text:
i to stadier: et skriftligt og et mundtligt.
 Den skriftlige forhandling omfatter overgivelsen til parterne og til de institutioner i Unionen, hvis beslutninger omtvistes, af stævninger, indlæg, svarskrifter og erklæringer tillige med eventuelle replikker og duplikker samt af alle påberåbte bilag og aktstykker eller af bekræftede genparter deraf.
 Overgivelsen varetages af justitssekretæren i den rækkefølge og inden for de frister, der er fastsat i procesreglementet.
 Den mundtlige forhandling omfatter Domstolens påhør af de befuldmægtigede, rådgiverne og advokaterne samt af generaladvokatens forslag til afgørelse og i påkommende tilfælde afhøring af vidner og sagkyndige.
 Finder Domstolen, at sagen ikke rejser nogen nye retsspørgsmål, kan den efter at have hørt generaladvokaten beslutte, at sagen skal pådømmes uden generaladvokatens forslag til afgørelse.
 Artikel 21
 Sag anlægges ved Domstolen ved indlevering af stævning til justitssekretæren. Stævningen skal angive sagsøgerens navn og bopæl, underskriverens stilling, den part eller de parter, mod hvem stævningen udtages, søgsmålets genstand, påstandene og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene.
 Stævningen ledsages i påkommende tilfælde af det aktstykke, der begæres kendt ugyldigt, eller i det i artikel 265 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde omhandlede tilfælde af dokumentation vedrørende tidspunktet for den opfordring, der omhandles i nævnte artikel. Er disse dokumenter ikke vedlagt stævningen, opfordrer justitssekretæren vedkommende part til at fremskaffe dem inden en passende frist; søgsmålet kan ikke afvises, fordi forholdet først bringes i orden efter klagefristens udløb.
 Artikel 22
 I de tilfælde, der er omhandlet i Euratomtraktatens artikel 18, anlægges sag ved Domstolen ved indgivelse af søgsmålet til justitssekretæren. Søgsmålet skal angive sagsøgerens navn og bopæl, underskriverens stilling, den afgørelse, der anfægtes, modparterne, tvistens genstand, påstandene og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene.
 Søgsmålet ledsages af en bekræftet genpart af den anfægtede afgørelse fra Voldgiftsudvalget.
 Hvis Domstolen ikke giver sagsøgeren medhold, bliver Voldgiftsudvalgets afgørelse endelig.
 Hvis Domstolen ophæver Voldgiftsudvalgets afgørelse, kan sagen i givet fald på foranledning af en af parterne på ny forelægges Voldgiftsudvalget. Dette er bundet af Domstolens afgørelse af retsspørgsmål.
 Artikel 23
 I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, påhviler det den nationale ret, der beslutter at udsætte en sag og retter henvendelse til Domstolen, at oversende denne beslutning til Domstolen. Domstolens justitssekretær giver herefter meddelelse om beslutningen til sagens parter, medlemsstaterne og Kommissionen samt til den institution, det organ, det kontor eller det agentur i Unionen, der har vedtaget den retsakt, hvis gyldighed eller fortolkning omtvistes.
 Parterne, medlemsstaterne, Kommissionen og i påkommende tilfælde den institution, det organ, det kontor eller det agentur i Unionen, der har vedtaget den retsakt, hvis gyldighed eller fortolkning omtvistes, kan inden to måneder fra sidstnævnte meddelelse indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen.
 I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, giver Domstolens justitssekretær endvidere meddelelse om den nationale rets beslutning til de stater, som er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, bortset fra medlemsstaterne, samt til den i aftalen omhandlede EFTA-Tilsynsmyndighed, som alle inden to måneder efter meddelelsen kan indgive indlæg


text:
eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen, såfremt sagen hører under aftalens anvendelsesområde.
 Når der af Rådet er indgået en aftale med et eller flere tredjelande vedrørende et nærmere bestemt sagsområde, og det deri er bestemt, at disse tredjelande kan indgive skriftlige indlæg eller udtalelser i tilfælde, hvor en ret i en medlemsstat har forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål, der vedrører den pågældende aftales anvendelsesområde, gives der ligeledes meddelelse om den nationale rets beslutning, hvori et sådant spørgsmål stilles, til de pågældende tredjelande, som inden to måneder fra meddelelsen kan indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen.
 Artikel 23a (*1)
 Der kan i procesreglementet fastsættes bestemmelser om en fremskyndet procedure og, for så vidt angår præjudicielle forelæggelser vedrørende området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, en hasteprocedure.
 Det kan for disse procedurer bestemmes, at der gælder en kortere frist for indgivelse af indlæg eller andre skriftlige udtalelser end den frist, der er fastsat i artikel 23, og at der, uanset artikel 20, stk. 4, skal ske pådømmelse uden generaladvokatens forslag til afgørelse.
 For hasteproceduren kan der desuden fastsættes bestemmelse om en begrænsning af de parter og øvrige berørte, der er omfattet af statuttens artikel 23, som kan indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser, og at den skriftlige forhandling i yderst hastende tilfælde kan udelades.
 Artikel 24
 Domstolen kan forlange, at parterne fremlægger ethvert dokument og meddeler enhver oplysning, som den finder ønskelig. I tilfælde af at dette nægtes, fastslår Domstolen dette udtrykkeligt.
 Domstolen kan ligeledes afkræve medlemsstaterne og de institutioner, organer, kontorer eller agenturer, der ikke er parter i retssagen, enhver oplysning, som den finder nødvendig for sagens behandling.
 Artikel 25
 Domstolen kan til enhver tid efter eget valg betro enkeltpersoner, grupper, bureauer, kommissioner eller organer den opgave at foretage en sagkyndig undersøgelse.
 Artikel 26
 Der kan afhøres vidner i overensstemmelse med procesreglementets bestemmelser.
 Artikel 27
 Domstolen kan i henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet, over for udeblevne vidner udøve de beføjelser, der sædvanligt tilkommer domstole, og kan ikende bøder.
 Artikel 28
 Vidner og sagkyndige kan afhøres under ed ved benyttelse af den edsformular, der er foreskrevet i procesreglementet, eller på den måde, der er fastsat i vidnets eller den sagkyndiges nationale lovgivning.
 Artikel 29
 Domstolen kan beslutte, at et vidne eller en sagkyndig skal afhøres for den ret, i hvis område vidnet eller den sagkyndige har bopæl.
 Denne beslutning tilstilles i overensstemmelse med procesreglementets bestemmelser vedkommende ret til udførelse. De dokumenter, der udfærdiges i forbindelse med udførelsen af denne retsanmodning, skal i henhold til samme bestemmelser sendes tilbage til Domstolen.
 Domstolen påtager sig de hermed forbundne udgifter, men kan i påkommende tilfælde pålægge sagens parter disse omkostninger.
 Artikel 30
 Hver medlemsstat anser vidners eller sagkyndiges edsbrud som den tilsvarende lovovertrædelse begået for en national ret i et civilt søgsmål. Efter Domstolens anmeldelse indleder vedkommende medlemsstat retsforfølgning mod gerningsmanden for den kompetente nationale ret.
 Artikel 31
 Retsmøderne er offentlige, medmindre Domstolen af egen drift eller på begæring af parterne, af vægtige grunde, træffer anden bestemmelse.
 Artikel 32
 Under retsforhandlingerne kan

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Domstolen afhøre de sagkyndige, vidnerne samt parterne selv. De sidstnævnte kan dog kun forhandle mundtligt gennem deres rettergangsfuldmægtige.
 Artikel 33
 Om hvert retsmøde føres en retsbog, der underskrives af præsidenten og justitssekretæren.
 Artikel 34
 Retslisten fastlægges af præsidenten.
 Artikel 35
 Domstolens rådslagninger og afstemninger er og forbliver hemmelige.
 Artikel 36
 Dommene skal begrundes. De skal angive navnene på de dommere, der har medvirket ved afgørelsen.
 Artikel 37
 Dommene underskrives af præsidenten og justitssekretæren. De afsiges i et offentligt retsmøde.
 Artikel 38
 Domstolen træffer afgørelse om sagsomkostningerne.
 Artikel 39
 Under anvendelse af en summarisk fremgangsmåde, der fastlægges i procesreglementet, og som i fornødent omfang kan afvige fra visse af bestemmelserne i denne statut, kan Domstolens præsident på begæring træffe afgørelse enten om udsættelse som nævnt i artikel 278 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og Euratomtraktatens artikel 157, eller om anvendelse af foreløbige forholdsregler som nævnt i artikel 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, eller om udsættelse af tvangsfuldbyrdelse i overensstemmelse med artikel 299, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 164, stk. 3.
 De i stk. 1 omhandlede beføjelser kan udøves af Domstolens vicepræsident i overensstemmelse med bestemmelserne i procesreglementet.
 I tilfælde af præsidentens og vicepræsidentens forfald træder en anden dommer i deres sted i overensstemmelse med bestemmelserne i procesreglementet.
 Afgørelser, der træffes af præsidenten eller af dennes stedfortræder, er kun foreløbige og foregriber på ingen måde Domstolens afgørelse i hovedsagen.
 Artikel 40
 Medlemsstaterne og Unionens institutioner kan indtræde i retstvister, der er indbragt for Domstolen.
 Samme ret tilkommer Unionens organer, kontorer og agenturer samt alle andre personer, hvis de kan godtgøre, at de har en berettiget interesse i afgørelsen af en for Domstolen indbragt retstvist. Fysiske eller juridiske personer kan ikke indtræde i sager mellem medlemsstater, mellem Unionens institutioner eller mellem medlemsstater på den ene side og Unionens institutioner på den anden side.
 Med forbehold af stk. 2 kan de stater, som er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, bortset fra medlemsstaterne, samt den i aftalen omhandlede EFTA-Tilsynsmyndighed indtræde i retstvister, der er indbragt for Domstolen, når disse tvister vedrører et af aftalens anvendelsesområder.
 Påstande, der fremsættes i en begæring om intervention, kan kun gå ud på at understøtte en af parternes påstande.
 Artikel 41
 Undlader den, der behørigt er indstævnet, at indgive svarskrift, afsiges der en udeblivelsesdom over den pågældende. Inden en måned efter forkyndelsen af dom i sagen kan der fremsendes indsigelse imod den. Medmindre Domstolen træffer anden bestemmelse, har en sådan fremsendelse af indsigelse ikke opsættende virkning på fuldbyrdelsen af udeblivelsesdommen.
 Artikel 42
 Medlemsstaterne, Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og alle andre fysiske eller juridiske personer kan i tilfælde og i henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet, rejse tredjemandsindsigelse mod dommen i en sag, i hvilken de ikke er blevet tilvarslet, hvis dommen gør indgreb i deres rettigheder.
 Artikel 43
 Opstår der vanskeligheder vedrørende betydningen og rækkevidden af en dom, tilkommer det Domstolen at fortolke denne på begæring af en part eller en af


