text: gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering- aftale om visse aspekter af offentlige indkøb- aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde.2. Aftalen indgås for en første periode på syv år. Den forlænges på ubestemt tid, medmindre Fællesskabet eller Schweiz inden udløbet af den første periode giver den anden kontraherende part meddelelse om det modsatte. I tilfælde af en sådan meddelelse finder bestemmelserne i stk. 4 anvendelse.3. Fællesskabet eller Schweiz kan opsige denne aftale ved at give den anden kontraherende part meddelelse herom. I tilfælde af en sådan meddelelse finder stk. 4 anvendelse.4. Seks måneder efter modtagelsen den i stk. 2 omhandlede meddelelse om ikke-forlængelse eller den i stk. 3 omhandlede meddelelse om opsigelse finder de syv aftaler, der er nævnt i stk. 1, ikke længere anvendelse.Hecho en Luxemburgo, el veintiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve,en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico./Udfærdiget i Luxembourg, den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems,i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed./Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzigin zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, spanischer und schwedischer Sprache, wobei jeder dieser Wortlaute gleichermaßen verbindlich ist./ Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα,εις διπλούν στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική, και φινλανδική γλώσσα, κάθε κείμενο από τα οποία είναι αυθεντικό./Done at Luxembourg on the twenty-first day of June in the year one thousand and ninety-nine,and drawn up in duplicate in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic./Fait à Luxembourg, le vingt-et-une juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf,en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chacun de ces textes faisant également foi./Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove,in duplice copia, in lingua danese, finlandese, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede./Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig,in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek./Feito em Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove,em duplo exemplar nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo fé qualquer dos textos./Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäusenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksänkahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja kaikki teksti ovat yhtä todistusvoimaiset./Utfärdat i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionioi två exemplar på det danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språket, vilka samtliga texter är lika giltiga.Por la Comunidad Europea/For Det Europæiske Fællesskab/Für die Europäische Gemeinschaft/Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα/For the European Community/Pour la Communauté européenne/Per la


text: Comunità europea/Voor de Europese Gemeenschap/Pela Comunidade Europeia/Euroopan yhteisön puolesta/På Europeiska gemenskapens vägnar>PIC FILE= "L_2002114DA.010601.TIF">>PIC FILE= "L_2002114DA.010602.TIF">Por la Confederación SuizaFor Det Schweiziske EdsforbundFür der Schweizerischen EidgenossenschaftΓια την Ελβετική ΣυνομοσπονδίαFor the Swiss ConfederationPour la Confédération suissePer la Confederazione svizzeraVoor de Zwitserse BondsstaatPela Confederação SuíçaSveitsin valaliiton puolestaPå Schweiziska Edsförbundets vägnar>PIC FILE= "L_2002114DA.010701.TIF">>PIC FILE= "L_2002114DA.010702.TIF">LISTE OVER BILAG>TABELPOSITION>BILAG 1BESTEMMELSER, DER FINDER ANVENDELSEI henhold til artikel 52, stk. 6, i denne aftale anvender Schweiz lovbestemmelser, der svarer til nedenstående bestemmelser:Relevante bestemmelser i gældende fællesskabsret (acquis communautaire)Afdeling 1- Rådets direktiv 96/26/EF af 29. april 1996 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og international transport (EFT L 124 af 23.5.1996, s. 1), senest ændret ved direktiv 98/76/EF (EFT L 277 af 14.10.1998, s. 17).Afdeling 2- Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2135/98 (EFT L 274 af 9.10.1998, s. 1).- Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 1) eller tilsvarende regler i henhold til AETR-aftale med ændringer.- Rådets direktiv 88/599/EØF af 23. november 1988 om standardprocedurer for gennemførelse af forordning (EØF) nr. 3820/85 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport og af forordning (EØF) nr. 3821/85 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 325 af 29.11.1988, s. 55), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2135/98 (EFT L 274 af 9.10.1998, s. 1).- Rådets direktiv 76/914/EØF af 16. december 1976 om minimumsniveauet for uddannelse af visse førere af køretøjer i transport ad landevej (EFT L 357 af 29.12.1976, s. 36).Afdeling 3- Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59).- Rådets direktiv 96/96/EF af 20. december 1996 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 46 af 17.2.1997, s. 1).- Rådets direktiv 91/542/EF af 1. oktober 1991 om ændring af direktiv 88/77/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer (EFT L 295 af 25.10.1991, s. 1).- Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (EFT L 57 af 23.2.1992, s. 27).- Rådets direktiv 92/24/EØF af 31. marts 1992 om hastighedsbegrænsende anordninger eller lignende indbyggede hastighedsbegrænsende systemer for visse motorkøretøjsklasser (EFT L 129 af 14.5.1992, s. 154).- Rådets direktiv 92/97/EØF af 10. november 1992 om ændring af direktiv 70/157/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningssystemer for motordrevne køretøjer (EFT L 371 af 19.12.1992, s.

type: contracts

jurisdiction: EU


text: 1).- Rådets direktiv 94/55/EF af 21. november 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej (EFT L 319 af 12.12.1994, s. 7).- Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods ad vej (EFT L 249 af 17.10.1995, s. 35).- Rådets direktiv 96/35/EF af 3. juni 1996 om udpegelse af og faglige kvalifikationer for sikkerhedsrådgivere for transport med jernbane eller ad vej eller indre vandveje af farligt gods (EFT L 145 af 19.6.1996, s. 10).- Kommissionens direktiv 96/86/EF af 13. december 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 94/55/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej (EFT L 335 af 24.12.1996, s. 43).Afdeling 4- Rådets direktiv 95/18/EF af 19. juni 1995 om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder (EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70).- Rådets direktiv 95/19/EF af 19. juni 1995 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af infrastrukturafgifter (EFT L 143 af 27.6.1995, s. 75).- Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25).Afdeling 5- Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier (EFT L 316 af 31.10.1992, s. 19).- Rådets direktiv 96/49/EF af 23. juli 1996 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om jernbanebefordring af farligt gods (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 25).- Kommissionens direktiv 96/87/EF af 13. december 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 96/49/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om jernbanebefordring af farligt gods (EFT L 335 af 24.12.1996, s. 45).BILAG 2RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSE AF DE I ARTIKEL 8 FASTSATTE AFGIFTER1. Den schweiziske afgift for køretøjer, hvis faktiske totalvægt overstiger 28 tons, og som benytter den i artikel 8, stk. 2, omhandlede tilladelse, beløber sig til højst:- 180 CHF for kørsel i transit gennem schweizisk område;- 70 CHF for bilateral tur/returkørsel fra eller til schweizisk område.2. Den schweiziske afgift for køretøjer, der benytter den i artikel 8, stk. 3, omhandlede tilladelse, hvis faktiske totalvægt med last overstiger 34 tons, men ikke 40 tons, og som tilbagelægger en 300 km lang strækning gennem Alperne, vil beløbe sig til højst 252 CHF for et køretøj, der ikke opfylder EURO-normerne, 211 CHF for et køretøj, der opfylder EURO I-normen og 178 CHF for et køretøj, der mindst opfylder EURO II-normen. Afgiften anvendes efter retningslinjerne i artikel 40.3. Den schweiziske afgift for køretøjer, der benytter den i artikel 8, stk. 4, omhandlede tilladelse, hvis faktiske totalvægt med last overstiger 34 tons, men ikke 40 tons, og som kører på en 300 km lang strækning gennem Alperne, vil beløbe sig til 300 CHF for et køretøj, der ikke opfylder EURO-normer, 240 CHF for et køretøj, der opfylder EURO I-normen og 210 CHF for et køretøj, der mindst opfylder EURO II-normen. Afgiften anvendes efter retningslinjerne i artikel 40.BILAG 3>PIC FILE= "L_2002114DA.011302.TIF">>PIC FILE= "L_2002114DA.011401.TIF">BILAG 4TRANSPORTER, DER ER FRITAGET FOR ENHVER ORDNING MED TILLADELSER1. Transport af postforsendelser


text: som led i en offentlig tjenesteydelse.2. Transport af beskadigede køretøjer eller køretøjer, der er ude af drift.3. Transport af gods med motorkøretøjer, hvis tilladte totalvægt inklusive påhængskøretøjer ikke overstiger 6 tons, eller hvis tilladte nyttelast, inklusive påhængskøretøjers nyttelast, ikke overstiger 3,5 tons.4. Transport af gods med motorkøretøjer, såfremt nedenstående betingelser er opfyldt:a) det befordrede gods skal være virksomhedens ejendom eller være blevet solgt, købt, udlånt, udlejet eller lejet, fremstillet, udvundet, bearbejdet eller repareret af denne;b) transporten skal tjene til at bringe godset til virksomheden, bringe det bort fra virksomheden, flytte det enten inden for virksomhedens område eller uden for virksomhedens område til eget brug;c) motorkøretøjer, der anvendes til sådan transport, skal føres af virksomhedens eget personale;d) de køretøjer, der transporterer godset, skal tilhøre virksomheden eller være købt af denne på kredit eller være lejet, i sidstnævnte tilfælde forudsat at køretøjerne opfylder betingelserne i Rådets direktiv 84/647/EØF af 19. december 1984 om anvendelse af udlejningskøretøjer uden fører til godstransport ad landevej.Denne bestemmelse gælder ikke for anvendelse af et reservekøretøj i tilfælde, hvor det normalt anvendte køretøj er ude af drift for kortere tid;e) transporten må kun være en underordnet aktivitet i forhold til virksomhedens samlede aktiviteter.5. Transport af lægemidler, lægeligt apparatur og udstyr samt andre artikler, der er nødvendige i tilfælde af udrykning, særlig i tilfælde af naturkatastrofer.BILAG 5OVERSIGT OVER BESTEMMELSERNE I DE BILATERALE AFTALER, DER ER INDGÅET AF SCHWEIZ OG DE FORSKELLIGE EF-MEDLEMSSTATER OM TREKANTSTRANSPORT AF GODS AD LANDEVEJ>TABELPOSITION>Egentlig trekantstransport: Når køretøjet efter den sædvanlige ruteplan kører i transit gennem indregistreringslandet. F.eks. et schweizisk køretøj, der under en transport fra Tyskland til Italien kører i transit gennem Schweiz.Uegentlig trekantstransport: Når køretøjet ikke kører i transit gennem indregistreringslandet. F.eks. et schweizisk køretøj, som under en transport fra Tyskland til Italien kører i transit gennem Østrig.BILAG 6UNDTAGELSER FRA VÆGTGRÆNSEN OG FRA FORBUDDET MOD NAT- OG SØNDAGSKØRSELI. Undtagelse fra vægtgrænsen i den periode, der slutter den 31. december 2004For kørsel fra udlandet til det schweiziske grænseområde(1) (og omvendt) tillades der undtagelser, uden gebyr, for alt gods indtil en samlet vægt på 40 tons og for transport af 40 fods ISO containere i kombineret transport indtil 44 tons. Af vejbygningsårsager anvender visse toldsteder en lavere vægt.II. Andre undtagelser fra vægtgrænsenFor kørsel fra udlandet til et område hinsides det schweiziske grænseområde(2) (og omvendt) og for transit gennem Schweiz kan der for transport, der ikke er omfattet af artikel 8, også tillades en faktisk totalvægt med last, der er større end den i Schweiz tilladte totalvægt:a) for transport af udeleligt gods, når forskrifterne trods anvendelse af et passende køretøj ikke kan overholdesb) for overførsel eller anvendelse af specialkøretøjer, særlig arbejdskøretøjer, som på grund af den brug, de er bestemt til, ikke kan afpasses efter vægtforskrifternec) for transport af beskadigede køretøjer eller køretøjer, der skal bortslæbes i nødstilfælded) for transport af varer bestemt til proviantering af fly (catering)e) for de indledende og afsluttende vejstrækninger i forbindelse med kombineret transport, generelt inden for en radius af 30 km fra terminalen.III. Undtagelse fra forbuddet mod nat- og søndagskørselDer gælder


