text:
For systemer med strømningskompensation (uden varmeveksler) bestemmes massen af forurenende stoffer m
 gas [g/prøvning] ved beregning af den øjeblikkelige masseemission, ved integration og ved baggrundskorrektion ved hjælp af ligning (A.5-24):
 (A.5-24)
 hvor:
 ce
 =
 emissionskoncentration i den fortyndede udstødningsgas, på våd basis [ppm] eller [% vol]
 cd
 =
 emissionskoncentration i fortyndingsluften, på våd basis [ppm] eller [% vol]
 med,i
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas gennem tidsintervallet i [kg]
 med
 =
 samlet masse af fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen [kg]
 ugas
 =
 tabuleret værdi fra tabel A.1.2. [-]
 D
 =
 fortyndingsfaktor [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-]
 kh
 =
 NOx-korrektionsfaktoren [-], anvendes kun ved beregning af NOx-emission
 k
 =
 1 for c i [ppm], k = 10 000 for c i [% vol].
 Koncentrationerne c
 gas, c
 e og c
 d kan enten være værdier, der måles i en batch-prøve (-sæk, ikke tilladt for NO og HC) eller kan være gennemsnitsværdier beregnet ved integration fra kontinuerlige målinger. Desuden skal gennemsnittet af m
 ed,i
 beregnes ved integration gennem prøvningscyklussen.
 Følgende ligninger viser, hvordan de nødvendige mængder (c
 e, u
 gas og m
 ed) beregnes.
 A.1.2.2. Omregning af koncentrationen fra tør til våd
 Alle koncentrationer i punkt A.1.2.1, der måles i tør tilstand, skal omregnes til våd basis ved hjælp af ligning (A.5-3).
 A.1.2.2.1. Fortyndet udstødningsgas
 Tørre koncentrationer omregnes til våde koncentrationer ved hjælp af en af følgende to ligninger [(A.5-25) eller (A.5-26)], der anvendes på ligning:
 (A.5-25)
 eller
 (A.5-26)
 hvor:
 α
 =
 molforholdet mellem carbon og hydrogen i brændstoffet [-]
 cCO2w
 =
 CO2-koncentration i den fortyndede udstødningsgas på våd basis [% vol]
 cCO2d
 =
 CO2-koncentration i den fortyndede udstødningsgas på tør basis [% vol].
 Korrektionsfaktoren for tør til våd, k
 w2, tager hensyn til vandindholdet i både indsugningsluft og fortyndingsluft og beregnes ved hjælp af ligning (A.5-27):
 (A.5-27)
 hvor:
 Ha
 =
 indsugningsluftens fugtindhold [g H2O/kg tør luft]
 Hd
 =
 fortyndingsluftens fugtindhold [g H2O/kg tør luft]
 D
 =
 fortyndingsfaktor [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-].
 A.1.2.2.2. Fortyndingsfaktor
 Fortyndingsfaktoren D [-] (som er nødvendig for baggrundskorrektion og k
 w2-beregningen) beregnes ved hjælp af ligning (A.5-28):
 (A.5-28)
 hvor:
 FS
 =
 støkiometrisk faktor [-]
 cCO2,e
 =
 CO2-koncentration i den fortyndede udstødningsgas på våd basis [% vol]
 cHC,e
 =
 HC-koncentration i den fortyndede udstødningsgas på våd basis [ppm C1]
 cCO,e
 =
 CO-koncentration i den fortyndede udstødningsgas på våd basis [ppm].
 Den støkiometriske faktor beregnes ved hjælp af ligning (A.5-29):
 (A.5-29)
 hvor:
 α
 =
 molforholdet mellem carbon og hydrogen i brændstoffet [-]
 Kendes brændstoffets sammensætning ikke, kan der i stedet anvendes følgende støkiometriske koefficienter:
 FS(diesel)
 =
 13,4
 FS(LPG)
 =
 11,6
 FS(NG)
 =
 9,5
 FS(E10)
 =
 13,3
 FS(E85)
 =
 11,5
 Hvis der foretages direkte måling af udstødningsgasstrømmen, kan fortyndingsfaktoren D [-] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-30):
 (A.5-30)
 hvor:
 qVCVS
 =
 den volumetriske strømningshastighed for den ufortyndede udstødningsgas [m3/s]
 qVew
 =
 den volumetriske strømningshastighed for den ufortyndede udstødningsgas [m3/s].
 A.1.2.2.3. Fortyndingsluft
 (A.5-31)
 med
 (A.5-32)
 hvor:
 Hd
 =
 fortyndingsluftens fugtindhold [g H2O/kg tør luft].
 A.1.2.2.4. Bestemmelse af den baggrundskorrigerede koncentration
 Til beregning af nettokoncentrationen af forurenende luftarter skal de


text:
gennemsnitlige baggrundskoncentrationer af forurenende luftarter i fortyndingsluften trækkes fra de målte koncentrationer. Baggrundskoncentrationernes gennemsnitsstørrelse kan bestemmes ved prøvesækmetoden eller ved kontinuerlig måling med integration. Ligning (A.5-33) anvendes:
 (A.5-33)
 hvor:
 cgas
 =
 de forurenende luftarters nettokoncentration [ppm] eller [% vol]
 cgas,e
 =
 emissionskoncentration i den fortyndede udstødningsgas, på våd basis [ppm] eller [% vol]
 cd
 =
 emissionskoncentration i fortyndingsluften, på våd basis [ppm] eller [% vol]
 D
 =
 fortyndingsfaktor [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-].
 A.1.2.3. Komponentspecifik faktor u
 Den komponentspecifikke faktor u
 gas af fortyndet gas kan enten beregnes ved hjælp af ligning (A.5-34) eller tages fra tabel A.1.2. I tabel A.1.2 antages det, at massefylden af den fortyndede udstødningsgas er lig med luftens massefylde.
 (A.5-34)
 hvor:
 Mgas
 =
 gaskomponentens molmasse [g/mol]
 Md,w
 =
 molmasse af den fortyndede udstødningsgas [g/mol]
 Mda,w
 =
 fortyndingsluftens molmasse [g/mol] (jf. ligning (A.5-144) i punkt A.2.9.3)
 Mr,w
 =
 molmasse af den ufortyndede udstødningsgas [g/mol] (jf. punkt A.5.5 i tillæg A.5 til bilag 5)
 D
 =
 fortyndingsfaktor [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-].
 Tabel A.1.2
 Fortyndet udstødningsgas u (for emissionskoncentrationen udtrykt i ppm) og komponentmassefylde
 Brændstof
 ρe
 Gas
 NOx
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρgas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (6)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 ugas
 (7)
 Diesel (ikke-vejgående gasolie)
 1,2943
 0,001586
 0,000966
 0,000482
 0,001517
 0,001103
 0,000553
 Ethanol til dedikerede motorer med kompressionstænding
 (ED95)
 1,2768
 0,001609
 0,000980
 0,000780
 0,001539
 0,001119
 0,000561
 Naturgas/ biomethan (8)
 1,2661
 0,001621
 0,000987
 0,000528 (9)
 0,001551
 0,001128
 0,000565
 Propan
 1,2805
 0,001603
 0,000976
 0,000512
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 Butan
 1,2832
 0,001600
 0,000974
 0,000505
 0,001530
 0,001113
 0,000558
 LPG (10)
 1,2811
 0,001602
 0,000976
 0,000510
 0,001533
 0,001115
 0,000559
 Benzin (E10)
 1,2931
 0,001587
 0,000966
 0,000499
 0,001518
 0,001104
 0,000553
 Ethanol (E85)
 1,2797
 0,001604
 0,000977
 0,000730
 0,001534
 0,001116
 0,000559
 A.1.2.4. Beregning af udstødningsgassens massestrømningshastighed
 A.1.2.4.1. PDP-CVS system
 Massen af den fortyndede udstødningsgas [kg/prøvning] gennem hele cyklussen beregnes ved hjælp af ligning (A.5-35), hvis den fortyndede udstødningsgas' temperatur m
 ed holdes inden for ± 6 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 (A.5-35)
 hvor:
 V0
 =
 volumen gas pumpet pr. omdrejning under prøvningsbetingelserne [m3/rev]
 nP
 =
 samlede antal pumpeomdrejninger pr. prøvning [o/prøvning]
 pp
 =
 absolut tryk ved pumpeindgang [kPa]
 =
 gennemsnitstemperatur af fortyndet udstødningsgas ved pumpeindgang [K]
 1,293 kg/m3
 =
 luftens massefylde ved 273,15 K og 101,325 kPa.
 Hvis der anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), beregnes massen af fortyndet udstødningsgas m
 ed,i
 [kg] under tidsintervallet ved hjælp af ligning (A.5-36):
 (A.5-36)
 hvor:
 V0
 =
 volumen gas pumpet pr. omdrejning under prøvningsbetingelserne, [m3/o]
 pp
 =
 absolut tryk ved pumpeindgang [kPa]
 nP,i
 =
 samlede antal pumpeomdrejninger pr. tidsinterval [o/Δt]
 =
 gennemsnitstemperatur af fortyndet udstødningsgas ved pumpeindgang [K]
 1,293 kg/m3
 =
 luftens massefylde ved 273,15 K og 101,325 kPa.
 A.1.2.4.2. CFV-CVS system
 Massestrømmen i hele cyklussen m
 ed [g/prøvning] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-37), hvis den fortyndede udstødningsgas' temperatur holdes inden for ± 11 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 (A.5-37)
 hvor:
 t
 =
 cyklustid [s]
 KV
 =
 kalibreringsfaktor for kritisk venturi ved standardbetingelser
 pp
 =
 absolut tryk ved venturiens indgang [kPa]
 T
 =
 absolut temperatur

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
ved venturiens indgang [K]
 1,293 kg/m3
 =
 luftens massefylde ved 273,15 K og 101,325 kPa.
 Hvis der anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), beregnes massen af fortyndet udstødningsgas m
 ed,i
 [kg] under tidsintervallet ved hjælp af ligning (A.5-38):
 (A.5-38)
 hvor:
 Δti
 =
 prøvningens tidsinterval [s]
 KV
 =
 kalibreringsfaktor for kritisk venturi ved standardbetingelser
 pp
 =
 absolut tryk ved venturiens indgang [kPa]
 T
 =
 absolut temperatur ved venturiens indgang [K]
 1,293 kg/m3
 =
 luftens massefylde ved 273,15 K og 101,325 kPa.
 A.1.2.4.3. SSV-CVS-system
 Den fortyndede gasmasse i hele cyklussen m
 ed [g/prøvning] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-39), hvis den fortyndede udstødningsgas' temperatur holdes inden for ± 11 K gennem hele cyklussen ved hjælp af en varmeveksler:
 (A.5-39)
 hvor:
 1,293 kg/m3
 =
 luftens massefylde ved 273,15 K og 101,325 kPa
 Δt
 =
 cyklustid [s]
 qVSSV
 =
 luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 med
 (A.5-40)
 hvor:
 A0
 =
 indsamling af konstanter og enhedskonverteringer = 0,0056940
 dV
 =
 SSV-halsens diameter [mm]
 Cd
 =
 SSV-udladningskoefficient [-]
 pp
 =
 absolut tryk ved venturiens indgang [kPa]
 Tin,V
 =
 temperatur ved venturiens indgang [K]
 rp
 =
 forholdet mellem det absolutte statiske tryk ved indgang og SSV-hals,
 [-]
 rD
 =
 SSV-halsens diameter i forhold til indgangsrørets indvendige diameter
 [-].
 Hvis der anvendes et system med strømningskompensation (dvs. uden varmeveksler), beregnes massen af fortyndet udstødningsgas m
 ed,i
 [kg] under tidsintervallet ved hjælp af ligning (A.5-41):
 (A.5-41)
 hvor:
 1,293 kg/m3
 =
 luftens massefylde ved 273,15 K og 101,325 kPa
 Δti
 =
 tidsinterval [s]
 qVSSV
 =
 SSV-enhedens volumetriske strømningshastighed [m3/s].
 A.1.3. Beregning af partikelemission
 A.1.3.1. Transiente prøvningscyklusser (NRTC og LSI-NRTC) og RMC-prøvningscyklusser
 Partikelmassen beregnes efter opdriftskorrektion af massen af opsamlede partikler i overensstemmelse med punkt 8.1.12.2.5 i bilag 4.
 A.1.3.1.1. Delstrømsfortyndingssystem
 A.1.3.1.1.1. Beregning baseret på prøvetagningskoefficient
 Partikelemissionen gennem cyklussen m
 PM [g] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-42):
 (A.5-42)
 hvor:
 mf
 =
 partikelmasse opsamlet gennem cyklussen [mg]
 rs
 =
 gennemsnitlig prøvetagningskoefficient gennem cyklussen [-]
 med:
 (A.5-43)
 hvor:
 mse
 =
 prøvemasse af ufortyndet udstødning gennem cyklussen [kg]
 mew
 =
 samlet masse af ufortyndet udstødning gennem cyklussen [kg]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler [kg]
 msed
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas gennem fortyndingstunnelen [kg].
 Er der tale om et system med totalprøvetagning, er m
 sep og m
 sed identiske.
 A.1.3.1.1.2. Beregning baseret på fortyndingsforhold
 Partikelemissionen gennem cyklussen m
 PM [g] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-44):
 (A.5-44)
 hvor:
 mf
 =
 partikelmasse opsamlet gennem cyklussen [mg]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler [kg]
 medf
 =
 masse af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen [kg].
 Den samlede masse af ækvivalent fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen m
 edf [kg] bestemmes ved hjælp af ligning (A.5-45):
 (A.5-45)
 hvor:
 (A.5-46)
 (A.5-47)
 hvor:
 qmedf,i
 =
 øjeblikkelig ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas [kg/s]
 qmew,i
 =
 udstødningsgassens øjeblikkelige massestrømningshastighed på våd basis [kg/s]
 rd,i
 =
 øjeblikkeligt fortyndingsforhold [-]
 qmdew,i
 =
 øjeblikkelig massestrømningshastighed af den fortyndede udstødningsgas på våd basis [kg/s]
 qmdw,i
 =
 øjeblikkelig massestrømningshastighed af fortyndingsluft [kg/s]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =


text:
antal målinger [-].
 A.1.3.1.2. Fuldstrømsfortyndingssystem
 Masseemissionen beregnes ved hjælp af ligning (A.5-48):
 (A.5-48)
 hvor:
 mf
 =
 partikelmasse opsamlet gennem cyklussen [mg]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler [kg]
 med
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen [kg]
 med
 (A.5-49)
 hvor:
 mset
 =
 masse af dobbelt fortyndet udstødningsgas gennem partikelfilter [kg]
 mssd
 =
 masse af sekundær fortyndingsluft [kg].
 A.1.3.1.2.1. Baggrundskorrektion
 Partikelmassen m
 PM,c [g] kan baggrundskorrigeres ved hjælp af ligning (A.5-50):
 (A.5-50)
 hvor:
 mf
 =
 partikelmasse opsamlet gennem cyklussen [mg]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler [kg]
 msd
 =
 masse af fortyndingsluft, udtaget af baggrundspartikeludskiller [kg]
 mb
 =
 masse af udskilte baggrundspartikler i fortyndingsluft [mg]
 med
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas gennem cyklussen [kg]
 D
 =
 fortyndingsfaktor [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-].
 A.1.3.2. Beregning for stationære cyklusser i diskret modus
 A.1.3.2.1. Fortyndingssystem
 Alle beregninger skal baseres på gennemsnitsværdier for de enkelte sekvenser i i prøvetagningsperioden.
 a)
 Til delstrømsfortynding bestemmes den ækvivalente massestrøm af fortyndet udstødningsgas ved hjælp af ligning (A.5-51) og systemet med strømningsmåling i figur A.4-6 i bilag 4:
 (A.5-51)
 (A.5-52)
 hvor:
 qmedf
 =
 ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas [kg/s]
 qmew
 =
 udstødningsgassens massestrømningshastighed på våd basis [kg/s]
 rd
 =
 fortyndingsforhold [-]
 qmdew
 =
 massestrømningshastighed af den fortyndede udstødningsgas på våd basis [kg/s]
 qmdw
 =
 massestrømningshastighed af fortyndingsluft [kg/s].
 b)
 Til fuldstrømfortyndingssystemer anvendes q
 mdew som q
 medf.
 A.1.3.2.2. Beregning af partikelmassestrømmen
 Partikelemissionens strømningshastighed gennem cyklussen q
 mPM [g/h] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-53), (A.5-56), (A.5-57) eller (A.5-58):
 a)
 For enkeltfiltermetoden
 (A.5-53)
 (A.5-54)
 (A.5-55)
 hvor:
 qmPM
 =
 partikelmassestrømningshastighed [g/h]
 mf
 =
 partikelmasse opsamlet gennem cyklussen [mg]
 =
 gennemsnitlig ækvivalent massestrømningshastighed for den fortyndede udstødningsgas på våd basis [kg/s]
 qmedfi
 =
 ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas på våd basis ved modus i [kg/s]
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgas, der passerer gennem filtrene til opsamling af partikler [kg]
 msepi
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filteret til udtagning af partikelprøve ved modus i [kg]
 N
 =
 antal målinger [-]
 b)
 For flerfiltermetoden
 (A.5-56)
 hvor:
 qmPMi
 =
 partikelmassestrømningshastighed i modus i [g/h]
 mfi
 =
 partikelprøvemasse indsamlet i modus i [mg]
 qmedfi
 =
 ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas på våd basis ved modus i [kg/s]
 msepi
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filteret til udtagning af partikelprøve ved modus i [kg].
 PM bestemmes for hele prøvningscyklussen ved addition af gennemsnitsværdierne for de enkelte forløb i i prøvetagningsperioden.
 Partikelmassestrømningshastigheden q
 mPM [g/h] eller q
 mPMi
 [g/h] kan baggrundskorrigeres på følgende måde:
 c)
 For enkeltfiltermetoden
 (A.5-57)
 hvor:
 qmPM
 =
 partikelmassestrømningshastighed [g/h]
 mf
 =
 masse af opsamlede partikler [mg]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filteret til udtagning af partikelprøve [kg]
 mf,d
 =
 masse af opsamlede partikler fra fortyndingsluft [mg]
 md
 =
 masse af fortyndingsluftprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøver [kg]
 Di
 =
 fortyndingsfaktor ved modus i [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-]
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i


text:
[-]
 =
 gennemsnitlig ækvivalent massestrømningshastighed for den fortyndede udstødningsgas på våd basis [kg/s].
 d)
 For flerfiltermetoden
 (A.5-58)
 hvor:
 qmPMi
 =
 partikelmassestrømningshastighed ved modus i [g/h]
 mfi
 =
 partikelprøvemasse indsamlet i modus i [mg]
 msepi
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filteret til udtagning af partikelprøve ved modus i [kg]
 mf,d
 =
 masse af opsamlede partikler fra fortyndingsluft [mg]
 md
 =
 masse af fortyndingsluftprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøver [kg]
 D
 =
 fortyndingsfaktor [jf. ligning (A.5-28) i punkt A.1.2.2.2.] [-]
 qmedfi
 =
 ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas på våd basis ved modus i [kg/s].
 Foretages flere end én måling, skal
 erstattes af
 .
 A.1.4. Cyklusdrift og specifikke emissioner
 A.1.4.1. Gasformige emissioner
 A.1.4.1.1. Transiente prøvningscyklusser (NRTC og LSI-NRTC) og RMC-prøvningscyklusser
 Der henvises til punkt A.1.1. og A.1.2. for henholdsvis ufortyndet og fortyndet udstødningsgas. De resulterende værdier for effekt P [kW] integreres gennem et prøvningsinterval. Det samlede arbejde W
 act [kWh] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-59):
 (A.5-59)
 hvor:
 Pi
 =
 øjeblikkelig motoreffekt [kW]
 Δti
 =
 måleintervallet [s]
 ni
 =
 øjeblikkelig motorhastighed [o./min.]
 Ti
 =
 øjeblikkeligt motordrejningsmoment [Nm]
 Wact
 =
 faktisk udført arbejde i cyklussen [kWh]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-].
 Hvis der er monteret tilbehør i overensstemmelse med tillæg A.2 til bilag 4, justeres det øjeblikkelige motordrejningsmoment i ligning (A.5-59) ikke. Hvis tilbehør, der er nødvendigt ifølge punkt 6.3.2 eller 6.3.3 i bilag 4 til dette regulativ, og som burde have været monteret med henblik på prøvningen, ikke blev monteret, eller tilbehør, der burde have været afmonteret med henblik på prøvningen, er monteret, skal værdien af Ti
 i ligning (A.5-59) justeres ved hjælp af ligning ((A.5-60):
 (A.5-60)
 hvor:
 Ti,meas
 =
 målt værdi af øjeblikkeligt motordrejningsmoment
 Ti,AUX
 =
 tilsvarende værdi af moment, der er nødvendigt til at drive tilbehør, bestemt i overensstemmelse med ligning (A.4-18) i bilag 4 til dette regulativ.
 De specifikke emissioner e
 gas [g/kWh] beregnes på følgende måder, afhængigt af typen af prøvningscyklus.
 (A.5-61)
 hvor:
 mgas
 =
 emissionens samlede masse [g/prøvning]
 Wact
 =
 arbejde i cyklussen [kWh].
 I forbindelse med NRTC for emissioner af andre forurenende luftarter end CO2 skal det endelige prøvningsresultat e
 gas [g/kWh] være et vægtet gennemsnit for koldstartsprøvning og varmstartsprøvning ved hjælp af ligning (A.5-62):
 (A.5-62)
 hvor:
 mcold
 =
 gasmasseemissionerne ved koldstarts-NRTC [g]
 Wact, cold
 =
 det faktiske arbejde ved koldstarts-NRTC [kWh]
 mhot
 =
 gasmasseemissioner ved varmstarts-NRTC [g]
 Wact, hot
 =
 det faktiske arbejde ved varmstarts-NRTC [kWh].
 I forbindelse med NRTC for CO2 skal det endelige prøvningsresultat e
 CO2 [g/kWh] beregnes fra varmstarts-NRTC ved hjælp af ligning (A.5-63):
 (A.5-63)
 hvor:
 mCO2, hot
 =
 CO2-masseemissioner i varmstarts-NRTC [g]
 Wact, hot
 =
 det faktiske arbejde ved varmstarts-NRTC [kWh].
 A.1.4.1.2. NRSC i diskret modus
 De specifikke emissioner e
 gas [g/kWh] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-64):
 (A.5-64)
 hvor:
 qmgas,i
 =
 emissionens gennemsnitlige massestrømningshastighed ved modus i [g/h]
 Pi
 =
 motoreffekt for modus i [kW], beregnet ved addition til den målte effekt Pmeas
 [kW] af den effekt, der er nødvendig til at drive tilbehøret PAUX
 [kW] bestemt i overensstemmelse med ligning


text:
(A.4-8) i bilag 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 Nmode
 =
 antal NRSC-cyklusser i diskret modus.
 A.1.4.2. Partikelemissioner
 A.1.4.2.1. Transiente prøvningscyklusser (NRTC og LSI-NRTC) og RMC-prøvningscyklusser
 De specifikke partikelemissioner beregnes ved hjælp af ligningen (A.5-61), hvor e
 gas [g/kWh] og m
 gas [g/prøvning] erstattes af henholdsvis e
 PM [g/kWh] og m
 PM [g/prøvning]:
 (A.5-65)
 hvor:
 mPM
 =
 partikelemissionens samlede masse, beregnet efter punkt A.1.3.1.1. eller A.1.3.1.2. [g/prøvning]
 Wact
 =
 arbejde i cyklussen [kWh].
 Emissionerne ved den transiente sammensatte cyklus (dvs. koldfase og varmfase) beregnes som vist i punkt A.1.4.1.1.
 A.1.4.2.2. NRSC i diskret modus
 De specifikke partikelemissioner e
 PM [g/kWh] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-66) eller (A.5-67):
 a)
 For enkeltfiltermetoden
 (A.5-66)
 hvor:
 Pi
 =
 motoreffekt for modus i [kW], beregnet ved addition til den målte effekt Pmeas
 [kW] af den effekt, der er nødvendig til at drive tilbehøret PAUX
 [kW] bestemt i overensstemmelse med ligning (A.4-8) i bilag 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 qmPM
 =
 partikelmassestrømningshastighed [g/h]
 Nmode
 =
 antal NRSC-cyklusser i diskret modus.
 b)
 For flerfiltermetoden
 (A.5-67)
 hvor:
 Pi
 =
 motoreffekt for modus i [kW], beregnet ved addition til den målte effekt Pmeas
 [kW] af den effekt, der er nødvendig til at drive tilbehøret PAUX
 [kW] bestemt i overensstemmelse med ligning (A.4-8) i bilag 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 qmPMi
 =
 partikelmassestrømningshastighed ved modus i [g/h]
 Nmode
 =
 antal NRSC-cyklusser i diskret modus.
 For enkeltfiltermetoden beregnes den effektive vægtningsfaktor WF
 ei
 for hver modus ved hjælp af ligning (A.5-68):
 (A.5-68)
 hvor:
 msepi
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøve i modus i [kg]
 =
 gennemsnitlig ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas [kg/s]
 qmedfi
 =
 ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas ved modus i [kg/s]
 msep
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøve [kg].
 De effektive vægtningsfaktorer må højst afvige med ± 0,005 (absolut værdi) fra de i tillæg A.6 til bilag 4 angivne vægtningsfaktorer.
 A.1.4.3. Justering for emissionsbegrænsning, der regenereres på et uregelmæssigt (periodisk) grundlag
 Ved motorer, der er udstyret med systemer til efterbehandling af udstødningen med uregelmæssig (periodisk) regenerering (jf. punkt 6.6.2 i bilag 4), korrigeres de specifikke emissioner af forurenende luftarter og partikler beregnet i overensstemmelse med punkt A.1.4.1 og A.1.4.2 enten med den relevante multiplikative justeringsfaktor eller med den relevante additive justeringsfaktor. Hvis uregelmæssig regenerering ikke fandt sted under prøvningen, anvendes opjusteringsfaktoren (k
 ru,m eller k
 ru,a). Hvis uregelmæssig regenerering fandt sted under prøvningen, anvendes nedjusteringsfaktoren (k
 rd,m eller k
 rd,a). Ved cyklussen i diskret modus, hvor justeringsfaktorerne er blevet bestemt for hver modus, skal de anvendes på hver modus ved beregningen af det vægtede emissionsresultat.
 A.1.4.4. Justering for forringelsesfaktor
 De specifikke emissioner af forurenende luftarter og partikler beregnet i overensstemmelse med punkt A.1.4.1 og A.1.4.2, hvor det er relevant inklusive justeringsfaktoren for uregelmæssig regenerering i overensstemmelse med punkt A.1.4.3, justeres også med den relevante multiplikative eller additive forringelsesfaktor,


