text:
der kan henføres til de internationale standarder for måling.
 8.1.2. Sammenfatning af kalibrering og verifikation
 I tabel 8.1 ses et sammendrag af den kalibrering og verifikation, der er beskrevet i punkt 8, og det angives, hvornår de skal foretages.
 Tabel 8.1
 Sammenfatning af kalibrering og verifikation
 Type kalibrering og verifikation
 Mindste hyppighed (4)
 8.1.3:
 Nøjagtighed, repeterbarhed og støj
 Nøjagtighed: Ikke påkrævet, men anbefales efter opstilling
 Repeterbarhed: Ikke påkrævet, men anbefales efter opstilling
 Støj: Ikke påkrævet, men anbefales efter opstilling
 8.1.4:
 Linearitet
 Hastighed: Efter opstilling, inden for 370 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 Drejningsmoment: Efter opstilling, inden for 370 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 Ren gas og fortyndede udstødningsgasstrømme: Efter opstilling, inden for 370 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse, medmindre strømmen verificeres af propankontrol af carbon-oxygenbalancen.
 Ufortyndet udstødningsgasstrøm: Efter opstilling, inden for 185 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse, medmindre strømmen verificeres af propankontrol af carbon-oxygenbalancen.
 Gasanalysatorer: Efter opstilling, inden for 35 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 Partikelvægt: Efter opstilling, inden for 370 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 Stand-alone-tryk og -temperatur: Efter opstilling, inden for 370 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 8.1.5:
 Verifikation af løbende systemrespons fra gasanalysatoren og af registrering af opdatering - for gasanalysatorer uden løbende kompensation for andre gasarter
 Efter opstilling og efter systemændringer, der påvirker responsen.
 8.1.6:
 Verifikation af løbende systemrespons fra gasanalysatoren og af registrering af opdatering - for gasanalysatorer med løbende kompensation for andre gasarter
 Efter opstilling og efter systemændringer, der påvirker responsen.
 8.1.7.1.
 Moment
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.7.2.
 Tryk, temperatur, dugpunkt
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.1.
 Brændselsstrøm
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.2.
 Indsugningsstrøm
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.3.
 Udstødningsstrøm
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.4.
 Fortyndet udstødningsgasstrøm (CVS og PFD)
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.8.5.
 Verifikation af CVS/PFD og batch-prøveudtageren (5)
 Efter opstilling, inden for 35 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse. (Propankontrol)
 8.1.8.8.
 Vakuum utæthed
 Før hver laboratorieprøvning i henhold til punkt 7.1.
 8.1.9.1.
 Interferens fra CO2, NDIR eller H2O
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.9.2.
 Interferens fra CO, NDIR, CO2 og H2O
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.10.1.
 Kalibrering af FID
 THC- FID-optimering og THC- FID-verifikation
 Kalibrer, optimer og bestem CH4-respons: Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 Verificer CH4-respons: Efter opstilling, inden for 185 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 8.1.10.2.
 FID O2-interferens ved ufortyndet udstødningsgas
 For alle FID-analysatorer: Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 For alle THC FID-analysatorer: Efter opstilling, efter større vedligeholdelse og efter
 FID-optimering i overensstemmelse med 8.1.10.1.
 8.1.10.3.
 Penetration af non-methan-afskæring
 Efter opstilling, inden for 185 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.1.
 CLD CO2- og H2O-dæmpning
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.3.
 Interferens fra NDUV HC og H2O
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.4.
 Kølebad, NO2-penetration (køler)
 Efter opstilling og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.5.
 Konvertering af NO2-til-NO-konverter
 Efter opstilling, inden for 35 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 8.1.12.1.
 Partikelvægt og vejning
 Uafhængig verifikation:


text:
Efter opstilling, inden for 370 dage før prøvningen og efter større vedligeholdelse.
 Verifikation af nulstilling, justering og referenceprøve: Senest 12 timer før vejning og efter større vedligeholdelse.
 8.1.3. Verifikation af nøjagtighed, repeterbarhed og støj
 Præstationsværdierne for de enkelte instrumenter, som er angivet i tabel 9.3, danner udgangspunkt for bestemmelse af instrumentets nøjagtighed, repeterbarhed og støj.
 Verifikation af instrumentets nøjagtighed, repeterbarhed eller støj er ikke påkrævet. Det kan imidlertid være nyttigt at overveje en sådan verifikation for at definere en specifikation for et nyt instrument, verificere et nyt instruments præstation efter levering eller for at løse problemer med et eksisterende instrument.
 8.1.4. Linearitetskontrol
 8.1.4.1. Omfang og hyppighed
 Der foretages en linearitetskontrol af hvert målesystem i fortegnelsen i tabel 8.2 minimum så hyppigt som angivet i tabellen og efter anvisningerne fra målesystemets fabrikant og god teknisk praksis. Hensigten med linearitetskontrol er at konstatere, om et målesystem fungerer forholdsmæssigt i hele det relevante måleområde. En linearitetskontrol skal bestå i at indføre en række på mindst 10 referenceværdier i målesystemet, medmindre andet er angivet. Målesystemet kvantificerer hver referenceværdi. De målte værdier sammenholdes samlet set med referenceværdierne ved lineær regression efter mindste kvadraters metode og linearitetskriterierne i tabel 8.2 i dette punkt.
 8.1.4.2. Præstationskrav
 Hvis et målesystem ikke opfylder de gældende linearitetskriterier i tabel 8.2, korrigeres fejlen via rekalibrering eller vedligeholdelse eller udskiftning af komponenter om nødvendigt. Linearitetskontrollen gentages efter fejlkorrektion for at sikre, at målesystemet opfylder linearitetskriterierne.
 8.1.4.3. Procedure
 Der anvendes følgende protokol for linearitetskontrol:
 a)
 Målesystemet skal anvendes ved de foreskrevne temperaturer, tryk og strømme.
 b)
 Instrumentet nulstilles som før emissionsprøvning ved at indføre et nulsignal. Til gasanalysatorer anvenedes en nulstillingsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og den indføres direkte ved analysatorporten.
 c)
 Instrumentet justeres som før emissionsprøvning ved at indføre et justeringssignal. Til gasanalysatorer anvendes en justeringsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og den indføres direkte ved analysatorporten.
 d)
 Efter justering af instrumentet, kontrolleres nul med det samme signal, som blev anvendt i litra b) i dette punkt. Ud fra nulaflæsningen afgøres det på baggrund af god teknisk praksis, hvorvidt instrumentet skal nulstilles eller justeres igen, før man går videre til næste trin.
 e)
 I overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger og god teknisk praksis udvælges for alle målte mængder de referenceværdier, y
 refi
 , der dækker hele den værdirække, som forventes under emissionsprøvning, hvorved behovet for at ekstrapolere ud over disse værdier undgås. Der vælges et nulreferencesignal som en af referenceværdierne i linearitetskontrollen. Til linearitetskontrol af stand-alone-tryk og temperatur vælges mindst tre referenceværdier. Til al anden linearitetskontrol vælges mindst ti referenceværdier
 f)
 Fabrikantens anbefalinger og god teknisk praksis anvendes til at udvælge den rækkefølge, hvori referenceværdierne vil blive indført.
 g)
 Der genereres og indføres referencemængder som beskrevet i punkt 8.1.4.4. Til gasanalysatorer anvendes gaskoncentrationer, som vides at opfylde specifikationerne i punkt 9.5.1, og de indføres direkte ved analysatorporten.
 h)
 Instrument skal gives tid til at stabilisere sig, mens det måler referenceværdien.
 i)
 Med en registreringsfrekvens, som mindst har den i tabel 9.2 angivne minimumsfrekvens, måles referenceværdien i 30 s, og den

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
aritmetiske middelværdi af de registrerede værdier,
 registreres.
 j)
 Trinene i litra g) til i) i dette punkt gentages, indtil alle referencemængderne er målt.
 k)
 De aritmetiske middelværdier
 og referenceværdierne, y
 refi
 , anvendes til at beregne parametrene for lineær regression efter mindste kvadraters metode og de statistiske værdier med henblik på sammenligning med de minimumskriterier for præstation, som er angivet i tabel 8.2. Der anvendes de beregninger, som er beskrevet i bilag 4B, tillæg A.2, punkt A.2.
 8.1.4.4. Referencesignaler
 I dette punkt beskrives de anbefalede metoder til generering af referenceværdier til protokollen for linearitetskontrol i punkt 8.1.4.3. i dette afsnit. Der anvendes referenceværdier, som simulerer faktiske værdier, eller der indføres en faktisk værdi med et referencemålesystem. I sidstnævnte tilfælde er referenceværdien den værdi, der afgives af referencemålesystemet. Referenceværdier og referencemålesystemer skal være internationalt sporbare.
 For temperaturmålesystemer med sensorer, som f.eks. termoelementer, RTD'er og termistorer, kan linearitetskontrollen udføres ved at fjerne sensoren fra systemet og i stedet anvende en simulator. Hvis det er relevant, anvendes en simulator, som er uafhængigt kalibreret og koldterminalkompenseret. Usikkerheden i den internationalt sporbare simulator i forhold til temperaturen skal være under 0,5 % af den maksimale driftstemperatur T
 max. Hvis denne mulighed anvendes, er det nødvendigt at anvende sensorer, som ifølge leverandørens oplysninger har en nøjagtighed, som er bedre end 0,5 % af T
 max sammenlignet med standardkalibreringskurven.
 8.1.4.5. Målesystemer, som kræver linearitetskontrol
 Tabel 8.2 viser, hvilke målesystemer der kræver linearitetskontrol. For denne tabel gælder følgende bestemmelser:
 a)
 Der skal foretages hyppigere linearitetskontrol, hvis det anbefales af fabrikanten eller findes nødvendigt ud fra en teknisk velbegrundet vurdering.
 b)
 Ved "min" forstås den mindste referenceværdi, der anvendes under linearitetskontrol.
 Bemærk, at denne værdi kan være nul eller negativ afhængigt af signalet.
 c)
 Ved "max" forstås den maksimale referenceværdi, der anvendes under linearitetskontrol. F.eks. er x
 max for gasdeleapparater den udelte, ufortyndede koncentration af justeringsgas. Følgende er særlige tilfælde, hvor "max" refererer til en anden værdi:
 i)
 Ved verifikation af partikelvægtens linearitet refererer m
 max til et partikelfilters typiske masse.
 ii)
 Ved linearitetskontrol af drejningsmomentet, referer T
 max til den af fabrikanten oplyste højeste motordrejningsmomentværdi for den motor, der har det højeste drejningsmoment af de motorer, der skal prøves.
 d)
 De angivne intervaller er inklusive. F.eks. betyder et oplyst interval på 0,98-1,02 for hældningen a
 1 0,98 ≤ a
 1 ≤ 1,02.
 e)
 Disse linearitetskontroller er ikke påkrævet for systemer, der består verifikationen af strømningshastigheden for fortyndet udstødningsgas som beskrevet i 8.1.8.5 for propankontrol eller for systemer, der er overensstemmende inden for ± 2 % på baggrund af den kemiske carbon- eller oxygenbalance i indsugningsluften, brændstoffet og udstødningsgassen.
 f)
 a
 1-kriterierne for disse mængder skal kun overholdes, hvis mængdens absolutte værdi er påkrævet, i modsætning til et signal, der kun er lineært proportionelt med den faktiske værdi.
 g)
 Stand-alone-temperaturer omfatter motortemperaturer og omgivende forhold af relevans for indstilling eller efterprøvning af motordriftsforholdene, temperaturer anvendt til at indstille eller efterprøve vigtige forhold i prøvningssystemet og temperaturer, der anvendes til emissionsberegninger:
 i)
 Følgende linearitetskontrol af temperaturen er påkrævet: Luftindtag, efterbehandlingsbænk(e)