text: følgende undtagelser fra forbuddet mod søndags- og natkørsel:a) Uden særlig tilladelse- kørsel med henblik på førstehjælp i katastrofesituationer- kørsel med henblik på førstehjælp i tilfælde af driftsulykker, navnlig i offentlige transportvirksomheder og inden for luftfartb) Med særlig tilladelseFølgende godstransport, som i kraft af sin art kræver natkørsel og i velbegrundede tilfælde kørsel om søndagen:- transport af letfordærvelige landbrugsprodukter (f.eks. bær, frugt og grønsager, blomster (inkl. afskårne) og friskpresset frugtsaft) i hele kalenderåret- slagtesvin og slagtefjerkræ- frisk mælk og letfordærvelige mælkeprodukter- cirkusmateriel, et orkesters musikinstrumenter, teaterdekorationer osv.- dagblade omfattende redaktionelt stof og postbefordring som led i en offentlig servicevirksomhed.For at lette proceduren for udstedelse af tilladelser kan der udstedes tilladelser med en gyldighed på op til 12 måneder for et hvilket som helst antal kørsler, forudsat at kørslerne er af samme art.(1) Grænseområdet er defineret i bilag 4 til referatet af femte møde i Det Blandede Udvalg, der er oprettet i medfør af aftalen af 1992. Mødet fandt sted i Bruxelles den 2. april 1998. I almindelighed er der tale om et område inden for en radius på ti km målt fra toldstedet.(2) Grænseområdet er defineret i bilag 4 til referatet af femte møde i Det Blandede Udvalg, der er oprettet i medfør af aftalen af 1992. Mødet fandt sted i Bruxelles den 2. april 1998. I almindelighed er der tale om et område inden for en radius på ti km målt fra toldstedet.BILAG 7INTERNATIONAL PERSONBEFORDRING MED BUSArtikel 1DefinitionerI denne forordning anvendes følgende definitioner:1. Rutekørsel1.1. Ved rutekørsel forstås personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan ske ved forud fastsatte stoppesteder. Rutekørsel kan benyttes af alle, uanset om der eventuelt skal foretages reservation.Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at driftsvilkårene for kørslen tilpasses.1.2. Uanset hvem der organiserer befordringen, betragtes befordring af bestemte kategorier af passagerer, hvorved andre passagerer udelukkes, ligeledes som rutekørsel, såfremt den finder sted på de i nr. 1.1 anførte betingelser. Den pågældende befordring betegnes som "speciel rutekørsel".Speciel rutekørsel omfatter bl.a.:a) befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejdeb) befordring af skoleelever og studerende mellem bopæl og uddannelsesinstitutionc) befordring af militærpersonale og dets familie mellem oprindelsesstat og kaserneområde.Det forhold, at den specielle kørsel tilrettelægges efter brugernes varierende behov, ændrer ikke dens karakter af rutekørsel.1.3. Tilrettelæggelse af parallel eller midlertidig kørsel for samme passagerkreds som for den eksisterende rutekørsel samt den omstændighed, at den eksisterende rutekørsel foretages uden stop ved visse stoppesteder eller med stop ved yderligere stoppesteder, er underkastet de samme regler som den eksisterende rutekørsel.2. Lejlighedsvis kørsel2.1. Ved lejlighedsvis kørsel forstås kørsel, der ikke svarer til definitionen af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, og som bl.a. er karakteriseret ved, at det er grupper, der er organiseret på initiativ af en ordregiver eller af transportvirksomheden selv, der befordres.Udførelse af parallel eller midlertidig kørsel, der kan sammenlignes med eksisterende rutekørsel, og som tager sigte på samme passagerkreds, kræver tilladelse efter proceduren i afdeling I.2.2. Kørsel som omhandlet i nærværende nr. 2 mister ikke sin karakter af lejlighedsvis kørsel, fordi den foretages med en vis regelmæssighed.2.3. Lejlighedsvis


text: kørsel kan udføres af en gruppe transportvirksomheder, der handler på samme ordregivers vegne.Disse transportvirksomheders navne samt i givet fald tilslutningspunkterne undervejs meddeles til vedkommende EF-medlemsstaters samt Schweiz' kompetente myndigheder efter nærmere regler, der fastsættes af Det Blandede Udvalg.3. Personbefordring for egen regningVed personbefordring for egen regning forstås personbefordring, som en fysisk eller juridisk person udfører uden gevinst for øje og i ikke-erhvervsmæssigt øjemed, forudsat- at personbefordringen kun udgør en biaktivitet for denne fysiske eller juridiske person- at de benyttede køretøjer er denne fysiske eller juridiske persons ejendom, er købt på afbetaling af denne eller er omfattet af en langvarig leasingaftale og føres af et medlem af denne fysiske eller juridiske persons personale eller af den fysiske person selv.Afdeling IRUTEKØRSEL, DER KRÆVER TILLADELSEArtikel 2Tilladelsens art1. Tilladelsen udstedes i transportvirksomhedens navn og kan ikke overdrages. Den virksomhed, der har fået tilladelsen, kan dog med den i dette bilags artikel 3, stk. 1, nævnte myndigheds samtykke udføre befordringen gennem en underleverandør. I så fald angives navnet på sidstnævnte virksomhed og dennes rolle som underleverandør på tilladelsen. Underleverandøren skal opfylde kravene i aftalens artikel 17.Udføres rutekørsel af flere virksomheder i forening, udstedes tilladelsen i alle de deltagende virksomheders navn. Tilladelsen udleveres til den ledende virksomhed med kopi til de øvrige virksomheder. Navnene på samtlige virksomheder angives på tilladelsen.2. Tilladelserne gælder højst fem år.3. Tilladelserne skal indeholde følgende oplysninger:a) kørslens artb) ruten, navnlig afgangs- og bestemmelsesstedc) tilladelsens gyldighedsperioded) stoppesteder og køreplaner.4. Tilladelserne skal svare til den model, der er fastsat i forordning (EF) nr. 2121/98(1).5. Tilladelsen giver transportvirksomheden eller -virksomhederne ret til at udføre rutekørsel på de kontraherende parters område.6. En rutekørselsvirksomhed kan midlertidigt og i særlige situationer benytte ekstra køretøjer.Transportvirksomheden skal i så fald påse, at følgende dokumenter befinder sig i køretøjet:- en kopi af tilladelsen til at udføre rutekørsel- en kopi af den aftale, der er indgået mellem rutekørselsvirksomheden og den virksomhed, der stiller ekstra køretøjer til rådighed, eller et tilsvarende dokument- en bekræftet kopi af den EF-tilladelse for EF-transportvirksomheder eller af den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder, der er udstedt til rutekørselsvirksomheden.Artikel 3Indgivelse af ansøgning om tilladelse1. Ansøgninger om tilladelse indgives af EF-transportvirksomheder i overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EØF) nr. 684/92 som ændret ved forordning (EF) nr. 11/98 og af schweiziske transportvirksomheder i overensstemmelse med kapitel 5 i bekendtgørelse af 25. november 1998 om koncession på personbefordring (OCTV)(2). For kørsel, hvortil der ikke kræves tilladelse i Schweiz, men kun i Fællesskabet, indgiver de schweiziske transportvirksomheder ansøgninger om tilladelse til de kompetente schweiziske myndigheder, såfremt afgangsstedet for kørslen er beliggende i Schweiz2. Ansøgningerne skal svare til den i forordning (EF) nr. 2121/98 fastsatte model.3. Ansøgeren giver til støtte for sin ansøgning om tilladelse alle yderligere oplysninger, som han skønner relevante, eller som den tilladelsesudstedende myndighed anmoder om, herunder bl.a. en driftsplan, således at det kan kontrolleres, at bestemmelserne om køre- og hviletid overholdes, samt en kopi af den EF-tilladelse til international personbefordring for fremmed regning for EF-transportvirksomheder eller den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder, der er udstedt til rutekørselsvirksomheden.Artikel


text: 4Procedure for udstedelse af tilladelse1. Tilladelsen udstedes efter aftale med de kompetente myndigheder hos de kontraherende parter, på hvis område passagerer tages op eller sættes af. Den tilladelsesudstedende myndighed sender de nævnte myndigheder - og de kompetente myndigheder i de EF-medlemsstater, hvis område gennemkøres, uden at passagerer tages op eller sættes af - en kopi af ansøgningen samt af eventuelle andre relevante dokumenter og anfører sin egen vurdering.2. De kompetente myndigheder i Schweiz og EF-medlemsstaterne, der er blevet anmodet om at give deres samtykke, meddeler den tilladelsesudstedende myndighed deres afgørelse i løbet af to måneder. Denne frist løber fra den dato for modtagelse af anmodningen om en udtalelse, som er anført i modtagelsesbeviset. Har den tilladelsesudstedende myndighed ikke modtaget svar inden for nævnte frist, anses de pågældende myndigheder for at have givet deres samtykke, hvorefter den tilladelsesudstedende myndighed udsteder tilladelsen.3. Den tilladelsesudstedende myndighed træffer afgørelse om ansøgningen inden fire måneder efter datoen for transportvirksomhedens indgivelse af ansøgningen, jf. dog stk. 7 og 8.4. Tilladelse gives, medmindre:a) ansøgeren ikke er i stand til at udføre den kørsel, der ansøges om tilladelse til, med køretøjer, han råder helt overb) ansøgeren tidligere har overtrådt nationale eller internationale regler om vejtransport, herunder navnlig betingelser og krav i forbindelse med en tilladelse til at udføre international personbefordring, eller har begået alvorlige overtrædelser af bestemmelserne om trafiksikkerhed, især vedrørende køretøjsstandarder og førernes køre- og hviletidc) betingelserne for udstedelse af tilladelse ikke er opfyldt i forbindelse med en ansøgning om fornyelse af en tilladelsed) det påvises, at den kørsel, der ansøges om tilladelse til, direkte vil kunne true en virksomhed, der udfører rutekørsel, som der allerede er givet tilladelse til, bortset fra det tilfælde, hvor den pågældende rutekørsel kun udføres af en enkelt transportvirksomhed eller gruppe af transportvirksomhedere) det viser sig, at der kun ansøges om tilladelse til at udføre de mest indbringende af de kørselsformer, der findes på de pågældende forbindelserf) en medlemsstat på grundlag af en detaljeret analyse fastslår, at den pågældende kørsel i alvorlig grad vil true levedygtigheden af tilsvarende jernbanekørsel på de pågældende direkte forbindelser. Enhver afgørelse i henhold til denne bestemmelse skal meddeles de pågældende transportvirksomheder med en begrundelse.Fra den 1. januar 2000 kan en kontraherende parts kompetente myndighed, såfremt en eksisterende international buskørsel i alvorlig grad truer levedygtigheden af en tilsvarende jernbanekørsel på de pågældende direkte forbindelser, med Det Blandede Udvalgs godkendelse suspendere eller inddrage tilladelsen til den internationale buskørsel med seks måneders varsel til transportvirksomheden.Den omstændighed, at en transportvirksomhed tilbyder priser, der er lavere end de priser, som andre vejtransportvirksomheder tilbyder, eller den omstændighed, at andre vejtransportvirksomheder allerede udfører kørsel på den pågældende forbindelse, kan ikke i sig selv begrunde, at ansøgningen afslås.5. Den tilladelsesudstedende myndighed kan kun afslå ansøgninger af grunde, der er forenelige med denne aftale.6. Lykkes det ikke at indgå den i stk. 1 nævnte aftale, kan sagen forelægges for Det Blandede Udvalg.7. Det Blandede Udvalg træffer så hurtigt som muligt en afgørelse, som får virkning 30 dage efter, at den er meddelt Schweiz og de berørte