text:
Unionens institutioner, der godtgør at have en berettiget interesse heri.
 Artikel 44
 En pådømt sag kan kun begæres genoptaget af Domstolen, hvis der fremkommer en faktisk omstændighed af afgørende betydning, der inden dommens afsigelse var ukendt for Domstolen og for den part, der begærer sagen genoptaget.
 Genoptagelsessagen indledes med en kendelse, hvorved Domstolen udtrykkeligt fastslår tilstedeværelsen af en ny faktisk omstændighed, anerkender, at denne har de egenskaber, der kan begrunde genoptagelse af sagen, og erklærer, at begæringen derfor kan imødekommes.
 Begæringen om genoptagelse kan ikke fremsættes senere end ti år efter dommens afsigelse.
 Artikel 45
 Særlige frister, der tager hensyn til afstandene, fastsættes i procesreglementet.
 Overskridelse af fristerne bevirker intet retstab, når den pågældende part godtgør, at der foreligger omstændigheder, som ikke kunne forudses, eller force majeure.
 Artikel 46
 Krav mod Unionen, der støttes på ansvar uden for kontraktforhold, forældes fem år efter, at den omstændighed, der ligger til grund for kravet, er indtrådt. Forældelsen afbrydes enten ved indgivelse af stævning til Domstolen, eller ved, at den skadelidte forud gør sit krav gældende over for vedkommende EU-institution. I sidstnævnte tilfælde skal sag anlægges inden den frist på to måneder, der er omhandlet i artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde; i påkommende tilfælde finder bestemmelserne i artikel 265, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde anvendelse.
 Denne artikel finder også anvendelse på krav mod Den Europæiske Centralbank, der støttes på ansvar uden for kontaktforhold.
 AFSNIT IV
 RETTEN
 Artikel 47
 Artikel 9, stk. 1, artikel 9a, artikel 14 og 15, artikel 17, stk. 1, 2, 4 og 5, og artikel 18 finder anvendelse på Retten og dens medlemmer.
 Artikel 3, stk. 4, samt artikel 10, 11 og 14 finder tilsvarende anvendelse på Rettens justitssekretær.
 Artikel 48
 Retten består af:
 a)
 40 dommere pr. 25. december 2015
 b)
 47 dommere pr. 1. september 2016
 c)
 to dommere pr. medlemsstat pr. 1. september 2019.
 Artikel 49
 Rettens medlemmer kan udpeges til at udøve hvervet som generaladvokat.
 Generaladvokaten skal med henblik på at bistå Retten i udførelsen af dens opgave fuldstændig upartisk og uafhængigt offentligt fremsætte begrundede forslag til afgørelse af visse sager, der indbringes for Retten.
 Kriterierne for fastlæggelse af, i hvilke sager dette skal ske, samt reglerne for udpegelse af generaladvokaterne fastsættes i procesreglementet for Retten.
 Et medlem af Retten, der er udpeget til generaladvokat i en sag, kan ikke deltage i afgørelsen af den pågældende sag.
 Artikel 50
 Retten sættes i form af afdelinger bestående af tre eller fem dommere. Dommerne vælger af deres midte formænd for afdelingerne. Formændene for afdelinger med fem dommere vælges for et tidsrum af tre år. De kan genvælges én gang.
 I procesreglementet fastsættes regler om oprettelse af afdelingerne og om sagsfordelingen. I visse tilfælde, som fastlægges nærmere i procesreglementet, kan Retten sættes af samtlige medlemmer eller af en enedommer.
 Det kan i procesreglementet ligeledes fastsættes, at Retten sættes som stor afdeling i tilfælde og i henhold til regler, der fastsættes i dette reglement.
 Artikel 51
 Som en undtagelse fra bestemmelsen i


text:
artikel 256, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Domstolen enekompetence i de søgsmål, som er omhandlet i artikel 263 og 265 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som er anlagt af en medlemsstat, og som er rettet mod:
 a)
 en retsakt udstedt af Europa-Parlamentet eller af Rådet eller af de to institutioner i fællesskab, eller rettet mod en af disse institutioners undladelse af at træffe afgørelse, eller mod begge disse institutioners undladelse af i fællesskab at træffe afgørelse, dog bortset fra:
 —
 afgørelser truffet af Rådet i medfør af artikel 108, stk. 2, tredje afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
 —
 retsakter vedtaget af Rådet i medfør af en rådsforordning om handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
 —
 Rådets retsakter, hvorved det udøver gennemførelsesbeføjelser i henhold til artikel 291, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
 b)
 en retsakt udstedt af Kommissionen eller Kommissionens undladelse af at træffe afgørelse i medfør af artikel 331, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 Ligeledes har Domstolen enekompetence i de søgsmål, som er omhandlet i de nævnte bestemmelser, og som er anlagt af en af EU-institutionerne, til prøvelse af en retsakt udstedt af Europa-Parlamentet, Rådet, de to institutioner i fællesskab eller af Kommissionen, eller til prøvelse af den omstændighed, at Europa-Parlamentet, Rådet, de to institutioner i fællesskab eller Kommissionen har undladt at træffe afgørelse, og det samme gælder søgsmål, som er anlagt af en af EU-institutionerne til prøvelse af en retsakt udstedt af Den Europæiske Centralbank eller af, at Den Europæiske Centralbank har undladt at træffe afgørelse.
 Artikel 52
 Domstolens præsident og Rettens præsident fastsætter efter fælles aftale regler, hvorefter tjenestemænd og øvrige ansatte ved Domstolen skal kunne gøre tjeneste ved Retten med henblik på udøvelsen af dennes virksomhed. Visse tjenestemænd eller øvrige ansatte er undergivet Rettens justitssekretær under Rettens præsidents tilsyn.
 Artikel 53
 Afsnit III i denne statut finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten.
 I nødvendigt omfang præciseres og udfyldes disse regler i Rettens procesreglement. Procesreglementet kan fravige artikel 40, stk. 4, og artikel 41 for at tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for sager om intellektuel ejendomsret.
 Uanset artikel 20, stk. 4, kan generaladvokaten fremsætte sine begrundede forslag til afgørelse skriftligt.
 Artikel 54
 Indgives en stævning eller et processkrift, der er stilet til Retten, fejlagtigt til Domstolens justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til Rettens justitssekretær; på samme måde når en stævning eller et andet processkrift, der er stilet til Domstolen, fejlagtigt indgives til Rettens justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til Domstolens justitssekretær.
 Finder Retten, at den ikke er kompetent til at påkende en sag, der er omfattet af Domstolens kompetence, henviser den sagen til Domstolen; når Domstolen finder, at en sag henhører under Rettens kompetence, henviser den på samme måde sagen til Retten, der i så fald ikke kan erklære sig inkompetent.
 Såfremt der indbringes sager for Domstolen og Retten, som har samme genstand, som rejser de samme


text:
fortolkningsspørgsmål, eller hvori gyldigheden af den samme retsakt anfægtes, kan Retten, efter at have hørt parterne, udsætte sin behandling af den pågældende sag, indtil Domstolen har afsagt dom, eller kan, når der er tale om søgsmål, der er anlagt i medfør af artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, erklære sig inkompetent, således at Domstolen kan træffe afgørelse i sagen. Under de samme betingelser kan Domstolen ligeledes beslutte at udsætte sin behandling af sagen; i så fald fortsætter behandlingen ved Retten.
 Anfægter en medlemsstat og en af Unionens institutioner den samme retsakt, erklærer Retten sig inkompetent, således at Domstolen kan træffe afgørelse.
 Artikel 55
 Afgørelser, hvorved en sags behandling ved Retten afsluttes, samt afgørelser, der afgør en del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende Rettens kompetence eller en påstand om afvisning af sagen, skal af Rettens justitssekretær forkyndes for alle sagens parter samt alle medlemsstater og EU-institutioner, selv om disse ikke har interveneret i sagen for Retten.
 Artikel 56
 Der kan iværksættes appel til Domstolen, senest to måneder efter forkyndelsen af den pågældende anfægtede afgørelse, af afgørelser, hvorved den pågældende sags behandling ved Retten er blevet afsluttet, samt af afgørelser, der afgør en del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende Rettens kompetence eller en påstand om afvisning af sagen.
 Appel kan iværksættes af enhver part, som helt eller delvis ikke har fået medhold. Andre intervenienter end medlemsstaterne og EU-institutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af Retten trufne afgørelse berører dem umiddelbart.
 Undtagen i sager imellem Unionen og dennes ansatte kan appel ligeledes iværksættes af medlemsstater og EU-institutioner, der ikke har interveneret i den pågældende sag for Retten. I sådanne tilfælde har de pågældende medlemsstater eller institutioner den samme retsstilling som medlemsstater eller institutioner, der har interveneret i første instans.
 Artikel 57
 Den, hvis begæring om intervention ikke er blevet taget til følge af Retten, kan appellere afgørelsen til Domstolen senest to uger efter forkyndelsen af afgørelsen om, at begæringen ikke tages til følge.
 Afgørelser truffet af Retten i henhold til artikel 278 eller 279 eller artikel 299, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 157 eller artikel 164, stk. 3, kan appelleres af parterne i sagen inden to måneder efter, at afgørelsen er forkyndt for dem.
 Appel efter stk. 1 og 2 i nærværende artikel påkendes efter fremgangsmåden i artikel 39.
 Artikel 58
 Appel til Domstolen er begrænset til retsspørgsmål. Den kan kun støttes på, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har overtrådt EU-retten.
 Appel kan ikke iværksættes alene til forandring af afgørelser om sagsomkostningerne eller om disses størrelse.
 Artikel 59
 Når en afgørelse fra Retten appelleres, består retsforhandlingerne ved Domstolen af en skriftveksling og en mundtlig forhandling. I henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet, kan Domstolen efter at have hørt generaladvokaten og parterne træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.
 Artikel 60
 Appel har ikke opsættende virkning,


text:
jf. dog artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og Euratomtraktatens artikel 157.
 Uanset artikel 280 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har en afgørelse fra Retten om annullation af en forordning først retsvirkning fra udløbet af den frist, der er omhandlet i artikel 56, stk. 1, i denne statut, eller, såfremt appel er iværksat inden for denne frist, fra stadfæstelsen eller fra afvisningen af appellen, dog med forbehold af muligheden for en part til at fremsætte begæring til Domstolen om midlertidig ophævelse af retsvirkningerne af den annullerede forordning eller om andre foreløbige forholdsregler i medfør af artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 157.
 Artikel 61
 Giver Domstolen appellanten medhold, ophæver den den af Retten trufne afgørelse. Domstolen kan i denne forbindelse enten selv træffe endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse, eller hjemvise den til Retten til afgørelse.
 I tilfælde af hjemvisning er Retten bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i Domstolens afgørelse.
 Når der under en appel, der iværksættes af en medlemsstat eller en EU-institution, der ikke har interveneret i den pågældende sag for Retten, gives appellanten medhold, kan Domstolen, dersom den skønner det nødvendigt, angive, hvilke af virkningerne af den af Retten trufne afgørelse, som er blevet ophævet, der skal betragtes som endelige for parterne i sagen.
 Artikel 62
 I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 2 og 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, kan førstegeneraladvokaten, når han finder, at der er en alvorlig risiko for, at EU-rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng kan påvirkes, foreslå Domstolen at foretage en fornyet prøvelse af den afgørelse, der er truffet af Retten.
 Forslaget skal fremsættes en måned efter, at Retten har truffet afgørelsen. Domstolen beslutter, inden en måned efter at førstegeneraladvokaten har fremsat sit forslag, om der skal foretages en fornyet prøvelse af afgørelsen.
 Artikel 62a
 Domstolen afgør de spørgsmål, der er underkastet fornyet prøvelse, efter en hasteprocedure på grundlag af de sagsakter, som Retten har fremsendt.
 De parter, der er omhandlet i artikel 23, og i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, parterne i sagen for Retten har inden for en nærmere fastsat frist ret til at indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen om de spørgsmål, der er underkastet fornyet prøvelse.
 Domstolen kan beslutte at åbne den mundtlige forhandling, før den træffer afgørelse.
 Artikel 62b
 I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, har forslaget om fornyet prøvelse og beslutningen om indledning af proceduren for fornyet prøvelse ikke opsættende virkning, jf. dog artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Fastslår Domstolen, at Rettens afgørelse påvirker EU-rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng, hjemviser den sagen til Retten, som er bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i Domstolens afgørelse; Domstolen kan angive, hvilke af virkningerne af Rettens afgørelse der skal