text:
der er fastsat i henhold til kravene i bilag 8.
 A.1.5. Kalibrering af fortyndet udstødningsgasstrøm (CVS) og relaterede beregninger
 CVS-systemet skal kalibreres ved hjælp af en nøjagtig strømningsmåler og en strømningsbegrænser. Strømningen gennem systemet måles ved forskellige indstillinger af forsnævringen, og systemets styreparametre måles og sammenholdes med gennemstrømningen.
 Der kan anvendes forskellige typer flowmetre, f.eks. kalibreret venturi, kalibreret laminart flowmeter, kalibreret turbinemeter.
 A.1.5.1. Fortrængningspumpe (PDP)
 Alle parametre vedrørende pumpen skal måles samtidig med parametrene vedrørende en kalibreringsventuri, der er serieforbundet med pumpen. Den beregnede strømningshastighed (i m3/s ved pumpeindgangen, absolut tryk og temperatur) afsættes mod en korrelationsfunktion, der er dannet ved en bestemt kombination af pumpeparametre. Den lineære ligning, som udtrykker sammenhængen mellem pumpeydeevnen og korrelationsfunktionen, bestemmes. Hvis drevet på noget CVS arbejder med flere hastigheder, skal der kalibreres for hvert af de anvendte områder.
 Under kalibreringen skal temperaturen holdes stabil.
 Utætheder i forbindelser og rør mellem kalibreringsventurien og CVS-pumpen skal holdes på mindre end 0,3 % af det laveste strømningspunkt (højeste forsnævring og laveste PDP-hastighedspunkt).
 Luftgennemstrømningen (q
 VCVS) ved hver indstilling af forsnævringen (mindst 6 indstillinger) beregnes i standard-m3/s på grundlag af flowmeterdataene med den af fabrikanten foreskrevne metode. Luftstrømningshastigheden omregnes derefter til pumpeydeevne (V
 0) i m3/o. ved absolut pumpeindgangstemperatur og -tryk ved hjælp af ligning (A.5-69):
 (A.5-69)
 hvor:
 qVCVS
 =
 luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 T
 =
 temperatur ved pumpeindgangen [K]
 pp
 =
 absolut tryk ved pumpeindgang [kPa]
 n
 =
 pumpehastighed [o./s].
 For at tage hensyn til vekselvirkningen mellem trykvariationer ved pumpen og pumpens sliphastighed beregnes korrelationsfunktionen (X
 0) [s/o.] mellem pumpehastighed, trykdifference mellem pumpeindgang og -afgang og absolut pumpeafgangstryk ved hjælp af ligning (A.5-70):
 (A.5-70)
 hvor:
 Δpp
 =
 differenstryk mellem pumpeindgang og pumpeafgang [kPa]
 pp
 =
 absolut afgangstryk ved pumpeafgang [kPa]
 n
 =
 pumpehastighed [o./s].
 Kalibreringsligningen beregnes ved en lineær mindste kvadraters tilnærmelse ved hjælp af ligning (A.5-71):
 (A.5-71)
 idet D
 0 [m3/rev] og m [m3/s] er henholdsvis skæringspunkt og hældning og beskriver regressionslinjen.
 For et CVS-system med flere hastigheder skal kalibreringskurverne genereret med forskellige pumpeydeevner være tilnærmelsesvis parallelle, og værdierne svarende til skæringspunktet (D
 0) skal stige med aftagende pumpeydeevne.
 De af ligningen beregnede værdier skal ligge inden for ± 0,5 procent af den målte værdi af V
 0. Værdien af m vil være forskellig for forskellige pumper. Tilførte partikler vil med tiden mindske pumpens slip, således at m aftager. Derfor skal pumpen kalibreres ved opstart, efter større vedligeholdelsesindgreb samt hvis efterprøvningen af det samlede system tyder på, at sliphastigheden har ændret sig.
 A.1.5.2. Venturi med kritisk strømning (kritisk venturi)
 Kalibrering af CFV bygger på strømningsligningen for en kritisk venturi. Gasstrømmen er en funktion af venturiens indgangstryk og -temperatur.
 For at bestemme området med kritisk strømning afsættes K
 V som funktion af venturiens indgangstryk. Ved kritisk (droslet) strømning vil K
 V have en forholdsvis konstant værdi. Når trykket aftager (vakuum øges), aftager venturiens drosselvirkning, og K
 V mindskes, ensbetydende med at CFV-enheden arbejder uden for det tilladte arbejdsområde.
 Luftgennemstrømningen (q
 VCVS) ved hver indstilling af forsnævringen (mindst 8 indstillinger) beregnes i standard-m3/s


text:
på grundlag af flowmeterdataene med den af fabrikanten foreskrevne metode. Kalibreringsfaktoren K
 V
 beregnes ud fra kalibreringsdataene for hver indstilling ved hjælp af ligning (A.5-72):
 (A.5-72)
 hvor:
 qVSSV
 =
 luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 T
 =
 temperatur ved venturiens indgang [K]
 pp
 =
 absolut tryk ved venturiens indgang [kPa].
 Gennemsnitsværdien K
 V og standardafvigelsen beregnes. Standardafvigelsen må ikke være over ± 0,3 procent af gennemsnitsværdien af K
 V.
 A.1.5.3. Subsonisk venturi (SSV)
 Kalibrering af SSV bygger på strømningsligningen for en subsonisk venturi. Gasstrømmen er en funktion af indgangstryk og -temperatur og af tryktabet mellem SST-indgangen og forsnævringen som vist i ligning (A.5-40).
 Luftgennemstrømningen (q
 VSSV) ved hver indstilling af forsnævringen (mindst 16 indstillinger) beregnes i standard-m3/s på grundlag af flowmeterdataene med den af fabrikanten foreskrevne metode. Gennemstrømningsfaktoren beregnes ud fra kalibreringsdataene for hver indstilling ved hjælp af ligning (A.5-73):
 (A.5-73)
 hvor:
 A0
 =
 indsamling af konstanter og enhedskonverteringer = 0,0056940
 qVSSV
 =
 luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 Tin,V
 =
 temperatur ved venturiens indgang [K]
 dV
 =
 SSV-halsens diameter [mm]
 rp
 =
 forholdet mellem det absolutte statiske tryk ved indgang og SVV-hals =
 [-]
 rD
 =
 SSV-halsens diameter, d
 V, i forhold til indgangsrørets indvendige diameter, D [-].
 For at bestemme området for subsonisk strømning optegnes C
 d som en funktion af Reynolds-tallet Re ved SSV-halsen. Re ved SSV-halsen beregnes ved hjælp af ligning (A.5-74):
 (A.5-74)
 med
 (A.5-75)
 hvor:
 A1
 =
 indsamling af konstanter og enhedskonverteringer = 27,43831
 qVSSV
 =
 luftstrømningshastighed ved standardbetingelserne (101,325 kPa, 273,15 K) [m3/s]
 dV
 =
 SSV-halsens diameter [mm]
 μ
 =
 gassens absolutte eller dynamiske viskositet [kg/(m · s)]
 b
 =
 1,458 x 106 (empirisk konstant) [kg/(m · s · K0.5)]
 S
 =
 110,4 (empirisk konstant) [K].
 Da q
 VSSV er et input til Re-ligningen, startes beregningerne med et indledende gæt af kalibreringsventuriens q
 VSSV eller C
 d og gentages, indtil q
 VSSV konvergerer. Konvergensmetoden skal have en nøjagtighed på 0,1 % af punkt eller bedre.
 For mindst 16 punkter i det subsoniske strømningsområde skal de værdier for C
 d, der beregnes ud fra tilnærmelsesligningen for den fremkomne kalibreringskurve, ligge inden for ± 0,5 procent af den målte værdi for C
 d for hvert kalibreringspunkt.
 A.1.6. Forskydningskorrektion
 A.1.6.1. Generel fremgangsmåde
 Beregningerne i dette punkt foretages for at bestemme, om gasanalysatorens forskydning ugyldiggør resultaterne af prøvningsintervallet. Hvis forskydningen ikke ugyldiggør resultaterne af prøvningsintervallet, korrigeres gasanalysatorens responsværdier fra prøvningsintervallet for forskydning i overensstemmelse med punkt A.1.6.4. Gasanalysatorens forskydningskorrigerede responsværdier anvendes ved alle efterfølgende emissionsberegninger. Den acceptable tærskel for forskydning i gasanalysatoren under et prøvningsinterval er nærmere beskrevet under punkt 8.2.2.2 i bilag 4.
 A.1.6.2. Korrektionsprincipper
 Ved beregningerne i dette tillæg anvendes en gasanalysators respons på referencenulstillings- og justeringskoncentrationer af analytiske gasser som bestemt før og efter et prøvningsinterval. Beregningerne korrigerer den respons fra gasanalysatoren, som blev registreret under et prøvningsinterval. Korrektionen er baseret på en analysators gennemsnitlige respons på referencenulstillings- og justeringsgasser, og den er baseret på referencekoncentrationerne i selve nulstillings- og justeringsgasserne. Validering af og korrektion for forskydning foretages på følgende måde:


text:
A.1.6.3. Forskydningsvalidering
 Efter anvendelse af alle de øvrige korrektioner – bortset fra forskydningskorrektion — på alle gasanalysatorens signaler beregnes bremsespecifikke emissioner i overensstemmelse med punkt A.1.4. Derefter korrigeres alle gasanalysatorens signaler for forskydning i overensstemmelse med dette tillæg. Bremsespecifikke emissioner genberegnes ved hjælp af samtlige forskydningskorrigerede signaler fra gasanalysatoren. Resultaterne for bremsespecifikke emissioner valideres og registreres før og efter forskydningskorrektion i overensstemmelse med punkt 8.2.2.2 i bilag 4.
 A.1.6.4. Forskydningskorrektion
 Alle gasanalysatorsignaler korrigeres som følger:
 a)
 Hver registreret koncentration, ci
 , korrigeres med henblik på kontinuerlig prøvetagning eller batch-prøvetagning
 .
 b)
 Forskydningskorrektionen beregnes ved hjælp af ligning (A.5-76):
 (A.5-76)
 hvor:
 cidriftcor
 =
 koncentration korrigeret for forskydning [ppm]
 crefzero
 =
 nulstillingsgassens referencekoncentration, som normalt er nul, medmindre andet er påvist [ppm]
 crefspan
 =
 justeringsgassens referencekoncentration [ppm]
 cprespan
 =
 gasanalysatorens respons på justeringsgaskoncentrationen [ppm] forud for prøvning
 cpostspan
 =
 gasanalysatorens respons på justeringsgaskoncentrationen efter prøvning [ppm]
 cieller
 =
 registreret, dvs. målt, koncentration under prøvning, før forskydningskorrektion [ppm]
 cprezero
 =
 gasanalysatorens respons på nulstillingsgaskoncentrationen [ppm] forud for prøvning
 cpostzero
 =
 gasanalysatorens respons på nulstillingsgaskoncentrationen efter prøvning [ppm].
 c)
 For alle koncentrationer før prøvningsintervallet anvendes de seneste koncentrationer som bestemt før prøvningsintervallet. For nogle prøvningsintervaller kan den seneste præ-nulstilling eller præ-justering have fundet sted før et eller flere forudgående prøvningsintervaller.
 d)
 For alle koncentrationer efter prøvningsintervallet anvendes de seneste koncentrationer som bestemt efter prøvningsintervallet. For nogle prøvningsintervaller kan den seneste post-nulstilling eller post-justering have fundet sted efter et eller flere forudgående prøvningsintervaller.
 e)
 Hvis en analysators respons på justeringsgaskoncentrationen, c
 prespan, før prøvningsintervallet ikke er registreret, sættes c
 prespan lig med justeringsgassens referencekoncentration: c
 prespan = c
 refspan
 f)
 Hvis en analysators respons på nulstillingsgaskoncentrationen, c
 prezero, før prøvningsintervallet ikke er registreret, sættes c
 prezero lig med nulstillingsgassens referencekoncentration: c
 prezero = c
 refzero
 g)
 Normalt er referencekoncentrationen for nulstillingsgassen, c
 refzero, nul: c
 refzero = 0 μmol/mol. I nogle tilfælde kan det imidlertid være en kendsgerning, at c
 refzero ikke har en nulkoncentration. Når en analysator nulstilles ved hjælp af en ikkenul c
 refzero, indstilles analysatoren til den faktiske c
 refzero-koncentration.
 (1) afhængigt af brændstof.
 (2) ved l = 2, tør luft, 273 K, 101,3 kPa.
 (3) u med en nøjagtighed inden for 0,2 % for massesammensætning af: C = 66 76 % H = 22 - 25 % N = 0 - 12 %.
 (4) NMHC på baggrund af CH2.93 (for samlet HC anvendes ugas-koefficienten af CH4).
 (5) u med en nøjagtighed inden for 0,2 % for massesammensætning af: C3 = 70 - 90 % C4 = 10 – 30 %.
 (6) afhængigt af brændstof
 (7) ved λ = 2, tør luft, 273 K, 101,3 kPa
 (8) u med en nøjagtighed inden for 0,2 % for massesammensætning af: C = 66 - 76 % H = 22 - 25 % N = 0 - 12 %
 (9) NMHC på baggrund afCH2,93 (for samlet HC anvendes ugas-koefficienten af CH4)
 (10) u med en nøjagtighed inden for 0,2 % for massesammensætning af: C3 = 70 - 90 % C4 = 10 - 30 %


text:
TILLÆG A.2
 MOLBASEREDE EMISSIONSBEREGNINGER
 A.2.1. Nedre indeks
 Mængde
 abs
 Absolut mængde
 act
 Faktisk mængde
 air
 Luft, tør
 atmos
 Atmosfærisk
 bkgnd
 Baggrund
 C
 Kulstof
 cal
 Kalibreringsmængde
 CFV
 Venturi med kritisk strømning (kritisk venturi)
 cor
 Justeret mængde
 dil
 Fortyndingsluft
 dexh
 Fortyndet udstødning
 dry
 Tør mængde
 exh
 Ufortyndet udstødning
 exp
 Forventet mængde
 eq
 Tilsvarende mængde
 fuel
 Brændstof
 Øjeblikkelig måling (f.eks. 1 Hz)
 i
 En individuel i en serie
 idle
 Betingelse i tomgang
 in
 Mængde ind
 init
 Opr. mængde, typisk før en emissionsprøvning
 max
 Maksimal værdi (peak)
 meas
 Målt mængde
 min
 Minimumsværdi
 mix
 Luftens molmasse
 out
 Mængde ud
 part
 Delvis mængde
 PDP
 Fortrængningspumpe
 raw
 Ufortyndet udstødning
 ref
 Referencemængde
 rev
 Omdrejninger
 sat
 Mættet tilstand
 slip
 PDP-slip
 smpl
 Prøvetagning
 span
 Justeringsmængde
 SSV
 Subsonisk venturi
 std
 Standardmængde
 prøvning
 Prøvemængde
 total
 Samlet mængde
 uncor
 Ujusteret mængde
 vac
 Vakuummængde
 weight
 Kalibreringsvægt
 wet
 Våd mængde
 zero
 Nulmængde
 A.2.2. Symboler for kemisk ligevægt
 x
 dil/exh
 =
 mængden af fortyndingsgas eller overskydende luft pr. mol udstødningsgas
 x
 H2Oexh
 =
 vandmængde i udstødningen pr. mol udstødningsgas
 x
 Ccombdry
 =
 carbonmængde fra brændstof i udstødningen pr. mol tør udstødning
 x
 H2Oexhdry
 =
 vandmængde i udstødningen pr. tørt mol af tør udstødning
 x
 prod/intdry
 =
 mængden af tørre støkiometriske produkter pr. tørt mol indsugningsluft
 x
 dil/exhdry
 =
 mængden af fortyndingsgas og/eller overskydende luft pr. mol tør udstødning
 x
 int/exhdry
 =
 mængde indsugningsluft, der er nødvendig for at fremstille faktiske forbrændingsprodukter pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning
 x
 raw/exhdry
 =
 mængde af ufortyndet udstødning, uden overskydende luft, pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning
 x
 O2intdry
 =
 mængde indsugningsluft O2 pr. mol tør indsugningsluft
 x
 CO2intdry
 =
 mængde indsugningsluft CO2 pr. mol tør indsugningsluft
 x
 H2Ointdry
 =
 mængde indsugningsluft H2O pr. mol tør indsugningsluft
 x
 CO2int
 =
 mængde indsugningsluft CO2 pr. mol indsugningsluft
 x
 CO2dil
 =
 mængde fortyndingsgas CO2 pr. mol fortyndingsgas
 x
 CO2dildry
 =
 mængde fortyndingsgas CO2 pr. mol tør fortyndingsgas
 x
 H2Odildry
 =
 mængde fortyndingsgas H2O pr. mol tør fortyndingsgas
 x
 H2Odil
 =
 mængde fortyndingsgas H2O pr. mol fortyndingsgas
 x
 [emission]meas
 =
 målt emissionsmængde i prøven ved den respektive gasanalysator
 x
 [emission]dry
 =
 emissionsmængde pr. tørt mol af den tørre prøve
 x
 H2O[emission]meas
 =
 vandmængde i prøven på emissionsdetekteringsstedet
 x
 H2Oint
 =
 vandmængde i indsugningsluften, baseret på fugtighedsmåling af indsugningsluften.
 A.2.3. Grundlæggende parametre og forbindelser
 A.2.3.1. Tør luft og kemiske stoffer
 I dette punkt anvendes følgende værdier for sammensætningen af tør luft:
 I dette punkt anvendes følgende molmasser eller effektive molmasser af kemiske stoffer:
 M
 air
 =
 28,96559 g/mol (tør luft)
 M
 Ar
 =
 39,948 g/mol (argon)
 M
 C
 =
 12,0107 g/mol (carbon)
 M
 CO
 =
 28,0101 g/mol (carbonmonoxid)
 M
 CO2
 =
 44,0095 g/mol (carbondioxid)
 M
 H
 =
 1,00794 g/mol (atomar hydrogen)
 M
 H2
 =
 2,01588 g/mol (molekylær hydrogen)
 M
 H2O
 =
 18,01528 g/mol (vand)
 M
 He
 =
 4,002602 g/mol (helium)
 M
 N
 =
 14,0067 g/mol (atomar nitrogen)
 M
 N2
 =
 28,0134 g/mol (molekylær nitrogen)
 M
 NOx
 =
 46,0055 g/mol (onitrogenoxider (1))
 M
 O
 =
 15,9994 g/mol (atomar oxygen)
 M
 O2
 =
 31,9988 g/mol (molekylær oxygen)
 M
 C3H8
 =
 44,09562 g/mol (propan)
 M