text: EF-medlemsstater.8. Når proceduren i denne artikel er afsluttet, giver den tilladelsesudstedende myndighed alle de i stk. 1 nævnte myndigheder meddelelse herom og sender dem eventuelt en kopi af tilladelsen.Artikel 5Udstedelse og fornyelse af tilladelse1. Når proceduren i dette bilags artikel 4 er afsluttet, giver den tilladelsesudstedende myndighed tilladelse eller afslår ansøgningen formelt.2. Afslag på en ansøgning skal begrundes. Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne har mulighed for at forsvare deres interesser, hvis deres ansøgning afslås.3. Artikel 4 finder tilsvarende anvendelse på ansøgninger om fornyelse af en tilladelse eller om ændring af de betingelser, hvorunder den pågældende kørsel skal udføres.I tilfælde af en mindre ændring af betingelserne for kørslen, navnlig tilpasning af intervaller, takster og køreplan, er det tilstrækkeligt, at den tilladelsesudstedende myndighed meddeler den anden kontraherende parts kompetente myndigheder disse oplysninger.Artikel 6Tilladelsens ophørProceduren i forbindelse med tilladelsens ophør svarer til bestemmelserne i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 684/92 og artikel 44 i OCTV.Artikel 7Transportvirksomhedernes forpligtelser1. En transportvirksomhed, der udfører rutekørsel, skal, undtagen i tilfælde af force majeure og indtil tilladelsesperiodens udløb, træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at befordringen opfylder kravene med hensyn til kontinuitet, regelmæssighed og kapacitet samt de øvrige vilkår, som er fastsat af den kompetente myndighed i overensstemmelse med dette bilags artikel 2, stk. 3.2. Transportvirksomheden skal bekendtgøre rute, stoppesteder, køreplan, takster og øvrige vilkår for driften, i det omfang disse ikke er fastsat i lovgivningen, således at oplysningerne er let tilgængelige for alle brugere.3. Schweiz og de berørte EF-medlemsstater kan efter fælles overenskomst og efter aftale med tilladelsens indehaver ændre vilkårene for driften af en rute.Afdeling IILEJLIGHEDSVIS KØRSEL OG ANDEN KØRSEL, DER IKKE KRÆVER TILLADELSEArtikel 8Kontroldokument1. De former for kørsel, der er nævnt i aftalens artikel 18, stk. 1, finder sted i henhold til et kontroldokument (kørselsblad).2. Transportvirksomheder, der udfører lejlighedsvis kørsel, skal udfylde et kørselsblad inden hver tur.3. Kørselsbladshæfterne udleveres af de kompetente myndigheder i Schweiz og i den EF-medlemsstat, hvor transportvirksomheden har hjemsted, eller af et andet af disse myndigheder udpeget organ.4. Modellen for kontroldokumentet samt de nærmere bestemmelser for anvendelsen af dette dokument er fastsat i forordning (EF) nr. 2121/98.Artikel 9AttesterDe i aftalens artikel 18, stk. 6, fastsatte attester udstedes af den kompetente myndighed i Schweiz eller i den EF-medlemsstat, hvor køretøjet er indregistreret.Attesterne skal svare til den model, der er fastsat i forordning (EF) nr. 2121/98.Afdeling IIIKONTROL OG SANKTIONERArtikel 10Rejsehjemmel1. Passagerer, som benytter rutekørsel, med undtagelse af speciel rutekørsel, skal under hele turen medføre en individuel eller kollektiv rejsehjemmel med angivelse af:- afgangs- og bestemmelsessted, og i givet fald om der er tale om en returbillet- rejsehjemlens gyldighedsperiode- takst2. Den i stk. 1 omhandlede rejsehjemmel forevises på forlangende for enhver hertil bemyndiget kontrollør.Artikel 11Kontrol under befordringen og i virksomhederne1. Ved befordring for fremmed regning skal den bekræftede kopi af EF-tilladelsen for EF-transportvirksomheder eller den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder samt, afhængig af kørslens art, tilladelsen (eller en bekræftet kopi af denne) eller kørselsbladet medføres i køretøjet og forevises på forlangende for enhver bemyndiget kontrollør.Ved befordring for egen regning skal attesten (eller


text: en bekræftet kopi af denne) medføres i køretøjet og forevises på forlangende for enhver bemyndiget kontrollør.I de i aftalens artikel 18, stk. 2, nævnte tilfælde erstatter kontrakten eller en bekræftet kopi heraf kontroldokumentet.2. Transportvirksomheder, der udfører international personbefordring med bus, skal tillade kontrol med henblik på at sikre, at driften udføres forskriftsmæssigt, særlig med hensyn til køre- og hviletider.Artikel 12Gensidig assistance1. De kontraherende parters kompetente myndigheder giver på anmodning hinanden enhver relevant oplysning, de er i besiddelse af, om:- overtrædelser af denne aftale og af andre regler om international personbefordring med bus, begået på deres eget område af en transportvirksomhed fra en anden kontraherende part, samt om iværksatte sanktioner- sanktioner, der er iværksat over for egne transportvirksomheder for overtrædelser begået på den anden kontraherende parts område.2. De kompetente myndigheder hos den kontraherende part, hvor transportvirksomheden har hjemsted, inddrager EF-tilladelsen eller den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder, hvis indehaveren:- ikke længere opfylder betingelserne i aftalens artikel 17, stk. 1- har givet urigtige oplysninger i forbindelse med udstedelsen af EF-tilladelsen eller den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder.3. Den tilladelsesudstedende myndighed inddrager tilladelsen, hvis indehaveren ikke længere opfylder de betingelser, der har været bestemmende for udstedelsen af tilladelsen i medfør af denne aftale, og navnlig hvis de kompetente myndigheder hos den kontraherende part, hvor transportvirksomheden har hjemsted, fremsætter anmodning herom. Den tilladelsesudstedende myndighed underretter omgående de kompetente myndigheder hos den anden kontraherende part herom.4. Ved en alvorlig overtrædelse eller gentagne tilfælde af mindre overtrædelser af bestemmelserne om personbefordring og trafiksikkerhed, navnlig for så vidt angår køretøjsstandarder og førernes køre- og hviletid samt udførelse uden tilladelse af parallel eller midlertidig kørsel, jf. artikel 1, nr. 2.1, kan de kompetente myndigheder hos den kontraherende part, hvor den transportvirksomhed, der har begået overtrædelsen, har hjemsted, bl.a. tage skridt til inddragelse af EF-tilladelsen eller den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder eller midlertidig og/eller delvis inddragelse af de bekræftede kopier af EF-tilladelsen eller den tilsvarende schweiziske tilladelse for schweiziske transportvirksomheder.Hvilke sanktioner der anvendes, afhænger af, hvor grov en overtrædelse indehaveren af en EF-tilladelse eller en tilsvarende schweizisk tilladelse for schweiziske transportvirksomheder har begået, og af, hvor mange bekræftede kopier indehaveren har vedrørende international personbefordring.(1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2121/98 af 2. oktober 1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 og (EF) nr. 12/98 hvad angår transportdokumenter vedrørende personbefordring med bus, offentliggjort i EFT L 268 af 3.10.1998, s. 10.(2) RS/SR/744.11.BILAG 8OVERSIGT OVER BESTEMMELSERNE I DE BILATERALE AFTALER, DER ER INDGÅET AF SCHWEIZ OG DE FORSKELLIGE EF-MEDLEMSSTATER OM TILLADELSE TIL AT UDFØRE PERSONBEFORDRING AD LANDEVEJ I FORM AF TREKANTSTRANSPORT>TABELPOSITION>BILAG 9VEDRØRENDE KVALITETEN AF JERNBANETRANSPORTYDELSER OG KOMBINEREDE TRANSPORTYDELSERSåfremt Schweiz ønsker at træffe beskyttelsesforanstaltninger i henhold til aftalens artikel 46, skal følgende betingelser være opfyldt:1. Gennemsnitsprisen for jernbanetransporten eller den kombinerede transport gennem Schweiz må ikke være højere end omkostningerne for et køretøj med en tilladt totalvægt på 40 tons, der kører på en 300 km lang strækning gennem Alperne. Særlig gennemsnitsprisen for den ledsagede kombinerede transport ("rullende vej") må ikke være højere end omkostningerne ved vejtransport


text: (vejafgifter og variable omkostninger).2. Schweiz skal have truffet foranstaltninger til styrkelse af konkurrenceevnen for kombineret transport og godstransport med jernbane gennem Schweiz.3. De parametre, der anvendes ved vurderingen af konkurrenceevnen for godstransport med jernbane og kombineret transport, skal omfatte mindst:- overensstemmelsen mellem køreplaner og hastighed og brugernes behov- ansvars- og garantiniveauet- opfyldelsen af kvalitetsforpligtelserne i forbindelse med ydelsen og godtgørelserne til brugerne i tilfælde af, at de schweiziske transportvirksomheder ikke opfylder disse forpligtelser- reservationsbetingelserne.BILAG 10RETNINGSLINJER FOR ANVENDELSEN AF AFGIFTERNE I ARTIKEL 40De i artikel 40 fastsatte afgifter anvendes efter følgende retningslinjer, jf. dog bestemmelserne i artikel 40, stk. 3, litra b og stk. 5:a) for transport på en schweizisk strækning, der er kortere eller længere end 300 km, ændres afgifterne forholdsmæssigt for at tage hensyn til den strækning, der faktisk er tilbagelagt i Schweiz.b) afgifterne fastsættes i forhold til køretøjets vægtkategori.SkutaktDe befuldmægtigede for DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB,på den ene side, ogfor DET SCHWEIZISKE FORBUNDpå den anden sideforsamlet i Luxembourg den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems med henblik på undertegnelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om godstransport og personbefordring med jernbane og ad landevej har vedtaget følgende fælles erklæringer, der er knyttet til denne slutakt:- Fælles erklæring om artikel 38, stk. 6- Fælles erklæring om fremtidige tillægsforhandlingerDe har ligeledes taget følgende erklæringer, der er knyttet til slutakten, til efterretning:- Erklæring om Schweiz' deltagelse i udvalg- Erklæring fra Schweiz om udnyttelsen af kontingenterne (40 t)- Erklæring fra Det Europæiske Fællesskab om udnyttelsen af kontingenterne (40 t)- Erklæring fra Schweiz om artikel 40, stk. 4- Erklæring fra Schweiz om lettelse af toldprocedurerne (artikel 43, stk. 1)Hecho en Luxemburgo, el ventiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve.Udfærdiget i Luxembourg den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems.Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzig.Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα.Done at Luxembourg on the twenty-first day of June in the year one thousand nine hundred and ninety-nine.Fait à Luxembourg, le vingt-et-un juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf.Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove.Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig.Feito em Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove.Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäisenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän.Som skedde i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionio.Por la Comunidad Europea/For Det Europæiske Fællesskab/Für die Europäische Gemeinschaft/Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα/For the European Community/Pour la Communauté européenne/Per la Comunità europea/Voor de Europese Gemeenschap/Pela Comunidade Europeia/Euroopan yhteisön puolesta/På Europeiska gemenskapens vägnar>PIC FILE= "L_2002114DA.012901.TIF">>PIC FILE= "L_2002114DA.012902.TIF">Por la Confederación SuizaFor Det Schweiziske EdsforbundFür der Schweizerischen EidgenossenschaftΓια την Ελβετική ΣυνομοσπονδίαFor the Swiss ConfederationPour la Confédération suissePer la Confederazione svizzeraVoor de Zwitserse BondsstaatPela Confederação SuíçaSveitsin valaliiton puolestaPå Schweiziska Edsförbundets vägnar>PIC FILE= "L_2002114DA.012903.TIF">>PIC FILE= "L_2002114DA.012904.TIF">FÆLLES ERKLÆRINGom artikel 38, stk. 6De kontraherende parter erklærer, at bestemmelserne i artikel 38, stk. 6, ikke berører anvendel-sen inden for det schweiziske forbundssystem af instrumenterne for finansiel udligning inden for forbundsstaten.FÆLLES ERKLÆRINGom fremtidige tillægsforhandlingerDet Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund erklærer, at de agter at indlede forhandlinger om indgåelse af aftaler på områder af fælles interesse, f.eks.