text:
(for motorer, der prøves med efterbehandlingssystemer i cyklusser med koldstartskriterier), fortyndingsluft til partikeludtagning (CVS, dobbelt fortynding og delstrømsfortyndingssystemer), partikeludtagning og kølerprøve (for gasformige prøvetagningssystemer, der anvender kølere til tørring af prøverne).
 ii)
 Følgende linearitetskontrol er kun påkrævet, hvis den er specificeret af motorfabrikanten: Brændstofindtag, afgang på prøvningsrummets ladeluftkøler (ved motorer, der prøves med varmeveksler i prøvningsrummet for at simulere en motors eller et køretøjs ladeluftkøler), indgang til kølervæske til prøvningsrummets ladeluftkøler (ved motorer, der prøves med varmeveksler i prøvningsrummet for at simulere en motors eller et køretøjs ladeluftkøler) og oliesump, kølervæske før termostaten (ved væskekølede motorer).
 h)
 Stand-alone-tryk omfatter de motortryk og omgivende forhold, der anvendes til at efterprøve motordriftsforholdene, tryk, der anvendes til at efterprøve kritiske forhold i prøvningssystemet og tryk, der anvendes i emissionsberegninger:
 i)
 Den påkrævede linearitetskontrol af trykket er: Indsnævring af luftindtag, udstødningsgastryk, barometer, CVS-indgangsmålertryk (hvis målt via CVS), kølerprøve (til gasformige prøvetagningssystemer, som bruger kølere til tørring af prøverne).
 ii)
 Følgende linearitetskontrol af tryk er kun påkrævet, hvis den er specificeret af motorfabrikanten: Tryktab i prøvningsrummets luftkøler og i dets tilslutningsrør (ved turboladede motorer, der prøves med en varmeveksler i prøvningsrummet for at simulere køretøjets/motorens ladeluftkøler), brændstofindtag og brændstofafgang
 Tabel 8.2
 Målesystemer, som kræver linearitetskontrol
 Målesystem
 Mængde
 Mindste kontrolhyppighed
 Linearitetskriterier
 a
 SEE
 r
 2
 Motorhastighed
 n
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 0,05 % n
 max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % n
 max
 ≥ 0,990
 Drejningsmoment
 T
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % T
 max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % T
 max
 ≥ 0,990
 Brændstoffets strømningshastighed
 q
 m
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 m,max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 m,max
 ≥ 0,990
 Indsugningsluftens strømningshastighed
 q
 v
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 v,max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 v,max
 ≥ 0,990
 Fortyndingsluftens strømningshastighed
 q
 v
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 v,max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 v,max
 ≥ 0,990
 Fortyndede udstødnings strømningshastighed
 q
 v
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 v,max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 v,max
 ≥ 0,990
 Ufortyndede udstødnings strømningshastighed
 q
 v
 Inden for 185 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 v,max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 v,max
 ≥ 0,990
 Batch-prøveudtagerens strømningshastighed
 q
 v
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % q
 v,max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % q
 v,max
 ≥ 0,990
 Gasdeleapparater
 x/x
 span
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 0,5 % x
 max
 0,98-1,02
 ≤ 2 % x
 max
 ≥ 0,990
 Gasanalysatorer
 x
 Inden for 35 dage før prøvning
 ≤ 0,5 % x
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % x
 max
 ≥ 0,998
 Partikelvægt
 m
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % m
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % m
 max
 ≥ 0,998
 Stand-alone-tryk
 p
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % p
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % p
 max
 ≥ 0,998
 Analog-digital konvertering af stand-alone-temperatursignaler
 T
 Inden for 370 dage før prøvning
 ≤ 1 % T
 max
 0,99-1,01
 ≤ 1 % T
 max
 ≥ 0,998


text:
8.1.5. Verifikation af kontinuerlig respons fra gasanalysatorsystemet og opdatering/registrering
 I dette afsnit beskrives den generelle verifikationsprocedure for kontinuerlig respons fra gasanalysatorsystemet og registrering af opdatering. Se punkt 8.1.6. for verifikationsprocedurer for analysatorer af kompensationstypen.
 8.1.5.1. Omfang og hyppighed
 Denne kontrol skal udføres efter montering eller udskiftning af en gasanalysator, der anvendes til kontinuerlig prøvetagning. Denne verifikation skal også foretages, hvis systemet er blevet omkonfigureret på en måde, der kan ændre systemresponsen. Denne verifikation er nødvendig for kontinuerlige gasanalysatorer, der anvendes til transient prøvning eller RMC-prøvning, men er ikke nødvendig for batchgasanalysesystemer eller kontinuerlige gasanalysatorsystemer, der kun anvendes til prøvning i diskret modus.
 8.1.5.2. Måleprincip
 Med denne prøve kontrolleres det, at opdaterings- og registreringshyppigheden er tilpasset den overordnede systemrespons ved en hurtig ændring i værdien af koncentrationerne i prøvetagningssonden. Gasanalysatorsystemer skal optimeres, således at deres overordnede respons på en pludselig ændring i koncentrationen opdateres og registreres med en passende frekvens for at forhindre tab af information. Ved prøven kontrolleres det også, at kontinuerlige gasanalysatorsystemer opfylder kravet til en minimumsresponstid.
 Systemets indstillinger til evaluering af responstid skal være nøjagtigt de samme som under måling i prøvningsforløbet (dvs. tryk, strømningshastigheder, filterindstillinger på analysatorerne og alle andre ting, der har indflydelse på responstiden). Bestemmelsen af responstid skal finde sted med gasomskiftning direkte ved indgangen til prøvetagningssonden. Gasomskiftningen skal ske på under 0,1 sekund. De gasser, der anvendes til prøvningen, skal forårsage en koncentrationsændring på mindst 60 % fuldskalavisning (FS).
 Koncentrationssporet for hver enkel gaskomponent registreres.
 8.1.5.3. Systemkrav
 a)
 Systemets responstid skal være ≤ 10 s med en stigningstid ≤ 2,5 s eller med en stignings- og faldningstid på ≤ 5 s for alle målte komponenter ( CO, NOx, CO2 og HC) og alle anvendte intervaller. Når der anvendes NMC til måling af NMHC, må systemets responstid overstige 10 s.
 Alle data (koncentration, brændstof- og luftstrømning) skal forskydes med den målte responstid, før emissionsberegningerne i tillæg A.7-A.8 foretages.
 b)
 For at systemet kan godkendes med hensyn til dets overordnede respons, skal det opfylde et af følgende kriterier:
 i)
 Produktet af den gennemsnitlige stigningstid og den frekvens, hvormed systemet registrerer en ajourført koncentration, skal være mindst 5. Under alle omstændigheder må den gennemsnitlige stigningstid højst være 10 s.
 ii)
 Den frekvens, hvormed systemet registrerer koncentration, skal være mindst 2 Hz (se også tabel 9.2).
 8.1.5.4. Procedure
 Følgende procedure benyttes til verifikation af responsen fra det enkelte gasanalysatorsystem:
 a)
 De anvisninger for opstart og brug af instrumentet, som fabrikanten af gasanalysatorsystemet har givet, skal følges. Målesystemet skal justeres i nødvendigt omfang for at optimere ydeevnen. Verifikationen foretages med analysatoren i samme driftstilstand som ved emissionsprøvning. Hvis analysatoren deler sit prøvetagningssystem med andre analysatorer, og hvis gasstrømmen til de andre analysatorer vil påvirke systemets responstid, opstartes og betjenes de andre analysatorer, mens denne verifikationsprøvning udføres. Denne verifikation kan gennemføres på flere analysatorer, der deler det samme prøvetagningssystem på samme tid. Hvis der anvendes analoge eller digitale realtidsfiltre under emissionsprøvningen, bør disse filtre anvendes på samme måde under verifikationen.
 b)
 Med hensyn til udstyr, der anvendes til at validere


text:
systemets responstid, anbefales det at anvende minimale gasledningslængder mellem alle forbindelser; der forbindes en nulluftkilde til én indsugning på en hurtigtfungerende 3-vejsventil (2 indsugninger, 1 afgang) for at styre strømmen af nulstillingsgas og blandet justeringsgas til prøvetagningssystemets indsugningssonde eller et T-stykke tæt på sondens afgang. Normalt er gasstrømmens hastighed højere end sondens prøvetagningshastighed, og overløbet sker ved sondens indgang. Hvis gassens strømningshastighed er lavere end sondens, justeres gaskoncentrationerne, så der tages højde for fortynding fra den omgivende luft, der suges ind i sonden. Der kan anvendes binære eller justeringsgasser bestående af flere gasser. Der kan anvendes en gasblandingsanordning til at blande justeringsgasserne. En gasblander eller -mikser anbefales, når justeringsgasser fortyndet i N2 skal blandes med justeringsgasser fortyndet med luft.
 Ved hjælp et gasdeleapparat blandes en justeringsgas af NO–CO–CO2–C3H8–CH4 (resten N2) ligeligt med en justeringsgas af NO2, resten renset syntetisk luft. Hvis det er relevant, kan der anvendes standard binære justeringsgasser i stedet for justeringsgasblanding af NO-CO-CO2-C3H8-CH4, resten N2. I så fald skal der foretages separate responsprøvninger for hver analysator. Gasdeleapparatets udgang skal være forbundet til 3-vejsventilens anden indgang. Ventilens udgang skal være tilsluttet en overstrømsventil på gasanalysesystemets sonde eller en overstrømsanordning mellem sonden og overføringsledning til alle de analysatorer, der skal verificeres. Der skal anvendes en opstillingsmetode, der forhindrer trykudsving forårsaget af standsning af strømmen gennem gasblanderanordningen. Hvis nogen af disse gasbestanddele ikke er relevante for den pågældende analysatorverifikation, udelades de. Som alternativ tillades brug af gasflasker med enkeltgasser og separat måling af responstider.
 c)
 Dataindsamlingen foretages således:
 i)
 Ventilen indstilles, så den starter strømmen af nulstillingsgas.
 ii)
 Stabilisering sikres, idet der tages højde for transportforsinkelser og fuld respons fra den langsomste analysator.
 iii)
 Dataregistreringen påbegyndes med den frekvens, der anvendes under emissionsprøvningen. Hver registreret værdi skal være en unik ajourført koncentration, målt af analysatoren. Der må ikke foretages interpolation eller filtrering for at ændre de registrerede værdier.
 iv)
 Ventilen indstilles, så de blandede justeringsgasser strømmer mod analysatorerne. Denne tid registreres som t
 0.
 v)
 Der tages højde for transportforsinkelser og fuld respons fra den langsomste analysator.
 vi)
 Ventilen indstilles, så nulstillingsgassen strømmer mod analysatoren. Denne tid registreres som t
 100.
 vii)
 Der tages højde for transportforsinkelser og fuld respons fra den langsomste analysator.
 viii)
 Trinnene i litra c), iv)-vii), i dette punkt gentages indtil der er t registreret syv fulde cyklusser, som afsluttes med, at der strømmer nulstillingsgas til analysatorerne.
 ix)
 Registreringen ophører.
 8.1.5.5. Evaluering af ydeevne
 Data fra litra c), i punkt 8.1.5.4 i dette afsnit, anvendes til beregning af den gennemsnitlige stigningstid, T
 10-90 for hver af analysatorerne.
 a)
 Hvis det vælges at godtgøre overensstemmelse med litra b), i), i punkt 8.1.5.3 i dette afsnit, skal følgende procedure anvendes: Stigningstiderne (i sekunder) ganges med deres respektive registreringsfrekvenser i Hertz (1/s). Værdien for hvert resultat skal mindst være 5. Hvis værdien er mindre end 5, forhøjes registreringsfrekvensen eller strømningerne justeres eller prøvetagningssystemet ændres, således at stigningstiden øges efter behov. Desuden kan der konfigureres digitale filtre, som øger stigningstiden.
 b)
 Hvis det vælges at godtgøre overensstemmelse med litra b),


text:
ii), i punkt 8.1.5.3. i dette afsnit er det tilstrækkeligt at godtgøre overensstemmelse med kravene i litra b), ii) i punkt 8.1.5.3.
 8.1.6. Verifikation af responstid for analysatorer af kompensationstypen
 8.1.6.1. Omfang og hyppighed
 Denne verifikation foretages for at bestemme en kontinuerlig gasanalysators respons, hvor én gasanalysators respons kompenseres af en andens med henblik på at kvantificere de forurenende luftarter. I den forbindelse skal vanddamp anses for at være en gasformig bestanddel. Denne verifikaton er påkrævet for kontinuerlige gasanalysatorer, der anvendes til transient prøvning eller RMC-prøvning. Denne verifikation er ikke nødvendig for gasanalysatorer til batchprøvetagning eller for kontinuerlige gasanalysatorer, som kun anvendes til prøvning i diskret modus. Denne verifikation finder ikke anvendelse på korrektion for vand, der er fjernet fra prøven ved efterbehandlng, og heller ikke på NMHC-bestemmelse fra THC og CH4, som omhandlet i tillæg A.7 og A.8 vedrørende emissionsberegning. Denne verifikation foretages efter opstilling (dvs. efter ibrugtagning af prøvningsrum). Efter større vedligeholdelsesindgreb kan den ensartede respons verificeres som beskrevet i punkt 8.1.5, forudsat at der på et tidspunkt er foretaget fugtmættet ensartet responsverifikation af eventuelle udskiftede komponenter.
 8.1.6.2. Måleprincip
 Ved hjælp af denne procedure verificeres tidsjusteringen og den ensartede respons ved kontinuerlige kombinerede gasmålinger. I den forbindelse er det nødvendigt at sikre, at alle kompensationsalgoritmer og fugtighedskorrektioner er aktiveret.
 8.1.6.3. Systemkrav
 De generelle krav til responstid og stigningstid angivet i litra a), punkt 8.1.5.3, gælder også for analysatorer af kompensationstypen. Hvis registreringsfrekvensen afviger fra opdateringsfrekvensen for det kontinuerligt kombinerede signal, skal det laveste af de to frekvenser anvendes til den påkrævede verifikation i litra b), i), i punkt 8.1.5.3.
 8.1.6.4. Procedure
 Alle procedurer i litra a)-c), punkt 8.1.5.4, skal anvendes. Desuden måles også responstid og stigningstid for vanddamp, hvis der anvendes en kompensationsalgoritme, som er baseret på målt vanddamp. I så fald skal mindst én af de anvendte kalibreringsgasser (men ikke NO2) fugtmættes som følger:
 Hvis systemet ikke anvender en prøvetørrer til at fjerne vandindholdet i gasprøven, fugtmættes justeringsgassen ved at sende gasblandingen gennem en lukket beholder, som fugtmætter gassen til det anslåede højeste prøvedugpunkt under emissionsprøvetagningen, idet den bobles igennem destilleret vand. Hvis systemet anvender en prøvetørrer under prøvningen, der har bestået verifikationskontrollen for prøvetørrere, kan den fugtmættede gasblanding indføres nedstrøms for prøvetørreren ved at boble den gennem destilleret vand i en lukket beholder ved 25 ± 10 °C eller en temperatur over dugpunktet. I alle tilfælde skal den fugtmættede gas nedstrøms for beholderen fastholdes på en temperatur, som ligger mindst 5 °C over dens lokale dugpunkt. Bemærk, at det er muligt at udelade en hvilken som helst af disse gasbestanddele, hvis de ikke er relevante for analysatorerne i den pågældende verifikation. Hvis nogen af gasbestanddelene ikke er modtagelige for vandkompensation, kan responskontrollen for disse analysatorer foretages uden fugtmætning.
 8.1.7. Måling af motorparametre og omgivende forhold
 Motorfabrikanten skal anvende interne kvalitetsprocedurer, der kan henføres til anerkendte nationale eller internationale standarder. I modsat fald finder følgende procedurer anvendelse.
 8.1.7.1. Kalibrering af drejningsmoment
 8.1.7.1.1. Omfang og hyppighed
 Alle systemer til måling af drejningsmoment, herunder måletransducere til dynamometeret og systemer,


