstemmelsesvurderingsorganer i Schweiz og Unionen, jf. artikel 38 i direktiv (EU) 2016/797.
 2. Schweiz underretter Kommissionen og EU's medlemsstater om de overensstemmelsesvurderingsorganer, der findes i Schweiz, jf. artikel 37 i direktiv (EU) 2016/797.
 De schweiziske bemyndigede organer kan udøve deres aktiviteter på de betingelser, der er fastsat i direktiv (EU) 2016/797, så længe de opfylder kravene i nævnte direktiv.
 Kommissionen offentliggør listen over de schweiziske bemyndigede organer.
 Artikel 5
 1. Anmodningerne om afgørelse om vurdering af overholdelsen af de schweiziske nationale regler, jf. artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, indgives via one-stop-shoppen som omhandlet i artikel 12 i forordning (EU) 2016/796.
 2. Ansøgningerne som omhandlet i artikel 2, stk. 3, og artikel 3, stk. 3, indgives via one-stop-shoppen.
 3. Schweiz registrerer en kopi af afgørelsen om vurdering af overholdelsen af de nationale regler hos one-stop-shoppen.
 4. Schweiz har adgang til one-stop-shoppen med henblik på nærværende afgørelse.
 Artikel 6
 1. Schweiz' nationale regler kan supplere eller afvige fra Det Europæiske Unions regler i det omfang, reglerne vedrører subsystemernes tekniske parametre, de operationelle aspekter og aspekterne vedrørende det personale, som udfører sikkerhedsrelaterede opgaver som angivet i aftalens bilag 1.
 2. Schweiz meddeler de nationale regler som omhandlet i stk. 1, til agenturet med henblik på deres offentliggørelse via det IT-system, der er omhandlet i artikel 27 i forordning (EU) 2016/796.
 Artikel 7
 1. Afgørelse nr. 1/2013 truffet af det blandede udvalg ophæves med virkning fra datoen for nærværende afgørelses ikrafttræden.
 2. Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i det blandede udvalgs afgørelse nr. 1/2013 finder fortsat anvendelse frem til den 16. juni 2020 for så vidt angår de medlemsstater, der har underrettet agenturet og Kommissionen herom i henhold til artikel 57, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/797 eller artikel 33, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/798.
 3. EF-erklæringer om overensstemmelse eller anvendelsesegnethed, EF-verifikationsattester og EF-verifikationserklæringer, der er anerkendt i overensstemmelse med det blandede udvalgs afgørelse nr. 1/2013, anerkendes fortsat i overensstemmelse med de betingelser, på hvilke de blev udstedt.
 4. Sikkerhedscertifikater og omsætningstilladelser til subsystemer og køretøjer, der er anerkendt i henhold til det blandede udvalgs afgørelse nr. 1/2013, anerkendes fortsat i overensstemmelse med de betingelser, på hvilke de blev udstedt.
 Artikel 8
 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
 Artikel 2, 3, 4 og 5 anvendes indtil den 31. december 2020.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2019.
 For


text:
Den Europæiske Union
 Elisabeth WERNER
 Formanden
 For Det Schweiziske Forbund
 Peter FÜGLISTALER
 Leder af den schweiziske delegation
 (1) Afgørelse nr. 1/2013 truffet af Landtransportudvalget Fællesskabet/Schweiz af 6. december 2013 om ændring af bilag 1 til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om godstransport og personbefordring med jernbane og ad landevej (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 79).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (EUT L 164 af 30.4.2004, s. 44).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (EUT L 191 af 18.7.2008, s. 1).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/797 af 11. maj 2016 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Den Europæiske Union (EUT L 138 af 26.5.2016, s. 44).
 (5) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 af 11. maj 2016 om jernbanesikkerhed (EUT L 138 af 26.5.2016, s. 102).
 (6) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/796 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Jernbaneagentur og om ophævelse af forordning (EF) nr. 881/2004 (EUT L 138 af 26.5.2016, s. 1).
 (7) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/763 af 9. april 2018 om praktiske ordninger for udstedelse af EU-sikkerhedscertifikater til jernbanevirksomheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 653/2007 (EUT L 129 af 25.5.2018, s. 49).
 (8) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/545 af 4. april 2018 om praktiske bestemmelser for jernbanekøretøjsgodkendelses- og jernbanekøretøjstypegodkendelsesprocessen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/797 (EUT L 90 af 6.4.2018, s. 66).
 BILAG
 «BILAG 1
 GÆLDENDE BESTEMMELSER
 I henhold til artikel 52, stk. 6, i denne aftale anvender Schweiz lovbestemmelser, der svarer til nedenstående bestemmelser:
 Relevante bestemmelser i EU-retten
 AFDELING 1 — ADGANG TIL ERHVERVET
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/1/EF af 18. januar 2006 om anvendelse af udlejningskøretøjer uden fører til godstransport ad landevej (kodificeret udgave) (EUT L 33 af 4.2.2006, s. 82).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) Nr. 1071/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 51), senest ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 517/2013 af 13. maj 2013 (EUT L 158 af 10.6.2013, s. 1).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1072/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 72), senest ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 517/2013 af 13. maj 2013 (EUT L 158 af 10.6.2013, s. 1).
 Ved anvendelsen af denne aftale
 a)
 fritager Den Europæiske Union og Det Schweiziske Forbund enhver statsborger i Det Schweiziske Forbund, i en af Den Europæiske Unions medlemsstater og i en af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområdes medlemsstater fra forpligtelsen til at være i besiddelse af en førerattest
 b)
 kan Det


text:
Schweiziske Forbund kun fritage statsborgere i andre end de i litra a) nævnte stater fra forpligtelsen til at være i besiddelse af en førerattest, hvis Den Europæiske Union er blevet hørt og har givet sit samtykke
 c)
 gælder bestemmelserne i kapitel III i forordning (EF) nr. 1072/2009 (om cabotage) ikke.
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/2009 af 21. oktober 2009 om fælles regler for adgang til det internationale marked for buskørsel og om ændring af forordning (EF) nr. 561/2006 (EUT L 300 af 14.11.2009, s. 88), senest ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 517/2013 af 13. maj 2013 (EUT L 158 af 10.6.2013, s. 1).
 I forbindelse med denne aftale gælder bestemmelserne i kapitel V i forordning (EF) nr. 1073/2009 (om cabotage) ikke.
 —
 Kommissionens afgørelse 2009/992/EU af 17. december 2009 om mindstekravene til de data, der skal indføres i det nationale elektroniske register over vejtransportvirksomheder (EUT L 339 af 22.12.2009, s. 36).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1213/2010 af 16. december 2010 om fælles regler for sammenkobling af nationale elektroniske registre om vejtransportvirksomheder (EUT L 335 af 18.12.2010, s. 21).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 361/2014 af 9. april 2014 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1073/2009 hvad angår transportdokumenter vedrørende international personbefordring med bus og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 2121/98 (EUT L 107 af 10.4.2014, s. 39).
 —
 Kommissionens forordning (EU) 2016/403 af 18. marts 2016 om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1071/2009 for så vidt angår klassificering af alvorlige overtrædelser af Unionens regler, som kan medføre, at en vejtransportvirksomhed ikke opfylder vandelskravet, og om ændring af bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF (EUT L 74 af 19.3.2016, s. 8).
 AFDELING 2 — SOCIALE STANDARDER
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 80 af 23.3.2002, s. 35).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 samt Rådets direktiv 91/439/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF (EUT L 226 af 10.9.2003, s. 4).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014 (EUT L 60 af 28.2.2014, s. 1).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 35), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) 2016/403 af 18. marts 2016 (EUT L 74 af