text: vedrørende ajourføring af protokol 2 til frihandelsoverenskomsten af 1972, Schweiz' deltagelse i visse fællesskabsprogrammer vedrørende erhvervsuddannelse, ungdomsanliggender, medierne, statistikker og miljø. Der skal hurtigt efter afslutningen af de aktuelle bilaterale forhandlinger træffes forberedelser til sådanne forhandlinger.ERKLÆRINGom Schweiz' deltagelse i udvalgRådet har vedtaget, at repræsentanterne for Schweiz deltager som observatører i forbindelse med de punkter, der vedrører dem, i møderne i følgende udvalg og ekspertgrupper:- Forskningsprogramudvalgene, herunder Udvalget for Videnskabelig og Teknisk Forskning (CREST)- Den administrative kommission for vandrende arbejdstageres sociale sikring- Gruppen til koordinering af den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser for videregående uddannelser- De rådgivende udvalg for luftruter og for anvendelse af konkurrencereglerne på lufttransportområdet.De schweiziske repræsentanter er ikke til stede under afstemninger.Hvad angår de andre udvalg, som beskæftiger sig med områder, der er omfattet af disse aftaler, og på hvilke Schweiz enten har overtaget Fællesskabets regelværk eller anvender det tilsvarende, vil Kommissionen høre de schweiziske eksperter efter fremgangsmåden i artikel 100 i EØS-aftalen.ERKLÆRING FRA SCHWEIZom udnyttelsen af kontingenterne (40 t)Schweiz erklærer, at maksimalt 50 % af de kontingenter, der er omhandlet i artikel 8 i aftalen, hvad angår schweiziske køretøjer af en faktisk totalvægt på højst 40 t, vil blive benyttet til at foretage transport i forbindelse med import, eksport og transit.ERKLÆRING FRA DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABom udnyttelsen af kontingenterne (40 t)Fællesskabet erklærer, at det ifølge de foreliggende skøn forventer, at ca. 50 % af dets kontingent i henhold til artikel 8, vil blive benyttet til bilaterale transportoperationer.ERKLÆRING FRA SCHWEIZom artikel 40, stk. 4Schweiz erklærer med hensyn til anvendelsen af de afgifter, der er omhandlet i artikel 40, stk. 4, i aftalen, at det vil fastsætte de faktiske afgifter, der skal gælde indtil åbningen af den første basistunnel eller den 1. januar 2008, afhængigt af, hvilket tidspunkt falder først, på et niveau under det maksimumsbeløb, der tillades efter denne bestemmelse. Schweiz agter ifølge den aktuelle planlægning at fastsætte beløbet i 2005, 2006 og 2007 til 292,50 CHF i gennemsnit og 350 CHF som et maksimum.ERKLÆRING FRA SCHWEIZom lettelse af toldprocedurerne (artikel 43, stk. 1)For at lette fortoldning ved vejgrænseovergangssteder mellem Europæiske Unionen og Schweiz har Schweiz tilsluttet sig følgende foranstaltninger, som i første række skal vedtages i løbet af 1999 i Det Blandede Udvalg, der er nedsat ved aftalen af 1992:- i samarbejde med nabolandenes toldsteder at sikre, at toldstederne ved de større grænseovergangssteder er åbne tilstrækkeligt længe til, at lastbiler kan påbegynde deres kørsel gennem Schweiz, så snart forbuddet mod natkørsel ophører, eller fortsætte deres kørsel, indtil forbuddet begynder. Der kan om nødvendigt opkræves en ekstra afgift, der afspejler de ekstra udgifter. Afgiften bør dog ikke overstige 85 CHF- inden den 1. januar 2000 i samarbejde med nabolandenes toldmyndigheder at nå til og siden garantere en fortoldningsstid for lastbiler på 30 minutter ved hvert grænseovergangssted mellem Schweiz og Europæiske Unionen (beregnet fra indpassagen ved det første toldsted til udpassagen ved det andet).Underretning om ikrafttrædelsen af syv aftaler med Det Schweiziske Forbund inden for sektorerne fri bevægelighed for personer, luft- og landtransport, offentlige indkøb, videnskabeligt og teknisk samarbejde, gensidig anerkendelse


text: af overensstemmelsesvurdering og handel med landbrugsprodukterDen 17. april 2002 blev der givet endelige notifikation af afslutningen af de procedurer, der er nødvendige, for at de syv aftaler i følgende sektorer kan træde i kraft: fri bevægelighed for personer, luft- og landtransport, offentlige indkøb, videnskabeligt og teknisk samarbejde, gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering og handel med landbrugsprodukter mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side, som blev undertegnet den 21. juni 1999 i Luxembourg; alle disse aftaler træder derfor i kraft samtidig den 1. juni 2002.


text:
 29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 97/21
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulativ nr. 129 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af forbedrede barnefastholdelsesanordninger til motorkøretøjer (ECRS)
 Omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 2 til den oprindelige udgave af regulativet - ikrafttrædelsesdato: 10. juni 2014
 INDHOLDSFORTEGNELSE
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Mærkning
 5.
 Godkendelse
 6.
 Almindelige forskrifter
 7.
 Prøvninger
 8.
 Prøvningsrapporter for typegodkendelse og produktionsgodkendelse
 9.
 Produktionsgodkendelse
 10.
 Produktionens overensstemmelse og rutineprøvninger
 11.
 Ændringer og udvidelse af godkendelsen af en barnefastholdelsesanordning
 12.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 13.
 Endeligt ophør af produktionen
 14.
 Oplysninger til brugerne
 15.
 Navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningen, og på de typegodkendende myndigheder
 BILAG
 1
 Meddelelse
 2
 Udformning af godkendelsesmærket
 3
 Opstilling af apparatur til prøvning for modstandsdygtighed mod støv
 4
 Korrosionsprøvning
 5
 Prøvning af slid og glidning
 6
 Beskrivelse af prøvevognen
 7
 Kurve over vognens deceleration eller acceleration som funktion af tiden
 8
 Beskrivelse af prøvedukker
 9
 Prøvning af frontalsammenstød mod barriere
 10
 Fremgangsmåde ved prøvning med påkørsel bagfra
 11
 Typegodkendelsesordning (rutediagram ISO 9002:2000)
 12
 Kontrol med produktionens overensstemmelse
 13
 Prøvning af energioptagende materiale
 14
 Metode til fastlæggelse af anslagsområdet for hovedet for anordninger med ryglæn og for bagudvendende anordninger, med fastlæggelse af sidefløjenes mindstestørrelse
 15
 Beskrivelse af konditioneringen af justeringsanordninger monteret direkte på barnefastholdelsesanordninger
 16
 Anordning til styrkeprøvning af typisk lukkebeslag
 17
 Bestemmelse af belastningsindeks
 18
 Barnefastholdelsesanordningers (i-Size) geometriske dimensioner
 19
 Vurderingsvolumen for "i-Size"-støtteben og støttefod
 20
 Minimumsliste over dokumenter, der kræves med henblik på godkendelse
 21
 Anordninger til kraftpåføring
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette regulativ finder (i fase 1) anvendelse på universelle Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele (i-Size) og køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer.
 2. DEFINITIONER
 I dette regulativ forstås ved:
 2.1. "barnefastholdelsesanordning" (CRS): en anordning, hvori et barn kan placeres i siddende eller rygliggende stilling. Den er konstrueret med henblik på at nedsætte skadesrisikoen for brugeren i tilfælde af en pludselig deceleration af køretøjet ved at begrænse bevægelsesmuligheden for brugerens krop
 2.2. "type barnefastholdelsesanordning": barnefastholdelsesanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:
 Den kategori, i hvilken fastholdelsesanordningen er typegodkendt.
 Barnefastholdelsesanordningens udformning, materiale og konstruktion.
 Konvertible eller modulopbyggede barnefastholdelsesanordninger anses for ikke at afvige med hensyn til deres konstruktion, materiale og udførelse
 2.3. "i-Size" (Isofix-barnefastholdelsesanordninger med integreret sele i kategorien "universal"): en kategori barnefastholdelsesanordning til brug på alle i-Size-siddepladser i et køretøj som defineret og godkendt i henhold til regulativ nr. 14 og 16
 2.4. "integreret": er en klasse barnefastholdelsesanordning, i hvilken barnet udelukkende fastholdes ved hjælp af komponenter, som udgør barnefastholdelsesanordningen (f.eks. fastspændingssele, værn osv.) og ikke ved hjælp af midler, der er forbundet direkte til køretøjet (f.eks. sikkerhedsselen)
 2.5. "Isofix": et system, der giver mulighed for at forbinde en


text:
barnefastholdelsesanordning til et køretøj. Det benytter to forankringer i køretøjet, to tilsvarende faste beslag på barnefastholdelsesanordningen og har et system, som kan begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation. Alle tre køretøjsforankringer skal godkendes i henhold til regulativ nr. 14
 2.6. "universelt Isofix": et Isofix-system med enten en topstrop eller et støtteben til at begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation, som er fastgjort til eller understøttet af det pågældende køretøj
 2.7. "køretøjsspecifikt Isofix": en kategori barnefastholdelsesanordning, der forbindes med specifikke køretøjstyper. Alle køretøjsforankringer skal godkendes i henhold til regulativ nr. 14. Det betegner også barnefastholdelsesanordninger, der anvender instrumentbrættet som kontaktzone
 2.8. "størrelse" (Size): angiver den barnehøjde, som barnefastholdelsesanordningen er konstrueret og godkendt til. Barnefastholdelsesanordninger kan dække alle størrelser, forudsat at alle krav er opfyldt
 2.9. "retning": angiver den retning, som barnefastholdelsesanordningen er godkendt til. Der skelnes mellem følgende retninger:
 a)
 fremadvendende midler, som vender i køretøjets normale kørselsretning
 b)
 bagudvendende midler, som vender modsat køretøjets normale kørselsretning
 c)
 sidevendende midler, som vender vinkelret i forhold til køretøjets normale kørselsretning
 2.10. "fastholdelsesanordning til særlige behov": en barnefastholdelsesanordning bestemt til børn med særlige behov som følge af fysisk eller mentalt handicap; sådanne anordninger kan specielt give mulighed for supplerende fastspændingsanordninger til enhver legemsdel, men skal som minimum omfatte de primære fastholdelsesmidler i henhold til dette regulativ
 2.11. "Isofix-forankringssystem": et system bestående af to nedre Isofix-forankringer, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14, og som er konstrueret til fastgørelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning sammen med en antirotationsanordning
 2.11.1. "nedre Isofix-forankring": en stiv, rund horisontal stang med en diameter på 6 mm, der stikker ud fra køretøjets eller sædets konstruktion til fastgørelse og fastholdelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning ved hjælp af Isfofix-beslag
 2.11.2. "Isofix-beslag": en af de to forbindelser, der opfylder forskrifterne i dette regulativs punkt 6.3.3, og som stikker ud fra Isofix-barnefastholdelsesanordningens konstruktion og er kompatibelt med en nedre Isofix-forankring
 2.12. "antirotationsanordning": en anordning, der er beregnet til at begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation ved en køretøjskollision, og som består af:
 a)
 en topstropgjorde eller
 b)
 et støtteben,
 der opfylder forskrifterne i dette regulativ og er monteret på et Isofix-forankringssystem og Isofix-topstropforankringer eller på en kontaktflade på køretøjsbunden, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14.
 En "antirotationsanordning" til en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning kan omfatte et topstrop, et støtteben eller et andet rotationsbegrænsende middel
 2.13. "Isofix-topstropgjord": en gjord (eller tilsvarende), der går ud fra toppen af Isofix-barnefastholdelsesanordningen og til Isofix-topstropforankringen, og som er forsynet med en justeringsanordning, en spændingsudløsende anordning og en Isofix-topstropkonnektor
 2.13.1. "Isofix-topstrop-forankring": en anordning, der opfylder forskrifterne i regulativ nr. 14, som f.eks. en stang, der er placeret i en nærmere bestemt zone og er beregnet til fastgørelse af en Isofix-topstropkonnektor og overføre fastholdelseskraften til køretøjets stel
 2.13.2. "Isofix-topstropkonnektor": en anordning beregnet til fastgørelse til en Isofix-topstropforankring
 2.13.3. "Isofix-topstropkrog": en Isofix-topstropforbindelse, der typisk anvendes til at fastgøre en Isofix-topstrop til en Isofix-topstropsforankring som defineret i figur 3 i regulativ nr. 14
 2.13.4. "Isofix-topstropbeslag": en anordning til fastgørelse af Isofix-topstropgjorden til Isofix-barnefastholdelsesanordningen
 2.14. "spændingsudløsningsanordning": et system, som gøre det muligt at udløse den anordning, som justerer og fastholder tilspændingen af Isofix-topstropgjorden
 2.15. "støtteben": en