text:
kalibreres efter opstilling og efter større vedligeholdelse, bl.a. ved hjælp af referencekraft eller vippearmslængde sammenholdt med dødvægt. Kalibreringen gentages ved anvendelse af god teknisk praksis. Følg anvisningerne fra fabrikanten af momenttransducerne for at linearisere momentsensorens output. Andre kalibreringsmetoder tillades.
 8.1.7.1.2. Dødvægtskalibrering
 Ved denne teknik anvendes en kendt kraft, idet kendte vægte hænges i en kendt afstand langs en vippearm. Det skal sikres, at vægtenes vippearm er vinkelret på tyngdepunktet (dvs. horisontal) og vinkelret på dynamometerets rotationsakse. Der anvendes mindst seks kombinationer af kalibreringsvægte for hvert relevant momentmåleområde, idet vægtmængden fordeles ligeligt i hele området. Dynamometeret oscilleres eller roteres under kalibreringen for at reducere statisk friktionshysterese. Kraften af den enkelte vægt bestemmes ved at multiplicere den internationalt sporbare masse med den lokale acceleration af jordens tyngdekraft.
 8.1.7.1.3. Kalibrering af trykføler eller prøvering
 Ved denne teknik påføres kraft enten ved at hænge vægte på en vippearm (disse vægte og deres vippearmslængde indgår ikke i bestemmelsen af referencemomentet) eller ved at betjene dynamometeret ved forskellige momenter. Der anvendes mindst seks kraftkombinationer for hvert relevant momentmåleområde, idet kraftmængden fordeles nogenlunde ligeligt i hele området. Dynamometeret oscilleres eller roteres under kalibreringen for at reducere statisk friktionshysterese. I dette tilfælde bestemmes referencedrejningsmomentet ved at multiplicere kraft-output fra referencemeteret (f.eks. en trykmåler eller prøvering) med den effektive vippearmslængde, som måles fra det punkt, hvor kraftmålingen foretages til dynamometerets rotationsakse. Det skal sikres, at denne længde måles vinkelret på referencemeterets måleakse og vinkelret på dynamometerets rotationsakse.
 8.1.7.2. Kalibrering af tryk, temperatur og dugpunkt
 Instrumenter skal efter opstilling kalibreres til måling af tryk, temperatur og dugpunkt. Kalibreringen gentages efter instrumentfabrikantens anvisninger og i overensstemmelse med god teknisk praksis.
 Til temperaturmålesystemer med termoelement, eller termistorsensorer foretages kalibrering af systemet som beskrevet i afsnit 8.1.4.4. for linearitetskontrol.
 8.1.8. Strømningsrelateret måling
 8.1.8.1. Kalibrering af brændselsstrøm
 Brændstofflowmetere kalibreres efter opstilling. Kalibreringen gentages efter instrumentfabrikantens anvisninger og i overensstemmelse med god teknisk praksis.
 8.1.8.2. Kalibrering af indsugningsluftstrøm
 Flowmetere for indsugningsluften kalibreres efter opstilling. Kalibreringen gentages efter instrumentfabrikantens anvisninger og i overensstemmelse med god teknisk praksis.
 8.1.8.3. Kalibrering af udstødningsstrøm
 Flowmetere for udstødningsstrømmen kalibreres efter opstilling. Kalibreringen gentages efter instrumentfabrikantens anvisninger og i overensstemmelse med god teknisk praksis.
 8.1.8.4. Kalibrering af fortyndet udstødningsstrøm (CVS)
 8.1.8.4.1. Oversigt
 a)
 I dette afsnit beskrives, hvordan man kalibrerer flowmetere til udtagning af fortyndet udstødningsgas med konstant volumen (CVS).
 b)
 Denne kalibrering foretages, mens flowmeteret er monteret i dets permanente position. Denne kalibrering foretages, efter at en del af flowkonfigurationen opstrøms eller nedstrøms for flowmeteret er blevet ændret på en måde, der kan indvirke på flowmeterets kalibrering. Denne kalibrering udføres efter opstilling af CVS-systemet, og når et korrigerende indgreb ikke resulterer i overholdelse af verifikationen for fortyndet udstødningsstrøm (dvs. propankontrol) i punkt 8.1.8.5.
 c)
 Et CVS-flowmeter kalibreres ved hjælp af et referenceflowmeter som f.eks. et flowmeter med subsonisk venturi, en måledyse med lang radius, en drøvleenhed med "smooth-approach", et laminar flow-element, et sæt venturier med kritisk strømning eller et ultrasonisk flowmeter Der anvendes et referenceflowmeter, som angiver internationalt sporbare mængder med ± 1 % usikkerhed. Dette referenceflowmeters respons på strømning


text:
anvendes som referenceværdi til kalibrering af CVS-flowmeter.
 d)
 Der må ikke anvendes opstrømsskærm eller anden begrænsning, som kan påvirke strømningen foran referenceflowmeteret, medmindre flowmeteret er blevet kalibreret med en sådan begrænsning.
 e)
 Den kalibreringssekvens, der er beskrevet i dette punkt 8.1.8.4, henviser til den molbaserede tilgang. For den tilsvarende sekvens, der anvendes i den massebaserede tilgang, henvises til bilag 8, tillæg 1.
 8.1.8.4.2. PDP-kalibrering
 En fortrængningspumpe (PDP) kalibreres for at bestemme ligningen for strømninghastighed i forhold til PDP-hastighed, som tager højde for strømningsutæthed i PDP'ens overfladetætninger som funktion af PDP-indgangstryk. Der bestemmes unikke koefficienter for hver hastighed, hvormed PDP'en betjenes. Et PDP-flowmeter kalibreres således:
 a)
 Systemet skal være tilsluttet som vist i figur 8.1.
 b)
 Utætheder mellem kalibreringens flowmeter og DPD'en skal være mindre end 0,3 % af den samlede strømning ved det laveste kalibrerede strømningspunkt, f.eks. ved det højeste begrænsningspunkt og laveste PDP-hastighedspunkt.
 c)
 Mens PDP'en er i drift fastholdes en konstant temperatur ved dens indgang på ± 2 % af den gennemsnitlige absolutte indsugningstemperatur, T
 in.
 d)
 PDP-hastigheden sættes til det første hastighedspunkt, hvor der skal kalibreres.
 e)
 Den variable begrænser indstilles til fuldt åben tilstand.
 f)
 PDP'en betjenes i mindst 3 minutter for at stabilisere systemet. Ved kontinuerlig drift af PDP registreres derefter middelværdierne for mindst 30 s prøvedata for hver af følgende mængder:
 i)
 referenceflowmeterets middelstrømningshastighed
 ;
 ii)
 middeltemperaturen ved PDP-indgangen, T
 in
 iii)
 det gennemsnitlige statiske absolutte tryk ved PDP-indgangen, P
 in
 iv)
 det gennemsnitlige statiske absolutte tryk ved PDP-udgangen, P
 out
 v)
 gennemsnitlig PDP-hastighed, n
 PDP
 g)
 Begrænserventilen lukkes trinvis for at mindske det absolutte tryk ved PDP-indgangen, p
 in.
 h)
 Trinnene i litra f) og g) i punkt 8.1.8.4.2 gentages for at registrere data ved mindst seks begrænserpositioner, der afspejler det fulde område for mulige tryk ved PDP-indgangen efter ibrugtagning.
 i)
 PDP'en kalibreres ved hjælp af de indsamlede data og ligningerne i tillæg A.7-A.8.
 j)
 Trinnene i litra f)-i) i dette afsnit gentages for hver hastighed, som PDP'en betjenes med.
 k)
 Ligningerne i bilag 4B, tillæg A.7 (molbaseret tilgang) eller A.8 (massebaseret tilgang) anvendes til at bestemme ligningen for PDP-strømning til emissionsprøvning.
 l)
 Kalibreringen efterprøves ved at foretage CVS-verifikation (dvs. propankontrol) som beskrevet i punkt 8.1.8.5.
 m)
 PDP'en må ikke anvendes under de laveste indgangstryk, der prøves under kalibrering.
 8.1.8.4.3. CFV-kalibrering
 En venturi med kritisk strømning (CFV) kalibreres for at efterprøve dens udladningskoefficient, C
 d, ved det lavest forventede statiske differenstryk mellem CFV-indgang og udgang. Et CFV-flowmeter kalibreres således:
 a)
 Systemet skal være tilsluttet som vist i figur 8.1.
 b)
 Ventilatoren startes nedstrøms for CFV'en.
 c)
 Mens CFV'en er i drift, fastholdes en konstant temperatur ved dens indgang på ± 2 % af den gennemsnitlige absolutte indsugningstemperatur, T
 in.
 d)
 Utætheder mellem kalibreringens flowmeter og CVF'en skal være mindre end 0,3 % af den samlede strømning ved den højeste begrænsning.
 e)
 Den variable begrænser indstilles til fuldt åben tilstand. I stedet for en variabel begrænser kan trykket nedstrøms for CFV'en varieres ved at variere blæserhastigheden eller ved at frembringe en kontrolleret utæthed. Bemærk,


text:
at nogle blæsere har begrænsninger ved ubelastede forhold.
 f)
 CFV'en skal være i drift i mindst 3 minutter for at stabilisere systemet. CFV'en skal fortsat være i drift, hvorefter middelværdierne for mindst 30 s prøvedata for hver af følgende mængder registreres:
 i)
 referenceflowmeterets middelstrømningshastighed
 ;
 ii)
 eventuelt middeldugpunktet for kalibreringsluften, T
 dew. Jf. tillæg A.7-A.8 for tilladte antagelser i forbindelse med emissionsmålinger
 iii)
 middeltemperaturen ved venturiens indgang, T
 in
 iv)
 det gennemsnitlige statiske absolutte tryk ved venturiens indgang, P
 in
 v)
 det gennemsnitlige statiske differenstryk mellem CFV-indgang og -udgang, Δp
 CFV.
 g)
 Begrænserventilen lukkes trinvis for at mindske det absolutte tryk ved CFV-indgangen, p
 in.
 h)
 Trinnene i litra f) og g) i dette punkt gentages for at registrere de gennemsnitlige data ved mindst ti begrænserpositioner, således at så stor en del af det praktiske område for Δp
 CFV, der forventes under prøvning, prøves. Det er ikke nødvendigt at fjerne kalibreringskomponenter eller CVS-komponenter for at kalibrere ved lavest mulige begrænsning.
 i)
 C
 d og det lavest tilladelige trykforhold r bestemmes som beskrevet i tillæg A.7-A.8.
 j)
 C
 d anvendes til at bestemme CFV-strøm under emissionsprøvning. CFV må ikke anvendes under det lavest tilladelige r som bestemt i tillæg A.7-A.8
 k)
 Kalibreringen efterprøves ved at foretage CVS-verifikation (dvs. propankontrol) som beskrevet i punkt 8.1.8.5.
 l)
 Hvis CVS'en er konfigureret til parallelt at drive mere end én CFV ad gangen, kalibreres CVS på en af følgende måder:
 i)
 Enhver kombination af CFV'er kalibreres i henhold til dette punkt, og tillæg A.7-A.8. Jf. tillæg A.7-A.8 for vejledning om beregning af strømningshastigheder for denne metode
 ii)
 Hver CFV kalibreres i henhold til dette punkt og tillæg A.7-A.8. Jf. tillæg A.7-A.8 for vejledning om beregning af strømningshastigheder for denne metode.
 8.1.8.4.4. SSV-kalibrering
 En subsonisk venturi (SSV) kalibreres for at bestemme dens kalibreringskoefficient, C
 d, for det forventede indsugningstrykområde. Et SSV-flowmeter kalibreres således:
 a)
 Systemet skal være tilsluttet som vist i figur 8.1.
 b)
 Blæseren startes nedstrøms for CFV'en.
 c)
 Utætheder mellem kalibreringens flowmeter og SSV'en skal være mindre end 0,3 % af den samlede strømning ved den højeste begrænsning.
 d)
 Mens SSV'en er i drift, fastholdes en konstant temperatur ved dens indgang på ± 2 % af den gennemsnitlige absolutte indsugningstemperatur, T
 in.
 e)
 Den variable begrænser eller blæser med variabel hastighed indstilles på en strømningshastighed over den største hastighed, der forventes under prøvningen. Strømningshastigheder må ikke ekstrapoleres ud over de kalibrerede værdier, så det anbefales at sikre, at et Reynoldsnummer, Re, ved SSV-halsen ved højeste kalibrerede strømningshastighed er større end det maksimale Re, der forventes under prøvningen.
 f)
 SSV'en skal være i drift i mindst 3 minutter for at stabilisere systemet. SSV'en skal fortsat være i drift, hvorefter gennemsnittet for mindst 30 s prøvedata for hver af følgende mængder registreres:
 i)
 referenceflowmeterets middelstrømningshastighed
 ;
 ii)
 eventuelt middeldugpunktet for kalibreringsluften, T
 dew Jf. tillæg A.7-A.8 for tilladelige antagelser
 iii)
 middeltemperaturen ved venturiens indgang, T
 in
 iv)
 det gennemsnitlige statiske absolutte tryk ved venturiens indgang, P
 in
 v)
 statisk differenstryk mellem det statiske tryk ved venturiens