text:
S
 =
 32,065 g/mol (svovl)
 M
 HC
 =
 13,875389 g/mol (total carbonhydrid (2)).
 I dette punkt anvendes den følgende molære gaskonstant R for ideelle gasser:
 I dette punkt anvendes følgende specifikke varmekapacitetsforhold γ
 for fortyndingsluft og fortyndet udstødningsgas:
 γ
 air
 =
 1,399 (varmekapacitetsforhold for indsugningsluft eller fortyndingsluft)
 γ
 dil
 =
 1,399 (varmekapacitetsforhold for fortyndet udstødning)
 γ
 exh
 =
 1,385 (varmekapacitetsforhold for ufortyndet udstødning).
 A.2.3.2. Våd luft
 I dette punkt beskrives, hvordan man fastlægger vandmængden i en ideel gas:
 A.2.3.2.1. Vandets damptryk
 Vandets damptryk p
 H2O [kPa] for en given mætningstemperatur, T
 sat [k], beregnes ved hjælp af ligning (A.5-1) eller (A.5-2):
 a)
 For fugtighedsmålinger foretaget ved omgivende temperaturer fra 273,15 til 373,15 K (0 til 100 °C) eller for fugtighedsmålinger foretaget over supernedkølet vand ved omgivende temperaturer fra -223,15 til 273,15 K (- 50 til 0 °C):
 (A.5-77)
 hvor:
 p
 H2O
 =
 vandets damptryk ved mætningstemperatur [kPa]
 T
 sat
 =
 vandets mætningstemperatur ved målt betingelse [K].
 b)
 For fugtighedsmålinger foretaget over is ved omgivende temperaturer fra -100 til 0 °C:
 (A.5-78)
 hvor:
 p
 H2O
 =
 vandets damptryk ved mætningstemperatur [kPa]
 T
 sat
 =
 vandets mætningstemperatur ved målt betingelse [K].
 A.2.3.2.2. Dugpunkt
 Hvis luftfugtighed måles som et dugpunkt, skal vandmængden i en ideel gas x
 H2O [mol/mol] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-79):
 (A.5-79)
 hvor:
 x
 H2O
 =
 vandmængde i en ideel gas [mol/mol]
 p
 H2O
 =
 vandets damptryk ved det målte dugpunkt, T
 sat=T
 dew [kPa]
 p
 abs
 =
 vådt absolut statisk tryk ved dugpunktmålingsstedet [kPa].
 A.2.3.2.3. Relativ luftfugtighed
 Hvis fugtigheden måles som relativ fugtighed RH%, beregnes vandmængden i en ideel gas Hx
 H2O [mol/mol] ved hjælp af ligning (A.5-80):
 (A.5-80)
 hvor:
 RH%
 =
 relativ fugtighed [%]
 p
 H2O
 =
 vanddamptryk ved 100 % relativ fugtighed på stedet for måling af relativ fugtighed, T
 sat=T
 amb [kPa]
 p
 abs
 =
 vådt absolut statisk tryk på stedet for den relative fugtighedsmåling [kPa].
 A.2.3.2.4. Bestemmelse af dugpunkt ud fra relativ fugtighed og tør termometerføler
 Hvis fugtigheden måles som relativ fugtighed, RH%, bestemmes dugpunktet, T
 dew, ud fra RH% og temperatur målt med tør termometerføler ved hjælp af ligning (A.5-81):
 (A.5-81)
 hvor:
 p
 H2O
 =
 vanddamptryk skaleret til den relative fugtighed på stedet for måling af relativ fugtighed, T
 sat = T
 amb
 T
 dew
 =
 dugpunkt bestemt ud fra målinger af relativ fugtighed og temperatur med tør termometerføler.
 A.2.3.3. Brændstofegenskaber
 Den generelle kemiske brændstofformel er CHαOβSγNδ, hvor α er det atomare hydrogen-carbon-forhold (H/C), β det atomare oxygen-carbon-forhold (O/C), γ det atomare svovl-carbon-forhold (S/C) og δ det atomare nitrogen-carbon-forhold (N/C). Carbonmassebrøken for brændstoffet w
 C kan beregnes på grundlag af denne formel. I tilfælde af dieselbrændstof kan den simple formel CHαOβ anvendes. Standardværdierne for brændstofsammensætning kan udledes af tabel A.2.1:
 Tabel A.2.1
 Standardværdier for det atomare hydrogen-carbon-forhold, α, det atomare oxygen-carbon-forhold, β, det atomare svovl-carbon-forhold, γ, det atomare nitrogen-carbon-forhold, δ, og carbonmassebrøken for brændstof, w
 C, for referencebrændstoffer
 Brændstof
 Atomare hydrogen-, oxygen-, svovl- og nitrogen-carbon-forhold
 CHαOβSγNδ
 Carbonmassekoncentration, wC
 [g/g]
 Diesel (ikke-vejgående gasolie)
 CH1,80O0S0N0
 0,869
 Ethanol til dedikerede motorer med kompressionstænding (ED95)
 CH2,92O0,46S0N0
 0,538


text:
Benzin (E10)
 CH1,92O0,03S0N0
 0,833
 Benzin (E0)
 CH1,85O0S0N0
 0,866
 Ethanol (E85)
 CH2,73O0,36S0N0
 0,576
 LPG
 CH2,64O0S0N0
 0,819
 Naturgas/biomethan
 CH3,78O0,016S0N0
 0,747
 A.2.3.3.1. Beregning af carbonmassekoncentration wC
 Som et alternativ til standardværdierne i tabel A.2.1, eller når standardværdierne ikke er oplyst for det referencebrændstof, der anvendes, kan carbonmassekoncentrationen w
 C beregnes ud fra målte brændstofegenskaber ved hjælp af ligning (A.5-82). Værdierne for α og β bestemmes for brændstoffet og indsættes i ligningen i alle tilfælde, men γ og δ kan sættes til nul, hvis de er nul i den tilsvarende linje i tabel A.2.1:
 (A.5-82)
 hvor:
 M
 C
 =
 carbons molmasse
 α
 =
 det atomare hydrogen-carbon-forhold for den brændstofblanding, der forbrændes, vægtet for molforbrug
 M
 H
 =
 hydrogens molmasse
 β
 =
 det atomare oxygen-carbon-forhold den brændstofblanding, der forbrændes, vægtet for molforbrug
 M
 O
 =
 oxygens molmasse
 γ
 =
 det atomare svovl-carbon-forhold for den brændstofblanding, der forbrændes, vægtet for molforbrug
 M
 S
 =
 svovls molmasse
 δ
 =
 det atomare nitrogen-carbon-forhold for den brændstofblanding, der forbrændes, vægtet for molforbrug
 M
 N
 =
 nitrogens molmasse.
 A.2.3.4. Oprindelig kontamineringskorrektion af total HC-koncentration (THC)
 Med hensyn til HC-måling beregnes x
 THC[THC-FID] ved anvendelse af den oprindelige THC-kontamineringskoncentration x
 THC[THC-FID]init fra punkt 7.3.1.2 i bilag 4 ved hjælp af ligning (A.5-83):
 (A.5-83)
 hvor:
 x
 THC[THC-FID]cor
 =
 THC-koncentration korrigeret for kontaminering [mol/mol]
 x
 THC[THC-FID]uncorr
 =
 THC, ukorrigeret koncentration [mol/mol]
 x
 THC[THC-FID]init
 =
 oprindelig THC-kontamineringskoncentration [mol/mol].
 A.2.3.5. Strømningsvægtet middelkoncentration
 I nogle litraer i dette punkt kan det være nødvendigt at beregne en strømningsvægtet middelkoncentration for at fastslå anvendelsesområdet for visse af bestemmelserne. En strømningsvægtet middelværdi er middelværdien af en mængde, efter at den er blevet vægtet proportionalt med en tilsvarende strømningshastighed. Hvis f.eks. en gaskoncentration måles kontinuerligt i motorens ufortyndede udstødning, er den strømningsvægtede middelværdi summen af produkterne af hver registreret koncentration gange den respektive molstrømningshastighed af udstødningen, divideret med summen af de registrerede værdier for strømningshastighed. Som et andet eksempel kan nævnes, at prøvesækkoncentrationen fra et CVS-system er den samme som den strømningsvægtede middelværdi, fordi selve CVS-systemet strømningsvægter sækkens koncentration. En vis strømningsvægtet middelkoncentration ved en emission ved emissionsgrænseværdien kan i visse tilfælde allerede forventes på baggrund af tidligere prøvning af lignende motorer eller prøvning af tilsvarende udstyr og instrumenter.
 A.2.4. Den kemiske ligevægt af brændstof, indsugningsluft og udstødningsgas
 A.2.4.1. Generelt
 Den kemiske ligevægt af brændstof, indsugningsluft og udstødning kan anvendes til at beregne strømning, mængden af vand i disse strømninger og den våde koncentration af bestanddelene i disse strømninger. Med en enkelt strømning af enten brændstof, indsugningsluft eller udstødning kan den kemiske ligevægt anvendes til at bestemme strømningen af de to andre. F.eks. kan den kemiske ligevægt anvendes sammen med enten indsugningsluft eller brændstofstrømning til bestemmelse af udstødningsstrømning.
 A.2.4.2. Procedurer, som kræver kemisk ligevægt
 Der kræves kemisk ligevægt for at bestemme følgende:
 a)
 mængden af vand i en ufortyndet eller fortyndet udstødningsstrøm, x
 H2Oexh, når der ikke foretages måling af den vandmængde, der fjernes af et prøvetagningssystem, med henblik på korrektion herfor
 b)
 den strømningsvægtede middelandel af fortyndingsluft i fortyndet udstødningsgas, x
 dil/exh, når der ikke foretages måling af fortyndingsluft


text:
for at korrigere for baggrundsemissionen. Det skal bemærkes, at hvis kemisk ligevægt anvendes til dette formål, antages udstødningen at være støkiometrisk, selv om det ikke er tilfældet.
 A.2.4.3. Procedure for kemisk ligevægt
 Beregningerne af en kemisk ligevægt indbefatter et system af ligninger, som kræver iteration. De oprindelige værdier på op til tre mængder anslås: mængden af vand i den målte strømning, x
 H2Oexh, andelen af fortyndingsluft i fortyndet udstødning (eller overskydende luft i den ufortyndede udstødning), x
 dil/exh, og mængden af produkter på C1-basis pr. tørttø mol af tør målt strøm, x
 Ccombdry. Der kan anvendes tidsvægtede middelværdier for forbrændingsluftens fugtindhold og fortyndelsesluftens fugtindhold i den kemiske ligevægt, forudsat at forbrændingsluftens og fortyndingsluftens fugtindhold overholder tolerancerne på ± 0,0025 mol/mol af deres respektive middelværdier i prøvningsintervallet. For hver emissionskoncentration, x, og vandmængde, x
 H2Oexh, bestemmes de fuldstændigt tørre koncentrationer, x
 dry og x
 H2Oexhdry. Brændstoffets atomare hydrogen-carbon-forhold, α, oxygen-carbon-forhold, β, og carbonmassebrøken for brændstof, w
 C anvendes også. Til prøvebrændstoffet kan α og β eller standardværdierne i tabel A.2.1 anvendes.
 Foretag følgende skridt for at fuldstændiggøre den kemiske ligevægt:
 a)
 Målte koncentrationer som x
 CO2meas, x
 NOmeas, og x
 H2Oint omregnes til tørre koncentrationer ved at dividere dem med et minus den vandmængde, der er til stede ved de respektive målinger, f.eks. x
 H2OxCO2meas, x
 H2OxNOmeas, og x
 H2Oint. Hvis den mængde vand, der er til stede under den »våde« måling, er den samme som den ukendte mængde vand i udstødningsstrømmen, x
 H2Oexh, skal den løses iterativt for den pågældende værdi i ligningssystemet. Hvis der kun måles samlet NOx uden separat måling af NO og NO2, skal den samlede NOx-koncentrations fordeling mellem NO og NO2 for den kemiske ligevægt findes efter et velbegrundet teknisk skøn. Den molære koncentration af NOx, x
 NOx, kan antages at være 75 procent NO og 25 procent NO2. For NO2-lagringssystemer til efterbehandling kan x
 NOx antages at være 25 % NO og 75 % NO2. Til beregning af NOx-emissionsmassen skal molmassen af NO2 for den effektive molmasse af alle NOx-arter, uanset den faktiske NO2-andel af NOx, anvendes.
 b)
 Ligningerne (A.5-6) til (A.5-23) i d) i litra d) i dette punkt skal indføres i et computerprogram med henblik på iterativ løsning af x
 H2Oexh, x
 Ccombdry og x
 dil/exh. De oprindelige værdier for x
 H2Oexh, x
 Ccombdry og x
 dil/exh antages ud fra et velbegrundet teknisk skøn. Det anbefales at antage en oprindelig vandmængde, der er omtrent dobbelt så stor som vandmængden i indsugningsluften eller fortyndingsluften. Det anbefales at antage en oprindelig værdi på x
 Ccombdry som summen af de målte værdier for CO2, CO og THC. Det anbefales ligeledes at antage en oprindelig x
 dil på mellem 0,75 og 0,95, f.eks. 0,8. Værdierne i ligningssystemet anvendes, indtil de senest opdaterede overslag alle ligger inden for ± 1 procent af deres respektive seneste beregnede værdier.
 c)
 Følgende symboler og tekst med sænket skrift anvendes i ligningssystemet i litra d), hvor enheden x er mol/mol:
 Symbol
 Beskrivelse
 x
 dil/exh
 Mængden af fortyndingsgas eller overskydende luft pr. mol