text:
antirotationsanordning permanent fastgjort til en barnefastholdelsesanordning, der skaber en rute for kompressionsbelastningen mellem barnefastholdelsesanordningen og køretøjets stel. Et støtteben skal kunne justeres i længden (retning Z) og kan desuden være justerbart i andre retninger
 2.15.1. "støttebensfod": en eller flere del(e) af støttebenet i barnefastholdelsesanordningen, som konstruktionsmæssigt er bestemt til at gå i indgreb med køretøjsbundens kontaktflade og beregnet til at overføre belastningen fra støttebenet til køretøjets stel ved et frontalt sammenstød
 2.15.2. "støttebensfodens kontakflade": den del af støttebensfodens overflade, som er i fysisk kontakt med køretøjsbundens kontaktflade og beregnet til at fordele belastningerne i hele køretøjets stel
 2.15.3. "støttebensfodens vurderingsvolumen": beskriver en rumlig volumen, som både betegner støttebensfodens bevægelsesgrad og -begrænsning. Det svarer til støttebensfodens vurderingsvolumen for køretøjer som defineret i bilag 10 til regulativ nr. 14
 2.15.4. "vurderingsvolumen for støttebenets dimensioner": en volumen, der definerer et støttebens maksimale dimensioner svarende til vurderingsvolumen for montering af støttebenet i køretøjer som defineret i bilag 17 til regulativ nr. 16, som sikrer dimensionsmæssig montering af et støtteben til en i-Size-barnefastholdelsesanordning på en i-Size-siddeplads i køretøjet
 2.16. "barnefastholdelsesfiksturens hældningsvinkel (CRF pitch angle)": vinklen mellem fiksturens underside (ISO/F2 (B)) som defineret i regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2, figur 2) og køretøjets vandrette Z-plan som defineret i regulativ nr. 14 (bilag 4, tillæg 2), når fiksturen er monteret i køretøjet som angivet i regulativ nr. 16 (bilag 17, tillæg 2)
 2.17. "køretøjets sædefikstur (VSF)": en fikstur i overensstemmelse med de Isofix-størrelsesklasser, der er fastlagt i figur 1 til 6 i tillæg 2 til bilag 17 til regulativ nr. 16, som af en fabrikant af barnefastholdelsesanordninger bruges til at bestemme de passende dimensioner af en Isofix-barnefastholdelsesanordning og placeringen af dennes Isofix-beslag
 2.18. "barnesikkerhedsstol": en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en stol, hvori barnet er fastholdt
 2.19. "stol": en struktur, der udgør en del af barnefastholdelsesanordningen og er bestemt til anbringelse af et barn i siddende stilling
 2.20. "stoleunderstøtning": den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken stolen kan hæves
 2.21. "sele": en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en kombination af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag
 2.22. "H-sele": en komplet sele bestående af hoftesele, skuldergjord og en skridtgjord
 2.23. "Y-sele": en sele bestående af en gjord, der føres mellem barnets ben, og en gjord til hver skulder
 2.24. "lift": et fastholdelsessystem beregnet til anbringelse og fastgøring af barnet liggende på ryggen eller på maven med barnets ryg vinkelret på køretøjets længdeakse. Systemet er udformet, så det det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop uden dets lemmer i tilfælde af et sammenstød
 2.25. "liftsele": en anordning, der anvendes til at fastholde en lift til køretøjets struktur
 2.26. "bagudvendt barnesæde": et fastholdelsessystem, bestemt til anbringelse af et barn i bagudvendende halvt liggende stilling. Systemet er udformet, så det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop, men ikke dets lemmer, i tilfælde af et frontalt sammenstød
 2.27. "barneunderstøtning": den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken barnet kan løftes i barnefastholdelsesanordningen
 2.28. "kollisionsværn": en anordning, der er fastgjort foran barnet og beregnet til at fordele fastholdelseskræfterne i højderetningen over størstedelen af barnets krop i


text:
tilfælde af et frontalsammenstød
 2.29. "gjord": en bøjelig komponent, der skal holde kroppen tilbage og overføre påvirkninger
 2.30. "hoftesele": en sele, der, enten i form af en komplet sele eller som del af en sådan sele, føres hen over og enten direkte eller indirekte fastholder barnets bækken
 2.31. "skuldersele": den del af selen, der fastholder barnets overkrop
 2.32. "skridtgjord": en gjord (eller delt gjorde, hvis den består af to eller flere gjorde), som er fastgjort til barnefastholdelsesanordningen og hofteselen og er placeret, så den føres mellem barnets lår. Den er beregnet til at forhindre, at barnet glider under hofteselen under normal brug og til at forhindre, at hofteselen glider op over bækkenet ved et sammenstød
 2.33. "barnefastholdelsesgjord": en gjord, der er en del af selen (H-sele) og kun fastholder barnets krop
 2.34. "lukkebeslag": beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at barnet fastholdes af fastholdelsesanordningen, eller at fastholdelsesanordningen fastholdes til køretøjets stel og hurtigt kan åbnes. Lukkebeslaget kan være forsynet med en justeringsanordning
 2.35. "indesluttet udløserknap for lukkebeslag": en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget ikke kan udløses med en kugle med en diameter på 40 mm
 2.36. "ikke indesluttet udløserknap for lukkebeslag": en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget skal kunne udløses ved hjælp af en kugle med en diameter på 40 mm
 2.37. "justeringsanordning": anordning, der gør det muligt at tilpasse fastholdelsesanordningen eller dens befæstigelsesbeslag til den enkelte bærer. Justeringsanordningen kan enten være en del af lukkebeslaget eller være en retraktor, eller enhver anden del af selen
 2.38. "kvikjusteringsanordning": en anordning, der betjenes med én hånd i en enkelt jævn bevægelse
 2.39. "justeringsanordning monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen": en justeringsanordning til en H-sele, der er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen i stedet for at være anbragt direkte på den gjord, som den er bestemt til at justere
 2.40. "energiafledende anordning": en anordning, som er beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som er en del af en barnefastholdelsesanordning
 2.41. "retraktor": en anordning til oprulning af en del af eller hele barnefastholdelsesanordningens gjord. Begrebet omfatter følgende arter af anordninger:
 2.41.1. "automatisk retraktor": en retraktor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når lukkebeslaget lukkes, således at yderligere udrulning kun kan finde sted ved brugerens forsætlige indgriben
 2.41.2. "inerti-retraktor": en retraktor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren. Retraktoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser gjorden til brugeren samt en låsemekanisme, der aktiveres i nødstilfælde ved:
 2.41.2.1.
 deceleration af køretøjet eller udtrækning af gjorden af retraktoren eller ved andet automatisk middel (enkeltvirkende)
 2.41.2.2.
 en kombination af flere af disse faktorer (dobbeltvirkende)
 2.42. "tilbagelænet position": den særlige position af stolen, hvor barnet kan læne sig tilbage
 2.43. "liggende/rygliggende/maveliggende": en stilling, hvori barnets hoved og krop bortset fra lemmerne befinder sig på en vandret overflade, mens barnet indtager hvilestilling i fastholdelsesanordningen
 2.44. "køretøjets sæde": en opbygning med polstring, uanset om den indgår som del i køretøjets opbygning, der tjener som siddeplads for en


text:
voksen person. I den forbindelse forstås ved:
 "sammenhængende sæder": enten et udelt sæde eller adskilte sæder, der er monteret side om side (dvs. fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer) og tjener som siddeplads til en eller flere voksne personer
 "udelt sæde": en opbygning, komplet med beslag, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer
 "køretøjets forsæder": sammenhængende sæder, der er placeret længst fremme i passagerkabinen, dvs. uden at noget andet sæde er direkte foran dem
 "køretøjets bagsæder": faste, fremadvendende sæder, der er placeret bag andre sammenhængende sæder
 2.45. "sædetype": en kategori af voksensæder, der ikke udviser indbyrdes forskelle på væsentlige områder som f.eks. udformning, dimensioner og materialer anvendt til sædets opbygning, type og dimensioner af ryglænets justeringssystem og låsesystem, type og dimensioner af voksenselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets stel
 2.46. "indstillingsanordning": anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den siddendes voksnes legemsform. Denne anordning kan navnlig give mulighed for længdeindstilling og/eller højdeindstilling og/eller vinkelindstilling
 2.47. "sædets forankring": de anordninger, hvormed hele voksensædet er fastgjort til køretøjet, herunder de deraf berørte dele af køretøjets stel
 2.48. "forskydningsanordning": en anordning, der for at lette ind- og udstigning og læsning og udtagning af bagage gør det muligt at foretage en vinkel - eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden fast mellemstilling
 2.49. "spærreanordning": en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og dele deraf i brugsstillingen
 2.50. "samling mellem ryg og sæde": området i nærheden af skæringslinien for køretøjssædets sædehynde og ryglænet
 2.51. "Isofix-position": en placering, der tillader montering af enten:
 a)
 en universel Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44 eller
 b)
 en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i regulativ nr. 44 eller et "køretøjsspecifikt Isofix" som defineret i nærærende regulativ eller
 c)
 en i-Size-barnefastholdelsesanordning, der er egnet til brug på specifikke Isofix-pladser som defineret af køretøjets fabrikant i henhold til regulativ 16
 2.52. "typegodkendelsesprøvning": en prøvning til bestemmelse af, i hvor høj grad en type barnefastholdelsesanordning, der er indleveret til godkendelse, opfylder forskrifterne
 2.53. "produktionsprøvning": en prøvning, der skal bestemme, om fabrikanten er i stand til at producere en barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med den barnefastholdelsesanordning, der er indleveret til typegodkendelse
 2.54. "rutinemæssig prøvning (eller prøvning af produktionens overensstemmelse)": prøvning af et antal barnefastholdelsesanordninger udvalgt fra en enkelt batch for at kontrollere, om de opfylder forskrifterne
 2.55. "skuldergjordregulator": en anordning, der er beregnet til under normale kørselsforhold at fastholde en passende placering af skuldergjorden på barnets krop ved at forbinde skuldergjordene til hinanden.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1.
 Ansøgning om godkendelse af en type barnefastholdelsesanordning indgives af indehaveren af varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant og følger godkendelsesproceduren omhandlet i bilag 11.
 3.2.
 Ansøgningen om godkendelse skal for hver type barnefastholdelsesanordning ledsages af:
 3.2.1.
 En teknisk beskrivelse af barnefastholdelsesanordningen med oplysninger om gjordene og de andre anvendte materialer sammen med de belastningsbegrænsende