text:
betragtes som endelige for parterne i sagen. Følger afgørelsen af retstvisten, under hensyn til udfaldet af den fornyede prøvelse, af de faktiske omstændigheder, som Rettens afgørelse støttes på, afgør Domstolen imidlertid sagen endeligt.
 I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, får Rettens besvarelser af de spørgsmål, som Retten har fået forelagt, virkning ved udløbet af de frister, der er fastsat i artikel 62, stk. 2, medmindre der foreligger et forslag om fornyet prøvelse eller en beslutning om indledning af en procedure for fornyet prøvelse. Indledes der en procedure for fornyet prøvelse, får de besvarelser, der er underkastet fornyet prøvelse, virkning ved procedurens afslutning, medmindre Domstolen træffer anden afgørelse. Fastslår Domstolen, at Rettens afgørelse påvirker EU-rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng, træder Domstolens besvarelse af de spørgsmål, der er underkastet fornyet prøvelse, i stedet for Rettens.
 AFSNIT IV A
 SPECIALRETTERNE
 Artikel 62c
 Bestemmelserne om de specialretter, der oprettes i henhold til artikel 257 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvad angår disses kompetence, sammensætning, organisation og rettergangsmåde, findes i bilaget til denne statut.
 Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse i overensstemmelse med artikel 257 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, kan knytte stedfortrædende dommere til specialretterne for at træde i stedet for dommere, der har forfald, og som uden at være ramt af en invaliditet, der anses for fuldstændig, i en længere periode er forhindrede i at deltage i afgørelsen af sager. I dette tilfælde fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet betingelserne med hensyn til udnævnelsen af stedfortrædende dommere, deres rettigheder og forpligtelser samt nærmere bestemmelser om udøvelsen af deres hverv, og om de forhold under hvilke dette hverv ophører.
 AFSNIT V
 AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
 Artikel 63
 Procesreglementet for Domstolen og procesreglementet for Retten skal indeholde alle forskrifter, der er nødvendige for at anvende og om fornødent udfylde denne statut.
 Artikel 64
 Den ordning, der skal gælde for Den Europæiske Unions Domstol på det sproglige område, fastsættes ved en forordning vedtaget af Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed. Denne forordning vedtages enten på begæring af Domstolen og efter høring af Kommissionen og Europa-Parlamentet eller på forslag af Kommissionen og efter høring af Domstolen og Europa-Parlamentet.
 Indtil vedtagelsen af disse regler, finder reglerne om sprog i procesreglementet for Domstolen og i procesreglementet for Retten fortsat anvendelse. Uanset artikel 253 og 254 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kræver enhver ændring eller ophævelse af disse bestemmelser Rådets enstemmige godkendelse.
 (*1) Artiklen blev indført ved afgørelse 2008/79/EF, Euratom (EUT L 24 af 29.1.2008, s. 42).
 BILAG I
 RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER
 Artikel 1
 Retten for EU-personalesager, herefter benævnt »EU-Personaleretten«, udøver i første instans de beføjelser til at træffe afgørelse om tvister mellem Unionen og dens ansatte i henhold til artikel 270 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, herunder tvister mellem ethvert organ og dets personale, der er tillagt Den Europæiske Unions Domstol.
 Artikel 2
 1. EU-Personaleretten består af syv dommere. Hvis Domstolen anmoder herom, kan Rådet vedtage at forøge antallet af dommere.
 Dommerne udnævnes


text:
for en periode på seks år. Afgående dommere kan genudnævnes.
 Hvis en stilling som dommer bliver ledig, udnævnes der en ny dommer for en periode på seks år.
 2. Ud over dommerne, som omhandlet i stk. 1, første afsnit, udnævnes stedfortrædende dommere for at træde i stedet for dommere, som uden at være ramt af en invaliditet, der anses for fuldstændig, i en længere periode er forhindrede i at deltage i afgørelsen af sager.
 Artikel 3
 1. Dommerne udnævnes af Rådet, der træffer afgørelse i henhold til artikel 257, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, efter høring af det udvalg, der nedsættes i henhold til denne artikel. Rådet påser ved udnævnelsen af dommerne, at EU-Personaleretten får en afbalanceret sammensætning på så bredt et geografisk grundlag som muligt blandt medlemsstaternes statsborgere og for så vidt angår de repræsenterede nationale retssystemer.
 2. Enhver unionsborger, der opfylder betingelserne i artikel 257, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, kan indgive sin ansøgning. Rådet, der træffer afgørelse efter henstilling fra Domstolen, fastsætter betingelserne og de nærmere bestemmelser vedrørende indgivelse og behandling af ansøgningerne.
 3. Der nedsættes et udvalg bestående af syv medlemmer, der er valgt blandt tidligere medlemmer af Domstolen og Retten og jurister med anerkendte faglige kvalifikationer. Rådet træffer efter indstilling fra Domstolens præsident afgørelse om udpegelsen af udvalgets medlemmer og dets forretningsorden.
 4. Udvalget afgiver udtalelse om kandidaternes kvalifikationer til at udøve embedet som dommer ved EU-Personaleretten. Udvalget knytter til denne udtalelse en liste over kandidater, der besidder de mest hensigtsmæssige erfaringer på højt niveau. En sådan liste skal indeholde et antal kandidater svarende til mindst det dobbelte af det antal dommere, Rådet skal udnævne.
 Artikel 4
 1. Dommerne vælger af deres midte for et tidsrum af tre år EU-Personalerettens præsident. Denne kan genvælges.
 2. EU-Personaleretten sættes i afdelinger bestående af tre dommere. I visse tilfælde, som fastlægges nærmere i procesreglementet, kan retten sættes i plenum, i en afdeling bestående af fem dommere eller af én enkelt dommer.
 3. Præsidenten for EU-Personaleretten er formand for plenum og for afdelingen med fem dommere. Formændene for afdelingerne med tre dommere udpeges efter reglerne i stk. 1. Hvis EU-Personalerettens præsident er tilknyttet en afdeling med tre dommere, fører han forsædet i denne afdeling.
 4. I procesreglementet fastsættes plenums beføjelser og beslutningsdygtige antal medlemmer samt regler om afdelingernes sammensætning og om sagsfordelingen.
 Artikel 5
 Artikel 2-6, artikel 14, artikel 15, artikel 17, stk. 1, 2 og 5, samt artikel 18 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol finder anvendelse på EU-Personaleretten og dens medlemmer.
 Den ed, der er omhandlet i artikel 2 i statutten, aflægges for Domstolen, og de beslutninger, der er omhandlet i statuttens artikel 3, 4 og 6, træffes af Domstolen efter høring af EU-Personaleretten.
 Artikel 6
 1. EU-Personaleretten anvender Domstolens og Rettens administrative tjenester. Domstolens præsident eller eventuelt Rettens præsident fastsætter efter fælles aftale med præsidenten for EU-Personaleretten de regler, hvorefter tjenestemænd og øvrige ansatte ved Domstolen eller Retten skal kunne gøre tjeneste i EU-Personaleretten med henblik på


text:
udøvelsen af dennes virksomhed. Visse tjenestemænd eller øvrige ansatte skal undergives EU-Personalerettens justitssekretær under tilsyn af denne rets præsident.
 2. EU-Personaleretten udnævner sin justitssekretær og træffer bestemmelse om hans stilling. Artikel 3, stk. 4, og artikel 10, 11 og 14 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol finder anvendelse på rettens justitssekretær.
 Artikel 7
 1. Afsnit III i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, bortset fra artikel 22 og 23, finder anvendelse på rettergangsmåden ved EU-Personaleretten. I nødvendigt omfang præciseres og udfyldes disse regler i denne rets procesreglement.
 2. Bestemmelserne om den sprogordning, der gælder for Retten, gælder også for EU-Personaleretten.
 3. Skriftudvekslingen omfatter indgivelse af stævning og svarskrift, medmindre EU-Personaleretten bestemmer, at yderligere skriftudveksling er nødvendig. Når en yderligere skriftudveksling har fundet sted, kan EU-Personaleretten med parternes samtykke beslutte at træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.
 4. På ethvert stadium i sagens behandling, også umiddelbart efter stævningens indgivelse, kan EU-Personaleretten undersøge mulighederne for en mindelig bilæggelse af tvisten og bestræbe sig på at fremme en sådan bilæggelse.
 5. Afgørelse om sagsomkostninger træffes af EU-Personaleretten. Medmindre andet gælder i henhold til særlige bestemmelser i procesreglementet, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
 Artikel 8
 1. Indgives en stævning eller et processkrift, der er stilet til EU-Personaleretten, fejlagtigt til Domstolens eller Rettens justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til EU-Personalerettens justitssekretær. På samme måde gælder, at når en stævning eller et andet processkrift, der er stilet til Domstolen eller Retten, fejlagtigt indgives til EU-Personalerettens justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til Domstolens eller Rettens justitssekretær.
 2. Finder EU-Personaleretten, at den ikke er kompetent til at påkende en sag, der er omfattet af Domstolens eller Rettens kompetence, henviser den sagen til Domstolen eller Retten. Når Domstolen eller Retten finder, at en sag henhører under EU-Personalerettens kompetence, henviser den ret, ved hvilken sagen anlægges, på samme måde sagen til denne, der i så fald ikke kan erklære sig inkompetent.
 3. Såfremt der indbringes sager for EU-Personaleretten og Retten, som rejser det samme fortolkningsspørgsmål, eller hvori gyldigheden af den samme retsakt anfægtes, kan EU-Personaleretten efter høring af parterne suspendere proceduren, indtil Retten har truffet afgørelse.
 Såfremt der indbringes sager for EU-Personaleretten og Retten, som har samme genstand, erklærer EU-Personaleretten sig inkompetent, således at Retten kan træffe afgørelse.
 Artikel 9
 Der kan iværksættes appel til Retten, senest to måneder efter forkyndelsen af den pågældende anfægtede afgørelse, af afgørelser, hvorved den pågældende sags behandling ved EU-Personaleretten er blevet afsluttet, samt af afgørelser, der afgør en del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende rettens kompetence eller en påstand om afvisning af sagen.
 Appel kan iværksættes af enhver part, som helt eller delvis ikke har fået medhold. Andre intervenienter end medlemsstaterne og EU-institutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af EU-Personaleretten trufne afgørelse berører dem direkte.
 Artikel 10
 1. Den, hvis begæring om intervention ikke er blevet taget til følge af EU-Personaleretten, kan appellere afgørelsen til Retten senest to uger efter forkyndelsen af afgørelsen om,


text:
at begæringen ikke tages til følge.
 2. Afgørelser truffet af EU-Personaleretten i henhold til artikel 278 eller 279 eller artikel 299, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 157 eller artikel 164, stk. 3, kan appelleres af parterne i sagen inden to måneder efter, at afgørelsen er forkyndt for dem.
 3. Appel efter stk. 1 og 2 kan påkendes af præsidenten for Retten efter en summarisk fremgangsmåde, der i fornødent omfang kan afvige fra visse af bestemmelserne i dette bilag, og som fastlægges i Rettens procesreglement.
 Artikel 11
 1. Appel til Retten er begrænset til retsspørgsmål. Den kan kun støttes på, at EU-Personaleretten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl ved denne ret, der krænker appellantens interesser, eller at EU-Personaleretten har overtrådt EU-retten.
 2. Appel kan ikke iværksættes alene til forandring af afgørelser om sagsomkostningerne eller om disses størrelse.
 Artikel 12
 1. Appel til Retten har ikke opsættende virkning, jf. dog artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og Euratomtraktatens artikel 157.
 2. Når en afgørelse fra EU-Personaleretten appelleres, består retsforhandlingerne ved Retten af en skriftveksling og en mundtlig forhandling. I henhold til reglerne i Rettens procesreglement kan denne efter at have hørt parterne træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.
 Artikel 13
 1. Giver Retten appellanten medhold, ophæver den den af EU-Personaleretten trufne afgørelse og træffer selv afgørelse i sagen. Retten hjemviser sagen til EU-Personaleretten til afgørelse, hvis den ikke er moden til påkendelse.
 2. I tilfælde af hjemvisning er EU-Personaleretten bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i Rettens afgørelse.