text:
udstødning
 x
 H2Oexh
 Mængde H2O i udstødningen pr. mol udstødning
 x
 Ccombdry
 Carbonmængde fra brændstof i udstødningen pr. mol tør udstødning
 x
 H2Oexhdry
 Vandmængde i udstødningen pr. tørt mol af tør udstødning
 x
 prod/intdry
 Mængden af tørre støkiometriske produkter pr. tørt mol indsugningsluft
 x
 dil/exhdry
 Mængden af fortyndingsgas og/eller overskydende luft pr. mol tør udstødning
 x
 int/exhdry
 Mængde indsugningsluft, der er nødvendig for at fremstille faktiske forbrændingsprodukter pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning
 x
 raw/exhdry
 Mængden af ufortyndet udstødning, uden overskydende luft, pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning.
 x
 O2intdry
 Mængde indsugningsluft O2 pr. mol tør indsugningsluft; x
 O2intdry = 0,209445 mol/mol kan antages
 x
 CO2intdry
 Mængde indsugningsluft CO2 pr. mol tør indsugningsluft; x
 CO2intdry = 375 μmol/mol kan anvendes, men det anbefales at måle den faktiske koncentration i indsugningsluften
 x
 H2Ointdry
 Mængde indsugningsluft H2O pr. mol tør indsugningsluft
 x
 CO2int
 Mængde indsugningsluft CO2 pr. mol indsugningsluft
 x
 CO2dil
 Mængde fortyndingsgas CO2 pr. mol fortyndingsgas
 x
 CO2dildry
 Mængde fortyndingsgas CO2 pr. mol tør fortyndingsgas. Hvis der anvendes luft som fortyndingsmiddel, kan x
 CO2dildry = 375 μmol/mol anvendes, men det anbefales at måle den faktiske koncentration i indsugningsluften
 x
 H2Odildry
 Mængde fortyndingsgas H2O pr. mol tør fortyndingsgas
 x
 H2Odil
 Mængde fortyndingsgas H2O pr. mol fortyndingsgas
 x
 [emission]meas
 Målt emissionsmængde i prøven ved den respektive gasanalysator
 x
 [emission]dry
 Emissionsmængde pr. tørt mol af den tørre prøve
 x
 H2O[emission]meas
 Vandmængde i prøven på emissionsdetekteringsstedet. Disse værdier måles eller anslås i overensstemmelse med punkt 9.3.2.3.1 i bilag 4
 x
 H2Oint
 Vandmængde i indsugningsluften, baseret på fugtighedsmåling af indsugningsluften
 K
 H2Ogas
 Ligevægtskoefficient for vand/gas-reaktion. 3,5 kan anvendes, ellers beregn en anden værdi på grundlag af et velbegrundet teknisk skøn
 α
 Det atomare hydrogen-carbon-forhold for den brændstofblanding (CHαOβ), der forbrændes, vægtet for molforbrug
 β
 Det atomare oxygen-carbon-forhold den brændstofblanding (CHαOβ), der forbrændes, vægtet for molforbrug.
 d)
 Følgende ligninger [(A.5-84) til (A.5-101)] anvendes til iterativt at løse x
 dil/exh, x
 H2Oexh og x
 Ccombdry:
 (A.5-84)
 (A.5-85)
 (A.5-86)
 (A.5-87)
 (A.5-88)
 (A.5-89)
 (A.5-90)
 (A.5-91)
 (A.5-92)
 (A.5-93)
 (A.5-94)
 (A.5-95)
 (A.5-96)
 (A.5-97)
 (A.5-98)
 (A.5-99)
 (A.5-100)
 (A.5-101)
 Ved den kemiske ligevægt beregnes molstrømningshastigheden som beskrevet i punkt A.2.5.3 og A.2.6.3.
 A.2.4.4. NOx-korrektion for fugtindhold
 Alle NOx-koncentrationer, herunder fortyndingsluftens baggrundskoncentration, korrigeres for indsugningsluftens fugtindhold ved hjælp af ligning (A.5-102) eller (A.5-103):
 a)
 For motorer med kompressionstænding
 (A.5-102)
 b)
 For motorer med gnisttænding
 (A.5-103)
 hvor:
 x
 NOxuncor
 =
 ukorrigeret NOx-molær koncentration i udstødningsgassen [μmol/mol]
 x
 H2O
 =
 vandmængde i indsugningsluften [mol/mol].
 A.2.5. Måling af forurenende luftarter i ufortyndet udstødning
 A.2.5.1. De forurenende luftarters masse
 For at beregne den samlede masse for hver prøvning af forurenende luftarter m
 gas [g/prøvning] multipliceres dens molære koncentration med dens respektive molstrøm og med udstødningsgassens molmasse; derefter foretages integration gennem prøvningscyklussen med ligning (A.5-104):
 (A.5-104)
 hvor:
 M
 gas
 molmasse af den generiske forurenende luftart [g/mol]
 udstødningsgassens øjeblikkelige molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 x
 gas
 øjeblikkelig molær koncentration af den generiske gas på våd basis [mol/mol]
 t
 tid [s].
 Eftersom ligning (A.5-104) skal løses ved hjælp af numerisk integration, transformeres den til ligning (A.5-105):
 (A.5-105)
 hvor:
 M


text:
gas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens øjeblikkelige molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 x
 gasi
 =
 øjeblikkelig molær koncentration af den generiske gas på våd basis [mol/mol]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-].
 Den generelle ligning kan ændres, afhængigt af hvilket målesystem der anvendes, om der foretages batchvis eller kontinuerlig prøvetagning, og om der prøvetages ved varierende frem for konstant strømningshastighed.
 a)
 Ved kontinuerlig prøvetagning beregnes massen af den forurenende luftart m
 gas [g/prøvning], hvis der er tale om varierende strømningshastighed, ved hjælp af ligning (A.5-106):
 (A.5-106)
 hvor:
 M
 gas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens øjeblikkelige molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 x
 gasi
 =
 øjeblikkelig molær koncentration af den forurenende luftart på våd basis [mol/mol]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-].
 b)
 Stadig ved kontinuerlig prøvetagning, men i det særlige tilfælde med konstant strømningshastighed, beregnes massen af den forurenende luftart m
 gas [g/prøvning] ved hjælp af ligning (A.5-107):
 (A.5-107)
 hvor:
 M
 gas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 =
 gennemsnitlig molandel af den forurenende luftart på våd basis [mol/mol]
 Δt
 =
 prøvningsintervallets varighed.
 c)
 For batch-prøvetagning, uanset om strømningshastigheden er varierende eller konstant, kan ligning (A.5-104) forenkles ved hjælp af ligning (A.5-108):
 (A.5-108)
 hvor:
 M
 gas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens øjeblikkelige molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 =
 gennemsnitlig molandel af den forurenende luftart på våd basis [mol/mol]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-].
 A.2.5.2. Omregning af koncentrationen fra tør til våd
 Parametrene i dette punkt fås fra resultaterne af den kemiske ligevægt som beregnet i punkt A.2.4.3. Der eksisterer følgende forhold mellem gassens molære koncentration i den målte strømning x
 gasdry og x
 gas [mol/mol] udtrykt som henholdsvis tør og våd basis, ligning (A.5-109) og (A.5-110):
 (A.5-109)
 (A.5-110)
 hvor:
 x
 H2O
 =
 molandel vand i den målte strømning på våd basis [mol/mol]
 x
 H2Odry
 =
 molbrøk vand i den målte strømning på tør basis [mol/mol].
 For forurenende luftarter skal der foretages korrektion for fjernet vand for den generiske koncentration x [mol/mol] ved hjælp af ligning (A.5-111):
 (A.5-111)
 hvor:
 x
 [emission]meas
 =
 emissionens molbrøk i den målte strømning på målestedet [mol/mol]
 x
 H2O[emission]meas
 =
 molbrøk vand i den målte strømning ved koncentrationsmålingen [mol/mol]
 x
 H2Oexh
 =
 vandmængde ved flowmetret [mol/mol].
 A.2.5.3. Udstødningsgassens molære strømningshastighed
 Den molære strømningshastighed for den ufortyndede udstødningsgas kan måles direkte eller beregnes på grundlag af den kemiske ligevægt i punkt A.2.4.3. Beregningen af den molære strømningshastighed for ufortyndet udstødningsgas foretages ud fra den målte molære strømningshastighed for indsugningsluften eller brændstoffets massestrømningshastighed. Den molære strømningshastighed for den ufortyndede udstødning kan beregnes ud fra emissionsprøverne,
 , på grundlag af den målte molære strømningshastighed for indsugningsluften,
 , eller den målte massestrømningshastighed for brændstoffet,
 , og de beregnede værdier ved hjælp af den kemiske ligevægt i punkt A.2.4.3. Den skal udregnes for den kemiske ligevægt i A.2.4.3 med samme hyppighed, som
 eller
 opdateres og registreres.
 a)
 Krumtaphusgassernes strømningshastighed. Den ufortyndede udstødningsstrømning kan


text:
kun beregnes på grundlag af
 eller
 , hvis mindst et af følgende gælder for strømningshastigheden af emissioner fra krumtaphuset:
 i)
 Prøvemotoren har et seriefremstillet forureningsbegrænsende system med et lukket krumtaphus, der leder krumtaphusstrømmen tilbage til indsugningsluften nedstrøms for indsugningsluftens flowmeter.
 ii)
 Under emissionsprøvningen ledes åbne krumtaphusstrømme til udstødningsgassen, jf. punkt 6.10 i bilag 4.
 iii)
 Åbne krumtaphusgasser og -strømme måles og tilføjes til de beregnede bremsespecifikke emissioner.
 iv)
 Ved hjælp af emissionsdata eller teknisk analyse kan det påvises, at udeladelse af åbne krumtaphusgassers strømningshastighed ikke indvirker negativt på overholdelsen af de gældende standarder.
 b)
 Beregning af den molære strømningshastighed baseret på indsugningsluft.
 På grundlag af
 måles udstødningsgassens molære strømningshastighed
 [mol/s] ved hjælp af ligning (A.5-112):
 (A.5-112)
 hvor:
 =
 molær strømningshastighed af ufortyndet udstødning, som emissionen måles fra [mol/s]
 =
 indsugningsluftens molære strømningshastighed inkl. indsugningsluftens fugtindhold [mol/s]
 x
 int/exhdry
 =
 mængde indsugningsluft, der er nødvendig for at fremstille faktiske forbrændingsprodukter pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning [mol/mol]
 x
 raw/exhdry
 =
 mængde ufortyndet udstødning, uden overskydende luft, pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning [mol/mol]
 x
 H2Oexhdry
 =
 vandmængde i udstødningen pr. tørt mol af tør udstødning [mol/mol].
 c)
 Beregning af den molære strømningshastighed baseret på brændstoffets massestrømningshastighed
 På grundlag af beregnes
 [mol/s] som følger:
 Når der foretages laboratorieundersøgelser, må denne beregning kun anvendes i forbindelse med NRSC og RMC i diskret modus, ligning (A.5-113):
 (A.5-113)
 hvor:
 =
 molær strømningshastighed af ufortyndet udstødning, som emissionen måles fra
 =
 brændstofstrømningshastighed inkl. indsugningsluftens fugtindhold [g/s]
 w
 C
 =
 carbonmassebrøk for det pågældende brændstof [g/g]
 x
 H2Oexhdry
 =
 mængde H2O pr. tørt mol målt strøm [mol/mol]
 M
 C
 =
 molekylemasse af carbon 12,011 g/mol
 x
 Ccombdry
 =
 carbonmængde fra brændstof i udstødningen pr. mol tør udstødning [mol/mol].
 d)
 Beregning af den molære strømningshastighed for ufortyndet udstødningsgas baseret på den målte molære strømningshastighed for indsugningsluften, den molære strømningshastighed for den fortyndede udstødningsgas og fortyndet kemisk ligevægt
 Den molære strømningshastighed for udstødningsgas
 [mol/s] kan beregnes på grundlag af den målte molære strømningshastighed for indsugningsluften,
 , den målte molære strømningshastighed for fortyndet udstødningsgas,
 , og de værdier, der er beregnet ved hjælp af den kemiske ligevægt i punkt A.2.4.3. Bemærk, at den kemiske ligevægt skal være baseret på koncentrationer af fortyndet udstødningsgas. For beregninger vedrørende kontinuerlig gennemstrømning skal den udregnes for den kemiske ligevægt i A.2.4.3 med samme hyppighed, som
 eller
 opdateres og registreres. Denne beregnede
 kan anvendes til verifikation af PM-fortyndingsforholdet, beregning af den molære strømningshastighed af fortyndingsluften ved baggrundskorrektionen i punkt A.2.6.1 og beregningen af massen af emissioner i punkt A.2.5.1 for arter, der måles i den ufortyndede udstødningsgas.
 På grundlag af den molære strømningshastighed for fortyndet udstødningsgas og indsugningsluft beregnes strømningshastigheden for udstødningsgas,
 [mol/s], som følger:
 (A.5-114)
 hvor
 =
 molær strømningshastighed af ufortyndet udstødning, som emissionen måles fra [mol/s]
 x
 int/exhdry
 =
 mængde indsugningsluft, der er nødvendig for at fremstille faktiske forbrændingsprodukter pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning [mol/mol]
 x
 raw/exhdry
 =
 mængde ufortyndet udstødning, uden overskydende luft, pr. mol tør (ufortyndet eller fortyndet) udstødning [mol/mol]
 x
 H2Oexh
 =
 vandmængde i udstødningen pr.