text:
19.3.2016, s. 8).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 581/2010 af 1. juli 2010 om maksimale tidsfrister for overførsel af relevante data fra køretøjsenheder og førerkort (EUT L 168 af 2.7.2010, s. 16).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 af 4. februar 2014 om takografer inden for vejtransport, om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (EUT L 60 af 28.2.2014, s. 1).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/68 af 21. januar 2016 om de fælles procedurer og specifikationer, der er nødvendige for sammenkobling af elektroniske registre over førerkort (EUT L 15 af 22.1.2016, s. 51), ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1503 af 25. august 2017 (EUT L 221 af 26.8.2017, s. 10).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/799 af 18. marts 2016 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 165/2014 om fastsættelse af forskrifter for konstruktion, afprøvning, installering, brug og reparation af takografer og deres komponenter (EUT L 139 af 26.5.2016, s. 1), ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/502 af 28. februar 2018 (EUT L 85 af 28.3.2018, s. 1).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/548 af 23. marts 2017 om fastsættelse af en standardformular til en skriftlig erklæring om fjernelse eller brud på en takografs plombering (EUT L 79 af 24.3.2017, s. 1).
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1013 af 30. marts 2017 om udformning af den standardformular til rapportering, der er omhandlet i artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 (EUT L 153 af 16.6.2017, s. 28).
 AFDELING 3 — TEKNISKE STANDARDER
 Motorkøretøjer
 —
 Rådets direktiv 70/157/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningssystemer for motordrevne køretøjer (EFT L 42 af 23.2.1970, s. 16), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2007/34/EF af 14. juni 2007 (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 49).
 —
 Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EFT L 36 af 9.2.1988, s. 33), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2001/27/EF af 10. april 2001 (EFT L 107 af 18.4.2001, s. 10).
 —
 Rådets direktiv 91/671/EØF af 16. december 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler i køretøjer på under 3,5 tons (EFT L 373 af 31.12.1991, s. 26), senest ændret ved Kommissionens gennemførelsesdirektiv 2014/37/EU af 27. februar 2014 (EUT L 59 af 28.2.2014, s. 32).
 —
 Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (EFT L 57 af 2.3.1992, s. 27), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/85/EF af 5. november 2002 (EFT L 327 af 4.12.2002, s. 8).
 —
 Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største


text:
tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/7/EF af 18. februar 2002 (EFT L 67 af 9.3.2002, s. 47).
 —
 Rådets forordning (EF) nr. 2411/98 af 3. november 1998 om gensidig anerkendelse af registreringslandets kendingsbogstaver for motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil ved kørsel inden for Fællesskabet (EFT L 299 af 10.11.1998, s. 1).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/30/EF af 6. juni 2000 om syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, der kører på Fællesskabets område (EFT L 203 af 10.8.2000, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2010/47/EU af 5. juli 2010 (EUT L 173 af 8.7.2010, s. 33).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/55/EF af 28. september 2005 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EUT L 275 af 20.10.2005, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2008/74/EF af 18. juli 2008 (EUT L 192 af 19.7.2008, s. 51).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 af 18. juni 2009 om typegodkendelse af motorkøretøjer og motorer med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer og om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og direktiv 2007/46/EF og om ophævelse af direktiv 80/1269/EØF, 2005/55/EF og 2005/78/EF (EUT L 188 af 18.7.2009, s. 1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 133/2014 af 31. januar 2014 (EUT L 47 af 18.2.2014, s. 1).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 af 13. juli 2009 om krav til typegodkendelse for den generelle sikkerhed af motorkøretøjer, påhængskøretøjer dertil samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (EUT L 200 af 31.7.2009, s. 1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) 2016/1004 af 22. juni 2016 (EUT L 165 af 23.6.2016, s. 1).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 582/2011 af 25. maj 2011 om gennemførelse og ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om ændring af bilag I og III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (EUT L 167 af 25.6.2011, s. 1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 627/2014 af 12. juni 2014 (EUT L 174 af 13.6.2014, s. 28).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/45/EU af 3. april 2014 om periodisk teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil og om ophævelse af direktiv 2009/40/EF (EUT L 127 af 29.4.2014, s. 51).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 540/2014 af 16. april 2014 om motorkøretøjers og udskiftningslyddæmpningssystemers støjniveau og om ændring af direktiv 2007/46/EF og om ophævelse af direktiv 70/157/EØF (EUT L 158 af 27.5.2014, s. 131), ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/1576 af 26. juni 2017 (EUT L 239 af 19.9.2017, s. 3).
 Transport af farligt