text:
 19.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 304/18
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 101/2009
 af 25. september 2009
 om ændring af bilag XX (Miljø) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag XX til aftalen blev ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 88/2009 af 3. juli 2009 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2008/962/EF af 15. december 2008 om ændring af beslutning 2001/405/EF, 2002/255/EF, 2002/371/EF, 2002/740/EF, 2002/741/EF, 2005/341/EF og 2005/343/EF for at forlænge gyldigheden af miljøkriterierne for tildeling af EF-miljømærket til bestemte produkter (2) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I bilag XX til aftalen foretages følgende ændringer:
 1.
 Følgende led indsættes i punkt 2f (Kommissionens beslutning 2002/371/EF), 2i (Kommissionens beslutning 2001/405/EF), 2j (Kommissionens beslutning 2002/255/EF), 2w (Kommissionens beslutning 2002/740/EF) og 2x (Kommissionens beslutning 2002/741/EF):
 »—
 32008 D 0962: Kommissionens beslutning 2008/962/EF af 15. december 2008 (EUT L 340 af 19.12.2008, s. 115).«
 2.
 Følgende punkt indsættes i punkt 2q (Kommissionens beslutning 2005/341/EF) og 2s (Kommissionens beslutning 2005/343/EF):
 », som ændret ved:
 —
 32008 D 0962: Kommissionens beslutning 2008/962/EF af 15. december 2008 (EUT L 340 af 19.12.2008, s. 115).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af beslutning 2008/962/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 26. september 2009, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (3).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 25. september 2009.
 På Det Blandede EØS-udvalgs vegne
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 277 af 22.10.2009, s. 40.
 (2) EUT L 340 af 19.12.2008, s. 115.
 (3) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 26.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 198/55
 AFGØRELSE Nr. 2/2008 TRUFFET AF DET FÆLLES RÅD EU-MEXICO
 den 25. juli 2008
 om ændring af det fælles råds afgørelse nr. 2/2000 som ændret ved Det Fælles Råds afgørelse nr. 3/2004
 (2008/619/EF)
 DET FÆLLES RÅD HAR —
 under henvisning til aftalen om økonomisk partnerskab og politisk samordning og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og De Forenede Mexicanske Stater på den anden side (1) (i det følgende benævnt »aftalen«), undertegnet i Bruxelles den 8. december 1997, særlig artikel 5 og artikel 10 sammenholdt med artikel 47 og 56, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Efter Republikken Bulgariens og Rumæniens (i det følgende benævnt »de nye medlemsstater«) tiltrædelse af Den Europæiske Union den 1. januar 2007 blev anden tillægsprotokol til aftalen undertegnet i Mexico den 29. november 2006; denne tilllægsprotokol trådte i kraft den 1. marts 2007 (2).
 (2)
 Derfor er det nødvendigt med virkning fra den dato, hvor de nye medlemsstater tiltrådte aftalen, at tilpasse visse bestemmelser i afgørelse nr. 2/2000 truffet af Det Fælles Råd EU-Mexico (3), som ændret ved det fælles råds afgørelse nr. 3/2004 (4), vedrørende varehandel, certificering af oprindelse og offentlige indkøb —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 1. Bilag I til det fælles råds afgørelse nr. 2/2000 ændres som angivet i bilag I til denne afgørelse.
 2. Denne artikel berører ikke indholdet i revisionsklausulen i artikel 10 i Det Fælles Råds afgørelse nr. 2/2000.
 Artikel 2
 I bilag III til det fælles råds afgørelse nr. 2/2000 ændres artikel 17, stk. 4, artikel 18, stk. 2, og tillæg IV som angivet i bilag II til denne afgørelse.
 Artikel 3
 1. De ordregivere i de nye medlemsstater, der er opført i bilag III til denne afgørelse, tilføjes under de relevante afdelinger i del B i bilag VI til det fælles råds afgørelse nr. 2/2000.
 2. Listen over de nye medlemsstaters publikationer i bilag IV til denne afgørelse tilføjes i del B i bilag XIII til det fælles råds afgørelse nr. 2/2000.
 Artikel 4
 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
 Den anvendes fra den dato, hvor de nye medlemsstater tiltrådte aftalen.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 25. juli 2008.
 På det fælles råds vegne
 P. ESPINOSA CANTELLANO
 Formand
 (1) EFT L 276 af 28.10.2000, s. 45.
 (2) For at tydeliggøre dette punkt kan det oplyses, at anden tillægsprotokol blev undertegnet af parterne den 21. februar 2007 i Bruxelles efter den officielle parafering af teksten den 29. november 2006 i Mexico City. Den fandt anvendelse pr. 1. marts 2007 og trådte i kraft den 1. marts 2008, efter at parterne havde tilendebragt de nødvendige interne procedurer.
 (3) EFT L 157 af 30.6.2000, s. 10.
 (4) EUT L 293 af 16.9.2004, s. 15.
 BILAG I
 Fællesskabets toldafviklingsplan
 KN-kode
 Beskrivelse
 Årlig toldkontingentmængde
 Toldkontingentsats
 »0803 00 19
 Bananer, friske (undtagen pisang)
 2 000 tons (1)
 70 EUR/ton
 (1) Dette årlige toldkontingent er åbent fra 1. januar til 31. december i hvert kalenderår. Det anvendes dog


text:
for første gang fra den tredje dag efter offentliggørelsen af denne afgørelse i Den Europæiske Unions Tidende.«
 BILAG II
 Nye sproglige udgaver af administrative bemærkninger og »fakturaerklæring« i bilag III til afgørelse nr. 2/2000
 1.
 Artikel 17, stk. 4, i bilag III til afgørelse nr. 2/2000 ændres således:
 »4. På varecertifikater EUR.1, der udstedes efterfølgende, skal anføres en af følgende påtegninger:
 BG
 »ИЗДАДЕН ВПОСЛЕДСТВИЕ«
 ES
 »EXPEDIDO A POSTERIORI«
 CS
 »VYSTAVENO DODATEČNĚ«
 DA
 »UDSTEDT EFTERFØLGENDE«
 DE
 »NACHTRÄGLICH AUSGESTELLT«
 ET
 »TAGANTJÄRELE VÄLJA ANTUD«
 EL
 »ΕΚΔΟΘΕΝ ΕΚ ΤΩΝ ΥΣΤΕΡΩΝ«
 EN
 »ISSUED RETROSPECTIVELY«
 FR
 »DÉLIVRÉ A POSTERIORI«
 IT
 »RILASCIATO A POSTERIORI«
 LV
 »IZSNIEGTS RETROSPEKTĪVI«
 LT
 »RETROSPEKTYVUSIS IŠDAVIMAS«
 HU
 »KIADVA VISSZAMENŐLEGES HATÁLLYAL«
 MT
 »MAĦRUĠ RETROSPETTIVAMENT«
 NL
 »AFGEGEVEN A POSTERIORI«
 PL
 »WYSTAWIONE RETROSPEKTYWNIE«
 PT
 »EMITIDO A POSTERIORI«
 RO
 »EMIS A POSTERIORI«
 SK
 »VYDANÉ DODATOČNE«
 SL
 »IZDANO NAKNADNO«
 FI
 »ANNETTU JÄLKIKÄTEEN«
 SV
 »UTFÄRDAT I EFTERHAND«.«
 2.
 Artikel 18, stk. 2, i bilag III til afgørelse nr. 2/2000 ændres således:
 »2. På duplikateksemplaret, der udstedes i denne procedure, skal anføres en af følgende påtegninger:
 BG
 »ДУБЛИКАТ«
 ES
 »DUPLICADO«
 CS
 »DUPLIKÁT«
 DA
 »DUPLIKAT«
 DE
 »DUPLIKAT«
 ET
 »DUPLIKAAT«
 EL
 »ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ«
 EN
 »DUPLICATE«
 FR
 »DUPLICATA«
 IT
 »DUPLICATO«
 LV
 »DUBLIKĀTS«
 LT
 »DUBLIKATAS«
 HU
 »MÁSODLAT«
 MT
 »DUPLIKAT«
 NL
 »DUPLICAAT«
 PL
 »DUPLIKAT«
 PT
 »SEGUNDA VIA«
 RO
 »DUPLICAT«
 SK
 »DUPLIKÁT«
 SL
 »DVOJNIK«
 FI
 »KAKSOISKAPPALE«
 SV
 »DUPLIKAT«.«
 3.
 I tillæg IV til bilag III til afgørelse nr. 2/2000 tilføjes følgende:
 »Bulgarsk
 Износителят на продуктите, обхванати от този документ (митническо разрешение No ... или разрешение на компетентен държавен орган (1)) декларира, че освен където ясно е отбелязано друго, тези продукти са с ... (2) преференциален произход.
 Rumænsk
 Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document (autorizația vamală sau a autorității guvernamentale competente nr ... (1)) declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială ... (2).
 (1) Hvis fakturaerklæringen er udfærdiget af en godkendt eksportør, jf. artikel 21 i dette bilag, skal den godkendte eksportørs godkendelsesnummer anføres her. Hvis fakturaerklæringen ikke er udfærdiget af en godkendt eksportør, skal angivelsen i parentes udelades eller pladsen stå tom.
 (2) Produkternes oprindelse skal angives. I de tilfælde hvor fakturaerklæringen helt eller delvis vedrører produkter med oprindelse i Ceuta og Melilla, jf. artikel 37 i dette bilag, skal eksportøren tydeligt markere disse i det dokument, som danner grundlag for erklæringen, ved hjælp af symbolet »CM«.«
 BILAG III
 CENTRALE STATSLIGE ORDREGIVERE
 1.
 Følgende centrale statslige ordregivere tilføjes i del B, afdeling 1, i bilag VI til afgørelse nr. 2/2000:
 »AA — Republikken Bulgarien
 1.
 Министерство на външните работи (udenrigsministeriet)
 2.
 Министерство на вътрешните работи (indenrigsministeriet)
 3.
 Министерство на държавната администрация и административната реформа (ministeriet for statsadministrationen og administrative reformer)
 4.
 Министерство на извънредните ситуации (ministeriet for katastrofesituationer)
 5.
 Министерство на земеделието и храните (landbrugs- og fødevareministeriet)
 6.
 Министерство на здравеопазването (sundhedsministeriet)
 7.
 Министерство на икономиката и енергетиката (økonomi- og energiministeriet)
 8.
 Министерство на културата (kulturministeriet)
 9.
 Министерство на образованието и науката (ministeriet for uddannelse og videnskab)
 10.
 Министерство на околната среда и водите (ministeriet for miljø og vandforvaltning)
 11.
 Министерство на отбраната (forsvarsministeriet (1)


text:
12.
 Министерство на правосъдието (justitsministeriet)
 13.
 Министерство на регионалното развитие и благоустройството (ministeriet for regional udvikling og offentlige arbejder)
 14.
 Министерство на транспорта (transportministeriet)
 15.
 Министерство на труда и социалната политика (arbejds- og socialministeriet)
 16.
 Министерство на финансите (finansministeriet).
 AB — Rumænien
 1.
 Ministerul Afacerilor Externe (udenrigsministeriet)
 2.
 Ministerul Integrării Europene (ministeriet for europæisk integration)
 3.
 Ministerul Finanțelor Publice (ministeriet for offentlige finanser)
 4.
 Ministerul Justiției (justitsministeriet)
 5.
 Ministerul Apărării Naționale (forsvarsministeriet (1)
 6.
 Ministerul Administrației și Internelor (ministeriet for administration og indenrigsanliggender)
 7.
 Ministerul Muncii, Solidarității Sociale și Familiei (ministeriet for arbejde, solidaritet og familieanliggender)
 8.
 Ministerul Economiei și Comerțului (økonomi- og handelsministeriet)
 9.
 Ministerul Agriculturii, Pădurii și Dezvoltării Rurale (ministeriet for landbrug, skovbrug og landdistriktsudvikling)
 10.
 Ministerul Transporturilor, Construcțiilor și Turismului (ministeriet for transport, byggeri og turisme)
 11.
 Ministerul Educației și Cercetării (uddannelses- og forskningsministeriet)
 12.
 Ministerul Sănătății (sundhedsministeriet)
 13.
 Ministerul Culturii și Cultelor (ministeriet for kultur og religiøse anliggender)
 14.
 Ministerul Comunicațiilor și Tehnologiei Informațiilor (ministeriet for kommunikations- og informationsteknologi)
 15.
 Ministerul Mediului și Gospodăririi Apelor (ministeriet for miljø og vandforvaltning)
 16.
 Ministerul Public (ministeriet for offentlige anliggender).
 2.
 Følgende organer og kategorier af organer som omhandlet i bilag I, II, VII, VIII og IX til direktiv 93/38/EØF tilføjes i del B, afdeling 2, i tillægget til bilag VI til afgørelse nr. 2/2000:
 a)
 Bilag I
 »PRODUKTION, TRANSPORT ELLER DISTRIBUTION AF DRIKKEVAND«:
 »REPUBLIKKEN BULGARIEN
 —
 »В И К – Батак« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Batak EOOD), Batak
 —
 »В и К – Белово« – ЕООД (Water Supply and Sewerage, Belovo EOOD), Belovo
 —
 »Водоснабдяване и канализация Берковица« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Berkovitsa EOOD), Berkovitsa
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Blagoevgrad EOOD), Blagoevgrad
 —
 »В и К – Бебреш« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Bebresh EOOD), Botevgrad
 —
 »Инфрастрой« – ЕООД (Infrastroi EOOD), Bratsigovo
 —
 »Водоснабдяване« – ЕООД (Water Supply EOOD), Breznik
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕАД (Water Supply and Sewerage EAD), Burgas
 —
 »Бързийска вода« – ЕООД (Barzia Water EOOD), Barzia
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Varna
 —
 »ВиК-Златни пясъци« – ООД (Water Supply and Sewerage Zlatni Pyasatsi OOD), Varna
 —
 »Водоснабдяване и канализация Йовковци« – ООД (Water Supply and Sewerage Yovkovtsi OOD), Veliko Turnovo
 —
 »Водоснабдяване, канализация и териториален водоинженеринг« – ЕООД, (Water Supply, Sewerage and Territorial Water Engineering EOOD), Velingrad
 —
 »ВИК« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Vidin
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Vratsa
 —
 »В И К« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Gabrovo
 —
 »В И К« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Dimitrovgrad
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Dobrich
 —
 »Водоснабдяване и канализация – Дупница« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Dupnitsa EOOD), Dupnitsa
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Isperih
 —
 »В И К – Кресна« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Kresna EOOD), Kresna
 —
 »Меден кладенец« – ЕООД (Meden Kladenets EOOD),