text:
tørt mol af udstødning [mol/mol]
 =
 molær strømningshastighed af fortyndet udstødning, som emissionen måles fra [mol/s]
 =
 indsugningsluftens molære strømningshastighed inkl. indsugningsluftens fugtindhold [mol/s].
 A.2.6. Fortyndede forurenende luftarter
 A.2.6.1. Beregning af emissionsmasse og baggrundskorrektion
 Beregningen af massen af forurenende luftarter m
 gas [g/prøvning] som funktion af emissionens molære strømningshastighed foretages således:
 a)
 Kontinuerlig prøvetagning, varierende strømningshastighed, beregnes ved hjælp af ligning (A.5-106) i punkt A.2.5.1., litra a):
 (A.5-106)
 hvor:
 M
 gas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens øjeblikkelige molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 x
 gasi
 =
 øjeblikkelig molær koncentration af den generiske gas på våd basis [mol/mol]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-].
 b)
 Kontinuerlig prøvetagning, konstant strømningshastighed, beregnes ved hjælp af ligning (A.5-107) i punkt A.2.5.1., litra b):
 (A.5-107)
 hvor:
 Mgas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 =
 gennemsnitlig molandel af den forurenende luftart på våd basis [mol/mol]
 Δt
 =
 prøvningsintervallets varighed.
 c)
 Batch-prøvetagning, uanset om strømningshastigheden er varierende eller konstant, beregnes ved hjælp af ligning (A.5-108) i punkt A.2.5.1., litra c):
 (A.5-108)
 hvor:
 Mgas
 =
 molmasse af generisk emission [g/mol]
 =
 udstødningsgassens øjeblikkelige molære strømningshastighed på våd basis [mol/s]
 =
 gennemsnitlig molandel af den forurenende luftart på våd basis [mol/mol]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-].
 d)
 Hvis der er tale om fortyndet udstødningsgas, korrigeres de forurenende luftarters masseværdier ved at fratrække massen af baggrundsemissionen som følge af fortyndingsluft:
 i)
 Først bestemmes fortyndingsluftens molære strømningshastighed
 [mol/s] i prøvningsintervallet. Dette kan være en målt mængde eller mængde beregnet ud fra den fortyndede strøm og den strømningsvægtede middelandel af fortyndingsluft i en fortyndet udstødning,
 .
 ii)
 Den samlede strøm af fortyndingsluft n
 airdil [mol] ganges med baggrundsemissionens middelkoncentration. Dette kan være en tidsvægtet middelværdi eller en strømningsvægtet middelværdi (f.eks. en forholdsmæssigt udtaget baggrundskoncentration). Produktet af n
 airdil og en baggrundsemissions middelkoncentration er den samlede mængde baggrundsemission.
 iii)
 Hvis resultatet er en molær mængde, omregnes den til en masse for baggrundsemissionen m
 bkgnd [g] ved at gange den med den molære emissionsmasse, M
 gas [g/mol].
 iv)
 Den samlede baggrundsmasse trækkes fra den samlede masse for at korrigere for baggrundsemissionen.
 v)
 Fortyndingsluftens samlede strøm kan bestemmes ved direkte strømningsmåling. I dette tilfælde beregnes baggrundens samlede masse ved hjælp af fortyndingsluftstrømmen, n
 airdil. Baggrundsmassen trækkes fra den samlede masse. Resultatet anvendes i bremsespecifikke emissionsberegninger.
 vi)
 Fortyndingsluftens samlede strøm kan bestemmes ud fra den samlede strøm af fortyndet udstødning og en kemisk ligevægt for brændstof, indsugningsluft og udstødning som beskrevet i A.2.4. I dette tilfælde beregnes baggrundens samlede masse ved hjælp af den samlede strømning af fortyndet udstødning, n
 dexh. Derefter ganges dette resultat med den strømningsvægtede middelandel af fortyndingsluft i den fortyndede udstødning,
 .
 I de to tilfælde v) og vi) anvendes ligningerne (A.5-115) og (A.5-116):
 (A.5-115)
 (A.5-116)
 hvor:
 m
 gas
 =
 de forurenende luftarters samlede masse [g]
 m
 bkgnd
 =
 samlede baggrundsmasser [g]
 m
 gascor
 =
 gasmasse korrigeret for baggrundsemission [g]
 M
 gas
 =
 molmasse for generisk forurenende luftarter [g/mol]
 x
 gasdil
 =
 koncentrationen af


text:
forurenende luftarter i fortyndingsluft [mol/mol]
 n
 airdil
 =
 fortyndingsluftens molære strøm [mol]
 =
 fortyndingsluftens strømningsvægtede middelbrøk i fortyndet udstødningsgas [mol/mol]
 =
 gassens andel af baggrundsemissionen [mol/mol]
 n
 dexh
 =
 samlet fortyndet udstødningsstrøm [mol].
 A.2.6.2. Omregning af koncentrationen fra tør til våd
 De samme forhold for ufortyndede gasser (punkt A.2.5.2) anvendes til omregning fra tør til våd af fortyndede prøver. Med hensyn til fortyndingsluft foretages en fugtighedsmåling for at beregne dens andel af vanddamp x
 H2Odildry [mol/mol] ved hjælp af ligning (A.5-96) i punkt A.2.4.3., litra d):
 (A.5-96)
 hvor:
 x
 H2Odil
 =
 molær vandandel i fortyndingsluftstrømmen [mol/mol].
 A.2.6.3. Udstødningsgassens molære strømningshastighed
 a)
 Beregning ved hjælp af kemisk ligevægt
 Den molære strømningshastighed
 [mol/s] kan beregnes ud fra brændstoffets massestrømningshastighed
 ved hjælp af ligning (A.5-113) i punkt A.2.5.3., litra c):
 (A.5-113)
 hvor:
 =
 molær strømningshastighed af ufortyndet udstødning, som emissionen måles fra [mol/s]
 =
 strømningshastighed inkl. indsugningsluftens fugtindhold [g/s]
 w
 C
 =
 carbonmassebrøk for det pågældende brændstof [g/g]
 x
 H2Oexhdry
 =
 mængde H2O pr. tørt mol målt strøm [mol/mol]
 M
 C
 =
 molmasse af carbon 12,0107 g/mol
 x
 Ccombdry
 =
 carbonmængde fra brændstof i udstødningen pr. mol tør udstødning [mol/mol].
 b)
 Måling
 Udstødningsgassens molære strømningshastighed kan måles ved hjælp af tre systemer:
 i)
 Den molære strømningshastighed for PDP. Baseret på den hastighed, ved hvilken den positive fortrængningspumpe (PDP) fungerer i et prøvningsinterval, anvendes den tilsvarende hældning a
 1 og skæringen, a
 0 [-], som beregnet efter kalibreringsproceduren i punkt 8.1.8.4.2. i bilag 4, til at beregne den molære strømningshastighed
 [mol/s] ved hjælp af ligning (A.5-117):
 (A.5-117)
 med:
 (A.5-118)
 hvor:
 a
 1
 =
 kalibreringskoefficient [m3/s]
 a
 0
 =
 kalibreringskoefficient [m3/o.]
 p
 in, p
 out
 =
 indgangstryk/udgangstryk [Pa]
 R
 =
 molgaskonstant [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 indgangstemperatur [K]
 V
 rev
 =
 PDP pumpet volumen [m3/o.]
 f
 n.,PDP
 =
 PDP hastighed [o./s].
 ii)
 Den molære strømningshastighed for SSV. Ud fra ligningen C
 d versus Re
 # bestemt i overensstemmelse med punkt 8.1.8.4.4. i bilag 4 beregnes den molære strømningshastighed for den subsoniske venturi (SSV) under emissionsprøvning
 [mol/s] ved hjælp af ligning (A.5-119):
 (A.5-119)
 hvor:
 p
 in
 =
 indgangstryk [Pa]
 A
 t
 =
 venturihals tværsnitsareal [m2]
 R
 =
 molgaskonstant [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 indgangstemperatur [K]
 Z
 =
 kompressibilitetsfaktor
 M
 mix
 =
 molmasse af den fortyndede udstødningsgas [kg/mol]
 C
 d
 =
 SSV-udladningskoefficient [-]
 C
 f
 =
 SSV-strømningskoefficient [-].
 iii)
 Molær strømningshastighed for CFV. For at beregne den molære strømningshastighed gennem en venturi eller en kombination af venturier anvendes dens respektive middelværdi C
 d og andre konstanter, bestemt i henhold til punkt 8.1.8.4.3. i bilag 4. Beregningen af dens molære strømningshastighed
 [mol/s] under emissionsprøvning beregnes ved hjælp af ligning (A.5-120):
 (A.5-120)
 hvor:
 p
 in
 =
 indgangstryk [Pa]
 A
 t
 =
 venturihals tværsnitsareal [m2]
 R
 =
 molgaskonstant [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 indgangstemperatur [K]
 Z
 =
 kompressibilitetsfaktor
 M
 mix
 =
 molmasse af den fortyndede udstødningsgas [kg/mol]
 C
 d
 =
 CFV-udladningskoefficient [-]
 C
 f
 =
 CFV-strømningskoefficient [-].
 A.2.7. Partikelbestemmelse
 A.2.7.1 Prøvetagning
 a)
 Prøvetagning fra en varierende strømningshastighed:
 Hvis der indsamles en batch-prøve fra en udstødning med varierende strømningshastighed, skal der


text:
udtages en prøve, som er proportionel med udstødningens varierende strømningshastighed. Strømningshastigheden integreres gennem et prøvningsinterval for at bestemme den samlede strømning. Den gennemsnitlige PM-koncentration
 (som allerede er i masseenheder pr. mol prøve) ganges med den samlede strømning for at få den samlede PM m
 PM [g] ved hjælp af ligning (A.5-121):
 (A.5-121)
 hvor:
 =
 udstødningens øjeblikkelige molære strømningshastighed [mol/s]
 =
 PM-middelkoncentration [g/mol]
 Δtt
 =
 prøvetagningsinterval [s].
 b)
 Prøvetagning fra en konstant strømningshastighed
 Hvis der indsamles en batch-prøve fra en udstødning med konstant strømningshastighed, skal den gennemsnitlige molære strømningshastighed, fra hvilken prøven udtages, bestemmes. Den gennemsnitlige PM-koncentration ganges med den samlede strømning for at få den samlede PM m
 PM[g] ved hjælp af ligning (A.5-122):
 (A.5-122)
 hvor:
 =
 udstødningens molære strømningshastighed [mol/s]
 =
 PM-middelkoncentration [g/mol]
 Δt
 =
 prøvningsintervallets varighed [s].
 Ved prøvetagning med et konstant fortyndingsforhold (DR) beregnes m
 PM [g] ved hjælp af ligning (A.5-123):
 (A.5-123)
 hvor:
 m
 PMdil
 =
 PM i fortyndingsluften [g]
 DR
 =
 fortyndingsforhold [-] defineret som forholdet mellem massen af emissionen m og massen af fortyndet udstødningsgas m
 dil/exh (
 ).
 Fortyndingsforholdet DR kan udtrykkes som en funktion af x
 dil/exh [ligning (A.5-124)]:
 (A.5-124)
 A.2.7.2. Baggrundskorrektion
 Der anvendes samme tilgang som i punkt A.2.6.1 til at korrigere PM for baggrunden. Ved at gange
 med den samlede strøm af fortyndingsluft, findes den samlede PM-baggrundsmasse (m
 PMbkgnd [g]). Ved at trække den samlede baggrundsmasse fra den samlede masse findes den baggrundskorrigerede partikelmasse m
 PMcor [g] [ligning (A.5-125)]:
 (A.5-125)
 hvor:
 m
 PMuncor
 =
 ukorrigeret PM [g]
 =
 middelkoncentrationen af PM i fortyndingsluft [g/mol]
 n
 airdil
 =
 fortyndingsluftens molære strøm [mol].
 A.2.8. Cyklusdrift og specifikke emissioner
 A.2.8.1. Gasformige emissioner
 A.2.8.1.1. Transiente prøvningscyklusser (NRTC og LSI-NRTC) og RMC-prøvningscyklusser
 Der henvises til punkt A.2.5.1 og A.2.6.1 for henholdsvis ufortyndet og fortyndet udstødningsgas. De resulterende værdier for effekt Pi
 [kW] integreres gennem et prøvningsinterval. Det samlede arbejde W
 act [kWh] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-126):
 (A.5-126)
 hvor:
 Pi
 =
 øjeblikkelig motoreffekt [kW]
 ni
 =
 øjeblikkelig motorhastighed [o./min.]
 Ti
 =
 øjeblikkeligt motordrejningsmoment [Nm]
 W
 act
 =
 faktisk udført arbejde i cyklussen [kWh]
 f
 =
 datafangsthastighed [Hz]
 N
 =
 antal målinger [-]
 Δti
 =
 måleintervallet [s].
 Hvis der er monteret tilbehør i overensstemmelse med tillæg A.2 til bilag 4, justeres det øjeblikkelige motordrejningsmoment i ligning (A.5-126) ikke. Hvis tilbehør, der er nødvendigt ifølge punkt 6.3.2 eller 6.3.3 i bilag 4 til dette regulativ, og som burde have været monteret med henblik på prøvningen, ikke blev monteret, eller tilbehør, der burde have været afmonteret med henblik på prøvningen, er monteret skal værdien af Ti
 i ligning (A.5-126) justeres ved hjælp af ligning (A.5-127):
 (A.5-127)
 hvor:
 Ti,meas
 =
 målt værdi af øjeblikkeligt motordrejningsmoment
 Ti,AUX
 =
 tilsvarende værdi af moment, der er nødvendigt til at drive tilbehør, bestemt i overensstemmelse med punkt 7.7.2.3, litra b) i bilag 4 til dette regulativ.
 De specifikke emissioner e
 gas [g/kWh] beregnes på følgende måder, afhængigt af typen af prøvningscyklus.
 (A.5-128)
 hvor:
 m
 gas
 =
 emissionens samlede masse [g/prøvning]
 W
 act
 =
 arbejde i cyklussen [kWh].
 I forbindelse med NRTC for