text:
gods
 —
 Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods ad vej (EFT L 249 af 17.10.1995, s. 35), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/54/EF af 17. juni 2008 (EUT L 162 af 21.6.2008, s. 11).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/68/EF af 24. september 2008 om indlandstransport af farligt gods (EUT L 260 af 30.9.2008, s. 13), senest ændret ved Kommissionens direktiv (EU) 2018/1846 af 23. november 2018 (EUT L 299 af 26.11.2018, s. 58).
 I forbindelse med denne aftale gælder følgende undtagelser fra direktiv 2008/68/EF i Schweiz:
 1. Vejtransport
 Undtagelser gældende for Schweiz i henhold til artikel 6, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/68/EF af 24. september 2008 om indlandstransport af farligt gods
 RO – a – CH – 1
 Emne: Transport af diesel- og fyringsolie med UN-nummer 1202 i tankcontainere.
 Henvisning til bilag I, del I.1, til nævnte direktiv: 1.1.3.6 og 6.8.
 Indhold i direktivets bilag: Undtagelser vedrørende mængden pr. transportenhed, bestemmelserne vedrørende tankenes konstruktion.
 Den nationale lovgivnings indhold: Tankcontainere, som ikke er konstrueret i overensstemmelse med 6.8, men ifølge national lovgivning, og hvis kapacitet er på under eller lig med 1 210 l, og som anvendes til transport af fyringsolie eller dieselolie med UN-nummer 1202, kan være omfattet af undtagelserne i 1.1.3.6 ADR.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: tillæg 1, 1.1.3.6.3(b) og 6.14, til forordningen af 29. november 2002 om transport af farligt gods ad landevej (SDR; RS 741.621).
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 RO – a – CH – 2
 Emne: Undtagelse fra kravet om, at der skal medbringes et transportdokument for visse mængder farligt gods som defineret i 1.1.3.6.
 Henvisning til bilag I, del I.1, til nævnte direktiv: 1.1.3.6 og 5.4.1.
 Indhold i direktivets bilag: Krav til transportdokument.
 Den nationale lovgivnings indhold: Transport af udrensede tomme containere tilhørende transportkategori 4 og fyldte eller tomme gasflasker til iltapparater til brug for nødhjælpstjenester eller dykkerudstyr, forudsat at mængderne ikke overstiger de i punkt 1.1.3.6. fastsatte grænser, er ikke omfattet af forpligtelsen til at medføre det i punkt 5.4.1 fastsatte transportdokument.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: Tillæg 1, 1.1.3.6.3(c), til forordningen af 29. november 2002 om transport af farligt gods ad landevej (SDR; RS 741.621).
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 RO – a – CH – 3
 Emne: Transport af udrensede tomme tanke foretaget af virksomheder, der udfører service på lagerfaciliteter for vandforurenende væsker.
 Henvisning til bilag I, del I.1, til nævnte direktiv: 6.5, 6.8, 8.2 og 9.
 Indhold i direktivets bilag: Konstruktion, udstyr og inspektion af tanke og køretøjer; chaufføruddannelse.
 Den nationale lovgivnings indhold: Køretøjer og udrensede tomme tanke/containere, der anvendes af virksomheder, som udfører service på lagerfaciliteter for vandforurenende væsker, til opbevaring af disse væsker, mens de faste tanke serviceres, er ikke omfattet af bestemmelserne om konstruktion, udrustning og inspektion og bestemmelserne om mærkning med orangefarvede fareskilte som fastsat af ADR. De er undergivet nogle særlige mærknings- og identifikationsbestemmelser, og chaufføren af køretøjet er ikke forpligtet til at have gennemført den


text:
i 8.2 foreskrevne uddannelse.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: Tillæg 1, stk. 1.1.3.6.3.10, til forordningen af 29. november 2002 om transport af farligt gods ad landevej (SDR; RS 741.621).
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 Undtagelser gældende for Schweiz i henhold til artikel 6, stk. 2, litra b), nr. i), i direktiv 2008/68/EF af 24. september 2008 om indlandstransport af farligt gods.
 RO – bi – CH – 1
 Emne: Transport af husholdningsaffald indeholdende farligt gods til bortskaffelsesanlæg.
 Henvisning til bilag I, del I.1, til nævnte direktiv: 2, 4.1.10, 5.2 og 5.4.
 Indhold i direktivets bilag: Klassificering, kombinationsemballage, mærkning og etikettering, dokumentation.
 Den nationale lovgivnings indhold: Reglerne omfatter bestemmelser vedrørende forenklet klassificering af husholdningsaffald, der indeholder farligt (husholdnings-)gods, foretaget af en af de kompetente myndigheder anerkendt ekspert samt vedrørende anvendelse af egnede beholdere og uddannelse af chauffører. Husholdningsaffald, som eksperten ikke kan klassificere, må i små mængder med tydelige oplysninger på pakken og befordringsenheden transporteres til et behandlingsanlæg.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: Tillæg 1, stk. 1.1.3.7, til forordningen af 29. november 2002 om transport af farligt gods ad landevej (SDR; RS 741.621).
 Bemærkninger: Disse regler gælder kun for transport af husholdningsaffald, der indeholder farligt gods, mellem offentlige behandlingsanlæg og bortskaffelsesanlæg.
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 RO – bi – CH – 2
 Emne: Returtransport af fyrværkeri.
 Henvisning til bilag I, del I.1, til nævnte direktiv: 2.1.2 og 5.4
 Indhold i direktivets bilag: Klassifikation og dokumentation
 Den nationale lovgivnings indhold: For at lette returtransport af fyrværkeri med UN-numrene 0335, 0336 og 0337 fra detailsalg til leverandører påtænkes undtagelsesbestemmelser med hensyn til angivelse af nettomasse og produktklassificering i transportdokumentet.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: Tillæg 1, stk. 1.1.3.8, til forordningen af 29. november 2002 om transport af farligt gods ad landevej (SDR; RS 741.621).
 Bemærkninger: Det er praktisk taget umuligt at gennemføre en omfattende kontrol af det nøjagtige indhold i hver enkelt del af et usolgt produkt i hver pakning, når det gælder produkter bestemt for detailhandelen.
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 RO – bi – CH – 3
 Emne: ADR-uddannelsesbevis for ture, hvis formål er at transportere køretøjer, der er brudt sammen, ture i forbindelse med reparation, ture i forbindelse med undersøgelse af tankkøretøjer/tanke og ture med tankkøretøjer foretaget af sagkyndige, der er ansvarlige for undersøgelsen af det pågældende køretøj.
 Henvisning til bilag I, del I.1, til nævnte direktiv: 8.2.1.
 Indhold i direktivets bilag: Førere af køretøjer skal gennemføre uddannelseskurser.
 Den nationale lovgivnings indhold: ADR-uddannelse og certifikater kræves ikke ved ture i forbindelse med transport af køretøjer, der er brudt sammen, eller prøvekørsler i forbindelse med reparation, ture med det formål at undersøge tankkøretøjet eller køretøjets tank og ture foretaget af sagkyndige med ansvar for undersøgelsen af tankkøretøjer.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: EEC's (det føderale ministerium for miljø, transport, energi og telekommunikation) anvisninger af 30. september 2008 om transport af farligt gods ad vej.
 Bemærkninger: I nogle tilfælde indeholder køretøjer, som er brudt sammen eller er under reparation, og tankkøretøjer ved den tekniske inspektion eller ved forberedelserne hertil stadig