text:
anordningers forventede og reproducerbare reaktion. Den skal være ledsaget af tegninger af barnefastholdelsesanordningens dele og i påkommende tilfælde monteringsvejledning for retraktorer og disses følere, erklæring om giftighed (punkt 6.3.1.1) og antændelighed (punkt 6.3.1.2), idet tegningerne skal vise den påtænkte placering af et enkelt godkendelsesnummer og ekstra symbol(er) i forhold til godkendelsesmærkets cirkel.
 3.2.2.
 Ansøgeren skal angive ansøgningstypen:
 a)
 ansøgning om i-Size-barnefastholdelsesanordninger eller
 b)
 ansøgning om en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning.
 3.2.3.
 For barnefastholdelsesanordninger, der prøves på en prøvevogn i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 i dette regulativ eller i et komplet køretøj i overensstemmelse med punkt 7.1.3.3 i dette regulativ, skal ansøgeren forelægge dokumentation (tegninger og/eller fotos) om den kombination af barnefastholdelsesanordning og bil eller Isofix-siddeplads og det relevante udstyr i bilen, for hvilken fabrikanten har anmodet om en "køretøjsspecifik Isofix"-godkendelse. Denne dokumentation skal indeholde oplysninger om:
 a)
 Det disponible område omkring barnefastholdelsesanordningen, når denne er monteret på siddepladsen. Den skal navnlig omfatte dele, som kan påvirke barnefastholdelsesanordningen ved kollision.
 b)
 Alle relevante dele af køretøjet, som kan påvirke barnefastholdelsesanordningens bevægelser ved en kollision på grund af deres styrke og stivhed.
 3.2.4.
 Prøveeksemplar af barnefastholdelsesanordningen, som den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen, har anmodet om.
 3.2.5.
 10 meter af hver type gjord, der er anvendt i barnefastholdelsesanordningen.
 3.2.6.
 Vejledning og nærmere enkeltheder vedrørende emballering i henhold til punkt 14 i dette regulativ.
 3.2.7.
 Hvis der er tale om en ansøgning om et "køretøjsspecifikt Isofix", og der foretages prøvning i et køretøjskarrosseri, skal køretøjets karrosseri med voksensæder og det relevante biludstyr være tilgængelige.
 3.3.
 I bilag 20 ses en liste over mindstekrav til de dokumenter, der skal vedlægges ansøgningen om godkendelse som angivet i punkt 3.2 ovenfor, og som kræves andetsteds i dette regulativ.
 3.4.
 Inden en kontraherende parts typegodkendende myndighed meddeler typegodkendelse, skal den forvisse sig om, at der findes sådanne foranstaltninger og procedurer, at det effektivt kan kontrolleres, at producerede barnefastholdelsesanordninger, udstyr og dele er i overensstemmelse med den godkendte type.
 4. MÆRKNING
 4.1. Prøveeksemplarerne af barnefastholdelsesanordningen, som indleveres til godkendelse efter punkt 3.2.4 og 3.2.5 ovenfor, skal være påført fabrikantens navn, initialer eller firmamærke på tydelig og ikke sletbar måde.
 4.2. Barnefastholdelsesanordningen, undtagen gjorden(e) eller H-selen, skal være tydeligt mærket med produktionsåret på ikke sletbar måde.
 4.3. Barnefastholdelsesanordningens monteringsretning i forhold til køretøjet skal være tydeligt angivet på produktet.
 Den i dette punkt fastlagte mærkning skal være synlig, når fastholdelsesanordningen er anbragt i køretøjet og barnet er anbragt i denne.
 4.4. På den synlige indvendige flade (inklusive sidestykkerne ved barnets hoved) i nærheden af det område, hvor barnets hoved hviler i barnefastholdelsesanordningen, skal bagudvendende fastholdelsesanordninger være forsynet med et nedenstående permanente mærkat (de viste oplysninger er minimumsoplysninger).
 Mærkatens minimumstørrelse: 60 × 120 mm.
 Mærkaten skal fastsys til betrækket omkring hele dets omkreds og/eller være permanent fastklæbet til betrækket over hele bagsiden. Enhver anden form for fastgørelse, der er permanent, og som ikke er let kan fjernes fra produktet og ikke let bliver skjult, kan accepteres. Mærkater af flagtypen er ikke tilladt.
 Hvis dele af


text:
fastholdelsesanordningen eller tilbehør leveret af fabrikanten af fastholdelsesanordningen vil kunne skjule mærkaten, kræves der en ekstra mærkat. Der skal hele tiden være en advarselsmærkat synlig i alle situationer, hvor fastholdelsesanordningen klargøres til brug, uanset i hvilken konfiguration.
 4.5. Barnefastholdelsesanordninger, der kan anvendes fremadvendende, skal have følgende mærkat permanent fastgjort og synlig for den person, der monterer en barnefastholdelsesanordning i køretøjet:
 Fabrikanten har lov til at medtage ordene "måneder" for at forklare symbolet "M" på mærkaten. Ordet "måneder" skal være affattet på et sprog, der almindeligvis tales i det eller de lande, hvor produktet sælges. Der tillades mere end ét sprog.
 Mindste mærkatstørrelse 40 × 40 mm
 4.6. i-Size-mærkning
 Følgende oplysninger skal hele tiden være synlige for den person, der monterer fastholdelsesanordningen i køretøjet:
 4.6.1.
 i-Size-logoet. Det nedenfor viste symbol skal have mindstedimension 25 × 25 mm, og piktogrammet skal stå i kontrast til baggrunden. Piktogrammet skal være klart synligt enten ved hjælp af kontrastfarver eller ved et passende relief, hvis det er støbt eller præget.
 4.6.2.
 Barnefastholdelsesanordningens størrelsesområde i centimeter.
 4.6.3.
 Den maksimalt tilladte passagermasse for barnefastholdelsesanordningen i kg.
 4.7. "Køretøjsspecifik ISOFIX"-mærkning
 Den køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordning skal være forsynet med følgende permanent fastgjorte mærkat, som er synlig for den person, der monterer fastholdelsesanordningen i køretøjet, og som indeholder følgende oplysninger:
 "SPECIFIC VEHICLE ISOFIX"
 4.8. Yderligere mærkning
 Følgende oplysninger kan gives ved hjælp af piktogrammer og/eller tekst. Mærkningen skal angive:
 a)
 De væsentligste relevante trin i klargørelsen af barnefastholdelsesanordningen. F.eks. skal det forklares, hvordan Isofix-beslaget/beslagene forlænges.
 b)
 Placering, funktion og fortolkning af en eventuel indikator skal forklares.
 c)
 Placering og om nødvendigt fremføring af topstrop eller andre midler til begrænsning af rotation, som kræver en handling fra brugerens side, skal angives ved hjælp af det relevante af følgende symboler:
 d)
 Justering af Isofix-låsemekanismer og topstrop eller andre midler til begrænsning af rotation, som kræver handling fra brugerens side, skal angives.
 e)
 Mærkningen skal være permanent fastgjort og skal kunne ses af den bruger, som monterer sædet.
 f)
 Hvis det er nødvendigt, skal der være en henvisning til barnefastholdelsesanordningens brugsanvisning og til placeringen af denne ved hjælp af nedenstående symbol.
 5. GODKENDELSE
 5.1.
 Hver prøve, der er indleveret i henhold til punkt 3.2.4. og 3.2.5. ovenfor, skal opfylde forskrifterne i punkt 6 til 7 i dette regulativ i alle henseender, før godkendelse kan meddeles.
 5.2.
 Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De to første cifre i godkendelsesnummeret (i øjeblikket 00 svarende til ændringsserie 00, der trådte i kraft den 9. juli 2013) angiver den ændringsserie, der omfatter de seneste tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for meddelelsen af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til en anden type barnefastholdelsesanordning, som omfattes af dette regulativ.
 En type barnefastholdelsesanordning, som er godkendt i henhold til dette regulativ, må ikke være forsynet med yderligere godkendelsesmærke i henhold til regulativ nr. 44 (barnefastholdelsesanordninger).
 5.3.
 Underretning om godkendelse, nægtelse af godkendelse eller udvidelse af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal gives til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp


text:
af en blanket svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 5.4.
 Foruden mærkerne i punkt 4 ovenfor skal hver barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med en type godkendt efter dette regulativ, være påført følgende:
 5.4.1.
 Et internationalt godkendelsesmærke bestående af:
 5.4.1.1.
 en cirkel, som omslutter bogstavet "E" efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (1)
 5.4.1.2.
 et godkendelsesnummer, ordene "Regulation No.", efterfulgt af nummeret på dette regulativ, en skråstreg og ændringsserien ("Regulation No. XXX/XX")
 5.4.2.
 følgende yderligere symboler:
 5.4.2.1.
 ordene "i-Size universal ISOFIX" eller "specific vehicle ISOFIX", alt efter barnefastholdelsesanordningens kategori
 5.4.2.2.
 det størrelsesområde, som barnefastholdelsesanordningen er konstrueret til
 5.4.2.3.
 symbolet "S" for fastholdelsesanordninger "til særlige behov".
 5.5.
 Bilag 2 til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets udformning.
 5.6.
 Angivelserne i punkt 5.4 ovenfor skal enten ved hjælp af en mærkat eller direkte mærkning påføres let læseligt og uudsletteligt. Mærkaten eller mærkningen skal være modstandsdygtige over for slid.
 5.7.
 De i punkt 5.6 ovenfor omhandlede mærkater kan enten udgives af den typegodkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, eller kan med denne typegodkendende myndigheds godkendelse udformes af fabrikanten.
 6. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
 6.1. Placering og fastgørelse på køretøjet
 6.1.1. Barnefastholdelsesanordninger i kategorien i-Size er beregnet til anvendelse på i-Size-siddepladser, når barnefastholdelsesanordningen er monteret i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens vejledning.
 Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" anvendes på alle Isofix-pladser, herunder i bagageområdet, hvis fastholdelsesanordningerne er monteret efter fabrikantens vejledning.
 6.1.2. Alt efter den kategori, anordningen hører under (jf. tabel 1), skal denne fastgøres til køretøjets stel eller til køretøjets sædekonstruktoin.
 6.1.2.1.
 For i-Size-kategorien skal dette ske ved hjælp af to Isofix-beslag samt en anti-rotationsanordning, uanset om der er tale om fremadvendende eller bagudvendende barnefastholdelsesanordninger.
 6.1.2.2.
 For kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" gælder: Dette skal ske ved hjælp af Isofix-beslag, der er konstrueret af fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen og fastgjort på Isofix-forankringssystemet, som er konstrueret af køretøjsfabrikanten.
 Tabel 1
 Mulige konfigurationer til typegodkendelse
 Retning
 Kategori
 i-Size-barnefastholdelsesanordning
 Køretøjsspecifikt Isofix-CRS med integreret sele
 INTEGRERET
 Sidevendende (babylift)
 I.r.
 R
 Bagudvendende
 R
 R
 Fremadvendende (integreret)
 R
 R
 Forklaring:
 CRS: Barnefastholdelsesanordning
 R: Relevant
 I.r.: Ikke relevant
 6.1.3. Til børn under 15 måneder må der kun anvendes sidevendende eller bagudvendende barnefastholdelsesanordninger.
 Det betyder følgende:
 a)
 En barnefastholdelsesanordning bestemt til børn op til 15 måneder gamle skal være bagudvendende og skal som minimum kunne rumme et barn med en højde på 83 cm.
 b)
 En fremadvendende barnefastholdelsesanordning må ikke være konstrueret til anbringelse af bøn med en højde på under 71 cm.
 c)
 Et konvertibelt sæde i bagudvendende konfiguration skal kunne rumme et barn med en højde på op til 83 cm. Dette skal ikke udelukke et barn med en højde på over 83 cm.
 Der kan anvendes bagudvendende barnefastholdelsesanordninger til børn i alle aldre.
 6.2. Barnefastholdelsesanordningens konfiguration
 6.2.1. Barnefastholdelsesanordningens skal være konfigureret således at følgende krav opfyldes:
 6.2.1.1.
 Fastholdelsen af barnet skal give den ønskede beskyttelse i enhver af de positioner, der er angivet for barnefastholdelsesanordningen.
 For anordninger "til særlige behov" skal det primære fastholdelsesmiddel give den ønskede beskyttelse i enhver af fastholdelsesanordningens positioner uden brug