text:
andre forurenende luftarter end CO2 skal det endelige prøvningsresultat e
 ga [g/kWh] være et vægtet gennemsnit for koldstartsprøvning og varmstartsprøvning beregnet ved hjælp af ligning (A.5-129):
 (A.5-129)
 hvor:
 m
 cold
 er gasmasseemissionerne ved koldstarts-NRTC [g]
 W
 act, cold
 er det faktiske arbejde ved koldstarts-NRTC [kWh]
 m
 hot
 er gasmasseemissionerne ved varmstarts-NRTC [g]
 W
 act, hot
 er det faktiske arbejde ved varmstarts-NRTC [kWh].
 I forbindelse med NRTC for CO2 skal det endelige prøvningsresultat e
 CO2 [g/kWh] beregnes fra varmstartsprøvning beregnet ved hjælp af ligning (A.5-130):
 (A.5-130)
 hvor:
 m
 CO2, hot
 er CO2-masseemissionerne ved varmstarts-NRTC [g]
 W
 act, hot
 er det faktiske arbejde ved varmstarts-NRTC [kWh].
 A.2.8.1.2. NRSC i diskret modus
 De specifikke emissioner e
 gas [g/kWh] beregnes ved hjælp af ligning (A.5-131):
 (A.5-131)
 hvor:
 =
 emissionens gennemsnitlige massestrømningshastighed ved modus i [g/h]
 Pi
 =
 motoreffekt for modus i [kW], beregnet ved addition til den målte effekt Pmeas
 [kW] af den effekt, der er nødvendig til at drive tilbehøret PAUX
 [kW] bestemt i overensstemmelse med ligning (A.4-8) i bilag 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 Nmode
 =
 antal NRSC-cyklusser i diskret modus.
 A.2.8.2. Partikelemissioner
 A.2.8.2.1. Transiente prøvningscyklusser (NRTC og LSI-NRTC) og RMC-prøvningscyklusser
 De specifikke partikelemissioner beregnes ved at transformere ligning (A.5-128) til ligning (A.5-132), hvor e
 gas [g/kWh] og m
 gas [g/prøvning] erstattes af henholdsvis e
 PM [g/kWh] og m
 PM [g/prøvning]:
 (A.5-132)
 hvor:
 m
 PM
 =
 partikelemissionens samlede masse, beregnet efter punkt AA.2.7.1. [g/prøvning]
 W
 act
 =
 arbejde i cyklussen [kWh].
 Emissionerne ved den transiente sammensatte cyklus (dvs. koldfase og varmfase) beregnes som vist i punkt A.2.8.1.1.
 A.2.8.2.2. NRSC i diskret modus
 Den specifikke partikelemission e
 PM [g/kWh] beregnes på følgende måde:
 A.2.8.2.2.1.
 For enkeltfiltermetoden ved hjælp af ligning (A.5-133):
 (A.5-133)
 hvor:
 Pi
 =
 motoreffekt for modus i [kW], beregnet ved addition til den målte effekt Pmeas
 [kW] af den effekt, der er nødvendig til at drive tilbehøret PAUX
 [kW] bestemt i overensstemmelse med ligning (A.4-8) i bilag 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 =
 partikelmassestrømningshastighed [g/h]
 Nmode
 =
 antal NRSC-cyklusser i diskret modus.
 A.2.8.2.2.2.
 For flerfiltermetoden ved hjælp af ligning (A.5-134):
 (A.5-134)
 hvor:
 Pi
 =
 motoreffekt for modus i [kW], beregnet ved addition til den målte effekt Pmeas
 [kW] af den effekt, der er nødvendig til at drive tilbehøret PAUX
 [kW] bestemt i overensstemmelse med ligning (A.4-8) i bilag 4. (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 vægtningsfaktor for modus i [-]
 =
 partikelmassestrømningshastighed ved modus i [g/h]
 Nmode
 =
 antal NRSC-cyklusser i diskret modus.
 For enkeltfiltermetoden beregnes den effektive vægtningsfaktor WF
 effi
 for hver modus ved hjælp af ligning (A.5-135):
 (A.5-135)
 hvor:
 m
 smpldexhi
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøve i modus i [kg]
 m
 smpldexh
 =
 masse af fortyndet udstødningsgasprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøve [kg]
 =
 ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas ved modus i [kg/s]
 =
 gennemsnitlig ækvivalent massestrømningshastighed af fortyndet udstødningsgas [kg/s].
 De effektive vægtningsfaktorer må højst afvige med


text:
0,005 (absolut værdi) fra de i tillæg A.6 til bilag 4 angivne vægtningsfaktorer.
 A.2.8.3. Justering for emissionsbegrænsning, der regenereres på et uregelmæssigt (periodisk) grundlag
 Ved motorer, der er udstyret med systemer til genbehandling af udstødningen med uregelmæssig (periodisk) regenerering (jf. punkt 6.6.2 i bilag 4), korrigeres de specifikke emissioner af forurenende luftarter og partikler beregnet i overensstemmelse med punkt A.2.8.1 og A.2.8.2 enten med den relevante multiplikative justeringsfaktor eller med den relevante additive justeringsfaktor. Hvis uregelmæssig regenerering ikke fandt sted under prøvningen, anvendes opjusteringsfaktoren (k
 ru,m eller k
 ru,a). Hvis uregelmæssig regenerering fandt sted under prøvningen, anvendes nedjusteringsfaktoren (k
 rd,m eller k
 rd,a). Ved cyklusser i diskret modus, hvor justeringsfaktorerne er blevet bestemt for hver modus, skal de anvendes på hver modus ved beregningen af det vægtede emissionsresultat.
 A.2.8.4. Justering for forringelsesfaktor
 De specifikke emissioner af forurenende luftarter og partikler beregnet i overensstemmelse med punkt A.2.8.1 og A.2.8.2 hvor det er relevant inklusive justeringsfaktoren for uregelmæssig regenerering i overensstemmelse med punkt A.2.8.3, justeres også med den relevante multiplikative eller additive forringelsesfaktor, der er fastsat i henhold til kravene i bilag 8.
 A.2.9. Kalibrering af fortyndet udstødningsgasstrøm (CVS) og relaterede beregninger
 I dette afsnit beskrives beregningerne til kalibrering af forskellige flowmetre. Punkt A.2.9.1 beskriver først, hvordan man omregner aflæsninger fra reference-flowmetre til brug ved kalibreringsligningerne, som angives på molbasis. I de øvrige punkter beskrives de kalibreringsberegninger, der er specifikke for bestemte typer flowmetre.
 A.2.9.1. Omregninger for referencemåler
 I kalibreringsligningerne i dette punkt anvendes molær strømningshastighed,
 , som referencemængde. Hvis den anvendte referencemåler viser en strømningshastighed som en anden mængde, f.eks. standardvolumenhastighed,
 , faktisk volumenhastighed,
 , eller massestrøm,
 , omregnes referencemålerens visning til molær strømningshastighed ved hjælp af ligning (A.5-136), (A.5-137) og (A.5-138), idet det indskærpes, at mens værdierne for volumenhastighed, massestrømningshastighed, tryk, temperatur og molmasse kan ændre sig under emissionsprøvningen, skal de holdes så konstant som praktisk muligt for de enkelte indstillingspunkter under kalibreringen af flowmetret:
 (A.5-136)
 hvor:
 =
 molær strømningsreferencehastighed [mol/s]
 =
 referencevolumenhastighed, korrigeret til standardtryk og standardtemperatur [m3/s]
 =
 referencevolumenhastighed ved faktisk tryk og temperatur [m3/s]
 =
 referencemassestrøm [g/s]
 p
 std
 =
 standardtryk [Pa]
 p
 act
 =
 faktisk gastryk [Pa]
 T
 std
 =
 standardtemperatur [K]
 T
 act
 =
 faktisk gastemperatur [K]
 R
 =
 molgassens konstant [J/(mlol·K)]
 M
 mix
 =
 gassens molmasse [g/mol].
 A.2.9.2. PDP-kalibreringsberegninger
 For hver begrænserposition beregnes følgende værdier ud fra de middelværdier, der er bestemt i punkt 8.1.8.4 i bilag 4, som følger:
 a)
 PDP-mængde pumpet pr. omdrejning, V
 rev (m3/o.):
 (A.5-137)
 hvor:
 =
 middelværdi for den molære strømningsreferencehastighed [mol/s]
 R
 =
 molgassens konstant [J/(mlol·K)]
 =
 gennemsnitlig indgangstemperatur [K]
 =
 gennemsnitligt indgangstryk [Pa]
 =
 gennemsnitlig rotationshastighed [o./s].
 b)
 PDP-slipkorrektionsfaktor, K
 s [s/o.]:
 (A.5-138)
 hvor:
 =
 gennemsnitlig molær strømningsreferencehastighed [mol/s]
 =
 gennemsnitlig indgangstemperatur [K]
 =
 gennemsnitligt indgangstryk [Pa]
 =
 gennemsnitligt udgangstryk [Pa]
 =
 gennemsnitlig PDP-rotationshastighed [o./s]
 R
 =
 molgassens konstant [J/(mlol·K)]
 c)
 Der foretages en regression efter mindste kvadraters metode af PDP-volumen pumpet pr. omdrejning, V
 rev, i forhold til PDP-slipkorrektionsfaktoren, K
 s, ved at beregne hældningen, a
 1, og skæringen, a
 0, som beskrevet i tillæg A.6.


text:
d)
 Proceduren i litra a) til c) i dette punkt gentages for hver hastighed, som PDP-enheden betjenes ved.
 e)
 Tabel A.5-2 viser disse beregninger for forskellige værdier for
 :
 Tabel A.5-2
 Eksempel på PDP-kalibreringsdata
 [o./min.]
 [o./s]
 [m3/min.]
 a1
 [m3/s]
 a1
 [m3/o.]
 a0
 755,0
 12,58
 50,43
 0,8405
 0,056
 987,6
 16,46
 49,86
 0,831
 –0,013
 1 254,5
 20,9
 48,54
 0,809
 0,028
 1 401,3
 23,355
 47,30
 0,7883
 –0,061
 f)
 For hver hastighed, ved hvilken PDP-enheden betjenes, anvendes den tilsvarende hældning, a
 1, og skæringspunkt, a
 0, til at beregne strømningshastigheden under emissionsprøvningen som beskrevet i punkt A.2.6.3, litra b).
 A.2.9.3. Venturiregulerende ligninger og tilladte antagelser
 I dette punkt beskrives de regulerende ligninger og tilladte antagelser i forbindelse med kalibrering af en venturi og beregning af strømning ved hjælp af en venturi. Fordi en subsonisk venturi (SSV) og en kritisk venturi (CFV) fungerer på lignende måde, er deres regulerende ligninger næsten de samme, med undtagelse af den ligning, der beskriver deres trykforhold r (dvs. r (i.e., r
 SSV i forhold til r
 CFV). Disse regulerende ligninger har en éndimensionel isentropisk ikkeviskos kompressibel strømning af ideel gas. I punkt A.2.9.3, litra d), beskrives andre tilladte antagelser. Hvis det for den målte strøm ikke er tilladt at antage en ideel gas, omfatter de regulerende ligninger en førsteordenskorrektion for reaktion af en reel gas, nemlig kompressibilitetsfaktoren Z. Hvis der på baggrund af et velbegrundet teknisk skøn skal bruges en anden værdi end Z = 1, kan der anvendes en passende tilstandsligning til at bestemme værdien af Z som funktion af de målte tryk og temperaturer, eller der kan udvikles særlige kalibreringsligninger baseret på et velbegrundet teknisk skøn. Det skal bemærkes, at ligningen for strømningskoefficienten, C
 f, er baseret på den ideelle gasantagelse, at den sentropiske eksponent, γ, er lig med varmekapacitetsforholdet cp
 /c
 V
 . Hvis der på baggrund af et velbegrundet teknisk skøn skal bruges en reel gasisentropisk eksponentværdi, kan der anvendes en passende tilstandsligning til at bestemme værdien af γ som funktion af de målte tryk og temperaturer, eller der kan udvikles særlige kalibreringsligninger. Den molære strømningshastighed
 [mol/s] ved hjælp af ligning (A.5-139):
 (A.5-139)
 hvor:
 C
 d
 =
 udladningskoefficient, som bestemt i punkt A.2.9.3., litra a) [-]
 C
 f
 =
 strømningskoefficient, som bestemt i punkt A.2.9.3., litra b) [-]
 A
 t
 =
 venturihals tværsnitsareal [m2]
 p
 in
 =
 det absolutte statiske tryk ved venturindgangen [Pa]
 Z
 =
 kompressibilitetsfaktor [-]
 M
 mix
 =
 gasblandingens molmasse [kg/mol]
 R
 =
 molgassens konstant [J/(mol·K)]
 T
 in
 =
 absolut temperatur ved venturiindgangen [K].
 a)
 Ved hjælp af de punkt 8.1.8.4. i bilag 4 indsamlede data beregnes C
 d ved hjælp af ligning (A.5-140):
 (A.5-140)
 hvor:
 =
 molær strømningsreferencehastighed [mol/s].
 Andre symboler, jf. ligning (A.5-139).
 b)
 C
 f bestemmes ved anvendelse af en af følgende metoder:
 i)
 Udelukkende for CFV-flowmetre gælder, at C
 fCFV udledes af følgende tabel A.5-3 på baggrund af værdierne for β (forholdet mellem venturiens hals og indgangens diameter) og γ (varmekapacitetsforhold for gasblandingen), idet de mellemliggende værdier findes ved interpolation:
 Tabel A.5-3
 CfCFV i forhold til β og