text:
Kubrat
 —
 »ВИК« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Kurdzhali
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Kyustendil
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Lovech
 —
 »В и К – Стримон« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Strimon EOOD), Mikrevo
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Montana
 —
 »Водоснабдяване и канализация – П« – ЕООД (Water Supply and Sewerage P EOOD), Panagyurishte
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Pernik
 —
 »В И К« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Petrich
 —
 »Водоснабдяване, канализация и строителство« – ЕООД (Water Supply, Sewerage and Construction EOOD), Peshtera
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Pleven
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Plovdiv
 —
 »Водоснабдяване–Дунав« – ЕООД (Water Supply Danube EOOD), Razgrad
 —
 »ВКТВ« – ЕООД (Water Supply, Sewerage and Territorial Water Engineering EOOD), Rakitovo
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Ruse
 —
 »УВЕКС« – ЕООД (UVEKS EOOD), Sandanski
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕАД (Water Supply and Sewerage EAD), Svishtov
 —
 »Бяла« – ЕООД (Byala EOOD), Sevlievo
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Silistra
 —
 »В и К« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Sliven
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Smolyan
 —
 »Софийска вода« – АД (Sofia Water AD), Sofia
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Sofia
 —
 »Стамболово« – ЕООД (Stambolovo EOOD), Stambolovo
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Stara Zagora
 —
 »Водоснабдяване и канализация-С« – ЕООД (Water Supply and Sewerage - S EOOD, Strelcha
 —
 »Водоснабдяване и канализация – Тетевен« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Teteven EOOD), Teteven
 —
 »В и К – Стенето« – ЕООД (Water Supply and Sewerage Steneto EOOD, Troyan
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Turgovishte
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Haskovo
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ООД (Water Supply and Sewerage OOD), Shumen
 —
 »Водоснабдяване и канализация« – ЕООД (Water Supply and Sewerage EOOD), Yambol.
 RUMÆNIEN
 Departamente ale autorităților locale și companii care produc, transportă și distribuie apă (departments of the local authorities and companies that produce, transport and distribute water).«
 b)
 Bilag II
 »PRODUKTION, TRANSPORT ELLER DISTRIBUTION AF ELEKTRICITET«:
 »REPUBLIKKEN BULGARIEN
 Лица, които притежават лицензия за производство, пренос, разпределение, обществена доставка или обществено снабдяване с електрическа енергия в съответствие с чл. 39, ал. 1 от Закона за енергетиката (обн., ДВ, бр. 107 от 9.12.2003 г.) (Entities licensed for production, transport, distribution, public delivery or public supply of electricity pursuant to Article 39(1) of the Law on Energy (published in State Gazette No 107/9.12.2003)).
 RUMÆNIEN
 —
 »Societatea Comercială de Producere a Energiei Electrice Hidroelectrica – SA București« (Commercial Company for Electric Power Production Hidroelectrica – SA București)
 —
 »Societatea Națională Nuclearelectrica – SA« (National Company Nuclaerectrica –


text:
SA)
 —
 »Societatea Comercială de Producere a Energiei Electrice și Termice Termoelectrica SA« (Commercial Company for Electric Power and Thermal Energy Production Termoelectrica SA)
 —
 »S.C. Electrocentrale Deva SA« (SC Power Stations Deva SA)
 —
 »S.C. Electrocentrale București SA« (SC Power Stations Bucharest SA)
 —
 »S.C. Electrocentrale Galați SA« (SC Power Stations Galati SA)
 —
 »S.C. Electrocentrale Termoelectrica SA« (SC Power Stations Termoelectrica SA)
 —
 »Societatea Comercială Complexul Energetic Rovinari« (Commercial Company Rovinari Energy Complex)
 —
 »Societatea Comercială Complexul Energetic Turceni« (Commercial Company Turceni Energy Complex)
 —
 »Societatea Comercială Complexul Energetic Craiova« (Commercial Company Craiova Energy Complex)
 —
 »Compania Națională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica – SA București« (National Power Grid Company Transelectrica SA)
 —
 »Societatea Comercială de Distribuție și Furnizare a Energiei Electrice Electrica – SA București« (Commercial Company for Electricity Distribution and Supply Electrica – SA Bucharest):
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica BANAT« SA (Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica BANAT« SA)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica DOBROGEA« SA (Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica DOBROGEA« SA SC)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica MOLDOVA« SA (SC Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica MOLDOVA« SA)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica MUNTENIA SUD« SA (SC Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica MUNTENIA SUD« SA)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica MUNTENIA NORD« SA (SC Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica MUNTENIA NORD« SA)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica OLTENIA« SA (SC Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica OLTENIA« SA)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica TRANSILVANIA SUD« SA (SC Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica TRANSILVANIA SUD« SA)
 —
 S.C. Filiala de Distribuție și Furnizare a energiei electrice »Electrica TRANSILVANIA NORD« SA (SC Electricity Distribution and Supply Branch »Electrica TRANSILVANIA NORD« SA).«
 c)
 Bilag VII
 »ORDREGIVERE INDEN FOR BYTRANSPORT MED JERNBANE, SPORVOGN, TROLLEYBUS ELLER BUS«:
 »REPUBLIKKEN BULGARIEN
 —
 »Метрополитен« ЕАД (Metropoliten EAD), Sofia
 —
 »Столичен електротранспорт« ЕАД (Stolichen Elektrotransport EAD), Sofia
 —
 »Столичен автотранспорт« ЕАД (Stolichen Avtotransport EAD), Sofia
 —
 »Бургасбус« ЕООД (Burgasbus EOOD), Burgas
 —
 »Градски транспорт« ЕАД (Gradski Transport EAD), Varna
 —
 »Тролейбусен транспорт« ЕООД (Troleybusen Transport EOOD), Vratsa
 —
 »Общински пътнически транспорт« ЕООД (Obshtinski Patnicheski Transport EOOD), Gabrovo
 —
 »Автобусен транспорт« ЕООД (Avtobusen Transport EOOD), Dobrich
 —
 »Тролейбусен транспорт« ЕООД (Troleybusen Transport EOOD), Dobrich
 —
 »Тролейбусен транспорт« ЕООД (Troleybusen Transport EOOD), Pasardzhik
 —
 »Тролейбусен транспорт« ЕООД (Troleybusen Transport EOOD), Pernik
 —
 »Автобусни превози« ЕАД (Avtobusen Prevozi EAD), Pleven
 —
 »Тролейбусен транспорт« ЕООД (Troleybusen Transport EOOD), Pleven
 —
 »Градски транспорт Пловдив« ЕАД (Gradski Transport Plovdiv EAD), Plovdiv
 —
 »Градски транспорт« ЕООД (Gradski Transport EOOD), Ruse
 —
 »Пътнически превози« ЕАД (Patnichescki Prevozi EAD), Sliven
 —
 »Автобусни превози« ЕООД (Avtobusni Prevozi EOOD), Stara Zagora
 —
 »Тролейбусен транспорт« ЕООД (Troleybusen Transport EOOD), Haskovo.
 RUMÆNIEN
 SC Transport cu Metroul București »METROREX« SA (Bucharest Subway Transport Company »Metrorex« SA)
 Regii autonome locale


text:
de transport urban de călători (lokale, private virksomheder, der leverer personbefordringsydelser i byer).«
 d)
 Bilag VIII
 »ORDREGIVERE INDEN FOR OMRÅDET LUFTHAVNSFACILITETER«:
 »REPUBLIKKEN BULGARIEN
 Главна дирекция »Гражданска въздухоплавателна администрация« (General Directorate »Civil Aviation Administration«)
 ДП »Ръководство на въздушното движение« (Government Company »Air Traffic Services«)
 Летищни оператори на граждански летища за обществено ползване, определени от Министерския съвет в съответствие с чл. 43, ал. 3 от Закона на гражданското въздухоплаване (обн., ДВ, бр. 94 от 1.12.1972 г.) (Airport operators of civil airports for public use determined by the Council of Ministers pursuant to Article 43(3) of the Civil Aviation Law (published in State Gazette No 94/1.12.1972).
 RUMÆNIEN
 —
 Compania Națională »Aeroportul Internațional Henri Coandă București« – SA (National Company »International Airport Henri Coandă Bucharest« – SA)
 —
 Societatea Națională »Aeroportul Internațional București – Băneasa« – SA (National Company »International Airport Bucharest – Baneasa« – SA)
 —
 Societatea Națională »Aeroportul Internațional Constanța« – SA (National Company »International Airport Constanța« – SA)
 —
 Societatea Națională »Aeroportul Internațional Timișoara – Traian Vuia« – SA (National Company »International Airport Timișoara – Traian Vuia« – SA)
 —
 Regia Autonomă »Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian – ROMATSA« (Autonomous Regie »Romanian Air Traffic Services Administration - ROMATSA«)
 —
 Regia Autonomă »Autoritatea Aeronautică Civilă Română« (Autonomous Regie »Romanian Civil Aviation Authority«)
 —
 Aeroporturile aflate în subordinea consiliilor locale (The airports subordinate to Local Councils):
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Arad (Autonomous Regie Arad Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Bacău (Autonomous Regie Bacău Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Baia Mare (Autonomous Regie Baia Mare Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Caransebeș (Autonomous Regie Caransebeș Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Cluj-Napoca (Autonomous Regie Cluj - Napoca Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Craiova (Autonomous Regie Craiova Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Iași (Autonomous Regie Iași Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Oradea (Autonomous Regie Oradea Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Satu-Mare (Autonomous Regie Satu - Mare Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Sibiu (Autonomous Regie Sibiu Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Suceava (Autonomous Regie Suceava Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Târgu Mureș (Autonomous Regie Târgu Mureș Airport)
 —
 Regia Autonomă Aeroportul Tulcea (Autonomous Regie Tulcea Airport).«
 e)
 Bilag IX
 »ORDREGIVERE INDEN FOR OMRÅDET SØHAVNE ELLER HAVNE VED INDRE VANDVEJE ELLER ANDRE TERMINALFACILITETER«:
 »REPUBLIKKEN BULGARIEN
 ДП »Пристанищна инфраструктура« (Government Company »Ports Infrastructure«).
 Лицата, които по силата на специални или изключителни права осъществяват експлоатация на цяло или част от пристанище за обществен транспорт с национално значение, посочено в Приложение No 1 към чл. 103а от Закона за морските пространства, вътрешните водни пътища и пристанищата на Република България (обн., ДВ, бр. 12 от 11.2.2000 г.) (Entities which on the bases of special or exclusive rights perform exploitation of ports for public transport with national importance or parts thereof, listed in Annex No 1 to Article 103a of the Law on Maritime Space, Inland Waterways and Ports of the Republic of Bulgaria (published in State Gazette No 12/11.2.2000).
 Лицата, които по силата на специални или изключителни права осъществяват експлоатация на цяло или част от пристанище за обществен транспорт с регионално