text:
indgang og det statiske tryk ved venturiens hals, Δp
 SSV.
 g)
 Begrænserventilen lukkes trinvist, eller blæserhastigheden reduceres for at mindske strømningshastigheden.
 h)
 Trinnene i litra f) og g) i dette punkt gentages med henblik på at registrere data ved mindst ti strømningshastigheder.
 i)
 Der bestemmes en funktionel form af C
 d i forhold til Re ved hjælp af de indsamlede data og ligningerne i tillæg A.7-A.8
 j)
 Kalibreringen efterprøves ved at foretage en CVS-verifikation (dvs. propankontrol) som beskrevet i punkt 8.1.8.5 ved brug af den nye ligning C
 d i forhold til Re.
 k)
 SSV'en må kun anvendes mellem de laveste og højeste kalibrerede strømningshastigheder.
 l)
 Ligningerne i bilag 4B, tillæg A.7 (molbaseret tilgang) eller bilag 4B, tillæg A.8 (massebaseret tilgang) anvendes til at bestemme ligningen for SSV-strømning under prøvning.
 8.1.8.4.5. Ultralydskalibrering (reserveret)
 Figur 8.1
 Skematiske diagrammer for CVS-kalibrering af fortyndet udstødningsgasstrøm
 8.1.8.5. Verifikation af CVS'er og batchudtagning (propankontrol)
 8.1.8.5.1. Indledning
 a)
 Propankontrol fungerer som CVS-verifikation for at afgøre, hvorvidt der er en uoverensstemmelse i de målte værdier i den fortyndede udstødningsgasstrøm. Propankontrol fungerer også som en verifikation af batchprøveudtageren for at afgøre, hvorvidt der er en uoverensstemmelse i det prøveudtagningssystem, som udtager en prøve fra CVS'en som beskrevet i litra vi) i dette punkt. På baggrund af et velbegrundet teknisk skøn og sikker praksis kan denne kontrol foretages ved brug af en anden gas end propan, som f.eks. CO2 eller CO. En ikke-bestået propankontrol kan indikere et eller flere problemer, som kan kræve korrigerende indgreb, herunder:
 i)
 ukorrekt analysatorkalibrering. FID-analysatoreren skal genkalibreres, repareres eller udskiftes
 ii)
 der skal foretages kontrol for utætheder på CVS-tunnel, forbindelser, spænder og HC-prøvetagningssystemet i henhold til punkt 8.1.8.7
 iii)
 verifikationen af dårlig blanding foretages i henhold til punkt 9.2.2
 iv)
 verifikation af carbonhydridkontaminering i prøvetagningssystemet foretages som beskrevet i punkt 7.3.1.2
 v)
 kalibrering for ændring i CVS. Der foretages en in-situ-kalibrering af CVS-flowmeteret som beskrevet i punkt 8.1.8.4
 vi)
 andre problemer med verifikation af CVS eller prøvetagningshardware eller -software. CVS-systemet, CVS-verifikationshardware og -software undersøges for uoverensstemmelser.
 b)
 Ved propankontrol anvendes enten en referencemasse eller en referencestrømningshastighed på C3H8 som sporgas i en CVS. Hvis der anvendes referencestrømningshastighed, skal der redegøres for eventuel ikke-idéel C3H8-gasoptræden. Jf. tillæg A.7 (molbaseret tilgang) eller A.8 (massebaseret tilgang), som beskriver, hvordan visse flowmetere kalibreres og anvendes. I forbindelse med 8.1.8.5 og tillæg A.7 eller A.8 må ikke idéelt gasforbrug ikke finde sted. Ved propankontrol sammenlignes den beregnede masse af indsprøjtet C3H8 ved hjælp af carbonhydridmålinger og målinger af CVS-strømningshastighed med referenceværdien.
 8.1.8.5.2. Metode til at indføre en kendt propanmængde i CVS-systemet
 Nøjagtigheden af det samlede CVS-prøvetagnings- og analysesystem bestemmes ved tilledning af en kendt masse af en forurenende luftart til systemet, mens dette er bragt til at fungere på normal måde. Den forurenende luftart analyseres, og massen beregnes efter bilag A.7-A.8. Der skal anvendes en af følgende to teknikker.
 a)
 Der foretages gravimetrisk måling på følgende måde: Massen af en lille cylinder fyldt med carbonmonoxid eller propan bestemmes med en præcision på ± 0,01 g. CVS-systemet bringes til at


text:
fungere som ved en sædvanlig emissionsprøvning af udstødningsgas i 5 til 10 minutter, mens der tilledes carbonmonoxid eller propan til systemet. Den afgivne mængde ren gas bestemmes ved differentialvejning. En gasprøve analyseres med det sædvanlige udstyr (prøvetagningssæk eller integrationsmetoden), og gassens masse beregnes.
 b)
 Måling med drøvleenhed foretages som følger: En kendt mængde af en ren gas (carbonmonoxid eller propan) ledes til CVS-systemet gennem en kalibreret drøvleenhed. Hvis indgangstrykket er tilstrækkeligt højt, er strømningshastigheden, som justeres ved hjælp af den kritiske blænde, uafhængigt af drøvleenhedens afgangstryk (kritisk strømning). CVS-systemet bringes til at fungere som ved en sædvanlig emissionsprøvning af udstødningsgas i 5 til 10 minutter. En gasprøve analyseres med det sædvanlige udstyr (prøvetagningssæk eller integrationsmetoden), og gassens masse beregnes.
 8.1.8.5.3. Forberedelse af propankontrol
 Propankontrollen forberedes på følgende måde:
 a)
 Hvis der anvendes en C3H8-referencemasse i stedet for en referencestrømningshastighed, skal der anvendes en cylinder fyldt med C3H8. Referencecylinderens C3H8-masse bestemmes med en præcision på ± 0,5 % af den mængde C3H8, der forventes anvendt.
 b)
 Der vælges passende strømningshastigheder for CVS og C3H8.
 c)
 Der vælges en C3H8-indsprøjtningsport i CVS-systemet. Portens placering vælges, så den er så tæt som muligt på det sted, hvor motorens udstødning indføres i CVS-systemet. C3H8-cylinderen forbindes til indsprøjtningssystemet.
 d)
 CVS-systemet sættes i drift og stabiliseres.
 e)
 Eventuelle varmevekslere i prøvetagningssystemet forvarmes eller forkøles;
 f)
 Opvarmede eller afkølede komponenter såsom prøvetagningsledninger, filtre, kølere og pumper, skal have mulighed for at stabiliseres ved deres driftstemperaturer.
 g)
 Hvis det er relevant, foretages tæthedskontrol i HC-prøvetagningssystemets vakuumside som beskrevet i 8.1.8.7.
 8.1.8.5.4. Forberedelse af HC-prøvetagningssystemet til propankontrol
 Kontrollen af tætheden af HC-prøvetagningssystemets vakuumside kan foretages efter forskrifterne i litra g) i dette punkt. Hvis denne fremgangsmåde anvendes kan proceduren for HC-kontaminering i punkt 7.3.1.2 anvendes. Hvis der ikke foretages tæthedskontrol i vakuumsiden i henhold til litra g), skal HC-prøvetagningssystemet nulstilles, justeres og verificeres for kontaminering på følgende måde:
 a)
 Der vælges det laveste HC-analysatorområde, der kan måle den forventede C3H8-koncentration for CVS- og C3H8-flowhastigheder.
 b)
 HC-analysatoren nulstilles ved hjælp af nulstillingsluft, der indføres ved analysatorporten.
 c)
 HC-analysatoren justeres ved hjælp af C3H8-justeringsgas, der indføres ved analysatorporten.
 d)
 Overstrøms-nulstillingsluft tilføres ved HC-sonden eller en samling mellem HC-sonden og overføringsledningen.
 e)
 HC-prøvetagningssystemets stabile HC-koncentration måles, mens overstrøms-nulstillingsluften flyder. For batch-HC-måling fyldes batch-beholderen (f.eks. en sæk), og HC-overstrømskoncentrationen måles.
 f)
 Hvis overstrømmens HC-koncentration er større end 2 μmol/mol, må proceduren ikke fortsætte, før kontamineringen er fjernet. Kontamineringskilden bestemmes, og der foretages korrigerende indgreb, såsom rensning af systemet eller udskiftning af kontaminerede dele.
 g)
 Når overstrømmens HC-koncentration ikke overstiger 2 μmol/mol, registreres denne værdi som x
 HCinit og anvendes til at korrigere for HC-kontaminering som beskrevet i bilag 4B, tillæg A.7 (molbaseret tilgang) eller bilag 4B, tillæg A.8 (massebaseret tilgang).
 8.1.8.5.5. Udførelse af propankontrol
 a)
 Propankontrollen udføres på følgende måde:
 i)
 For batchprøveudtagning af HC forbindes rene lagringsmedier som f.eks. sække, der er udsuget
 ii)
 HC-måleinstrumenter betjenes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger.
 iii)
 Hvis der skal korrigeres for baggrundskoncentration af HC, måles og registreres denne baggrundskoncentrationen
 iv)
 Eventuelle integreringsanordninger nulstilles.
 v)
 Prøvetagningen begyndes,


text:
og eventuelle flowintegratorer startes
 vi)
 C3H8 frigivs ved den valgte hastighed. Hvis der anvendes en referencestrømningshastighed for C3H8, påbegyndes integrationen af denne strømningshastighed
 vii)
 Der frigives C3H8, indtil der er frigivet nok C3H8 til at sikre en præcis kvantificering af reference-C3H8 og den målte C3H8
 viii)
 C3H8-cylinderen lukkes, og prøveudtagningen fortsættes, indtil der er taget højde for forsinkelser, der skyldes prøvetransport og analysatorens respons.
 ix)
 Prøvetagningen indstilles, og eventuelle integratorer standses.
 b)
 Hvis der anvendes måling med drøvleenhed, kan følgende procedure benyttes til propankontrol som den alternative metode, der er nævnt i punkt 8.1.8.5.5, litra a).
 i)
 For batchprøveudtagning af HC forbindes rene lagringsmedier som f.eks. sække, der er udsuget
 ii)
 HC-måleinstrumenter betjenes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger.
 iii)
 Hvis der skal korrigeres for baggrundskoncentration af HC, måles og registreres denne baggrundskoncentrationen
 iv)
 Eventuelle integreringsanordninger nulstilles.
 v)
 Indholdet i C3H8-referencecylinderen frigives ved den valgte hastighed.
 vi)
 Prøvetagningen påbegyndes, og eventuelle strømningsintegratorer startes, efter at det er bekræftet, at HC-koncentrationen er stabil.
 vii)
 Cylinderens indhold frigives fortsat, indtil der er frigivet nok C3H8 til at sikre en præcis kvantificering af reference-C3H8 og den målte C3H8.
 viii)
 Eventuelle integratorer standses.
 ix)
 C3H8-referencecylinderen slukkes.
 8.1.8.5.6. Vurdering af propankontrollen
 Proceduren efter prøvning er som følger:
 a)
 Hvis der er anvendt batch-prøvetagning, analyseres batchprøverne så snart, det er praktisk muligt.
 b)
 Efter analyse af HC korrigeres der for kontaminering og baggrund.
 c)
 Den samlede C3H8-masse baseret på CVS og HC-data beregnes som beskrevet i tillæg A.7-A.8 ved hjælp af molmassen af C3H8, M
 C3H8, i stedet for den effektive molmasse af HC, M
 HC.
 d)
 Hvis der anvendes en referencemasse (gravimetrisk måling), bestemmes cylinderens propanmasse med en præcision på ± 0,5 %, og C3H8-referencemassen bestemmes ved at trække den tomme cylinderpropanmasse fra den fulde cylinderpropanmasse. Hvis der anvendes en drøvleenhed (måling med kritisk strømning), bestemmes propanmassen som strømningshastigheden ganget med prøvningstiden.
 e)
 C3H8-referencemassen fratrækkes den beregnede masse. Hvis denne difference er inden for ± 3,0 % af referencemassen, har CVS-systemet bestået denne verifikation.
 8.1.8.5.7. Verifikation af sekundært partikelfortyndingssystem
 Når propankontrollen skal gentages for at efterprøve det sekundære partikelfortyndingssystem, anvendes følgende procedure i litra a)-d) med henblik på denne verifikation.
 a)
 HC-prøvetagningssystemet konfigureres for at udtage en prøve i nærheden af batch-prøveudtagerens lagringsmedium (f.eks. et partikelfilter). Hvis det absolutte tryk ved dette sted er for lavt til at udtage en HC-prøve, kan der udtages HC fra batchprøveudtagerpumpens afgangsluft. Der skal udvises forsigtighed ved udtagning af prøver fra pumpes afgangsluft, fordi en ellers acceptabel utæthed i pumpen nedstrøms for et batch-prøveudtagerflowmeter vil medføre et falsk negativt resultat af propankontrollen.
 b)
 Propankontrol gentages som beskrevet i dette afsnit, men HC udtages fra batchprøveudtageren.
 c)
 C3H8-massen beregnes, idet der tages højde for eventuel sekundær fortynding fra batchprøveudtageren.
 d)
 C3H8-referencemassen fratrækkes den beregnede masse. Hvis denne difference er inden for ± 5,0 % af referencemassen, har batch-prøveudtageren bestået denne verifikation. Hvis ikke, skal der foretages et korrigerende indgreb.
 8.1.8.5.8. Verifikation af prøvetørreren
 Hvis der anvendes en fugtighedssensor til kontinuerlig overvågning af dugpunktet ved prøvetørrerens udgang, finder denne kontrol ikke anvendelse,