text:
af supplerende fastholdelsesanordninger, der måtte forefindes.
 6.2.1.2.
 Barnefastholdelsesanordningen skal fungere således, at barnet let kan anbringes eller tages ud. For fastholdelsesanordninger, i hvilke barnet fastholdes med H-sele eller Y-sele uden retraktor, skal hver skuldergjord og hoftegjord kunne forskydes indbyrdes under den i punkt 6.7.1.4 nedenfor beskrevne procedure. I disse tilfælde kan barnefastholdelsesanordningens sele være forsynet med to eller flere forbindelsesdele.
 For fastholdelsesanordninger "til særlige behov" anerkendes det, at de supplerende fastholdelsesanordninger vil være begrænsende for, hvor hurtigt barnet kan anbringes og tages ud. Sådanne supplerende anordninger skal imidlertid så vidt muligt være udformet med henblik på hurtig udløsning.
 6.2.1.3.
 Hvis fastholdelsesanordningens hældning kan indstilles, må en ændring i hældningen ikke kræve manuel efterjustering af nogen anden del af barnefastholdelsesanordningen. Det skal kræve et forsætligt indgreb med hånden at ændre fastholdelsesanordningens hældning.
 6.2.1.4.
 For at forhindre, at barnet glider under selen, hvad enten det sker ved en kollision eller ved rastløshed, skal alle fremadvendende fastholdelsesanordninger med integreret H-sele være forsynet med skridtgjord.
 6.2.1.5.
 Alle anordninger med hoftegjord skal have tvungen styring af hoftegjorden, således at det sikres, at den af hoftegjorden overførte belastning overføres til bækkenet. Enheden må ikke udsætte svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for stærke belastninger. Konstruktionen skal sikre, at barnets isse ikke udsættes for kompressionsbelastning i tilfælde af et sammenstød.
 6.2.1.6.
 Alle fastholdelsesanordningens gjorde skal være placeret således, at de ikke kan medføre ubehag for brugeren ved normal brug eller kan indtage en farlig stilling. Afstanden mellem skuldergjordene i nærheden af halsen skal mindst svare til tykkelsen af halsen på den pågældende prøvedukke.
 6.2.1.7.
 Med skridtgjorden påsat og indstillet til sin største længde må hoftegjorden hverken på den mindste eller største prøvedukke i de massegrupper, der er omfattet af godkendelsen, kunne justeres, så den kommer op over bækkenet. For alle fremadvendende anordninger må hoftegjorden hverken på den mindste eller største prøvedukke i de massegrupper, der er omfattet af godkendelsen, kunne justeres, så den kommer op over bækkenet.
 6.2.1.8.
 Under den dynamiske prøvning, som er beskrevet i punkt 7.1.3, må hofteselen ikke gå helt ud over prøvedukkens bækkenparti i tidsrummet forud for det maksimale horisontale hovedudslag. Der foretages en vurdering ved hjælp af billeder fra højhastighedsvideo.
 6.2.2. Barnefastholdelsesanordninger skal være konstrueret og monteret således, at:
 6.2.2.1.
 de ikke frembryder skarpe kanter eller fremspring, der kan beskadige køretøjets indtræk eller passagernes tøj
 6.2.2.2.
 deres stive dele ikke, på steder hvor de er i berøring med gjordene, udsætter disse for at gnave mod skarpe kanter.
 6.2.3. Det må ikke være muligt uden brug af specialværktøj at fjerne eller løsne dele, der ikke er beregnet til at kunne fjernes eller løsnes. Enhver del, der er beregnet til at kunne fjernes med henblik på vedligeholdelse eller justering, skal være udformet, så enhver risiko for forkert montering og brug undgås, og monterings- og afmonteringsmetoden skal være nøje forklaret i brugervejledningen til anordningen. Ved en H-sele skal hele justeringsintervallet kunne udnyttes uden adskillelse.
 6.2.4. Fastholdelsesanordninger "til særlige behov" kan have supplerende fastholdelsesanordninger; disse skal være udformet, så der ikke er risiko for


text:
forkert montering, og således, at deres udløsning og funktionsmåde umiddelbart fremgår for udenforstående, der yder hjælp i en nødsituation.
 6.2.5. En barnefastholdelsesanordning kan være bestemt til anvendelse i et af fabrikanten specificeret størrelsesområde, forudsat at den opfylder kravene i dette regulativ.
 6.2.6. Barnefastholdelsesanordninger, der indeholder oppustelige dele, skal være således konstrueret, at anvendelsesforholdene (tryk, temperatur, fugtighed) ikke påvirker deres evne til at opfylde forskrifterne i dette regulativ.
 6.3. Specifikationer for barnefastholdelsesanordninger
 6.3.1 Materiale
 6.3.1.1. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal afgive en skriftlig erklæring om, at giftigheden af de materialer, der anvendes til produktion af barnefastholdelsesanordningen, og som er tilgængelige for barnet, når dette fastholdes af anordningen, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af EN 71-3:1994/A1:2000/AC. Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.
 6.3.1.2. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal afgive en skriftlig erklæring om, at brandfarligheden af de materialer, der anvendes til produktion af fastholdelsesanordningen, er i overensstemmelse med de pågældende afsnit af EN 71-2:2011. Efter prøvningsmyndighedens skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.
 6.3.2. Generelle karakteristika
 6.3.2.1. Interne geometriske karakteristika
 Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at barnefastholdelsesanordningens interne dimensioner er i overensstemmelse med forskrifterne i bilag 18. For enhver størrelse inden for det størrelsesområde, der er angivet af fabrikanten, skal mindstemålet for skulderbredde, hoftebredde og siddehøjde samt det mindste og maksimale mål for skulderhøjden være opfyldt.
 6.3.2.2. Eksterne dimensioner
 De maksimale dimensioner for Isofix-barnefastholdelsanordningens bredde, højde og dybde samt placeringen af Isofix-forankringssysstemet, som fastholdelsesanordningens beslag skal gå i indgreb med, skal defineres ved køretøjets sædefikstur, jf. punkt 2.17 i dette regulativ.
 a)
 Fremadvendende i-Size-barnefastholdelsesanordninger skal overholde dimensionerne i ISO/F2x for fremadvendende barnefastholdelsesanordninger, reduceret højde (højde 650 mm) Isofix-størrelsesklasse B1.
 b)
 Bagudvendende i-Size-barnefastholdelsesanordninger skal overholde dimensionerne i ISO/R2 for bagudvendende barnefastholdelsesanordninger, reduceret højde, Isofix-størrelsesklasse D.
 c)
 Køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger kan overholde en vilkårlig ISO-størrelse.
 6.3.2.3. Masse
 Massen for en Isofix-barnefastholdelsesanordning (herunder en i-Size-barnefastholdelsesanordning) må kombineret med massen af det største barn, som anordningen er beregnet til, ikke overstige 33 kg. Denne massegrænse gælder også for køretøjsspecifikke Isofix-barnefastholdelsesanordninger.
 6.3.3. Isofix-beslag
 6.3.3.1. Type
 Isofix-beslag kan være i overensstemmelse med de eksempler, der er vist i figur 0(a), eller af anden hensigtsmæssig konstruktion, der udgør en del af en stiv mekanisme, der kan justeres, og hvis art bestemmes af fabrikanten af Isofix-barnefastholdelsesanordningen.
 Figur 0(a)
 Signaturforklaring
 1
 Beslag til Isofix-barnefastholdelsesanordning — eksempel 1
 2
 Beslag til Isofix-barnefastholdelsesanordning — eksempel 2
 Dimensioner i mm
 6.3.3.2. Dimensioner
 Dimensionerne for den del af Isofix-barnefastholdelsesanordningen, der går i indgreb med Isofix-forankringssystemet, må ikke overskride de maksimale dimensioner i figur 0(b).
 Figur 0(b)
 Dimensioner i mm
 6.3.3.3. Indikation af delvis fastlåsning
 Isofix-barnefastholdelsesanordningen skal omfatte et middel, der viser, at begge Isofix-beslag er fuldstændigt fastlåst med de tilsvarende nedre Isofix-forankringer. Denne indikation kan være en lyd, en følbar indikation, en synlig indikation eller en kombination af to eller flere af disse. Hvis der er tale om en synlig indikation, skal denne kunne ses under alle normale belysningsforhold.
 6.3.4. Specifikationer for topstrop til Isofix-barnefastholdelsesanordning
 6.3.4.1. Topstropkonnektor
 Topstropkonnektoren bør være en Isofix-topstropkrog


text:
som vist i figur 0(c) eller lignende anordninger, der kan placeres inden for de afgrænsninger, der er angivet i figur 0(c).
 6.3.4.2. Karakteristika for Isofix-topstrop
 Isofix-topstroppen skal være forsynet med en gjord (eller tilsvarende), og der skal være midler til at foretage justering og udløse tilspændingen.
 6.3.4.2.1. Længden af Isofix-topstrop
 Topstroppen på en Isofix-barnefastholdelsesanordning skal have en længde på mindst 2 000 mm.
 6.3.4.2.2. Tilspændingsindikator
 Isofix-topstroppen eller Isofix-barnesædet skal være forsynet med en anordning, der indikerer, at stroppen der tilspændt. Anordningen kan være del af en justerings- og spændingsudløsningsanordning.
 6.3.4.2.3. Dimensioner
 Dimensionerne for Isofix-topstropkroge er vist i figur 0(c).
 Figur 0(c)
 Dimensioner for Isofix-topstropkonnektor (krogtypen)
 6.3.5. Krav til støtteben og støttebensfod i en i-Size-barnefastholdelsesanordning
 En i-Size-barnefastholdelsesanordning udstyret med støtteben skal i alle brugsstillinger (f.eks. med eventuelt længdejusterbart beslag, bund osv. indstillet i den korteste og længste indstilling) opfylde de geometriske bestemmelser, der er fastsat i dette punkt og i dets underafsnit.
 Det kan fysisk eller ved computersimulering kontrolleres, om de krav, der er specificeret i afsnit 6.3.5.1 og 6.3.5.2 nedenfor, er opfyldt.
 De geometriske krav i punkt 6.3.5.1 til 6.3.5.4 nedenfor er relateret til et koordinatsystem, hvis udgangspunkt er beliggende midt imellem de to Isofix-beslag og på midterlinjen for det tilsvarende Isofix-forankringssystem.
 Retningen af akserne i koordinatsystemet er relateret til barnefastholdelsesfiksturen:
 a)
 X′-aksen skal være parallel med undersiden af barnefastholdelsesfiksturen (2) og med køretøjets langsgående midterplan.
 b)
 Y′-aksen skal være vinkelret på køretøjets langsgående midterplan.
 c)
 Z′-aksen skal være vinkelret på barnefastholdelsesbeslagets underside.
 For at opfylde kravene i dette punkt skal barnefastholdelsesanordningen monteres i overensstemmelse med instruktionsbogen til barnefastholdelsesanordningen. Støttebenet i indslået position er undtaget fra disse krav.
 6.3.5.1. Geometriske krav til støtteben og støttebensfod
 Støttebenet, herunder dets tilslutning til barnefastholdelsesanordningen og støttebensfoden, skal ligge fuldstændigt inden for vurderingsvolumen for støttebenets dimensioner (jf. også figur 1 og 2 i bilag 19 til dette regulativ), der defineres som følger:
 a)
 I bredden af to planer, der er parallelle med X′-Z′-planet adskilt af 200 mm, og centreret om udgangspunktet, og
 b)
 i længden af to planer, der er parallelle med Z′-Y′-planet, og som befinder sig i en afstand af 585 mm og 695 mm foran udgangspunktet langs X′-aksen, og
 c)
 i højden af et plan, der er parallelt med X′-Y′-planet, som befinder sig i en afstand af 70 mm over udgangspunktet og vinkelret på X′-Y′-planet. Stive, ikke-justerbare dele af støttebenet må ikke rage ud over et plan, der er parallelt med X′-Y′-planet, som befinder sig i en afstand af 285 mm over udgangspunktet og vinkelret på X′-Y′-planet.
 6.3.5.2. Krav til støttebensfodens justerbarhed
 Støttebenet skal være justerbart for at sikre, at støttebensfoden kan indstilles i hele højdeområdet for støttebensfodens vurderingsvolumen som anført nedenfor (jf. også figur 3 og 4 i bilag 19 til dette regulativ). Hvis der er trinvis justering, må spændet mellem to låste indstillinger højst være 20 mm.
 Vurderingsvolumen for støttebensfoden defineres som følger:
 a)
 I bredden af to planer, der er parallelle med X′-Z′-planet adskilt af 200 mm, og centreret om udgangspunktet, og
 b)
 i længden af to planer, der