text:
значение, посочено в Приложение No 2 към чл.103а от Закона за морските пространства, вътрешните водни пътища и пристанищата на Република България (обн., ДВ, бр.12 от 11.2.2000 г.) (Entities which on the bases of special or exclusive rights perform exploitation of ports for public transport with regional importance or parts thereof, listed in Annex No 2 to Article 103a of the Law on Maritime Space, Inland Waterways and Ports of the Republic of Bulgaria (published in State Gazette No 12/11.2.2000).
 RUMÆNIEN
 Compania Națională »Administrația Porturilor Maritime« SA Constanța (National Company »Administration of Maritime Ports« SA Constanța)
 Compania Națională »Administrația Canalelor Navigabile SA« (National Company »Administration of Maritime Ports« SA Constanța)
 Compania Națională de Radiocomunicații Navale »RADIONAV« SA (National Company of Naval Radiocommunications »RADIONAV« SA)
 Regia Autonomă »Administrația Fluvială a Dunării de Jos« (Autonomous Regie »River Administration of Lower Danube«)
 Compania Națională »Administrația Porturilor Dunării Maritime« (National Company »Maritime Danube Ports Administration«)
 Compania Națională »Administrația Porturilor Dunării Fluviale« SA (National Company »River Danube Ports Administrations«)
 Agenția Română de Intervenții și Salvare Navală – ARISN (Romanian Agency forInterventions and Naval Rescue - ARISN)
 Porturile: Sulina, Brăila, Zimnicea și Turnu-Măgurele (Ports: Sulina, Brăila, Zimnicea and Turnu-Măgurele).«
 (1) Kun de i bilag VII, del B, anførte ikke-krigslignende materialer.«
 BILAG IV
 PUBLIKATIONER
 »Republikken Bulgarien
 Meddelelser:
 —
 Den Europæiske Unions Tidende
 —
 Statstidende (http://dv.parliament.bg)
 —
 Register over offentlige indkøb (www.aop.bg)
 Love og administrative bestemmelser:
 —
 Statstidende
 Retsafgørelser:
 —
 Øverste forvaltningsdomstol (www.sac.government.bg)
 Alment gyldige administrative afgørelser og alle andre procedurer:
 —
 Agenturet for offentlige indkøb (www.aop.bg)
 —
 Kommissionen for konkurrencebeskyttelse (www.cpc.bg)
 Rumænien
 —
 Den Europæiske Unions Tidende
 —
 Den rumænske statstidende
 —
 Elektronisk system for offentlige indkøb (www.e-licitatie.ro)«


text:
 16.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 330/56
 Regulativ nr. 44 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer (barnefastholdelsesanordninger).
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 1.1. Dette regulativ finder anvendelse på barnefastholdelsesanordninger, der er egnet til montering i motordrevne køretøjer, som har mindst tre hjul og er bestemt til anvendelse på sammenklappelige (nedfældbare) og sidevendende sæder.
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 »Barnefastholdelsesanordning«, (»fastholdelsesanordning«), en kombination af dele, der kan omfatte kombinationen af gjorde eller fleksible dele med et fastgøringsspænde, justeringsanordninger, forankringer og i visse tilfælde en supplerende anordning som liftsele, bæresele til spædbørn, ekstra stol og/eller beskyttelsesskærm, som kan fastgøres på et motordrevet køretøj. Den er konstrueret med henblik på at nedsætte skadesrisikoen for brugeren i tilfælde af en pludselig deceleration af køretøjet ved at begrænse bevægelsesmuligheden for brugerens krop.
 Børnefastholdelsesanordninger inddeles i fem »massegrupper«:
 2.1.1.1. gruppe 0 til børn med masse under 10 kg;
 2.1.1.2. gruppe 0+ til børn med masse under 13 kg
 2.1.1.3. gruppe I til børn med masse fra 9 kg til 18 kg;
 2.1.1.4. gruppe II til børn med masse fra 15 kg til 25 kg;
 2.1.1.5. gruppe III til børn med masse fra 22 kg til 36 kg
 Barnefastholdelsesanordninger kan inddeles i fire »kategorier«:
 2.1.2.1. en kategori »universal« til brug som beskrevet i pkt. 6.1.1. og 6.1.3.1. til anvendelse på de fleste siddepladser i køretøjer, specielt dem, der i tillæg 2 til bilag 13 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) er vurderet som kompatible med denne kategori barnefastholdelsesanordning;
 2.1.2.2. en kategori »begrænset« til brug som beskrevet i pkt. 6.1.1. og 6.1.3.1. til udpegede siddepladser til bestemte køretøjstyper som angivet enten af barnefastholdelsesanordningens fabrikant eller køretøjsfabrikanten;
 2.1.2.3. en kategori »semi-universal« til brug som beskrevet i pkt. 6.1.1. og 6.1.3.2;
 en »køretøjsspecifik« kategori til brug enten:
 2.1.2.4.1. i nærmere angivne køretøjstyper i overensstemmelse med pkt. 6.1.2. og 6.1.3.3., eller
 2.1.2.4.2. som »indbygget« barnefastholdelsesanordning.
 Barnefastholdelsesanordninger kan tilhøre to klasser:
 en integreret klasse bestående af en kombination af gjorde eller fleksible dele med fastgøringsspænde, justeringsanordninger, befæstelser og i visse tilfælde en ekstra stol og/eller et kollisionsværn, der fastgøres med sin(e) egen (egne) indbyggede gjord(e),
 en »ikke integreret« klasse, der kan omfatte en partiel fastholdelsesanordning, som, når den anvendes i forbindelse med en voksensele, der føres omkring barnets krop eller fastholder den anordning, som barnet er anbragt i, udgør et komplet barnefastholdelsessystem;
 2.1.3.1. »partiel fastholdelsesanordning«, en anordning som f.eks. en selepude, der, når anvendes i forbindelse med en voksensele, der føres omkring barnets krop eller fastholder den anordning, som barnet er anbragt i, udgør et komplet barnefastholdelsessystem.
 2.1.3.2. »selepude«, en fast pude, der kan anvendes sammen med en voksensele;
 2.1.3.3. »styregjord«, en gjord, der fastholder skuldergjorden af en voksensele i en stilling, der passer til barnet, og på hvilken skuldergjordens effektive stilling kan justeres med en anordning, der føres op og ned ad gjordene til brugerens skulder og derefter fastgøres i den pågældende stilling. Denne styregjord er ikke bestemt til at


text:
skulle bære nogen væsentlig del af den dynamiske belastning.
 2.2. »Barnesikkerhedsstol«, en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en stol, hvori barnet er fastholdt.
 2.3. »Sele«, en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en kombination af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag;
 »Stol«, en struktur, der udgør en del af barnefastholdelsesanordningen og er bestemt til anbringelse af et barn i siddende stilling;
 2.4.1. »lift«, et fastholdelsessystem bestemt til anbringelse og fastgøring af barnet liggende på ryggen eller på maven med barnets ryg vinkelret på køretøjets længdeakse. Systemet er udformet, så det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop, men ikke dets lemmer, i tilfælde af et sammenstød.
 2.4.2. »liftsele«, en anordning, der anvendes til at fastholde en lift til køretøjets struktur.
 2.4.3. »bagudvendt barnesæde«, et fastholdelsessystem, bestemt til anbringelse af et barn i bagudvendende halvt liggende stilling. Systemet er udformet, så det det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop uden dets lemmer i tilfælde af et frontalsammenstød.
 2.5. »Stoleunderstøtning«, den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken stolen kan løftes.
 2.6. »Barneunderstøtning«, den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken barnet kan løftes i barnefastholdelsesanordningen.
 2.7. »Kollisionsværn«, en anordning, der er fastgjort foran barnet og bestemt til at fordele fastholdelseskræfterne i højderetningen over størstedelen af barnets krop i tilfælde af et frontalsammenstød.
 »Gjord«, en bøjelig bestanddel, der skal holde kroppen tilbage og overføre påvirkninger;
 2.8.1. »hoftesele«, en sele, der, enten i form af en komplet sele som del af en sele, føres hen over barnets hofte og fastholder denne.
 2.8.2. »skuldersele«, den del af selen, der fastholder barnets overkrop.
 2.8.3. »skridtgjord«, en gjord (eller delte gjorde, hvis den består af to eller flere gjorde). som er fastgjort til barnefastholdelsesanordningen og hofteselen og er placeret, så den føres mellem barnets lår; den er bestemt til at forhindre, at barnet glider under hofteselen under normal brug og til at forhindre at hofteselen glider op over hoften ved et sammenstød.
 2.8.4. »barnefastholdelsesgjord«, en gjord, der er en del af selen og kun fastholder barnets krop;
 2.8.5. »befæstigelsesgjord for barnefastholdelsesanordning«, en gjord, der fastgør banefastholdelsesanordningen til køretøjets struktur og kan være en del af fastholdelsesanordningen for køretøjets sæde.
 2.8.6. »H-sele«, en komplet sele bestående af hoftesele, skuldergjord, og en eventuel skridtgjord.
 2.8.7. »Y-sele«, en sele bestående af en gjord, der føres mellem barnets ben, og en gjord til hver skulder.
 »Lukkebeslag«, beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at barnet fastholdes af fastholdelsesanordningen, eller at fastholdelsesanordningen fastholdes til køretøjets konstruktion og hurtigt kan åbnes. Lukkebeslaget kan være forsynet med en justeringsanordning.
 2.9.1. »indesluttet udløserknap for lukkebeslag«, en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget ikke kan udløses med en kugle Ø 40 mm.;
 2.9.2. »ikke indesluttet udløserknap for lukkebeslag«, en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget skal kunne udløses ved hjælp af en kugle Ø 40 mm.
 »justeringsanordning«, anordning, der gør det muligt at tilpasse fastholdelsesanordningen eller dens befæstigelsesbeslag til den enkelte bærer og og/eller til køretøjets udformning. Justeringsanordningen kan enten være en del af lukkebeslaget eller være en retractor, eller enhver anden del af sikkerhedsselen.
 2.10.1. »hurtig justeringsanordning«, en anordning, der


text:
betjenes med én hånd i en enkelt jævn bevægelse.
 2.10.2. »justeringsanordning monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen«, en justeringsanordning, der er bestemt til en integreret sele og er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen i stedet for at være anbragt direkte på den gjord, som den er bestemt til at justere.
 2.11. »Befæstigelsesbeslag«, de dele af barnefastholdelsesanordningen samt de nødvendige fastgørelsesdele, som gør det muligt at fæstne denne sikkert til køretøjets struktur enten direkte eller gennem køretøjets sæde.
 2.12. »Energiafledende anordning«, en anordning, som er beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som er en del af en barnefastholdelsesanordning.
 »Retractor«, en anordning til oprulning af en del af eller hele barnefastholdelsesanordningens gjord. Begrebet omfatter følgende arter af anordninger:
 2.13.1. »automatisk retractor«, en retractor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når lukkebeslaget lukkes, således at yderligere udrulning kun kan finde sted ved brugerens forsætlige indgriben;
 »inerti-retractor«, en retractor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren; Retractoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser selen til bærerens fysik samt en låsemekanisme, der aktiveres af:
 2.13.2.1. deceleration af køretøjet eller udtrækning af gjorden af retractoren eller ved andet automatisk middel (enkeltvirkende), eller
 2.13.2.2. en kombination af flere af disse faktorer (dobbeltvirkende).
 »Fastholdelsesanordningens forankringer«, de dele af køretøjets struktur eller sædets stel, hvortil barnesikkerhedsanordningens befæstigelsesbeslag er fastgjort.
 2.14.1. »ekstra forankring«, en del af køretøjets struktur eller af stellet af køretøjets sæder, hvortil en barnefastholdelsesanordning påtænkes fastgjort, og som supplerer de forankringer, der er godkendt efter regulativ nr. 14.
 2.15. »Fremadvendende«, som vender i køretøjets normale kørselsretning.
 2.16. »Bagudvendende«, som vender modsat køretøjets normale kørselsretning.
 2.17. »Tilbagelænet position«, den særlige position af stolen, hvor barnet kan læne sig tilbage.
 2.18. »Liggende/rygliggende/maveliggende«, en stilling, hvori barnets hoved og krop bortset fra lemmerne befinder sig på en vandret overflade, mens barnet indtager hvilestilling i fastholdelsesanordningen.
 »Type barnefastholdelsesanordning«, barnefastholdelsesanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:
 2.19.1. den kategori og de(n) massegruppe(r), for hvilken og den position og retning, (som defineret i pkt. 2.15. og 2.16.) i hvilken fastholdelsesanordningen er bestemt til at blive anvendt.
 2.19.2. barnefastholdelsesanordningens geometriske form;
 2.19.3. dimensioner, masse, materiale og farve af:
 sædet;
 polstringen;
 og
 kollisionsværnet;
 2.19.4. materiale, vævning, mål, farve af gjordene;
 2.19.5. de stive dele (lukkebeslag, befæstigelsesbeslag, retractorer mv.).
 »Køretøjets sæde«, en opbygning med polstring, uanset om den indgår som del i køretøjets opbygning, der tjener som siddeplads for en voksen person; i denne forbindelse forstås ved:
 2.20.1. »sammenhængende sæder«, enten et udelt sæde eller adskilte sæder, der er monteret side om side (dvs. fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer) og tjener som siddeplads til en eller flere voksne personer;
 2.20.2. »udelt sæde«, en opbygning, komplet med beslag, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer;
 2.20.3. »køretøjets forsæde«, sammenhængende sæder, der er placeret længst fremme i passagerkabinen, dvs. uden at noget andet