text:
så længe det sikres, at fugtigheden ved tørrerens udgang er under de minimumværdier, der gælder ved kontrol af dæmpning, interferens og kompensation.
 a)
 Hvis en prøvetørrer som tilladt i punkt 9.3.2.3.1 anvendes til fjernelse af vand fra prøvegassen, skal den termiske kølevne efterprøves efter montering og efter større vedligeholdelse. For tørrere med osmotisk membran efterprøves køleevnen efter montering, større vedligeholdelse og inden for 35 dage før prøvning.
 b)
 Vand kan hindre en analysators evne til at måle den relevante udstødningskomponent og fjernes således sommetider, før gassen når analysatoren. F.eks. kan vand negativt påvirke en CLD's NOx-respons gennem kollisionsdæmpning og påvirke en NDIR i positiv retning ved at fremkalde en respons, der ligner CO.
 c)
 Prøvetørreren skal opfylde de specifikationer, der er fastlagt i punkt 9.3.2.3.1 for dugpunkt, Tdew, og absolut tryk, P
 total, nedstrøms for tørreren med osmotisk membran eller den termiske køler.
 d)
 Følgende verifikationsprocedure for prøvetørrere anvendes til at bestemme deres tørreydelse, eller der udvikles en anden protokol hertil ved anvendelse af god teknisk praksis:
 i)
 Der skal anvendes rør i rustfrit stål eller PTFE til at foretage nødvendige forbindelser.
 ii)
 N2 eller renset luft skal befugtes ved gennembobling i destilleret vand i en lukket beholder, som fugter gassen til det højest mulige dugpunkt som forventes under emissionsprøvningen.
 iii)
 Den befugtede gas indføres opstrøms for prøvetørreren.
 iv)
 Den befugtede gastemperatur nedstrøms for beholderen fastholdes ved mindst 5 °C over dugpunktet.
 v)
 Det befugtede gasdugpunkt, T
 dew, og trykket, p
 total, måles så tæt på prøvetørrerens indgang som muligt for at efterprøve, at dugpunktet er det højest forventede under emissionsprøvningen.
 vi)
 Det befugtede gasdugpunkt, T
 dew, og trykket, p
 total, måles så tæt som muligt på prøvetørrerens udgang.
 vii)
 Prøvetørreren består verifikationen, hvis resultatet af d), vi), i dette punkt er mindre end dugpunktet, der svarer til prøvetørrerens specifikationer som fastsat i punkt 9.3.2.3.1 plus 2 °C, eller hvis molbrøken af d), vi), er mindre end de tilsvarende specifikationer for prøvetørreren plus 0,002 mol/mol eller 0,2 % vol. Bemærk, at for denne verifikation udtrykkes prøvedugpunktet som absolut temperatur, Kelvin.
 8.1.8.6. Periodisk kalibrering af delstrømsfortyndingssystemet for partikler og dermed forbundne målesystemer for ufortyndet udstødningsgas.
 8.1.8.6.1. Specifikationer for differensflowmåling
 For delstrømsfortyndingssystemer skal man især være opmærksom på nøjagtigheden af prøvningsstrømmen q
 mp, hvis den ikke måles direkte, men bestemmes ved differensflowmåling:
 (8-1)
 hvor:
 q
 mp
 =
 prøvemassens strømningshastighed af udstødning til delstrømsfortyndingssystemet
 q
 mdw
 =
 fortyndingsluftens massestrømshastighed (på våd basis)
 q
 mdew
 =
 massestrømshastighed af fortyndet udstødning på våd basis.
 I dette tilfælde skal den maksimale fejl for forskellen være således, at nøjagtigheden af q
 mp ligger inden for ± 5 %, når fortyndingsforholdet er mindre end 15. Den kan beregnes som den kvadratiske middelværdi af fejlene på de enkelte instrumenter.
 Acceptable nøjagtigheder for q
 mp kan opnås med en af følgende metoder:
 a)
 De absolutte nøjagtigheder for q
 mdew og q
 mdw er ± 0,2 %, hvilket garanterer en nøjagtighed for q
 mp på £ 5 % ved et fortyndingsforhold på 15. Større fejl vil dog forekomme ved højere fortyndingsforhold.


text:
b)
 Kalibrering af q
 mdw i forhod til q
 mdew foretages således, at der opnåes samme nøjagtigheder for q
 mp som i a). Nærmere oplysninger findes i punkt 8.1.8.6.2
 c)
 Nøjagtigheden af q
 mp bestemmes indirekte ud fra nøjagtigheden af fortyndingsforholdet som bestemt ved hjælp af en sporgas, f.eks. CO2. Der kræves nøjagtigheder, der svarer til metode a) for q
 mp.
 d)
 Den absolutte nøjagtighed af q
 mdew og q
 mdw er inden for ± 2 % af fuldskala, den maksimale fejl for forskellen mellem q
 mdew og q
 mdw er inden for 0,2 %, og linearitetsfejlen er inden for ± 0,2 % af den højeste q
 mdew, der er observeret under prøvningen.
 8.1.8.6.2. Kalibrering af differensflowmåling
 Delstrømsfortyndingssystemet, der skal udtage en proportional prøve af ufortyndet udstødning, kalibreres regelmæssigt med et nøjagtigt flowmeter, der kan henføres til nationale eller internationale standarder. Flowmeteret eller instrumenterne til strømningsmåling kalibreres efter en af følgende procedurer, således at sondestrømmen q
 mp ind i tunnelen opfylder nøjagtighedskravene i punkt 8.1.8.6.1.
 a)
 Flowmeteret for q
 mdw serieforbindes med flowmeteret for q
 mdew, og differencen mellem de to flowmetere kalibreres for mindst 5 punkter med strømningsværdier ensartet fordelt mellem den laveste q
 mdw-værdi anvendt under prøvningen og værdien af q
 mdew anvendt under prøvningen. Strømmen kan ledes uden om fortyndingstunnelen.
 b)
 En kalibreret masseflowenhed serieforbindes med flowmeteret for q
 mdew, og nøjagtigheden kontrolleres for den ved prøvningen anvendte værdi. Derefter forbindes det kalibrerede masseflowmeter med flowmeteret for q
 mdw
 , og nøjagtigheden kontrolleres for mindst 5 indstillinger svarende til fortyndingsforholdet mellem 3 og 15, i forhold til den under prøvningen anvendte q
 mdew.
 c)
 Overføringsledningen TL (jf. figur 9.2) frakobles udstødningen, og en kalibreret flowmeteranordning med et passende område til måling af q
 mp tilsluttes overføringsledningen. Derefter indstilles q
 mdew til den værdi, der anvendes under prøvningen, og q
 mdw indstilles sekventielt til mindst 5 værdier svarende til et fortyndingsforhold på mellem 3 og 15. Alternativt kan der etableres en særlig kalibreringsvej, som leder uden om tunnelen, mens den samlede strømning og strømningen af fortyndingsluft ledes gennem de tilsvarende målere som i selve prøvningen
 d)
 En sporgas ledes ind i overføringsledningen TL for udstødningen. Denne sporgas kan være en af udstødningsgassens komponenter, f.eks. CO2 eller NOx. Efter fortynding i tunnelen måles sporgaskomponenten. Dette udføres for 5 fortyndingsforhold mellem 3 og 15. Nøjagtigheden af prøvegasstrømmen bestemmes af fortyndingsforholdet r
 d:
 (8-2)
 Der tages hensyn til gasanalysatorernes nøjagtighed for at sikre nøjagtigheden af q
 mp.
 8.1.8.6.3. Særlige forskrifter for differensflowmåling
 En carbonstrømprøve med rigtig udstødningsgas kan stærkt anbefales til at identificere måle- og kontrolproblemer og efterprøve, at delstrømsfortyndingssystemet virker korrekt. Kontrollen af carbonstrømmen bør foretages mindst hver gang en ny motor installeres, eller hvis der foretages en signifikant ændring i konfigurationen af prøvningsrummet.
 Motoren skal køre med maksimalt drejningsmoment og maksimal hastighed eller enhver anden stabil modus, der frembringer 5 % CO2 eller mere. Delstrømsprøvetagningssystemet skal køre med en fortyndingsfaktor på ca. 15 til 1.
 Hvis der gennemføres en carbonstrømskontrol, anvendes den metode, der er beskrevet i bilag 4B,


text:
tillæg A.4. Strømningshastighederne for carbon beregnes i overensstemmelse med ligningerne i bilag 4B, tillæg A.4. Alle strømningshastigheder for carbon skal være i overensstemmelse inden for 5 %.
 8.1.8.6.3.1. Kontrol før prøvningen
 Inden for 2 timer før prøven udføres en forkontrol på følgende måde:
 Flowmeternes nøjagtighed kontrolleres ved samme metode som den, der anvendes til kalibrering (jf. punkt 8.1.8.6.2.) for mindst to punkter, herunder strømningsværdier for q
 mdw, som svarer til fortyndingsforhold mellem 5 og 15 for den q
 mdew-værdi, der anvendes under prøvningen.
 Hvis det kan påvises ved hjælp af registreringer fra kalibreringsproceduren i punkt 8.1.8.6.2, at flowmeterkalibreringen er stabil over en længere periode, kan kontrollen forud for prøvningen undlades.
 8.1.8.6.3.2. Bestemmelse af transformationstiden
 Systemindstillingerne for evaluering af transformationstid skal være nøjagtigt de samme som ved måling under prøvningsforløbet. Transformationstiden, som er defineret i figur 3.1, bestemmes ved følgende metode:
 Et uafhængigt referenceflowmeter med et passende måleområde for sondestrømningen serieforbindes og tilsluttes sonden tæt. Dette flowmeter skal have en transformationstid på under 100 ms for den strømningstrinstørrelse, der anvendes ved måling af responstid, med strømningsbegrænsning tilstrækkelig lav til ikke at påvirke delstrømsfortyndingssystemets dynamiske funktion ud fra et velbegrundet teknisk skøn. Tilførslen af udstødningsstrømmen (eller luftstrømmen, hvis udstødningsstrømmen beregnes) til delstrømsfortyndingssystemet skal kunne reguleres trinvis fra en lav strømning til 90 % af fuld skalavisning. Udløseren for trinændring skal være den samme som den, der anvendes til at starte "look ahead"-styringen under selve prøvningen. Udstødningsstrømmens trinstimulering og flowmeterets respons skal registreres med en prøvetagningshastighed på mindst 10 Hz.
 For disse data bestemmes transformationstiden for delstrømsfortyndingssystemet, hvilket er tiden fra igangsættelsen af trinstimuleringen til punktet for 50 % flowmeterrespons. På samme måde bestemmes transformationstiden af q
 mp-signalet (dvs. prøvestrøm af udstødningsgas ind i delstrømsfortyndingssystemet) og q
 mew,i-signalet (dvs. udstødningsgassens massestrømshastighed på våd basis, der leveres af udstødningens flowmeter). Disse signaler anvendes i den regressionskontrol, som foretages efter hver prøve (jf. punkt 8.2.1.2).
 Beregningen gentages for mindst 5 opadgående og nedadgående stimuli, og gennemsnittet af resultaterne beregnes. Referenceflowmeterets interne transformationstid (< 100 ms) trækkes fra denne værdi. Hvis et system, der er i overensstemmelse med punkt 8.2.1.2, kræver "look-ahead"-metoden, skal delstrømfortyndingssystemets "look-ahead"-værdi anvendes i henhold til punkt 8.2.1.2.
 8.1.8.7. Tæthedskontrol i vakuumsiden
 8.1.8.7.1. Omfang og hyppighed
 Efter opstilling af prøvetagningssystemet, efter større vedligeholdelse og inden for 8 timer før hver driftscyklussekvens kontrolleres det, at der ikke findes betydelige utætheder i vakuumsiden ved hjælp af en af de tæthedsprøver, der er beskrevet i dette afsnit. Denne kontrol finder ikke anvendelse på eventuelle fuldstrømsdele i et CVS-fortyndingssystem.
 8.1.8.7.2. Måleprincip
 En utæthed kan påvises enten ved at måle en lille strømningsmængde, hvor der skulle være nulstrøm, ved at detektere fortyndingen af en kendt koncentration af justeringsgas, når den flyder gennem prøvetagningssystemets vakuumside eller ved at måle trykstigningen i et udsuget system.
 8.1.8.7.3. Tæthedskontrol ved lav strømning
 Prøveudtagningssystemet prøves for lavstrømsutætheder som følger:
 a)
 Systemet skal i sondeenden lukkes på en af følgende måder:
 i)
 Sondens ende lukkes eller tilproppes
 ii)
 Overføringsledningen frakobles ved sonden, og overføringsledningen lukkes eller tilproppes.
 iii)
 En tæt ventil placeret på samme