text:
er parallelle med Z′-Y′-planet, og som befinder sig i en afstand af 585 mm og 695 mm foran udgangspunktet langs X′-aksen, og
 c)
 i højden af to planer, der er parallelle med X′-Y′-planet, og som befinder sig i en afstand af 285 mm og 540 mm under udgangspunktet langs X′-aksen.
 Støttebenet kan være justerbart ud over højdebegrænsningerne i Z′-retningen (som angivet i tegnforklaring nr. 6 i figur 3 i bilag 19), forudsat at ingen dele rager ud over de afgrænsende planer i X′- og Y′-retningen.
 6.3.5.3. Støttebensfodens dimensioner
 Støttebensfodens dimensioner skal opfylde følgende krav:
 a)
 Støttebensfodens mindste kontaktflade skal være 2 500 mm2, målt som en projiceret overflade 10 mm over støttebensfodens nederste kant (se figur 0(d)
 b)
 De mindste udvendige dimensioner skal være 30 mm i X′- og Y′-retningen, idet de maksimale dimensioner begrænses af vurderingsvolumen for støttebensfoden.
 c)
 Den mindste radius for støttebensfodens kanter skal være 3,2 mm.
 Figur 0(d)
 6.3.5.4. Skabelon til støttebensfod
 Der anvendes en skabelon til at kontrollere, om støttebensfoden opfylder de krav, der er defineret i punkt 6.3.5.2 ovenfor (se figur 0(e)). Som alternativ anses en computersimulering også for at være tilfredsstillende.
 Skabelonen defineres som et Isofix-barnefasholdelsesbeslag svarende til barnefastholdelsesanordningens størrelsesklasse. Skabelonen udvides med to nedre Isofix-forankringer med en diameter på 6 mm. Den stribede boks foran skabelonen placeres og skaleres i overensstemmelse med punkt 6.3.5.2 ovenfor. Når vurderingen foretages, skal barnefastholdelsesanordningens beslag være låst.
 Figur 0(e)
 6.4. Kontrol af mærkning
 6.4.1. Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at mærkningen er i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 4 i dette regulativ.
 6.5. Kontrol af monteringsvejledning og brugsanvisning
 6.5.1. Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at monteringsvejledningen og brugsanvisningen er i overensstemmelse med punkt 14 i dette regulativ.
 6.6. Forskrifter, der finder anvendelse på den samlede barnefastholdelsesanordning
 6.6.1. Korrosionsbestandighed
 6.6.1.1. En komplet barnefastholdelsesanordning, eller de af dens dele, der er påvirkelige af korrosion, underkastes den i punkt 7.1.1 nedenfor beskrevne korrosionsprøve.
 6.6.1.2. Efter den i punkt 7.1.1.1 og 7.1.1.2 nedenfor beskrevne korrosionsprøvning må der hverken ses forandringer, som kan forhindre barnefastholdelsesanordningens i at fungere korrekt, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.
 6.6.2. Energioptagelse
 6.6.2.1. For alle anordninger med ryglæn skal de i bilag 14 til dette regulativ definerede områder ved prøvning i henhold til bilag 13 resultere i en maksimal acceleration på under 60 g. Dette krav gælder også de områder af kollisionsværn, som befinder sig i det område, som rammes af hovedet.
 6.6.2.2. Hvis der er tale om en barnefastholdelsesanordning med permanent mekanisk fastgjorte justerbare hovedstøtteanordninger, i hvilke højden af enten voksenselen eller barneselen styres direkte af den justerbare hovedstøtte, er det ikke nødvendigt at kræve energiabsorbering i de områder defineret i bilag 18, som attrappens hoved ikke kan komme i berøring med, dvs. bagved hovedstøtten.
 6.6.3. Væltning
 6.6.3.1. Barnefastholdelsesanordningen prøves som foreskrevet i punkt 7.1.2; prøvedukken må på intet tidspunkt under den samlede prøvning blive slynget helt ud af anordningen. Hertil kommer, at når prøvesædet anbringes på hovedet, må


text:
prøvedukkens hoved ikke flytte sig mere end 300 mm fra udgangsstillingen i lodret retning i forhold til prøvesædet.
 6.6.4. Dynamisk prøvning
 6.6.4.1. Generelt: Barnefastholdelsesanordningen underkastes dynamisk prøvning efter tabel 2 i overensstemmelse med punkt 7.1.3 nedenfor.
 Tabel 2
 Anvendelse af forskellige kriterier alt efter prøvningsopstilling
 Frontalsammenstød
 Påkørsel bagfra
 Sidekollision
 Prøvning på prøvevogn+ standardsæde
 Prøvning i karrosseri
 Prøvning på prøvevogn+ standardsæde
 Prøvning i karrosseri
 Prøvning på prøvevogn+ standardsæde
 Fremadvendende
 Bagud- og sidevendende
 Fremadvendende
 Bagud- og sidevendende
 Bagud- og sidevendende
 Bagud- og sidevendende
 Fremadvendende
 Bagud- og sidevendende
 Bemærk 1:
 Standardsæde betyder prøvesæde eller prøvebænk.
 Bemærk 2:
 Hvis der i forbindelse med sidekollision for sidevendende barnefastholdelsesanordninger er to mulige positioner, skal prøvedukkens hoved befinde sig tæt ved sidedøren.
 6.6.4.1.1. i-Size-barnefastholdelsesanordninger prøves på prøvevognen ved hjælp af det i bilag 6 beskrevne prøvesæde og i overensstemmelse med punkt 7.1.3.1 nedenfor.
 6.6.4.1.2. Barnefastholdelsesanordninger i kategorien "køretøjsspecifikt Isofix" prøves med hver køretøjsmodel, som barnefastholdelsesanordningen er beregnet til. Den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af prøvningen, kan indskrænke antallet af prøvede køretøjsmodeller, hvis de ikke er væsentligt forskellige i de i punkt 6.6.4.1.2.3 i dette regulativ anførte henseender. Barnefastholdelsesanordningen kan prøves på en af følgende måder:
 6.6.4.1.2.1.
 En barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med punkt 2.5 og punkt 6.3 i dette regulativ, og som overholder den i regulativ nr. 16, bilag 17, tillæg 2, definerede størrelse, placeres på prøvevognen ved hjælp af den prøvebænk, der er foreskrevet i bilag 6, og i overensstemmelse med punkt 7.1.3.1 i dette regulativ eller i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 i dette regulativ.
 6.6.4.1.2.2.
 En barnefastholdelsesanordning, der ikke er i overensstemmelse med punkt 2.5, men er i overensstemmelse med punkt 6.3 i dette regulativ (f.eks. en barnefastholdelsesanordning, som ikke har antirotationsanordning, eller som bruger yderligere forankringer), eller ikke overholder den i regulativ nr. 16, bilag 17, tillæg 2, definerede størrelse, placeres på prøvevognen i et køretøjskarrosseri i overensstemmelse med punkt 7.1.3.2 eller i et komplet køretøj i overensstemmelse med punkt 7.1.3.3 i dette regulativ.
 6.6.4.1.2.3.
 Anvendelse af dele af køretøjets karrosseri, der er tilstrækkelige til at være repræsentative for køretøjets opbygning og kollisionsoverflader. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på bagsædet, skal de prøvede dele omfatte forsæderyglæn, bagsæde, vognbund, B- og C-stolper og tag. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på forsædet, skal de prøvede dele omfatte instrumentbræt, A-stolper, forrude, alle håndtag eller greb, der monteret i vognbunden eller på midterkonsollen, forsæde, vognbund og tag. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen, kan tillade, at nogle dele undlades, hvis de findes overflødige. Prøvningen skal finde sted som foreskrevet i punkt 7.1.3.2 i dette regulativ, undtagen for sidekollision.
 6.6.4.1.3. Dynamisk prøvning skal udføres på barnefastholdelsesanordninger, der ikke tidligere har været underkastet belastning.
 6.6.4.1.4. Hvis der monteres en køretøjsspecifik Isofix-barnefastholdelsesanordning i området bag det bageste fremadvendende voksensæde, (f.eks. i bagageområdet), skal der udføres én prøvning med de(n) største prøvedukke(r) på et komplet køretøj som foreskrevet i punkt 7.1.3.3 i dette regulativ. De øvrige prøvninger, herunder produktionens overensstemmelse, kan på fabrikantens anmodning udføres som foreskrevet i punkt 7.1.3.2 i


text:
dette regulativ.
 6.6.4.1.5. For anordninger "til særlige behov" skal alle dynamiske prøvninger som foreskrevet i dette regulativ for det af fabrikanten specificerede størrelsesområde udføres to gange: første gang med det primære fastholdelsesmiddel, anden gang med alle fastholdelsesanordninger i brug. Ved disse prøver skal man være særlig opmærksom på forskrifterne i punkt 6.2.1.5 og 6.2.1.6 i dette regulativ.
 6.6.4.1.6. Hvis der er tale om en barnefastholdelsesanordning, der anvender en antirotationsanordning, udføres den dynamiske prøvning således:
 6.6.4.1.6.1.
 med antirotationsanordningen i brug, og
 6.6.4.1.6.2.
 uden antirotationsanordningen i brug, medmindre der findes en mekanisme til forhindring af ukorrekt anvendelse af antirotationsanordningen.
 6.6.4.2. Ved de dynamiske prøvninger må der ikke opstå hele eller delvise brud på nogen af de dele i barnefastholdelsesanordningen, der har betydning for fastholdelsen af barnet, og intet lukkebeslag, låsesystem eller forskydningssystem må udløses eller låses op. Den eneste undtagelse er, hvis sådanne dele eller systemer i fabrikantens tekniske beskrivelse er identificeret som belastningsbegrænsende funktion som defineret i punkt 3.2.1 i dette regulativ, og opfylder følgende kriterier:
 6.6.4.2.1.
 præsterer som forudset af fabrikanten
 6.6.4.2.2.
 ikke forringer barnefastholdelsesanordningens evne til at beskytte barnet.
 6.6.4.3. Kriterier for prøvedukken ved frontalkollision og påkørsel bagfra.
 6.6.4.3.1. Kriterier for vurdering af læsioner ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra som vist i tabel 3.
 Tabel 3
 Indeks
 Forkortelse
 Enhed
 Q0
 Q1
 Q1,5
 Q3
 Q6
 Belastningsindeks for hoved (kun i tilfælde af kontakt under prøvning i køretøjet)
 HPC (3) (15)
 600
 600
 600
 800
 800
 Hovedets acceleration 3 ms
 A head 3 ms
 g
 75
 75
 75
 80
 80
 Trækkraft for øvre del af halsen
 Fz
 N
 Kun til overvågningsformål (4)
 Bøjningsmoment for øvre del af halsen
 My
 Nm
 Kun til overvågningsformål (5)
 Brystets acceleration 3 ms
 A chest 3 ms
 g
 55
 55
 55
 55
 55
 6.6.4.4. Forskydning af prøvedukkens hoved ved frontalkollision og påkørsel bagfra.
 6.6.4.4.1. Barnefastholdelsesanordninger i i-Size-kategorien:
 6.6.4.4.1.1. Fremadvendende barnefastholdelsesanordninger
 Hovedudslag: Ingen del af prøvedukkens hoved må overskride plan BA, DA og DE defineret i figur 1 nedenfor. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil prøvedukken er fuldstændig i ro, afhængigt af hvilken begivenhed der indtræder først.
 6.6.4.4.1.1.1. Såfremt en prøvning gennemføres i overensstemmelse med punkt 6.6.4.1.6.2 ovenfor, anvendes en tolerance på + 10 % på værdien for hovedudslagsafstanden mellem Cr-punktet og planet AB.
 Figur 1
 Prøveopstilling for fremadvendende anordning
 Dimensioner i mm
 6.6.4.4.1.2. Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger og lifte:
 6.6.4.4.1.2.1.
 Hovedudslag: Ingen del af prøvedukkens hoved må overskride plan FD, FG og DE som vist i figur 2 nedenfor. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil prøvedukken er fuldstændig i ro, afhængigt af hvilken begivenhed der indtræder først.
 I tilfælde, hvor en sådan barnefastholdelsesanordning er i berøring med stangen, som har en diameter på 100 mm, og alle kriterier for læsionsvurdering og forskydning af prøvedukkens hoved er opfyldt, skal der udføres endnu en dynamisk prøvning (frontalsammenstød) med den tungeste prøvedukke beregnet til den pågældende størrelse barnefastholdelsesanordning uden stangen med diameteren 100 mm; ved denne prøvning skal alle krav bortset fra kravet om fremadgående forskydning være opfyldt.
 Hvis en prøvning gennemføres i overensstemmelse med