text:
sæde er direkte foran dem;
 2.20.4. »køretøjets bagsæder«, faste, fremadvendende sæder, der er placeret bag andre sammenhængende sæder.
 »indstillingsanordning«, anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den voksne siddendes legemsform; denne indstillingsanordning kan navnlig muliggøre:
 2.21.1. længdeindstilling og/eller
 2.21.2. højdeindstilling og/eller
 2.21.3. vinkelindstilling.
 2.22. »sædets forankring«, de anordninger, hvormed hele voksensædet er fastgjort til køretøjet, herunder de deraf berørte dele af køretøjets opbygning.
 »sædetype«, en kategori af sæder, der ikke udviser forskelle indbyrdes på væsentlige områder som f.eks.:
 2.23.1. udformning, dimensioner og materialer anvendt til sædets opbygning,
 2.23.2. type og dimensioner af ryglænets justeringssystem og låsesystem, og
 2.23.3. type og dimensioner af voksenselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets stel.
 2.24. »Forskydningsanordning«, en anordning, der for at lette ind- og udstigning og læsning og udtagning af bagage gør det muligt at foretage en vinkel - eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden fast mellemstilling.
 2.25. »Spærreanordning« en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og dele deraf i brugsstillingen.
 »Låseanordning«, an anordning, der låser et afsnit af gjorden af en voksensele i forhold til et andet afsnit af samme sele. Begrebet omfatter følgende klasser af anordninger:
 2.26.1. »anordning af klasse A«, en anordning, der forhindrer, at barnet trækker gjorden fra retractoren igennem til selens hoftegjord, når voksenselen anvendes til at fastholde barnet direkte. Når en sådan anordning leveres med fastholdelsesanordninger af gruppe I, giver den mulighed for overholdelse af pkt. 6.2.9.
 2.26.2. »anordning af klasse B«, en anordning, der giver mulighed for at fastholde en påført stramning af voksenselens hoftegjord, når voksenselen anvendes til at fastholde barnefastholdelsesanordningen. Anordningen er bestemt til at forhindre, at gjorden fra retractoren føres gennem anordningen og derved slappes, så fastholdelsesanordningen ikke er i optimal stilling.
 2.27. »Fastholdelsesanordning til særlige behov«, et barnefastholdelsessystem bestemt til børn med særlige behov som følge af fysisk eller mentalt handicap; sådanne anordninger kan specielt give mulighed for supplerende fastspændingsanordninger til enhver legemsdel, men skal som minimum omfatte de primære fastholdelsesmidler i henhold til dette regulativ.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1. Ansøgning om godkendelse af en type barnefastholdelsesanordning indgives af indehaveren af varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant.
 Ansøgningen om godkendelse skal for hver type barnefastholdelsesanordning ledsages af:
 3.2.1. en teknisk beskrivelse af barnefastholdelsesanordningen med angivelse af gjordene og de øvrige anvendte materialer, ledsaget af tegninger af barnefastholdelsesanordningens dele og i påkommende tilfælde monteringsvejledning for retractorer og disses følere, erklæring om giftighed (pkt. 6.15.) og antændelighed (pkt. 6.1.6.), idet tegningerne skal vise den påtænkte placering af godkendelsesnummer og ekstra symbol (s) i forhold til godkendelsesmærkets cirkel. Beskrivelsen skal omfatte farven på den model, der indleveres til godkendelse.
 3.2.2. fire prøver af barnefastholdelsesanordningen;
 3.2.3. ti meter af hver type gjord, der er anvendt i barnefastholdelsesanordningen, og
 3.2.4. på begæring af den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen, indleveres yderligere prøver;
 3.2.5. vejledning og nærmere enkeltheder vedrørende emballering i henhold til pkt. 14 nedenfor;
 3.2.6. for lifte gælder, at hvis liftselen kan anvendes i kombination med en række


text:
forskellige typer lifte, skal liftselens fabrikant indlevere en liste over disse.
 3.3. Når en godkendt voksensele anvendes til fastholdelse af barnefastholdelsesanordningen, skal det af ansøgningen fremgå, hvilken kategori voksensele der skal anvendes, f.eks. fast hoftesele.
 3.4. Den kompetente myndighed kontrollerer, at der foreligger tilfredsstillende ordninger til at sikre effektiv overensstemmelseskontrol af produktionen, før typegodkendelse meddeles.
 4. MÆRKNING
 4.1. Prøveeksemplarerne af en type barnefastholdelsesanordninger, som indleveres til godkendelse efter pkt. 3.2.2. og 3.2.3. ovenfor, skal let læseligt og uudsletteligt være påført fabrikantens navn, initialer eller firmamærke.
 4.2. En af de af plast fremstillede dele af barnefastholdelsesanordningen (f.eks. skal, kollisionsværn, selepude osv.), bortset fra sele(r) eller H-seler, skal være tydeligt og uudsletteligt mærket med produktionsåret.
 4.3. Hvis fastholdelsesanordningen skal anvendes i kombination med en voksensele, skal anbringelsen af gjordene være tydeligt angivet gennem en tegning, der er permanent fastgjort på anordningen. Hvis fastholdelsesanordningen holdes på plads af voksenselen, skal gjordenes anbringelse være tydeligt markeret på produktet med farvekoder. Sikkerhedsselens placering skal angives med rødt for fremadvendende og blåt for bagudvendende anbringelse. Samme farvekoder skal benyttes på de mærkater på anordningen, der viser anvendelsesmåderne.
 De forskellige måder at føre sikkerhedsselens hofte- og skuldergjorde på skal hver for sig være angivet tydeligt adskilt på produktet gennem farvekoder og/eller tekst.
 Den i dette punkt fastlagte mærkning skal være synlig, når fastholdelsesanordningen er anbragt i køretøjet. Til sammenhængende sæder skal mærkningen ligeledes være synlig, når barnet er anbragt i fastholdelsesanordningen.
 4.4. Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger skal være forsynet med følgende permanent fastgjorte mærkat, som er synlig i monteret stand, med advarslen: »Må IKKE monteres på sæder med AIRBAG – er yderst farligt«; mærkaten skal være affattet på det officielle sprog i den stat, hvor anordningen sælges.
 4.5. Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger skal, i det område hvor barnets hoved umiddelbart støtter i anordningen, og på den synlige overflade af fastholdelsessystemet, være forsynet med følgende permanent fastgjorte mærkat (den viste test skal betragtes som et minimum).
 Mærkaten skal være affattet på de(t) officielle sprog i den stat, hvor anordningen sælges.
 Mærkatens minimumstørrelse: 60 x 120 mm
 4.6. For barnefastholdelsesanordninger, der kan anbringes fremad- og bagudvendende, anføres:
 »Vigtigt: må ikke benyttes fremadvendende, før barnets vægt er over ..., (Se vejledning)«
 4.7. For barnefastholdelsesanordninger med alternativ føring af selen skal de alternative belastningsoverførende kontaktpunkter mellem fastholdelsesanordningen og voksenselen være mærket permanent. Af denne mærkning skal det fremgå, at der er tale om en alternativ føring af selen, og mærkningen skal være i overensstemmelse med ovenstående forskrifter for kodning til fremad- og bagudvendende sæder.
 4.8. hvis barnefastholdelsesanordningen har alternative belastningsoverførende kontaktpunkter, skal den i pkt. 4.3 foreskrevne mærkning indeholde en oplysning om, at den alternative føring af selen er beskrevet i vejledningen.
 5. GODKENDELSE
 5.1. Hver prøve, der er indleveret i henhold til pkt. 3.2.2. og 3.2.3. ovenfor, skal opfylde forskrifterne i pkt. 6 til 8 i dette regulativ i alle henseender, før godkendelse kan meddeles.
 5.2. Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre (p.t. 03, svarende til ændringsserie 03, der trådte i kraft den 12. september 1995) angiver den ændringsserie, som


text:
indeholder de seneste væsentlige tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelse af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til en anden type barnefastholdelsesanordning, som omfattes af dette regulativ.
 5.3. Underretning om godkendelse, nægtelse af godkendelse eller udvidelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal gives til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en blanket svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 Foruden mærkerne i pkt. 4 ovenfor skal hver barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med en type godkendt efter dette regulativ, være påført følgende:
 et internationalt godkendelsesmærke bestående af:
 5.4.1.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (1);
 5.4.1.2. et godkendelsesnummer;
 følgende yderligere symboler:
 5.4.2.1. ordet (-ene) »universal«, »begrænset«, »semi-universal« eller »køretøjsspecifik«, alt efter anordningens kategori.
 5.4.2.2. det masseområde, som barnefastholdelsesanordningen er bestemt for: 0-10 kg; 0-13 kg; 9-18 kg; 15-25 kg; 22-36 kg; 0-18 kg; 9-25 kg; 15-36 kg; 0-25 kg; 9-36 kg; 0-36 kg.
 5.4.2.3. symbolet »Y« for anordninger med skridtgjord i henhold til forskrifterne i tillæg 3 til anden ændringsserie til regulativet.
 5.4.2.4. symbolet »S« for fastholdelsesanordninger »til særlige behov«.
 5.5. I bilag 2 til dette regulativ findes et eksempel på godkendelsesmærkningen.
 5.6. Angivelserne i pkt. 5.4. ovenfor skal enten ved hjælp af en mærkat eller direkte mærkning påføres let læseligt og uudsletteligt. Mærkaten/mærkningen skal være slidfast.
 5.7. De i pkt. 5.6. ovenfor omhandlede mærkater kan enten udgives af den myndighed, der har meddelt godkendelsen, eller kan med denne myndigheds godkendelse udformes af fabrikanten.
 6. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
 6.1. Placering og fastgørelse på køretøjet
 6.1.1. Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »universal«, »semiuniversal« og »begrænset« er tilladt på for- og bagsædet, hvis fastholdelsesanordningerne monteres efter fabrikantens vejledning.
 6.1.2. Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »køretøjsspecifik« er tilladt på alle sædepladser, herunder i bagageområdet, hvis fastholdelsesanordningerne monteres efter fabrikantens vejledning. For bagudvendende fastholdelsesanordninger skal konstruktionen sikre, at der altid er støtte til barnets hoved, når anordningen er klar til brug. Dette fastlægges for en linje vinkelret på sædets ryglæn gennem øjenlinjen, idet skæringspunktet skal være mindst 40 mm under begyndelsen af en sådan hovedstøttes runding.
 Alt efter den kategori, anordningen tilhører, skal denne fastgøres til køretøjets opbygning eller til sædets stel.
 6.1.3.1. for kategorierne »universal« og »begrænset«, kun ved hjælp af voksensikkerhedssele (med eller uden retractor), som opfylder forskrifterne i regulativ nr. 16 (eller tilsvarende) og er fastgjort til forankringer, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14 (eller tilsvarende).
 6.1.3.2. for kategori »semi-universal«, ved hjælp af nederste forankringer som foreskrevet i regulativ nr. 14 samt ekstra forankringer i overensstemmelse med anbefalingen i bilag 11 til dette regulativ.
 6.1.3.3. for kategorien »køretøjsspecifik«, ved hjælp af forankringer konstrueret af køretøjsfabrikanten eller fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen.
 6.1.3.4. For sådanne barnesikkerhedsseler eller seler til fastgørelse af barnefastfastholdelsesanordninger, som anvender seleforankringer, hvortil der i forvejen er monteret en voksensele, kontrollerer den tekniske tjeneste, at:
 den effektive forankringsposition for voksensele er godkendt efter regulativ nr. 14 eller tilsvarende;
 de to anordninger ikke virker hindrende på