text:
farligt gods.
 Kravene i 1.3 og 8.2.3 finder stadig anvendelse.
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 2. Jernbanetransport
 Undtagelser gældende for Schweiz i henhold til artikel 6, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/68/EF af 24. september 2008 om indlandstransport af farligt gods
 RA – a – CH – 1
 Emne: Transport af diesel- og fyringsolie med UN-nummer 1202 i tankcontainere.
 Henvisning til bilag II, del II.1, i nævnte direktiv: 6.8.
 Indhold i direktivets bilag: Bestemmelser om konstruktion af tanke.
 Den nationale lovgivnings indhold: Tankcontainere, som ikke er konstrueret i overensstemmelse med 6.8, men ifølge national lovgivning, og hvis kapacitet er på under eller lig med 1 210 l, og som anvendes til transport af fyringsolie eller dieselolie med UN-nummer 1202, er godkendte.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: Bilag til DETEC-forordningen af 3. december 1996 om transport af farligt gods med jernbane og tovbaneanlæg (RSD, RS 742.401.6) og tillæg 1, kapitel 6.14, til forordningen af 29. november 2002 om transport af farligt gods ad vej (SDR, RS 741.621).
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 RA – a – CH – 2
 Emne: Transportdokument.
 Henvisning til bilag II, del II.1, i nævnte direktiv: 5.4.1.1.1.
 Indhold i direktivets bilag: Krav om generelle oplysninger i transportdokumentet.
 Den nationale lovgivnings indhold: Der kan anvendes en fællesbetegnelse i transportdokumentet, hvis en liste med de oplysninger, der kræves som nævnt ovenfor, ledsager det pågældende transportdokument.
 Oprindelig henvisning til den nationale lovgivning: Bilag til DETEC-forordningen af 3. december 1996 om transport af farligt gods med jernbane og tovbaneanlæg (RSD, RS 742.401.6).
 Udløbsdato: 1. januar 2023.
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/35/EU af 16. juni 2010 om transportabelt trykbærende udstyr og om ophævelse af Rådets direktiv 76/767/EØF, 84/525/EØF, 84/526/EØF, 84/527/EØF og 1999/36/EF (EUT L 165 af 30.6.2010, s. 1).
 AFDELING 4 — RET TIL ADGANG TIL JERNBANEINFRASTRUKTUREN OG RET TIL AT UDFØRE TRANSITTRAFIK
 —
 Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25).
 —
 Rådets direktiv 95/18/EF af 19. juni 1995 om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder (EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70).
 —
 Rådets direktiv 95/19/EF af 19. juni 1995 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af infrastrukturafgifter (EFT L 143 af 27.6.1995, s. 75).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (EUT L 164 af 30.4.2004, s. 44), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2014/88/EU af 9. juli 2014 (EUT L 201 af 10.7.2014, s. 9).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF af 23. oktober 2007 om certificering af lokomotivførere, der fører lokomotiver og tog på jernbanenettet i Fællesskabet (EUT L 315 af 3.12.2007, s. 51), senest ændret ved Kommissionens direktiv (EU) 2016/882 af 1. juni 2016 (EUT L 146 af 3.6.2016, s. 22).
 —
 Kommissionens forordning (EF) nr. 653/2007 af 13. juni 2007 om anvendelse af et fælles europæisk format


text:
for sikkerhedscertifikater og ansøgningsdokumenter i henhold til artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF og om gyldigheden af sikkerhedscertifikater udstedt efter direktiv 2001/14/EF (EUT L 153 af 14.6.2007, s. 9), ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 445/2011 af 10. maj 2011 (EUT L 122 af 11.5.2011, s. 22).
 —
 Kommissionens beslutning 2007/756/EF af 9. november 2007 om vedtagelse af fælles specifikationer for det nationale køretøjsregister, som er omhandlet i artikel 14, stk. 4 og 5, i direktiv 96/48/EF og 2001/16/EF (EUT L 305 af 23.11.2007, s. 30), ændret ved Kommissionens afgørelse 2011/107/EU af 10. februar 2011 (EUT L 43 af 17.2.2011, s. 33).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (omarbejdning) (EUT L 191 af 18.7.2008, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2014/38/EU af 10. marts 2014 (EUT L 70 af 11.3.2014, s. 20).
 —
 Kommissionens beslutning 2009/965/EF af 30. november 2009 om det referencedokument, der er omhandlet i artikel 27, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (EUT L 341 af 22.12.2009, s. 1), ændret ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2299 af 17. november 2015 (EUT L 324 af 10.12.2015, s. 15).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 36/2010 af 3. december 2009 om EF-modeller for lokomotivførerlicens, supplerende certifikater, bekræftede genparter af supplerende certifikater og ansøgningsformular til lokomotivførerlicens, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF (EUT L 13 af 19.1.2010, s. 1).
 —
 Kommissionens afgørelse nr. 2010/713/EU af 9. november 2010 om de moduler til procedurer for vurdering af overensstemmelse og anvendelsesegnethed og for EF-verifikation, der skal benyttes i tekniske specifikationer for interoperabilitet, som er vedtaget i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF (EUT L 319 af 4.12.2010, s. 1).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1158/2010 af 9. december 2010 om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater (EUT L 326 af 10.12.2010, s. 11).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1169/2010 af 10. december 2010 om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater (EUT L 327 af 11.12.2010, s. 13).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 201/2011 af 1. marts 2011 om en model for erklæring af overensstemmelse med en godkendt jernbanekøretøjstype (EUT L 57 af 2.3.2011, s. 8).
 —
 Kommissionens afgørelse 2011/275/EU af 26. april 2011 om en teknisk specifikation for interoperabilitet gældende for delsystemet Infrastruktur i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog (EUT L 126 af 14.5.2011, s. 53), ændret ved Kommissionens afgørelse 2012/464/EU af 23. juli 2012 (EUT L 217 af 14.8.2012, s. 20).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 445/2011 af 10. maj 2011 om en ordning for certificering af enheder med ansvar for vedligeholdelse af godsvogne og om ændring af forordning (EF) nr. 653/2007 (EUT L 122 af 11.5.2011, s. 22).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 454/2011 af 5. maj 2011 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for delsystemet Trafiktelematik for persontrafikken i det transeuropæiske jernbanesystem (EUT L 123 af 12.5.2011, s. 11), senest ændret ved Kommissionens


text:
gennemførelsesforordning (EU) 2019/775 af 16. maj 2019 (EUT L 139I af 27.5.2019, s. 103).
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2011/665/EU af 4. oktober 2011 om det europæiske register over godkendte typer af jernbanekøretøjer (EUT L 264 af 8.10.2011, s. 32).
 —
 Kommissionens afgørelse 2011/765/EU af 22. november 2011 om kriterier for anerkendelsen af uddannelsescentre, der er involveret i uddannelsen af lokomotivførere, om kriterier for anerkendelsen af eksaminatorer for lokomotivførere og om kriterier for afholdelsen af prøver i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF (EUT L 314 af 29.11.2011, s. 36).
 —
 Kommissionens afgørelse 2012/88/EU af 25. januar 2012 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for togkontrol- og kommunikationsdelsystemerne i det transeuropæiske jernbanesystem (EUT L 51 af 23.2.2012, s. 1), senest ændret ved Kommissionens afgørelse (EU) 2015/14 af 5. januar 2015 (EUT L 3 af 7.1.2015, s. 44).
 —
 Kommissionens afgørelse 2012/757/EU af 14. november 2012 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for delsystemet Drift og trafikstyring i jernbanesystemet i Den Europæiske Union og om ændring af beslutning 2007/756/EF (EUT L 345 af 15.12.2012, s. 1), ændret ved Kommissionens afgørelse 2013/710/EU af 2. december 2013 (EUT L 323 af 4.12.2013, s. 35).
 Følgende nationale regler som omhandlet i artikel 6 i det blandede udvalgs afgørelse nr. 2/2019 finder anvendelse i Schweiz:
 —
 CH-TSI OPE-001: Jernbanedriftsprocedure: registrering af den mundtlige kommunikation (ETF-GI) (denne regel er potentielt ikke forenelig med afgørelse 2012/757/EU og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI OPE-002: Jernbanedriftsprocedure: kommunikationsmetode (denne regel er potentielt ikke forenelig med afgørelse 2012/757/EU og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI OPE-003: Jernbanedriftsprocedure: »driftssprog«(denne regel er potentielt ikke forenelig med afgørelse 2012/757/EU og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI OPE-004: Jernbanedriftsprocedure: nødopkald (denne regel er potentielt ikke forenelig med afgørelse 2012/757/EU og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1078/2012 af 16. november 2012 om en fælles sikkerhedsmetode for overvågning, der skal anvendes af jernbanevirksomheder og infrastrukturforvaltere efter modtagelse af et sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse og af enheder med ansvar for vedligeholdelsen (EUT L 320 af 17.11.2012, s. 8).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 321/2013 af 13. marts 2013 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for godsvogne i delsystemet Rullende materiel til jernbanesystemet i Den Europæiske Union og om ophævelse af beslutning 2006/861/EF (EUT L 104 af 12.4.2013, s. 1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) 2015/924 af 8. juni 2015 (EUT L 150 af 17.6.2015, s. 10).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 402/2013 af 30. april 2013 om den fælles sikkerhedsmetode til risikoevaluering og -vurdering og ophævelse af forordning (EF) nr. 352/2009 (EUT L 121 af 3.5.2013, s. 8), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1136 af 13. juli 2015 (EUT L 185 af 14.7.2015, s. 6).
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2014/880/EU af 26. november 2014 om de fælles specifikationer for infrastrukturregistret for jernbaner og om ophævelse af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2011/633/EU (EUT L 356