text:
ledning mellem sonden og overføringsledningen lukkes.
 b)
 Alle vakuumpumper sættes i drift. Efter stabilisering kontrolleres det, at strømningen gennem prøvetagningssystemets vakuumside er under 0,5 % af systemets normale strømningshastighed ved brug. De typiske analysator- og omføringsstrømninger kan anslås ved tilnærmelse til systemets normale strømningshastighed ved brug.
 8.1.8.7.4. Tæthedskontrol ved fortynding af justeringsgas
 Ved prøvningen kan alle typer gasanalysatorer anvendes. Hvis der anvendes en FID til denne prøvning, skal eventuel HC-kontaminering i prøvetagningssystemet korrigeres i henhold til tillæg A.7 og A.8 for HC om HC- og NMHC-bestemmelse. Misvisende resultater skal undgås ved udelukkende at anvende analysatorer med en repeterbarhed på 0,5 % eller bedre ved den koncentration af justeringsgas, der anvendes ved denne prøvning. Tæthedskontrol af vakuumsiden foretages som følger:
 a)
 En udstødningsgasanalysator forberedes som ved emissionsprøvning.
 b)
 Der leveres justeringsgas til analysatorporten, og det kontrolleres, at justeringsgassens koncentration er målt til at være inden for den forventede nøjagtighed og repeterbarhed.
 c)
 Overstrømsjusteringsgas ledes til en af følgende placeringer i prøvetagningssystemet:
 i)
 prøvetagningssondens ende
 ii)
 overføringsledningen frakobles ved sondetilkoblingen, og overløbet af justeringsgas sker ved overføringsledningens åbne ende
 iii)
 en trevejsventil monteret på samme ledning mellem en sonde og dennes overføringsledning.
 d)
 det kontrolleres, at koncentrationen af den målte overløbsjusteringsgas ligger inden for ± 0,5 % af justeringsgassens koncentration. Enhver målt værdi, som er mindre end forventet, indikerer en utæthed, mens en værdi, som er højere end forventet, indikerer et problem med justeringsgassen eller selve analysatoren. En værdi, som er højere end forventet, indikerer ikke en utæthed.
 8.1.8.7.5. Tæthedskontrol af vakuumsvækkelse
 For at foretage denne prøvning dannes et vakuum i prøvetagningssystemets vakuumside, og systemets utæthedsgrad betragtes som en svækkelse i det dannede vakuum For at foretage denne prøvning skal volumen af prøvetagningssystemets vakuumside kendes med en nøjagtighed på ± 10 % af dets reelle volumen. Til denne prøvning anvendes også måleinstrumenter, som opfylder specifikationerne i punkt 8.1. og punkt 9.4.
 En tæthedsprøvning for vakuum-svækkelse foretages på følgende måde:
 a)
 Systemet skal i sondeenden og så tæt på sondeåbningen som muligt lukkes på en af følgende måder:
 i)
 Sondens ende lukkes eller tilproppes.
 ii)
 Overføringsledningen ved sonden frakobles, og overføringsledningen lukkes eller tilproppes.
 iii)
 En tæt ventil placeret på samme ledning mellem sonden og overføringsledningen lukkes.
 b)
 Alle vakuumpumper sættes i drift. Der skabes et vakuum, som er repræsentativt for normale driftsforhold. Hvis der anvendes prøvesække, anbefales det, at den normale udpumpning af prøvesækken gentages to gange for at minimere indespærrede mængder.
 c)
 Prøvetagningspumperne slukkes, og systemet lukkes. Det absolutte tryk af den indelukkede gas og eventuelt systemets absolutte temperatur måles og registreres. Der gives tilstrækkelig tid til, at eventuelle transienter kan sætte sig, og til at en utæthed på 0,5 % har forårsaget en trykændring på mindst 10 gange opløsningen i tryktransduceren. Trykket og eventuelt også temperaturen registreres igen.
 d)
 Utæthedens strømningshastighed beregnes på baggrund af en anslået værdi på nul for udpumpede sækkemængder og på baggrund af kendte værdier for prøvetagningssystemets volumen, begyndelses- og sluttrykket, temperaturer (eventuelt) og tidsforløb. Det kontrolleres på følgende måde, at utæthedens strømningshastighed i vakuumsvækkelsen er


text:
mindre end 0,5 % af systemets normale strømningshastighed ved brug:
 (8-3)
 hvor:
 q
 Vleak
 =
 vakuumsvækkelsens udsivningshastighed[mol/s]
 V
 vac
 =
 den geometriske volumen af prøvetagningssystemets vakuumside [m3]
 R
 =
 gaskonstanten [J/(mol·K)]
 p
 2
 =
 vakuumsidens absolutte tryk på tidspunktet t
 2 [Pa]
 T
 2
 =
 vakuumsidens absolutte temperatur på tidspunktet t
 2 [K]
 p
 1
 =
 vakuumsidens absolutte tryk på tidspunktet t
 1 [Pa]
 T
 1
 =
 vakuumsidens absolutte temperatur på tidspunktet t
 1 [K]
 t
 2
 =
 tidspunktet for afslutningen af tæthedsprøvning for vakuumsvækkelse [s]
 t
 1
 =
 tidspunktet for påbegyndelsen af tæthedsprøvning for vakuumsvækkelse [s]
 8.1.9. Måling af CO og CO2
 8.1.9.1. Kontrol af H2O-interferens for CO2-NDIR-analysatorer
 8.1.9.1.1. Omfang og hyppighed
 Hvis CO2 måles med en NDIR-analysator, kontrolleres mængden af H2O-interferens efter den første montering af analysatoren og efter større vedligeholdelse.
 8.1.9.1.2. Måleprincip
 H2O kan gennem interferens påvirke NDIR-analysatorens respons på CO2. Hvis NDIR-analysatoren anvender kompensationsalgoritmer, der udnytter måling af andre gasser, til gennemførelsen af interferenskontrollen, skal sådanne målinger samtidig udføres med henblik på prøvning af konpensationsalgoritmerne under analysatorinterferenskontrollen.
 8.1.9.1.3. Systemkrav
 En CO2-NDIR-analysator skal have en H2O-interferens, som ligger inden for 0,0 ± 0,4 mmol/mol (af den forventede gennemsnitlige CO2-koncentration).
 8.1.9.1.4. Procedure
 Interferenskontrol foretages på følgende måde:
 a)
 CO2-NDIR-analysatoren startes, betjenes, nulstilles og justeres som før en emissionsprøvning.
 b)
 Der laves en befugtet prøvegas ved at boble nulstillingsluft, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, gennem destilleret vand i en tæt beholder. Hvis prøven ikke ledes gennem en tørreenhed, skal beholdertemperaturen styres, så der genereres et H2O-niveau, der er mindst lige så højt som det maksimale niveau, der forventes under prøvningen. Hvis prøven ledes gennem en tørreenhed under prøvningen, skal beholdertemperaturen styres, så der genereres et H2O-niveau, der er mindst lige så højt som det i punkt 9.3.2.3.1 bestemte.
 c)
 Den befugtede prøvegastemperatur holdes på mindst 5 °C over dens dugpunkt nedstrøms for beholderen.
 d)
 Den befugtede prøvegas indføres i prøvetagningssystemet. Den befugtede prøvegas kan indføres nedstrøms for en eventuel prøvetørrer, hvis en sådan anvendes ved prøvningen.
 e)
 Vandmolbrøken, x
 H2O, af den befugtede prøvegas måles så tæt som muligt på analysatorens indgang. For eksempel måles dugpunktet, T
 dew, og det absolutte tryk P
 total, for at beregne x
 H2O
 f)
 Der anvendes god teknisk praksis for at undgå kondensation i overføringsledninger, fittings eller ventiler fra det punkt, hvor x
 H2O måles til analysatoren.
 g)
 Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden skal der tages højde for rensning af overføringsledningen og for analysatorens respons.
 h)
 Mens analysatoren måler prøvens koncentration, registreres 30 s prøvedata. Det aritmetiske gennemsnit af disse data beregnes. Analysatoren opfylder interferenskontrollen, hvis denne værdi er inden for (0,0 ± 0,4) mmol/mol
 8.1.9.2. Kontrol af H2O- og CO2-interferens for CO- NDIR-analysatorer
 8.1.9.2.1. Omfang og hyppighed
 Hvis CO måles med en NDIR-analysator, kontrolleres mængden af H2O- og CO2-interferens efter den første montering af analysatoren og efter større vedligeholdelse.
 8.1.9.2.2. Måleprincip
 H2O og CO2 kan have en positiv interferens med en NDIR-analysator ved at forårsage en CO-lignende respons. Hvis NDIR-analysatoren anvender kompensationsalgoritmer, der


text:
udnytter måling af andre gasser, til gennemførelsen af interferenskontrollen, skal sådanne målinger samtidig udføres med henblik på prøvning af konpensationsalgoritmerne under analysatorinterferenskontrollen.
 8.1.9.2.3. Systemkrav
 En CO-NDIR-analysator skal have en kombineret H2O- og CO2-interferens, som ligger inden for ± 2 % af den forventede gennemsnitlige CO-koncentration.
 8.1.9.2.4. Procedure
 Interferenskontrol foretages på følgende måde:
 a)
 CO-NDIR-analysatoren startes, betjenes, nulstilles og justeres som før en emissionsprøvning.
 b)
 Der laves en befugtet CO2-prøvningsgas ved at boble en CO2-justeringsgas gennem destilleret vand i en tæt beholder. Hvis prøven ikke ledes gennem en tørreenhed, skal beholdertemperaturen styres, så der genereres et H2O-niveau, der er mindst lige så højt som det maksimale niveau, der forventes under prøvningen. Hvis prøven ledes gennem en tørreenhed under prøvningen, skal beholdertemperaturen styres, så der genereres et H2O-niveau, der er mindst lige så højt som det i punkt 8.1.8.5.8 bestemte. Der anvendes en CO2-justeringsgaskoncentration, der er mindst lige så høj som der maksimalt forventes under prøvningen.
 c)
 Den befugtede CO2-prøvegas indføres i prøvetagningssystemet. Den befugtede CO2-prøvegas kan indføres nedstrøms for en eventuel prøvetørrer, hvis en sådan anvendes ved prøvningen.
 d)
 Vandmolbrøken, x
 H2O, af den befugtede prøvegas måles så tæt som muligt på analysatorens indgang. For eksempel måles dugpunktet, T
 dew, og det absolutte tryk P
 total, for at beregne x
 H2O
 e)
 Der anvendes god teknisk praksis for at undgå kondensation i overføringsledninger, fittings eller ventiler fra det punkt, hvor x
 H2O måles til analysatoren.
 f)
 Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons.
 g)
 Mens analysatoren måler koncentrationen i prøven, registreres dens output i 30 s. Det aritmetiske gennemsnit af disse data beregnes.
 h)
 Analysatoren opfylder interferenskontrollen, hvis resultatet af litra g) i dette afsnit opfylder tolerancen i punkt 8.1.9.2.3.
 i)
 Interferensprocedurerne for CO2 og H2O kan også følges separat. Hvis de anvendte CO2- og H2O-niveauer er højere end de forventede maksimumniveauer ved prøvningen, nedskaleres hver enkelt observeret interferensværdi ved at multiplicere den observerede interferens med forholdet mellem den maksimale forventede koncentration og den værdi, der anvendes ved proceduren. Separate interferensprocedurer med koncentrationer af H2O (ned til 0,025 mol/mol H2O-indhold) som er lavere end de forventede maksimumniveauer ved prøvningen, kan afvikles, men den observerede H2O-interferens skal opskaleres ved multiplicering af den observerede interferens med forholdet mellem den maksimale forventede H2O-koncentration og den værdi, der anvendes ved proceduren. Summen af de to skalerede interferensværdier skal overholde tolerancen i punkt 8.1.9.2.3.
 8.1.10. Carbonhydridmålinger
 8.1.10.1. FID-optimering og verifikation
 8.1.10.1.1. Omfang og hyppighed
 For alle FID-analysatorer gælder, at FID-enheden skal kalibreres efter den første opstilling. Kalibreringen gentages efter behov, idet der anlægges et velbegrundet teknisk skøn. Følgende skridt følges for en FID-enhed, der måler HC:
 a)
 En FID-enheds respons på forskellige carbonhydrider optimeres efter opstillingen og efter større vedligeholdelse. FID-enhedens respons på propylen og toluen skal være mellem 0,9 og 1,1 i forhold til propan.
 b)
 En FID-enheds responsfaktor på methan (CH4) bestemmes efter første opstilling af analysatoren og efter større vedligeholdelse som beskrevet i punkt 8.1.10.1.4 i dette afsnit.
 c)
 Methanresponsen (CH4) skal være verificeret inden for 185 dage forud for prøvningen.