text:
hinandens funktion;
 lukkebeslagene på voksenselen og det supplerende system ikke kan forbyttes.
 For barnefastholdelsesanordninger, som anvender stænger eller ekstra anordninger fastgjort til forankringer godkendt efter regulativ nr. 14, og som falder uden for anvendelsesområdet for regulativ nr. 14, finder følgende punkter anvendelse:
 en sådan anordning vil kun blive godkendt som semi-universal eller køretøjsspecifik;
 den tekniske tjeneste anvender forskrifterne i bilag 11 til dette regulativ på stangen og befæstigelserne;
 stangen indgår i den dynamiske prøve, idet belastningen påføres i midterpositionen og med stangen i den mest udstrakte stilling, hvis den er indstillelig;
 den effektive positionering og funktion af en eventuel voksenseseleforankring, hvortil stangen er fastgjort, må ikke blive hæmmet.
 6.1.4. En selepude skal fastholdes enten af en voksensele, idet den underkastes prøven i pkt. 8.1.4., eller på anden måde.
 6.1.5. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal afgive en skriftlig erklæring om, at giftigheden af de materialer, der anvendes til produktion af barnefastholdelsessystemet, som er tilgængelige for barnet, når dette fastholdes af anordningen, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af »CEN Safety of Toys«, del 3 (juni 1982). Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed. Dette punkt finder ikke anvendelse på fastholdelsesanordninger af gruppe II og III.
 6.1.6. Barnefastholdelsesanordningens fabrikant skal afgive en skriftlig erklæring om, at antændeligheden af de materialer, der er anvendt til fremstilling af fastholdelsessystemet, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af det konsoliderede ECE-regulativ om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1, pkt. 1.42). Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.
 6.1.7. For bagudvendende barnefastholdelsesanordninger, der understøttes af køretøjets instrumentbræt, anses instrumentbrættet med henblik på godkendelse efter dette regulativ for at være tilstrækkelig stift.
 6.1.8. For barnefastholdelsesanordninger af kategori »universal« skal de vigtigste belastningsoverførende kontaktpunkter mellem barnefastholdelsesanordningen og voksensikkerhedsselen være mindst 150 mm fra Cr-aksen, målt med fastholdelsesanordningen anbragt i dynamisk prøvebænk. Dette skal gælde for alle indstillingsmuligheder. Ekstra alternative placeringer af selen er tilladt. Når der foreligger en alternativ føring af selen, skal fabrikanten i vejledningen udtrykkelig henvise til den alternative føring som foreskrevet i pkt. 14. Når barnefastholdelsesanordningen afprøves med brug af sådanne alternative seleføringer, skal anordningen være i overensstemmelse med alle regulativets forskrifter bortset fra dette punkt.
 6.1.9. Den største længe af voksenselen, som kan anvendes til fastgørelse af en barnefastholdelsesanordning af kategori »universal« på den dynamiske prøvebænk, er fastlagt i bilag 13 til dette regulativ.
 Til kontrol af overensstemmelsen med dette krav fastgøres en barnefastholdelsesanordning i prøvebænken ved hjælp af den pågældende standardsikkerhedssele, der er beskrevet i bilag 13. Attrappen skal ikke isættes, medmindre fastholdelsesanordningens konstruktion bevirker, at anbringelse af en attrap vil øge den anvendte længde sele. Med barnefastholdelsesanordningen i monteret stilling må der ikke være andet træk i selen end det træk, der udøves af en eventuel standardretractor, hvis en sådan er monteret. Når der anvendes sele med retractor, skal denne betingelse være opfyldt, når der er mindst 150 mm sele tilbage på rullen.
 6.1.10. Barnefastholdelsesanordninger af gruppe 0 og 1+ må ikke anvendes fremadvendende.
 6.2. Udformning
 Barnefastholdelsesanordningens udformning skal være sådan,


text:
at
 6.2.1.1. anordningen giver den foreskrevne beskyttelse i enhver påtænkt position af fastholdelsessystemet; for anordninger »til særlige behov« skal den primære fastholdelsesmiddel give den ønskede beskyttelse i enhver af fastholdelsessystemets stillinger uden brug af supplerende fastholdelsesanordninger, der måtte forefindes.
 6.2.1.2. barnet let og hurtigt kan bringes og tages ud; for fastholdelsesanordninger, i hvilke barnet fastholdes med H-sele eller Y-sele uden retractor, skal hver skuldergjord og hoftegjord kunne forskydes indbyrdes under den i pkt. 7.2.1.4. beskrevne procedure.
 I disse tilfælde kan barnefastholdelsessystemets sele være forsynet med to eller flere forbindelsesdele. For fastholdelsesanordninger til særlige behov anerkendes det, at de supplerende fastholdelsesanordninger vil være begrænsende for, hvor hurtigt barnet kan isættes og tages ud. Sådanne supplerende anordninger skal imidlertid så vidt muligt være udformet med henblik på hurtig udløsning.
 6.2.1.3. Hvis fastholdelsesanordningens hældning kan indstilles, må en ændring i hældningen ikke kræve manuel efterjustering af gjordene. Det skal kræve et forsætligt indgreb med hånden at ændre fastholdelsesanordningens hældning.
 6.2.1.4. For gruppe 0, 0+ og I skal fastholdelsessystemet holde barnet i en stilling, der giver den foreskrevne beskyttelse, også når barnet sover;
 6.2.1.5. For at forhindre, at barnet glider under selen, hvad enten det sker ved en kollision eller ved rastløshed, skal alle fremadvendende fastholdelsesanordning af gruppe I med integreret H-sele være forsynet med skridtgjord. Med skridtgjorden påsat og indstillet til sin største længde må hoftegjorden ikke kunne komme op over hoften hverken på 9 kg eller 15 kg attrappen.
 6.2.2. På gruppe I, II og II skal alle anordninger med hoftegjord have tvungen styring af hoftegjorden, således at det sikres, at den af hoftegjorden overførte belastning overføres til hoften.
 6.2.3. Alle fastholdelsesanordningens gjorde skal være placeret således at de ikke kan medføre ubehag for brugeren ved normal brug eller kan indtage en farlig stilling. Afstanden mellem skuldergjordene i nærheden af halsen skal mindst svare til tykkelsen af halsen på den pågældende attrap.
 Enheden må ikke udsætte svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for stærke belastninger. Konstruktionen skal sikre, at barnets isse ikke udsættes for kompressionsbelastning i tilfælde af et sammenstød.
 6.2.4.1. Y-seler må kun benyttes på bagudvendende barnefastholdelsessystemer.
 Barnefastholdelsesanordninger skal være konstrueret og monteret således, at:
 6.2.5.1. der er mindst mulig fare for, at barnet eller andre personer i køretøjet kvæstes af skarpe kanter eller fremspring (som f.eks. defineret i regulativ nr. 21);
 6.2.5.2. at de ikke frembryder skarpe kanter eller fremspring, der kan beskadige køretøjets indtræk eller passagernes tøj,
 6.2.5.3. at de ikke udsætter svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for ekstra inertikræfter, de frembringer;
 6.2.5.4. at deres stive dele ikke, på steder hvor de er i berøring med gjordene, udsætter disse for at gnave mod skarpe kanter.
 6.2.6. Dele, der er aftagelige med henblik på at tillade komponenter at blive fastgjort og løsnet, skal være udformet, så enhver risiko for forkert montering og brug så vidt muligt er udelukket. Fastholdelsesanordninger »til særlige behov« skal have supplerende fastholdelsesanordninger, der er udformet så der ikke er risiko for forkert montering, og således, at deres udløsning og funktionsmåde umiddelbart


text:
fremgår for udenforstående, der yder hjælp i en nødsituation.
 6.2.7. Når barnefastholdelsesanordninger bestemt for gruppe I, gruppe II og gruppe I og II kombineret er forsynet med stolerygsæde, skal dettes indvendige højde, bestemt efter diagrammet i bilag 12, være mindst 500 mm.
 6.2.8. Kun automatiske retractorer og inerti-retractorer må anvendes.
 6.2.9. For anordninger bestemt til brug for gruppe I må barnet ikke let kunne løsne den del af systemet, der fastholder hoften, efter at barnet er anbragt, og anordninger, der er bestemt til at opnå dette, skal være permanent fastgjort til barnefastholdelsessystemet.
 6.2.10. En barnefastholdelsesanordning kan være bestemt til anvendelse hos flere end én massegruppe og/eller af flere end ét barn, forudsat at den kan opfylde forskrifterne for hver af de pågældende grupper. En barnefastholdelsesanordning i kategori »universal« skal opfylde forskrifterne for denne kategori for alle de massegrupper, den er godkendt til.
 6.2.11. Barnefastholdelsesanordninger med retractor
 For barnefastholdelsesanordninger med retractor skal retractoren opfylde forskrifterne i pkt. 7.2.3. nedenfor.
 6.2.12. For selepuder vurderes, om gjorde og låsetunge af en voksensele let kan føres gennem fastgøringspunkterne. Dette gælder navnlig for selepuder, der er bestemt til forsæderne i personbiler, idet disses seler kan have lange halvstive skafter. Det faste lukkebeslag må ikke kunne føres gennem selepudens fastgøringspunkter eller give mulighed for, at selen anbringes helt anderledes end på testvognen.
 6.2.13. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til flere børn, skal hvert fastholdelsessystem være helt uafhængigt hvad angår belastningsoverførsel og justering.
 6.2.14. Barnefastholdelsesanordninger, der indeholder oppustelige dele, skal være således konstrueret, at anvendelsesforholdene (tryk, temperatur, fugtighed) ikke påvirker deres evne til at opfylde forskrifterne i dette regulativ.
 7. SÆRLIGE FORSKRIFTER
 7.1. Forskrifter, der finder anvendelse på den samlede fastholdelsesanordning
 7.1.1. Korrosionsbestandighed
 7.1.1.1. En komplet barnefastholdelsesanordning, eller de af dens dele, der er påvirkelige af korrosion, underkastes den i pkt. 8.1.1. nedenfor beskrevne korrosionsprøve.
 7.1.1.2. Efter den i pkt. 8.1.1.1. og 8.1.1.2 foreskrevne korrosionsprøve må der hverken ses forandringer, som kan skade barnefastholdelsesanordningens gode funktion, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.
 7.1.2. Energioptagelse
 7.1.2.1. Til alle anordninger med ryglæn skal der være indvendige overflader, som defineret i bilag 18 til dette regulativ, bestående af materiale med en maksimal acceleration på mindre end 60 g, målt efter bilag 17 til dette regulativ. Dette krav gælder også de områder af kollisionsværn, som befinder sig i det område, som rammes af hovedet.
 7.1.3. Væltning
 7.1.3.1. Barnefastholdelsesanordningen afprøves som foreskrevet i pkt. 8.1.2.; attrappen må ikke falde ud af anordningen, og når prøvesædet anbringes på hovedet, må attrappens hoved ikke flyttes sig mere end 300 mm fra udgangsstillingen i lodret retning i forhold til prøvesædet.
 7.1.4. Dynamisk prøve
 7.1.4.1. Almindelige forhold
 Barnefastholdelsesanordningen underkastes dynamisk afprøvning efter bestemmelserne i pkt. 8.1.3. nedenfor.
 7.1.4.1.1. Barnefastholdelsesanordninger af kategori »universal«, »begrænset« og »semi-universal« afprøves på prøvevognen ved hjælp af det i pkt. 6 beskrevne prøvesæde og i overensstemmelse med pkt. 8.1.3.1.
 Barnefastholdelsesanordninger af kategori »køretøjsspecifik« afprøves med hver køretøjsmodel, som anordningen er bestemt for. Den tekniske tjeneste, der forestår afprøvningen, kan indskrænke antallet af afprøvede køretøjsmodeller,