text:
af 12.12.2014, s. 489).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1300/2014 af 18. november 2014 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for tilgængelighed for handicappede og bevægelseshæmmede personer i EU's jernbanesystem (EUT L 356 af 12.12.2014, s. 1), ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/772 af 16. maj 2019 (EUT L 139I af 27.5.2019, s. 1).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1301/2014 af 18. november 2014 om de tekniske specifikationer for interoperabilitet gældende for delsystemet Energi i EU's jernbanenet (EUT L 356 af 12.12.2014, s. 179), ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/868 af 13. juni 2018 (EUT L 149 af 14.6.2018, s. 16).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1302/2014 af 18. november 2014 om en teknisk specifikation for interoperabilitet gældende for lokomotiver og rullende materiel til passagertog i delsystemet Rullende materiel til jernbanesystemet i Den Europæiske Union (EUT L 356 af 12.12.2014, s. 228), senest ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/868 af 13. juni 2018 (EUT L 149 af 14.6.2018, s. 16).
 Følgende nationale regler som omhandlet i artikel 6 i det blandede udvalgs afgørelse nr. 2/2019 finder anvendelse i Schweiz:
 —
 CH-TSI LOC&PAS-001: Strømaftagerhovedets bredde
 —
 CH-TSI LOC&PAS-002: Smalt diagonalspor/attest for kørsel i sporskifte
 —
 CH-TSI LOC&PAS-003: Lille radius r < 250 m
 —
 CH-TSI LOC&PAS-004: Forskydning af sporet
 —
 CH-TSI LOC&PAS 005: Overhøjdeunderskud
 —
 CH-TSI LOC&PAS-006: Typegodkendelse af rullende materiel med kurvestyring i serie N
 —
 CH-TSI LOC&PAS-007: Hjulringssmører
 —
 CH-TSI LOC&PAS-009: Udstødningsemissioner fra køretøjer med termisk motor (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-010: Optisk advarselssignal på den forreste del af toget: 3 x rødt
 —
 CH-TSI LOC&PAS-011: Begrænsning af trækkraft
 —
 CH-TSI LOC&PAS-012: Admittans
 —
 CH-TSI LOC&PAS 013: Interaktion pantograf/køreledning
 —
 CH-TSI LOC&PAS-014: Overensstemmelse med togdetekteringssystemet
 —
 CH-TSI LOC&PAS-017: Fritrumsprofil
 —
 CH-TSI LOC&PAS-018: Mindste kurveradius
 —
 CH-TSI LOC&PAS-019: »Non leading input«-signal for det forreste køretøj (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-020: »Sleeping input«-signal ved styring af sammenkoblede togsæt (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-022: Nulstilling af nødbremsen (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-025: Sikring af frakoblingsanordningen for ETCS-udstyr ombord (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-026: Forbud mod SIGNUM/ZUB på køretøjer med ERTMS/ETCS Baseline 3
 —
 CH-TSI LOC&PAS-027: Manuel radiofjernstyring ved rangering (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-028: Fritrumsprofil, døre
 —
 CH-TSI LOC&PAS-029: Sikkerhed ved afsporing Y/Q
 —
 CH-TSI LOC&PAS-030: Anvendelse af bremsesystem uden friktion
 —
 CH-TSI LOC&PAS-031: Sikker


text:
udkobling af trækkraft (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-035: Tilstrækkelig bremsekraft ved nødbremsning (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI LOC&PAS-037: ETCS driftsbremse (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) nr. 1302/2014 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1303/2014 af 18. november 2014 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for sikkerhed i jernbanetunneller i jernbanesystemet i Den Europæiske Union (EUT L 356 af 12.12.2014, s. 394).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1304/2014 af 26. november 2014 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for støj i delsystemet Rullende materiel, om ændring af beslutning 2008/232/EF og om ophævelse af beslutning 2011/229/EU (EUT L 356 af 12.12.2014, s. 421).
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1305/2014 af 11. december 2014 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for delsystemet Trafiktelematik for godstrafikken i jernbanesystemet i Den Europæiske Union og om ophævelse af forordning (EF) nr. 62/2006 (EUT L 356 af 12.12.2014, s. 438), senest ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/778 af 16. maj 2019 (EUT L 139I af 27.5.2019, s. 356).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/171 af 4. februar 2015 om visse aspekter af proceduren for udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder (EUT L 29 af 5.2.2015, s. 3).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/909 af 12. juni 2015 om bestemmelser for beregning af de omkostninger, der påløber direkte som følge af jernbanedriften (EUT L 148 af 13.6.2015, s. 17).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/797 af 11. maj 2016 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Den Europæiske Union (EUT L 138 af 26.5.2016, s. 44). Kun følgende bestemmelser finder anvendelse i Schweiz: artikel 7 (stk. 1-3), 8-10, 12, 15, 17, 21 (med undtagelse af stk. 7), 22-25, 27-42, 44, 45 og 49 samt bilag II, III og IV.
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 af 11. maj 2016 om jernbanesikkerhed (EUT L 138 af 26.5.2016, s. 102). Kun følgende bestemmelser finder anvendelse i Schweiz: artikel 9, 10 (med undtagelse af stk. 7), 13, 14 og 17 samt bilag III.
 —
 Kommissionens forordning (EU) 2016/919 af 27. maj 2016 om den tekniske specifikation for interoperabilitet gældende for togkontrol- og kommunikationsdelsystemerne i jernbanesystemet i Den Europæiske Union (EUT L 158 af 15.6.2016, s. 1).
 Følgende nationale regler som omhandlet i artikel 6 i det blandede udvalgs afgørelse nr. 2/2019 finder anvendelse i Schweiz:
 —
 CH-TSI CCS-003: Aktivering/deaktivering af transmissionen af pakke 44 til ZUB/SIGNUM
 —
 CH-TSI CCS-005: Attest for tjenestekvalitet for GSM-R-datatransmission (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-006: Tab af signalet »non leading permitted« i funktionstilstanden »Non leading«(denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse


text:
inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-007: Regel vedrørende bremsekurve for ERTMS/ETCS Baseline 2
 —
 CH-TSI CCS-008: Minimal implementering af »Change Requests«(denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-011: Euroloop
 —
 CH-TSI CCS-015: Samtidig håndtering af to GSM-R-datakanaler
 —
 CH-TSI CCS-016: Anvendelse af landespecifikke parametre og funktioner (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-018: Forbud mod niveau STM/NTC til ZUB/SIGNUM
 —
 CH-TSI CCS-019: Automatisk erhvervelse og visning af togdata (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-022: Bakkørsel i funktionstilstand »Unfitted«
 —
 CH-TSI CCS-023: Visning af tekstbeskeder
 —
 CH-TSI CCS-024: Togets oplysninger: NC_TRAIN, M_AXLELOAD, V_MAXTRAIN (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-026: Onlineovervågning af strækningsudstyret fra køretøjet
 —
 CH-TSI CCS-032: Registrering af tognummeret for ETCS-udstyr ombord og CabRadio GSM-R (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-033: GSM-R Voice-funktionaliteter (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-034: Funktionstilstand »Non Leading«
 —
 CH-TSI CCS-035: Tekst til afbildning på DMI (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-TSI CCS-038: Meddelelse om en væsentlig udvidelse af odometerets sikkerhedsinterval (denne regel er potentielt ikke forenelig med forordning (EU) 2016/919 og skal tages op til fornyet overvejelse inden den 31. december 2020)
 —
 CH-CSM-RA-001: Sikkerhedskoncept for opnåelse af ETCS-godkendelse i Schweiz
 —
 CH-CSM-RA-002: Krav til hastigheder over 200 km/t.
 —
 CH-CSM-RA-003: Kvalitet af togdata
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/545 af 4. april 2018 om praktiske bestemmelser for jernbanekøretøjsgodkendelses- og jernbanekøretøjstypegodkendelsesprocessen i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/797 (EUT L 90 af 6.4.2018, s. 66).
 —
 Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/761 af 16. februar 2018 om fastsættelse af fælles sikkerhedsmetoder for nationale sikkerhedsmyndigheders tilsyn efter udstedelse af et EU-sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EU) nr. 1077/2012 (EUT L 129 af 25.5.2018, s. 16).
 —
 Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/762 af 8. marts 2018 om fastlæggelse af fælles sikkerhedsmetoder vedrørende krav til sikkerhedsledelsessystemer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EU) nr. 1158/2010 og (EU) nr. 1169/2010 (EUT L 129 af 25.5.2018, s. 26).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/763 af 9. april 2018 om praktiske ordninger for udstedelse af EU-sikkerhedscertifikater til jernbanevirksomheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 653/2007 (EUT L


text:
129 af 25.5.2018, s. 49).
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/250 af 12. februar 2019 om skabelonerne for »EF«-erklæringer og attester for jernbaneinteroperabilitetskomponenter og -delsystemer, modellen for erklæring om overensstemmelse med en godkendt jernbanekøretøjstype, »EF«-verifikationsprocedurerne for delsystemer i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/797 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EU) nr. 201/2011 (EUT L 42 af 13.2.2019, s. 9.).
 —
 Kommissionens henstilling (EU) 2019/780 af 16. maj 2019 om praktiske ordninger for udstedelse af sikkerhedsgodkendelser til infrastrukturforvaltere (EUT L 139I af 27.5.2019, s. 390).
 AFDELING 5 — ANDRE OMRÅDER
 —
 Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier (EFT L 316 af 31.10.1992, s. 19).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/54/EF af 29. april 2004 om minimumssikkerhedskrav for tunneler i det transeuropæiske vejnet (EUT L 167 af 30.4.2004, s. 39).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/96/EF af 19. november 2008 om forvaltning af vejinfrastrukturens sikkerhed (EUT L 319 af 29.11.2008, s. 59).
 »


text:
 Vigtig juridisk meddelelse
 |
 22008A0326(01)
 Aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken Tchad
 EU-Tidende nr. L 083 af 26/03/2008 s. 0040 - 0045
 OVERSÆTTELSEAftalemellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken TchadDEN EUROPÆISKE UNION,i det følgende benævnt "EU",på den ene side, ogREPUBLIKKEN TCHAD,i det følgende benævnt "værtsstaten",på den anden side,herefter tilsammen benævnt "parterne",ER UNDER HENSYN TIL- FN’s Sikkerhedsråds resolution 1778 (2007) af 25. september 2007- Rådets fælles aktion 2007/677/FUSP af 15. oktober 2007 om Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik [1] (EUFOR Tchad/RCA)- at denne aftale ikke anfægter de rettigheder og forpligtelser, som parterne har i henhold til internationale aftaler og andre instrumenter om oprettelse af internationale domstole, herunder statutten for Den Internationale Straffedomstol —BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:Artikel 1Anvendelsesområde og definitioner1. Bestemmelserne i denne aftale finder anvendelse på EU-ledede styrker og disses personel.2. Denne aftales bestemmelser finder kun anvendelse på værtsstatens område.3. I denne aftale forstås ved:a) "EU-ledede styrker (EUFOR)": EU’s militære hovedkvarter og de nationale kontingenter, der bidrager til operationen, samt disses udstyr og transportmidler.b) "operation": forberedelse, fastlæggelse, gennemførelse og opretholdelse af militærmissionen på baggrund af det mandat, der følger af FN’s Sikkerhedsråds resolution 1778 (2007) af 25. september 2007.c) "EU-øverstbefalende": den øverstbefalende i operationsområdet.d) "EU’s militære hovedkvarter": det militære hovedkvarter og dele heraf, uanset disses placering, som er under kommando af EU-officerer, der har ansvaret for den militære kommando eller ledelse af operationen.e) "nationale kontingenter": enheder og elementer, som tilhører Den Europæiske Unions medlemsstater og andre stater, der deltager i operationen.f) "EUFOR-personel": civilt og militært personel, som er udstationeret ved EUFOR, samt personel, der er deployeret til forberedelse af operationen, og personel på tjenesterejse for en udsenderstat eller en EU-institution som led i operationen, og som, medmindre andet er bestemt i aftalen, befinder sig på værtsstatens område, dog ikke lokalt personel og personel ansat af internationale kommercielle entreprenører.g) "lokalt personel": personel, der er statsborgere i eller har fast bopæl i værtsstaten.h) "faciliteter": alle bygninger, kvarterer og områder, der er nødvendige for EUFOR og EUFOR-personel.i) "udsenderstat": den stat, der stiller et nationalt kontingent til rådighed for EUFOR.Artikel 2Almindelige bestemmelser1. EUFOR og EUFOR-personel skal overholde værtsstatens love og forskrifter og afstå fra enhver handling eller aktivitet, der er uforenelig med operationens mål.2. EUFOR underretter regelmæssigt værtsstatens regering om størrelsen af det EUFOR-personel, der er stationeret på værtsstatens område.Artikel 3Identifikation1. EUFOR-personel skal altid bære deres pas eller deres militære identitetskort på sig.2. EUFOR-køretøjer, fly, fartøjer og andre transportmidler skal være forsynet med EUFOR-kendingsmærker og/eller nummerplader, som meddeles værtsstatens relevante myndigheder.3. EUFOR har ret til at føre Den Europæiske Unions flag samt anvende mærker, som f.eks. militære emblemer, navne og officielle symboler, på sine bygninger, køretøjer og andre transportmidler. Der skal på EUFOR-personellets uniformer bæres et særligt EUFOR-emblem. Nationale flag eller emblemer for de nationale kontingenter, som udgør operationen, kan anvendes på EUFOR-bygninger, køretøjer og andre transportmidler samt på uniformer efter afgørelse truffet af operationens EU-øverstbefalende.Artikel 4Grænsepassage og bevægelser på