text:
8.1.10.1.2. Kalibrering
 Ud fra en teknisk velfunderet vurdering udvikles en kalibreringsprocedure, som f.eks. er baseret på FID-analysatorfabrikantens anvisninger og den anbefalede FID-kalibreringsfrekvens. En FID-enhed, som måler HC, kalibreres ved hjælp af C3H8-kalibreringsgasser, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1. En FID-enhed, som måler CH4, kalibreres ved hjælp af CH4-kalibreringsgasser, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1. Uanset kalibreringsgassens sammensætning skal den kalibreres på basis af carbonnummeret 1 (C1).
 8.1.10.1.3. Responsoptimering af HC-FID-enheden
 Denne procedure er kun til FID-analysatorer, der måler HC.
 a)
 Fabrikantens anvisninger følges, og der anvendes god teknisk praksis i forbindelse med den første instrumentopstart og grundlæggende driftsjustering ved hjælp af FID-enhedens brændstof og nulstillingsluft. Opvarmede FID-enheder skal være inden for det påkrævede driftstemperaturområde. FID-enheden optimeres, således at den opfylder kravene til responsfaktor for carbonhydrider og oxygeninterferenskontrol i overensstemmelse med litra a) i punkt 8.1.10.1.1 og punkt 8.1.10.2 i det mest almindelige analysatorområde, der forventes under emissionsprøvningen. For nøjagtig optimering af FID-enheden kan der anvendes et højere analysatorområde i overenstemmelse med instrumentfabrikantens anbefaling og god teknisk praksis, hvis det almindelige analysatorområde er lavere end det minimumsområde, som instrumentfabrikanten har specificeret.
 b)
 Opvarmede FID-enheder skal være inden for det påkrævede driftstemperaturområde. FID-enhedens respons skal optimeres ved det mest almindelige analyseområde, der forventes under emissionsprøvningen. Med brændstof- og luftstrømme indstillet i henhold til fabrikantens anvisninger tilføres analysatoren en justeringsgas.
 c)
 Med henblik på optimering følges skridt i)-iv) eller den af instrumentfabrikanten anviste procedure. De procedurer, der er skitseret i SAE nr. 770141, kan eventuelt anvendes til optimering.
 i)
 Responsen ved en given brændstoftilførsel bestemmes ud fra forskellen mellem responsen på justeringsgas og responsen på nulstillingsgas.
 ii)
 Brændstoftilførslen indstilles på trinvis højere og lavere værdier end fabrikantens specifikation. Responsen på justeringsgas og nulstillingsgas ved de pågældende værdier af brændstoftilførslen registreres.
 iii)
 Forskellen mellem responsen på justerings- og nulstillingsgassen afbildes i kurveform, og brændstoftilførslen indstilles, så den svarer til kurvens "fede" side. Der er her tale om begyndelsesindstillingen af strømningshastigheden, og det kan være nødvendigt med yderligere optimering, afhængigt af resultaterne af responsfaktorerne for carbonhydrid og kontrollen af oxygeninterferens i overensstemmelse med litra a) i punkt 8.1.10.1.1 og 8.1.10.2.
 iv)
 Hvis oxygeninterferens eller responsfaktorerne for carbonhydrid ikke opfylder nedenstående specifikationer, justeres luftstrømmen trinvist over og under fabrikantens anvisninger, idet litra a) i punkt 8.1.10.1.1 og 8.1.10.2 gentages for hver strøm.
 d)
 De optimale strømningshastigheder og/eller tryk for FID-enhedens brændstof og brænderluft bestemmes, og de måles og registreres med henblik på senere anvendelse.
 8.1.10.1.4. Bestemmelse af responsfaktoren HC FID CH4
 Denne procedure er kun til FID-analysatorer, der måler HC. Eftersom FID-analysatorer generelt reagerer forskelligt på CH4 i forhold til C3H8, bestemmes CH4-responsfaktoren, RF
 CH4[THC-FID], for hver THC-FID-analysator efter FID-optimering. Den seneste RF
 CH4[THC-FID], der er målt som foreskrevet i dette punkt, anvendes ved beregningen af for HC som beskrevet i bilag 4B, tillæg A.7 (molbaseret tilgang) eller bilag 4B, tillæg A.8 (massebaseret tilgang) for at kompensere for CH4-responsen. RF
 CH4[THC-FID bestemmes som følger, idet det bemærkes, at RF
 CH4[THC-FID] ikke bestemmes for FID-enheder, som kalibreres og justeres ved hjælp af CH4 med non-methan-afskæring:
 a)
 Der


text:
vælges en C3H8-justeringsgaskoncentration til justering af analysatoren før emissionsprøvningen. Der vælges kun justeringsgasser, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og C3H8-koncentrationen i gassen registreres.
 b)
 Der vælges en CH4-justeringsgas, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, og CH4-koncentrationen i gassen registreres.
 c)
 FID-analysatoren betjenes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger.
 d)
 Det bekræftes, at FID-analysatoren er kalibreret ved hjælp af C3H8. Kalibrering foretages på basis af carbonnummeret 1 (C1).
 e)
 FID-enheden nulstilles med en nulstillingsgas, der anvendes til emissionsprøvning.
 f)
 FID-enheden justeres med den valgte C3H8-justeringsgas.
 g)
 Den CH4-justeringsgas, der er valgt i overensstemmelse med litra b) i dette afsnit, indføres ved FID-analysatorens prøvetagningsport.
 h)
 Analysatorens respons stabiliseres. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af analysatoren og for analysatorens respons.
 i)
 Mens analysatoren måler CH4-koncentrationen, registreres 30 s prøvedata, og det aritmetiske gennemsnit af disse værdier beregnes.
 j)
 Den gennemsnitlige koncentration divideres med den registrerede justeringskoncentration af CH4-kalibringsgas. Resultatet er FID-analysatorens responsfaktor for CH4, RF
 CH4[THC-FID].
 8.1.10.1.5. Verifikation af HC-FID-enhedens respons på methan (CH4)
 Denne procedure er kun til FID-analysatorer, der måler HC. Hvis værdien af RF
 CH4[THC-FID] fra punkt 8.1.10.1.4 ligger inden for ± 5,0 % af den seneste tidligere bestemte værdi, består HC FID-enheden responsverifikationen.
 a)
 Det kontrolleres først, at tryk og/eller strømningshastigheden i FID-enhedens brændstof, brænderluft og prøve ligger inden for ± 0,5 % af den seneste tidligere registrerede værdi som beskrevet i punkt 8.1.10.1.3 i dette afsnit. Hvis disse strømningshastigheder skal justeres, bestemmes en ny RF
 CH4[THC-FID] som beskrevet i punkt 8.1.10.1.4. i dette afsnit. Det kontrolleres, at den bestemte værdi af RF
 CH4[THC-FID]ligger inden for den i punkt 8.1.10.1.5 specificerede tolerance.
 b)
 Hvis RF
 CH4[THC-FID] ikke er inden for den i punkt 8.1.10.1.5 specificerede tolerance, optimeres FID-responsen påny som beskrevet i punkt 8.1.10.1.3 i dette afsnit.
 c)
 Der bestemmes en ny RF
 CH4[THC-FID] som beskrevet i punkt 8.1.10.1.4. i dette afsnit. Denne nye værdi af RF
 CH4[THC-FID] anvendes i beregningerne for HC-bestemmelse som beskrevet i bilag 4B, tillæg A.7 (molbaseret tilgang) eller bilag 4B, tillæg A.8 (massebaseret tilgang).
 8.1.10.2. Kontrol af O2-interferens af FID-enheden ved ikke-støkiometrisk ufortyndet udstødning
 8.1.10.2.1. Omfang og hyppighed
 Hvis FID-analysatorer anvendes til måling af ufortyndet udstødningsgas, kontrolleres mængden af O2-interferens af FID-enheden efter opstilling og større vedligeholdelse.
 8.1.10.2.2. Måleprincip
 Ændringer i O2-koncentrationen i den ufortyndede udstødningsgas kan påvirke FID-enhedens respons ved at ændre dens flammetemperatur. FID-enhedens brændstof, brænderluft og prøvestrøm optimeres til at opfylde disse verifikationskrav. FID-enhedens ydeevne bekræftes med kompensationsalgoritmerne for FID-O2-interferens, som forekommer under emissionsprøvningen.
 8.1.10.2.3. Systemkrav
 En FID-analysator, der anvendes under prøvningen, skal opfylde verifikationskravene til FID-O2-interferens i overensstemmelse med proceduren i dette afsnit.
 8.1.10.2.4. Procedure
 FID-O2-interferens bestemmes som følger, idet det bemærkes, at der kan anvendes et eller flere gasdeleapparater til at lave de koncentrationer af referencegas, der er påkrævet for verifikationens gennemførelse.
 a)
 Der vælges tre referencejusteringsgasser, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1 og indeholder den C3H8-koncentration, der anvendes til at justere analysatorerne før emissionsprøvning. Kun CH4-justeringsreferencegasser, der opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, må anvendes til FID-enheder, der er kalibreret med CH4 med en


text:
non-methan-afskæring. De tre balancegaskoncentrationer vælges, således at koncentrationerne af O2 og N2 repræsenterer den minimums-, maksimums- og middelkoncentration af O2, der forventes under prøvningen. Der kan ses bort fra kravet om anvendelse af gennemsnitlig O2-koncentration, hvis FID-enheden kalibreres med justeringsgas, afbalanceret med den gennemsnitlige forventede oxygenkoncentration.
 b)
 Det skal bekræftes, at FID-analysatoren opfylder alle forskrifterne i punkt 8.1.10.1.
 c)
 FID-analysatoren startes og betjenes som før en emissionsprøvning. Uanset FID-brænderens luftkilde under prøvningen anvendes i forbindelse med denne verifikation nulstillingsluft som FID-brænderens luftkilde.
 d)
 Analysatoren nulstilles.
 e)
 Analysatoren justeres ved hjælp af en justeringsgas, som bruges under emissionsprøvningen.
 f)
 Nulresponsen kontrolleres ved hjælp af den nulstillingsgas, der anvendes under emissionsprøvningen. Der fortsættes til næste trin, hvis den gennemsnitlige nulrespons for 30 sekunders prøvedata ligger inden for ± 0,5 % af justeringsreferenceværdien i litra e) i dette punkt. I modsat fald gentages proceduren fra litra d) i dette punkt.
 g)
 Analysatorresponsen kontrolleres ved hjælp af den justeringsgas, der forventes at have minimumskoncentrationen af O2 under prøvningen. Den gennemsnitlige respons for 30 sekunders stabiliserede prøvedata registreres som x
 O2minHC.
 h)
 FID-enhedens nulrespons kontrolleres ved hjælp af den nulstillingsgas, der anvendes under emissionsprøvningen. Næste trin udføres, hvis den gennemsnitlige nulrespons for 30 sekunders stabiliserede prøvedata ligger inden for ± 0,5 % af justeringsreferenceværdien i litra e) i dette punkt. I modsat fald gentages proceduren fra litra d) i dette punkt.
 i)
 Analysatorresponsen kontrolleres ved hjælp af den justeringsgas, der forventes at have middelkoncentrationen af O2 under prøvningen. Den gennemsnitlige respons for 30 sekunders stabiliserede prøvedata registreres som x
 O2avgHC.
 j)
 FID-enhedens nulrespons kontrolleres ved hjælp af den nulstillingsgas, der anvendes under emissionsprøvningen. Næste trin udføres, hvis den gennemsnitlige nulrespons for 30 sekunders stabiliserede prøvedata ligger inden for ± 0,5 % af justeringsreferenceværdien i litra e) i dette punkt. I modsat fald gentages proceduren fra litra d) i dette punkt.
 k)
 Analysatorresponsen kontrolleres ved hjælp af den justeringsgas, der forventes at have maksimumskoncentrationen af O2 under prøvningen. Den gennemsnitlige respons for 30 sekunders stabiliserede prøvedata registreres som x
 O2maxHC.
 l)
 FID-enhedens nulrespons kontrolleres ved hjælp af den nulstillingsgas, der anvendes under emissionsprøvningen. Næste trin udføres, hvis den gennemsnitlige nulrespons for 30 sekunders stabiliserede prøvedata ligger inden for ± 0,5 % af justeringsreferenceværdien i litra e) i dette punkt. I modsat fald gentages proceduren fra litra d) i dette punkt.
 m)
 Den procentvise difference mellem x
 O2maxHC og dens referencegaskoncentration beregnes. Den procentvise difference mellem x
 O2avgHC og dens referencegaskoncentration beregnes. Den procentvise difference mellem x
 O2minHC og dens referencegaskoncentration beregnes. Den maksimale procentvise difference mellem de tre bestemmes. Dette er O2-interferensen.
 n)
 Hvis O2-interferensen ligger inden for ± 3 %, består FID-enheden interferensverifikationen. I modsat fald foretages et eller flere af følgende skridt for at korrigere fejlen:
 i)
 Verifikationen gentages for at bestemme, om der blev lavet fejl under proceduren.
 ii)
 Der udvælges nulstillings- og justeringsgasser til emissionsprøvningen, som indeholder højere eller lavere O2-koncentrationer, og verifikationen gentages.
 iii)
 FID-brænderens luft, brændstof og prøvestrømshastigheder justeres. Bemærk, at hvis disse strømningshastigheder justeres på en THC-FID-analysator for at