text: værtsstatens område1. EUFOR-personel kan kun indrejse på værtsstatens område på grundlag af de i artikel 3, stk. 1, omhandlede dokumenter eller, ved første indrejse, en individuel eller kollektiv marchordre udstedt af EUFOR. De er undtaget fra pas- og visumregler samt indrejse- og toldkontrol ved indrejse i, udrejse fra eller ophold på værtsstatens område.2. EUFOR-personel er undtaget fra værtsstatens regler for registrering af og kontrol med udlændinge, men anses ikke for at opnå nogen ret til varigt ophold eller bopæl på værtsstatens område.3. Listen over EUFOR-aktiver og -transportmidler, der til støtte for operationen føres ind i, gennem eller ud af værtsstatens område, meddeles værtsstaten til orientering. EUFOR er dog fritaget for at skulle medføre enhver anden tolddokumentation samt for kontrol.4. EUFOR-personel kan føre motorkøretøjer og flyve fly på værtsstatens område, hvis det har gyldigt nationalt, internationalt eller militært henholdsvis kørekort eller pilotcertifikat.5. Med henblik på operationen sikrer værtsstaten EUFOR og EUFOR-personel bevægelses- og rejsefrihed på sit område, herunder også i sit luftrum, i samarbejde med værtsstatens kompetente myndigheder i henhold til bestemmelserne i denne aftales artikel 18.6. Med henblik på operationen og efter aftale med de tchadiske kompetente myndigheder kan EUFOR inden for værtsstatens område, herunder også dets luftrum, gennemføre øvelser, herunder øvelser med våben.7. Med henblik på operationen kan EUFOR benytte offentlige veje, broer, færger og lufthavne uden betaling af afgifter, gebyrer, vejafgifter, skatter og lignende. EUFOR er ikke fritaget for at betale rimelige takster for bestilte og modtagne ydelser på samme betingelser som dem, der gælder for værtsstatens væbnede styrker.Artikel 5EUFOR’s privilegier og immuniteter ydet af værtsstaten1. EUFOR-faciliteter er ukrænkelige. Værtsstatens repræsentanter har kun adgang til dem med tilladelse fra operationens EU-øverstbefalende.2. EUFOR-faciliteter, disses inventar og andre aktiver samt transportmidler nyder immunitet med hensyn til ransagning, rekvisition, arrest eller tvangsfuldbyrdelse.3. EUFOR-ejendom og aktiver, uanset deres lokalisering og indehaver, nyder immunitet med hensyn til enhver form for retsforfølgning.4. EUFOR-arkiver og dokumenter er ukrænkelige på et hvilket som helst tidspunkt, og uanset hvor de end måtte befinde sig.5. EUFOR’s officielle korrespondance er ukrænkelig. Ved officiel korrespondance forstås al korrespondance vedrørende operationen og dens funktioner.6. EUFOR og EUFOR’s leverandører og kontrahenter er for indkøbte eller importerede varer, præsterede tjenesteydelser og faciliteter, som EUFOR anvender med henblik på operationen, fritaget for alle nationale, regionale og kommunale skatter, afgifter og gebyrer af lignende art, for så vidt de pågældende leverandører og kontrahenter ikke er statsborgere i værtsstaten. EUFOR er ikke fritaget for skatter, afgifter eller gebyrer, der udgør betaling for præsterede tjenesteydelser.7. Værtsstaten tillader indførsel af genstande, militærkøretøjer, militært materiel og produkter udelukkende til brug for operationen og fritager disse for told, gebyrer, vejafgifter, skatter og lignende afgifter, bortset fra betaling for lager- og fragtydelser samt afgifter opkrævet som betaling for andre præsterede tjenesteydelser.Artikel 6EUFOR-personellets privilegier og immuniteter ydet af værtsstaten1. EUFOR-personel må hverken fængsles eller tilbageholdes.2. EUFOR-personels dokumenter, korrespondance og ejendom er ukrænkelige, medmindre der er tale om gennemførelsesforanstaltninger, der er tilladt i henhold til stk. 6.3. EUFOR-personel nyder immunitet med hensyn til værtsstatens strafferetlige jurisdiktion.EUFOR-personellets immunitet med hensyn til værtsstatens strafferetlige jurisdiktion