text:
opfylde O2-interferenskravene, nulstilles RF
 CH4 med henblik på den næste RF
 CH4-verifikation. O2-interferensverifikationen gentages efter justering, og RF
 CH4 bestemmes.
 iv)
 FID-enheden repareres eller udskiftes, og O2-interferensverifikationen gentages.
 8.1.10.3. Penetraktionsfraktion af non-methan-afskæring
 8.1.10.3.1. Omfang og hyppighed
 Hvis der anvendes en FID-analysator og en non-methan-afskæring (NMC) til at måle methan (CH4), bestemmes konverteringseffektiviteten af non-methan-afskæringen for ECH4 og ethan, EC2H6. Som angivet i dette punkt kan denne konverteringseffektivitet bestemmes som en kombination af NMC-konverteringseffektivitet og FID-analysatorens responsfaktorer, afhængigt af den konkrete konfiguration af NMC og FID.
 Denne verifikation skal udføres, efter montering af non-methan-afskæring. Denne verifikation gentages inden for 185 dage forud for prøvningen for at efterprøve, at afskæringens katalytiske aktivitet ikke er forringet.
 8.1.10.3.2. Måleprincip
 En non-methan-afskæring er en opvarmet katalysator, som fjerner non-methan carbonhydrider fra udstødningsgasstrømmen, før FID-analysatoren måler den resterende carbonhydridkoncentration. En idéel non-methan-afskæring ville have en methan-konverteringseffektivitet E
 CH4 [-] på 0 (dvs. en methan-penetrationsfraktion PF
 CH4, på 1,000) og konverteringseffektiviteten for alle carbonhydrider ville være 1,000 som repræsenteret ved en ethan-konverteringseffektivitet E
 C2H6 [-] på 1 (dvs. en ethan-penetrationsfraktion PF
 C2H6 [-] på 0). Ved emissionsberegningerne i bilag 4B, tillæg A.7, eller 4B, tillæg A.8, anvendes de i dette punkt målte værdier for konverteringeffektivitet E
 CH4 og E
 C2H6 for at tage højde for mindre end idéel NMC-ydelse.
 8.1.10.3.3. Systemkrav
 NMC-konverteringseffektivitet er ikke begrænset til et bestemt område. Det anbefales dog, at en non-methan-afskæring optimeres ved at justere dens temperatur, således at der opnås E
 CH4 < 0,15 og E
 C2H6 > 0,98 (PF
 CH4 > 0,85 og PF
 C2H6 < 0,02) som bestemt i punkt 8.1.10.3.4, afhængigt af hvad der er relevant. Hvis disse specifikationer ikke opnås ved justering af NMC-temperaturen, anbefales det at udskifte katalysatorens materiale. Der anvendes de senest bestemte konverteringsværdier fra dette afsnit til beregningen af HC-emission i overensstemmelse med tillæg A.7-A.8, afhængigt af hvad der er relevant.
 8.1.10.3.4. Procedure
 Det anbefales at følge en af de i punkt 8.1.10.3.4.1, 8.1.10.3.4.2 og 8.1.10.3.4.3 angivne procedurer. Der kan anvendes en alternativ metode, hvis en sådan anbefales af instrumentfabrikanten.
 8.1.10.3.4.1. Procedure for en FID-kalibreret med NMC
 Hvis en FID-enhed altid kalibreres til at måle CH4 med NMC-enheden, skal FID justeres med NMC ved brug af en CH4-justeringsgas, og produktet af FID-enhedens CH4-responsfaktor og CH4-penetrationsfraktion, RFPF
 CH4[NMC-FID], sættes til 1,0 (dvs. effektiviteten E
 CH4 [-] sættes til 0) for alle emissionsberegninger, og den kombinerede ethanresponsfaktor (C2H6) og penetrationsfraktion RFPFC2H6[NMC-FID] (og effektivitet E
 C2H6 [-]) bestemmes som følger:
 a)
 Der vælges både en CH4-gasblanding og en C2H6 analytisk gasblanding, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1. Der vælges både en CH4-koncentration til justering af FID-enheden under emissionsprøvningen og en C2H6- koncentration, som er typisk for den højeste NMHC-koncentration, der forventes for carbonhydridstandarden eller svarende til THC-analysatorens justeringsværdi.
 b)
 Non-methan-afskæringen startes, betjenes og optimeres i henhold til fabrikantens anvisninger, herunder temperaturoptimering.
 c)
 Det skal bekræftes, at FID-analysatoren opfylder alle forskrifterne i punkt 8.1.10.1.
 d)
 FID-analysatoren betjenes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger.
 e)
 CH4-justeringsgas anvendes til at justere FID-enheden med afskæringsenheden. FID-enheden skal justeres på C1-basis. Hvis justeringsgassen f.eks.


text:
har en CH4-referenceværdi på 100 μmol/mol, er den korrekte FID-respons på denne justeringsgas 100 μmol/mol, fordi der er et carbonatom pr. CH4-molekyle.
 f)
 C2H6-analysegasblandingen indføres opstrøms for non-methan-afskæringen.
 g)
 Analysatorens respons stabiliseres. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af non-methan-afskæring og for analysatorens respons.
 h)
 Mens analysatoren måler en stabil koncentration, registreres 30 sekunders prøvedata, og det aritmetiske gennemsnit af disse datapunkter beregnes.
 i)
 Gennemsnittet divideres med referenceværdien C2H6, konverteret til C1-basis. Resultatet er den kombinerede C2H6-responsfaktor og penetrationsfraktion RFPF
 C2H6[NMC-FID], svarende til (1 - E
 C2H6 [-]). Denne kombinerede responsfaktor og penetrationsfraktion og produktet af CH4-responsfaktoren og CH4-penetrationsfraktionen, RFPF
 CH4[NMC-FID], som sættes til 1,0, skal i forbindelse med emissionsberegninger anvendes i henhold til tillæg A.7 eller A.8, afhængigt af hvad der er relevant.
 8.1.10.3.4.2. Procedure for en FID-enhed kalibreret med propan, der ledes uden om NMC-enheden
 Hvis der anvendes en FID-enhed med en NMC-enhed, der kalibreres med propan, C3H8, der ledes uden om NMC-enheden, bestemmes penetrationsfraktionerne PF
 C2H6[NMC-FID] og PF
 CH4[NMC-FID] som følger:
 a)
 Der vælges en CH4-gasblanding og en C2H6-analysegasblanding, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, med en CH4-koncentration, der er typisk for dens højeste koncentration, som forventes ved carbonhydrid-standarden, og en C2H6-koncentration, der er typisk for den højeste samlede carbonhydridkoncentration (THC), som forventes ved carbonhydridstandarden, eller svarende til THC-analysatorens justeringsværdi.
 b)
 Non-methan-afskæringen startes og betjenes i henhold til fabrikantens anvisninger, herunder temperaturoptimering.
 c)
 Det skal bekræftes, at FID-analysatoren opfylder alle forskrifterne i punkt 8.1.10.1.
 d)
 FID-analysatoren betjenes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger.
 e)
 FID-analysatoren nulstilles og justeres som under en emissionsprøvning. FID-enheden justeres ved at gå uden om afskæringen og ved at anvende C3H8-justeringsgas til justering af FID-enheden. FID-enheden skal justeres på C1-basis.
 f)
 C2H6-analysegasblandingen indføres opstrøms for non-methan-afskæringen ved det punkt, hvor der blev indført nulstillingsgas.
 g)
 Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af non-methan-afskæring og for analysatorens respons.
 h)
 Mens analysatoren måler en stabil koncentration, registreres 30 sekunders prøvedata, og det aritmetiske gennemsnit af disse datapunkter beregnes.
 i)
 Strømningsvejen ændres, så den ledes uden om non-methan-afskæringen, C3H8-analysegasblandingen indføres i omledningen, og trinnene i litra g)-h) i dette punkt gentages.
 j)
 Den gennemsnitlige C2H6-koncentration, målt gennem non-methan-afskæringen, divideres med den gennemsnitlige koncentration, målt efter non-methan-afskæringens omledning. Resultatet er C2H6-penetrationsfraktionen, PF
 C2H6[NMC-FID], som svarer til (1 - E
 C2H6 [-]). Denne penetrationsfraktion anvendes også i henhold til tillæg A.7 eller A.8, afhængigt af hvad der er relevant.
 k)
 Trinnene i litra f)-j) i dette punkt gentages, men med CH4-analysegasblandingen i stedet for C2H6. Resultatet bliver CH4-penetrationsfraktionen, PF
 CH4[NMC-FID], som svarer til (1- E
 CH4 [-])). Denne penetrationsfraktion anvendes også i henhold til tillæg A.7 eller A.8, afhængigt af hvad der er relevant.
 8.1.10.3.4.3. Procedure for en FID-enhed, kalibreret med propan, der ledes uden om NMC-enheden
 Hvis der anvendes en FID-enhed med NMC, som kalibreres med methan, CH4, ved at lede strømmen uden om NMC, bestemmes dens kombinerede ethan-responsfaktor (C2H6) og penetrationsfraktion, RFPF
 C2H6[NMC-FID], samt dens CH4-penetrationsfraktion PF
 CH4[NMC-FID] som følger:


text:
a)
 Der vælges en CH4- og C2H6-analysegasblanding, som opfylder specifikationerne i punkt 9.5.1, hvor CH4-koncentrationen er typisk for den højeste koncentration, som forventes ved carbonhydridstandarden, og en C2H6-koncentration, der er typisk for den højeste samlede carbonhydridkoncentration (THC), som forventes ved carbonhydridstandarden eller THC-analysatorens justeringsværdi
 b)
 Non-methan-afskæringen startes og betjenes i henhold til fabrikantens anvisninger, herunder temperaturoptimering.
 c)
 Det skal bekræftes, at FID-analysatoren opfylder alle forskrifterne i punkt 8.1.10.1.
 d)
 FID-analysatoren startes og betjenes i henhold til instrumentfabrikantens anvisninger.
 e)
 FID-analysatoren nulstilles og justeres som under en emissionsprøvning. FID-enheden justeres med CH4-justeringsgas, idet denne ledes uden om afskæringen. Bemærk, at FID-enheden skal justeres på C1-basis. Hvis justeringsgassen f.eks. har en methanreferenceværdi på 100 μmol/mol, er den korrekte FID-respons på denne justeringsgas 100 μmol/mol, fordi der er et carbonatom pr. CH4-molekyle.
 f)
 C2H6-analysegasblandingen indføres opstrøms for non-methan-afskæringen ved det punkt, hvor der blev indført nulstillingsgas.
 g)
 Der skal afsættes tid til stabilisering af analysatorens respons. Ved fastsættelse af stabiliseringstiden kan der tages højde for rensning af non-methan-afskæring og for analysatorens respons.
 h)
 Der registreres 30 sekunders prøvedata, mens analysatoren måler en stabil koncentration. Det aritmetiske gennemsnit af disse datapunkter beregnes.
 i)
 Strømningsvejen, der ledes uden om non-methan-afskæringen ændres, C2H6-analysegasblandingen indføres i omledningen, og trinnene i litra g) og h) i dette punkt gentages.
 j)
 Den gennemsnitlige C2H6-koncentration, målt gennem non-methan-afskæringen, divideres med den gennemsnitlige koncentration, målt efter non-methan-afskæringens omledning. Resultatet er den kombinerede C2H6 -responsfaktor og penetrationsfraktion RFPF
 C2H6[NMC-FID]. Denne kombinerede responsfaktor og penetrationsfraktion anvendes i henhold til tillæg A.7 og A.8, afhængigt af hvad der er relevant.
 k)
 Trinnene i litra f)-j) i dette punkt gentages, men med CH4-analysegasblandingen i stedet for C2H6. Resultatet bliver CH4-penetrationsfraktionen, PF
 CH4[NMC-FID]. Denne penetrationsfraktion anvendes i henhold til tillæg A.7 og A.8, afhængigt af hvad der er relevant.
 8.1.11. NOx-målinger
 8.1.11.1. Kontrol af CLD-analysatorens CO2- og H2O-dæmpning
 8.1.11.1.1. Omfang og hyppighed
 Hvis der anvendes en CLD-analysator til måling af NOx, kontrolleres mængden af H2O- og CO2-dæmpning efter opstilling af CLD-analysatoren og efter større vedligeholdelse.
 8.1.11.1.2. Måleprincip
 H2O og CO2 kan påvirke en CLD-enhedens NOx-respons i negativ retning på grund af kolliderende dæmpning, som hindrer den kemiluminescensreaktion, som CLD-enheden udnytter til at detektere NOx. Ved denne procedure og beregningerne i punkt 8.1.11.2.3 bestemmes dæmpningen, og dæmpningsresultaterne måles i forhold til den maksimale H2O-molbrøk og den maksimale CO2-koncentration, der forventes under emissionsprøvning. Hvis CLD-analysatoren anvender dæmpningskompensationsalgoritmer, der udnytter H2O- og/eller CO2-måleinstrumenter, skal dæmpningen evalueres med disse instrumenter i funktion og med anvendelse af kompensationsalgoritmerne.
 8.1.11.1.3. Systemkrav
 Ved fortyndede målinger må en CLD-analysator ikke overstige en kombineret H2O- og CO2-dæmpning på ± 2 %. Ved ufortyndede målinger må en CLD-analysator ikke overstige en kombineret H2O- og CO2-dæmpning på ± 2 %. Kombineret dæmpning er summen af CO2-dæmpningen bestemt som beskrevet i punkt 8.1.11.1.4. og H2O-dæmpningen som bestemt i punkt 8.1.11.1.5. Hvis disse krav ikke er opfyldt, skal der foretages korrigerende indgreb i form af reparation eller udskiftning af analysatoren. Før der foretages emissionsprøvning, kontrolleres det, at analysatorens normale funktion er genoprettet gennem det korrigerende indgreb.
 8.1.11.1.4. Procedure for