text: kan ophæves af udsenderstaten eller den pågældende EU-institution. En sådan ophævelse skal altid være eksplicit.4. EUFOR-personel nyder immunitet med hensyn til værtsstatens civilretlige og administrative jurisdiktion for så vidt angår mundtlige eller skriftlige udtalelser og alle handlinger, de har udført som led i udøvelsen af deres officielle funktioner. Hvis der indledes civilretlig retssag mod EUFOR-personel for en domstol i en værtsstat, skal operationens EU-øverstbefalende og udsenderstatens kompetente myndighed eller EU-institutionen omgående underrettes. Før sagen indledes ved domstolen, skal operationens EU-øverstbefalende og udsenderstatens kompetente myndighed eller EU-institutionen over for vedkommende domstol attestere, om den pågældende handling blev begået af EUFOR-personel som led i udøvelsen af dettes officielle funktioner.Hvis handlingen blev begået som led i udøvelsen af officielle funktioner, må retssagen ikke indledes, og bestemmelserne i artikel 15 finder anvendelse. Hvis handlingen ikke blev begået som led i udøvelsen af officielle funktioner, kan retssagen fortsættes. Den attestering, der afgives af den EU-øverstbefalende og udsenderstatens kompetente myndighed eller EU-institutionen, er bindende i forhold til jurisdiktionen i værtsstaten, som ikke må anfægte den.Hvis EUFOR-personel indleder en retssag, afskærer dette dem fra at påberåbe sig jurisdiktionel immunitet med hensyn til ethvert modkrav, der er direkte forbundet med den principale påstand.5. EUFOR-personel er ikke forpligtet til at vidne i retten.6. Der må ikke træffes nogen gennemførelsesforanstaltninger over for EUFOR-personel, medmindre de sagsøges i en civilretlig retssag, der ikke vedrører deres officielle funktioner. Ejendom tilhørende EUFOR-personel, som af operationens EU-øverstbefalende attesteres som værende nødvendig for udøvelsen af personellets officielle funktioner, må ikke konfiskeres med henblik på fuldbyrdelse af en dom, retsafgørelse eller kendelse. I civilretlige retssager må EUFOR-personel ikke underkastes nogen begrænsninger i deres personlige frihed eller nogen anden tvangsforanstaltning.7. EUFOR-personellets immunitet med hensyn til værtsstatens jurisdiktion fritager det ikke for at være underlagt de respektive udsenderstaters jurisdiktioner.8. EUFOR-personel er med hensyn til tjenesteydelser præsteret for EUFOR fritaget for de bestemmelser om social sikring, der eventuelt gælder i værtsstaten.9. EUFOR-personel er fritaget for enhver form for beskatning i værtsstaten af de vederlag og honorarer, som EUFOR og udsenderstaterne betaler dem, samt af enhver indkomst, der modtages uden for værtsstaten.10. EUFOR-personellets personlige genstande og effekter, der er i brug, er fritaget for alle skatter og afgifter i henhold til akt 2/92-UDEAC/556-CD-SE 1 af 30. april 1992. For at opnå en sådan fritagelse indgiver operationens EU-øverstbefalende en ansøgning om attestering af fritagelse for skatter og afgifter, som han har underskrevet, til de kompetente myndigheder.EUFOR-personellets personlige bagage er fritaget for kontrol, medmindre der er vægtige grunde til at antage, at den indeholder genstande og effekter, der ikke er til EUFOR-personellets personlige brug, eller import- eller eksportartikler, der i værtsstaten er forbudt ved lov eller underlagt karantæneregler. En sådan inspektion må kun udføres i nærværelse af det berørte EUFOR-personel eller af en bemyndiget repræsentant for EUFOR.Artikel 7Lokalt personelLokalt personel nyder kun privilegier og immuniteter i det omfang, dette tillades af værtsstaten. Værtsstaten skal dog udøve sin jurisdiktion over dette personel på en sådan måde, at det ikke i urimeligt omfang griber forstyrrende ind i udførelsen af operationens funktioner.Artikel 8Strafferetlig jurisdiktionEn udsenderstats


text: kompetente myndigheder kan på værtsstatens område udøve den strafferetlige og disciplinære jurisdiktion, de er tillagt i henhold til udsenderstatens lovgivning, over EUFOR-personel, der er underlagt udsenderstatens relevante lovgivning.Artikel 9Uniform og våben1. Uniform bæres efter operationens EU-øverstbefalendes regler.2. Militært EUFOR-personel må bære våben og ammunition, hvis de har tjenstlig bemyndigelse til det.Artikel 10Værtsstatens støtte og indgåelse af kontrakter1. Værtsstaten bistår på anmodning EUFOR med at finde egnede faciliteter.2. Værtsstaten stiller gratis egne faciliteter til rådighed samt faciliteter, der ejes af private juridiske enheder, såfremt sådanne faciliteter er nødvendige med henblik på udførelse af EUFOR’s administrative og operative aktiviteter.3. Værtsstaten bistår og støtter, så vidt dens midler og kapacitet rækker, forberedelsen, fastlæggelsen, gennemførelsen og opretholdelsen af operationen. Bistanden og støtten fra værtsstaten til operationen ydes på samme betingelser som til værtsstatens væbnede styrker.4. Lovvalg i forbindelse med kontrakter, der indgås af EUFOR i værtsstaten, fastsættes i kontrakten.5. Det kan i kontrakten fastsættes, at den procedure for bilæggelse af tvister, der er omhandlet i artikel 15, stk. 3 og 4, finder anvendelse på tvister, der skyldes kontraktens gennemførelse.6. Værtsstaten fremmer gennemførelsen af kontrakter, som EUFOR har indgået med handelsvirksomheder med henblik på operationen.Artikel 11Ændringer af faciliteter1. EUFOR er bemyndiget til at opføre, ombygge eller på anden måde ændre faciliteter, når dette er nødvendigt af operative hensyn.2. Værtsstaten kan ikke kræve erstatning af EUFOR for sådanne opførelser, ombygninger eller ændringer.Artikel 12EUFOR-personel, der er afgået ved døden1. Operationens EU-øverstbefalende har ret til at forestå og træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til hjemsendelse af EUFOR-personel, der er afgået ved døden, samt den pågældende persons personlige ejendele.2. Der foretages ikke obduktion af EUFOR-medlemmer uden den pågældende stats samtykke og overværelse af en repræsentant for EUFOR og/eller den pågældende stat.3. Værtsstaten og EUFOR samarbejder i videst muligt omfang med henblik på hurtig hjemsendelse af EUFOR-personel, der er afgået ved døden.Artikel 13EUFOR’S sikkerhed og militærpoliti1. Værtsstaten træffer passende foranstaltninger til at sikre EUFOR’s og dets personels sikkerhed.2. EUFOR er bemyndiget til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte sine faciliteter, herunder også træningsfaciliteter, mod ethvert angreb eller enhver indtrængen udefra.3. Den EU-øverstbefalende kan oprette en militærpolitienhed til opretholdelse af ro og orden på EUFOR-faciliteterne.4. Militærpolitienheden kan også, i samråd og i samarbejde med værtsstatens militærpoliti eller politi, uden for disse faciliteter sikre opretholdelse af god orden og disciplin blandt EUFOR-personellet.Artikel 14Kommunikation1. EUFOR kan installere og drive radiosende- og modtageanlæg samt satellitsystemer. Det rådfører sig med værtsstatens kompetente myndigheder for at undgå konflikter vedrørende brug af de dertil egnede frekvenser. Værtsstaten giver gratis adgang til frekvensspektret.2. EUFOR har ret til ubegrænset radio- (herunder satellitradio, bærbar eller håndholdt radio), telefon-, telegraf- og faxkommunikation samt anden kommunikation og til at installere de nødvendige anlæg til opretholdelse af sådan kommunikation på og mellem EUFOR-faciliteter, herunder ret til at trække kabler og jordledninger til brug for operationen.3. EUFOR kan ved hjælp af egne faciliteter træffe foranstaltninger til behandling og befordring af post, der er adresseret til og/eller afsendt af EUFOR-personel.4. Installation af ovennævnte anlæg foretages i nært samarbejde med værtsstaten i henhold til