text:
γ for CFV-flowmetre
 CfCFV
 β
 γexh =1,385
 γdexh =γair=1,399
 0,000
 0,6822
 0,6846
 0,400
 0,6857
 0,6881
 0,500
 0,6910
 0,6934
 0,550
 0,6953
 0,6977
 0,600
 0,7011
 0,7036
 0,625
 0,7047
 0,7072
 0,650
 0,7089
 0,7114
 0,675
 0,7137
 0,7163
 0,700
 0,7193
 0,7219
 0,720
 0,7245
 0,7271
 0,740
 0,7303
 0,7329
 0,760
 0,7368
 0,7395
 0,770
 0,7404
 0,7431
 0,780
 0,7442
 0,7470
 0,790
 0,7483
 0,7511
 0,800
 0,7527
 0,7555
 0,810
 0,7573
 0,7602
 0,820
 0,7624
 0,7652
 0,830
 0,7677
 0,7707
 0,840
 0,7735
 0,7765
 0,850
 0,7798
 0,7828
 ii)
 For alle CFV- eller SSV-flowmetre kan ligning (A.5-141) anvendes til at beregne C
 f:
 (A.5-141)
 hvor:
 γ
 =
 isentropisk eksponent [-]. For en ideel gas er dette varmekapacitetsforholdet for gasblandingen, cp
 /c
 V
 r
 =
 trykforhold, som bestemt i dette punkts litra c)
 β
 =
 forholdet mellem venturiens hals og indgangens diameter.
 c)
 Trykforholdet r beregnes på følgende måde:
 i)
 Udelukkende for SSV-systemer gælder, at r
 SSV beregnes ved hjælp af ligning (A.5-142):
 (A.5-142)
 hvor:
 Δp
 SSV
 =
 differentielt statisk tryk; venturiens indgang minus venturiens hals [Pa].
 ii)
 Udelukkende for CFV-systemer gælder, at r
 CFV beregnes iterativt ved hjælp af ligning (A.5-143):
 (A.5-143)
 d)
 Der kan foretages en af følgende forenklede antagelser vedrørende de regulerende ligninger, eller der kan udvikles mere hensigtsmæssige værdier til prøvning efter et velbegrundet teknisk skøn:
 i)
 For emissionsprøvning i hele spektret for ufortyndet udstødningsgas, fortyndet udstødningsgas og fortyndingsluft kan gasblandingen antages at reagere som en ideel gas: Z = 1.
 ii)
 For hele spektret for ufortyndet udstødningsgas kan der antages et konstant varmekapacitetsforhold for γ = 1,385.
 iii)
 For hele spektret for fortyndet udstødning og luft (f.eks. kalibreringsluft eller fortyndingsluft) kan der antages et konstant varmekapacitetsforhold for γ = 1,399.
 iv)
 For hele spektret af fortyndet udstødningsgas og luft kan blandingens molmasse, M
 mix [g/mol], betragtes som udelukkende en funktion af vandmængden i fortyndingsluften eller kalibreringsluften, x
 H2O, bestemt som beskrevet i punkt A.2.3.2, og beregnes ved hjælp af ligning (A.5-144):
 (A.5-144)
 hvor:
 M
 air
 =
 28,96559 g/mol
 M
 H2O
 =
 18,01528 g/mol
 x
 H2O
 =
 vandmængde i fortyndings- eller kalibreringsluften [mol/mol].
 v)
 For hele spektret af fortyndet udstødningsgas og luft kan der antages en konstant molmasse for blandingen, M
 mix, for al kalibrering og prøvning, forudsat at den antagede molmase højst afviger ± 1 procent fra den anslåede mindste og største molmasse under kalibrering og prøvning. Denne antagelse kan foretages, hvis der sikres tilstrækkelig kontrol af vandmængden i kalibreringsluften og i fortyndingsluften, eller hvis der fjernes tilstrækkeligt vand fra både kalibreringsluften og fortyndingsluften. Tabel A.5-4 indeholder eksempler på tilladelige dugpunktsområder i fortyndingsluften i forhold til dugpunktet i kalibreringsluften.
 Tabel A.5-4
 Eksempler på dugpunkter i fortyndingsluft og kalibreringsluft, ved hvilke der kan antages en konstant M
 mix
 Hvis kalibreringens Tdew (° C) er ...
 antages følgende konstante Mmix (g/mol)
 for følgende områder for Tdew (° C) under emissionsprøvning (3)
 tør
 28,96559
 tør til 18
 0
 28,89263
 tør til 21
 5
 28,86148
 tør til 22
 10
 28,81911
 tør til 24
 15
 28,76224
 tør til 26
 20
 28,68685
 -8 til 28
 25
 28,58806
 12 til 31
 30
 28,46005
 23 til 34
 A.2.9.4. SSV-kalibrering
 Molbaseret


text:
fremgangsmåde. Til kalibrering af et SSV-flowmeter udføres følgende trin:
 i)
 Reynolds-tallet, Re
 #, for hver molære referencestrømningshastighed beregnes ved hjælp af venturiens halsdiameter, d
 t, i ligning (A.5-145). Fordi den dynamiske viskositet, μ, er nødvendig for beregning af Re#
 , kan der anvendes en specifik viskosemodel til bestemmelse af μ for kalibreringsgas (normalt luft) ud fra et velbegrundet teknisk skøn, i ligning (A.5-146). Alternativt kan Sutherlands viskositetsmodel med tre koefficienter anvendes til tilnærmelse af μ (jf. tabel A.5-5):
 (A.5-145)
 hvor:
 d
 t
 =
 SSV-halsens diameter [m]
 M
 mix
 =
 blandingens molmasse [kg/mol]
 =
 molær strømningsreferencehastighed [mol/s]
 og ved anvendelse af Sutherlands viskositetsmodel med tre koefficienter:
 (A.5-146)
 hvor:
 μ
 =
 kalibreringsgassens dynamiske viskositet [kg/(m•s)]
 μ
 0
 =
 Sutherland-referenceviskositet [kg/(m•s)]
 S
 =
 Sutherland-konstant [K]
 T
 0
 =
 Sutherland-referencetemperatur [K]
 T
 in
 =
 absolut temperatur ved venturiens indgang [K]
 Tabel A.5-5
 Parametrene for Sutherlands viskositetsmodel med tre koefficienter
 Gas (4)
 μ0
 T0
 S
 Temp.omr. inden for ± 2 % fejl
 Trykgrænse
 kg /(m•s)
 K
 K
 K
 kPa
 Luft
 1,716 x 10–5
 273
 111
 170 til 1 900
 ≤ 1 800
 CO2
 1,370 x 10–5
 273
 222
 190 til 1 700
 ≤ 3 600
 H2O
 1,12 x 10–5
 350
 1,064
 360 til 1 500
 ≤ 10 000
 O2
 1,919 x 10–5
 273
 139
 190 til 2 000
 ≤ 2 500
 N2
 1,663 x 10–5
 273
 107
 100 til 1 500
 ≤ 1 600
 ii)
 Der laves en ligning for C
 d i forhold til Re#
 ved anvendelse af de parrede værdier for (Re#
 , C
 d). C
 d beregnes efter ligning (A.5-140), hvor C
 f findes via ligning (A.5-141), eller der kan anvendes et matematisk udtryk, herunder en polynomial eller potensrække. Ligning (A.5-147) er et eksempel på et almindeligt anvendt matematisk udtryk for C
 d og Re#
 ;
 (A.5-147)
 iii)
 Der foretages en mindste kvadraters regressionsanalyse for at bestemme de egnede koefficienter til ligningen og beregne ligningens regressionsstatistik, middelfejlen på estimatet SEE og determinationskoefficienten r
 2, i henhold til tillæg A.5.
 iv)
 Hvis ligningen opfylder kriteriet SEE < 0,5 % n
 ref max (eller
 ) og r
 2 ≥ 0,995, kan ligningen anvendes til at bestemme C
 d for emissionsprøver som beskrevet i punkt A.2.6.3., litra b).
 v)
 Hvis kriterierne SEE og r
 2 ikke er opfyldt, kan kalibreringsdatapunkterne udelades efter et velbegrundet teknisk skøn for at opfylde regressionsstatistikken. Der anvendes mindst syv kalibreringsdatapunkter for at opfylde kriterierne.
 vi)
 Hvis udeladelse af punkter ikke eliminerer afgivende resultater, foretages korrigerende indgreb. F.eks. vælges et andet matematisk udtryk for ligningen C
 d i forhold til Re#
 , der undersøges for utætheder, eller kalibreringsprocessen gentages. Hvis processen skal gentages, anvendes mindre tolerancer for målingerne, og der gives mere tid til stabilisering af strømningerne.
 vii)
 Så snart ligningen opfylder regressionskriterierne, må ligningen kun bruges til at bestemme strømningshastigheder, som ligger inden for de referencestrømningshastigheder, der anvendes til at opfylde regressionskriterierne for ligningen C
 d i forhold til Re#
 .
 A.2.9.5. CFV-kalibrering
 Nogle CFV-flowmetre består af en enkelt venturi, mens andre består af flere venturier, som indgår i forskellige


text:
kombinationer til måling af forskellige strømningshastigheder. For CFV-flowmetre, der består af flere venturier, kan hver enkelt venturi enten kalibreres uafhængigt for at bestemme en individuel udledningskoefficient, C
 d, for hver enkelt venturi, eller hver kombination af venturier kan kalibreres som én venturi. Såfremt der kalibreres en kombination af venturier, anvendes summen af den aktive venturis halsområde som A
 t, kvadratroden af summen af kvadrater for den aktive venturis halsdiameter som d
 t og forholdet mellem venturiens hals- og indgangsdiametre som forholdet mellem kvadratroden af summen af den aktive venturis halsdiameter (d
 t) og diameteren for den fælles indgang til alle venturierne (D). For at bestemme C
 d for en enkelt venturi eller en enkelt kombination af venturier tages følgende skridt:
 a)
 Med de data, der er indsamlet ved hvert kalibreringspunkt, beregnes et individuelt C
 d for hvert punkt ved hjælp af ligningen (A.5-140).
 b)
 Den gennemsnitlige afvigelse og standardafvigelsen for alle C
 d-værdierne beregnes i overensstemmelse med ligning (A.5-155) og (A.5-156).
 c)
 Hvis standardafvigelsen for alle C
 d-værdier er mindre end eller lig med 0,3 procent af den gennemsnitlige C
 d, anvendes den gennemsnitlige C
 d i ligningen (A.5-120), og CFV må kun anvendes ned til det laveste r målt under kalibreringen.
 (A.5-148)
 d)
 Hvis standardafvigelsen for alle C
 d-værdier overstiger 0,3 procent af den gennemsnitlige C
 d, udelades de C
 d-værdier, der svarer til det datapunkt, der er indsamlet ved det lavest målte r under kalibreringen.
 e)
 Hvis antallet af resterende datapunkter er under syv, skal der træffes korrigerende foranstaltninger ved at kontrollere kalibreringsdataene eller gentage kalibreringsprocessen. Hvis kalibreringsprocessen gentages, anbefales det at kontrollere for utætheder og anvende lavere tolerancer for målinger og give mere tid til stabilisering af strømmene.
 f)
 Hvis antallet af resterende C
 d-værdier er syv eller større, skal den gennemsnitlige afvigelse og standardafvigelsen for de resterende C
 d-værdier beregnes på ny.
 g)
 Hvis standardafvigelsen for de resterende C
 d-værdier er mindre end eller lig med 0,3 procent af den gennemsnitlige resterende C
 d, anvendes denne gennemsnitlige C
 d i ligningen (A.5-120), og kun CFV-værdier ned til det laveste r forbundet med de resterende C
 d anvendes.
 h)
 Hvis standardafvigelsen af de resterende C
 d stadig overstiger 0,3 procent af gennemsnittet af de resterende C
 d-værdier, gentages trinnene i litra d) til g) i dette punkt.
 A.2.10. Forskydningskorrektion
 A.2.10.1. Omfang og hyppighed
 Beregningerne i dette tillæg foretages for at bestemme, om gasanalysatorens forskydning ugyldiggør resultaterne af prøvningsintervallet. Hvis forskydningen ikke ugyldiggør resultaterne af prøvningsintervallet, korrigeres gasanalysatorens responsværdier fra prøvningsintervallet for forskydning i overensstemmelse med dette tillæg. Gasanalysatorens forskydningskorrigerede responsværdier anvendes ved alle efterfølgende emissionsberegninger. Den acceptable tærskel for forskydning i gasanalysatoren under et prøvningsinterval er nærmere beskrevet under punkt 8.2.2.2. i bilag 4.
 A.2.10.2. Korrektionsprincipper
 Ved beregningerne i dette tillæg anvendes en gasanalysators respons på referencenulstillings- og justeringskoncentrationer af analytiske gasser som bestemt før og efter et prøvningsinterval. Beregningerne korrigerer den respons fra gasanalysatoren, som blev registreret under et prøvningsinterval. Korrektionen er baseret på en analysators gennemsnitlige respons på referencenulstillings- og justeringsgasser, og den er baseret


text:
på referencekoncentrationerne i selve nulstillings- og justeringsgasserne. Validering af og korrektion for forskydning, foretages på følgende måde:
 A.2.10.3. Forskydningsvalidering
 Efter anvendelse af alle de øvrige korrektioner – bortset fra forskydningskorrektion – på alle gasanalysatorens signaler beregnes bremsespecifikke emissioner i overensstemmelse med punkt A.2.8 i dette bilag. Derefter korrigeres alle gasanalysatorens signaler for forskydning i overensstemmelse med dette tillæg. Bremsespecifikke emissioner genberegnes ved hjælp af samtlige forskydningskorrigerede signaler fra gasanalysatoren. Resultaterne for bremsespecifikke emissioner valideres og registreres før og efter forskydningskorrektion i overensstemmelse med punkt 8.2.2.2 i bilag 4.
 A.2.10.4. Forskydningskorrektion
 Alle gasanalysatorsignaler korrigeres som følger:
 a)
 Hver registreret koncentration, xi
 , korrigeres med henblik på kontinuerlig prøvetagning eller batch-prøvetagning
 .
 b)
 Forskydningskorrektionen beregnes ved hjælp af ligning (A.5-149):
 (A.5-149)
 hvor:
 xidriftcor
 =
 koncentration korrigeret for forskydning [μmol/mol]
 x
 refzero
 =
 nulstillingsgassens referencekoncentration, som normalt er nul, medmindre andet er påvist [μmol/mol]
 x
 refspan
 =
 justeringsgassens referencekoncentration [μmol/mol]
 x
 prespan
 =
 gasanalysatorens respons på justeringsgaskoncentrationen [μmol/mol] forud for prøvning
 x
 postspan
 =
 gasanalysatorens respons på justeringsgaskoncentrationen [μmol/mol] efter prøvning
 xi
 or
 =
 registreret, dvs. målt, koncentration under prøvning, før forskydningskorrektion [μmol/mol]
 x
 prezero
 =
 gasanalysatorens respons på nulstillingsgaskoncentrationen [μmol/mol] forud for prøvning
 x
 postzero
 =
 gasanalysatorens respons på nulstillingsgaskoncentrationen [μmol/mol] efter prøvning.
 c)
 For alle koncentrationer før prøvningsintervallet anvendes de seneste koncentrationer som bestemt før prøvningsintervallet. For nogle prøvningsintervaller kan den seneste præ-nulstilling eller præ-justering have fundet sted før et eller flere forudgående prøvningsintervaller.
 d)
 For alle koncentrationer efter prøvningsintervallet anvendes de seneste koncentrationer som bestemt efter prøvningsintervallet. For nogle prøvningsintervaller kan den seneste post-nulstilling eller post-justering have fundet sted før et eller flere forudgående prøvningsintervaller.
 e)
 Hvis en analysators respons på justeringsgaskoncentrationen, x
 prespan, før prøvningsintervallet ikke er registreret, sættes x
 prespan lig med justeringsgassens referencekoncentration: x
 prespan = x
 refspan
 f)
 Hvis en analysators respons på nulstillingsgaskoncentrationen, x
 prezero, før prøvningsintervallet ikke er registreret, sættes x
 prezero lig med nulstillingsgassens referencekoncentration: x
 prezero = x
 refzero
 g)
 Normalt er referencekoncentrationen for nulstillingsgassen, xrefzero, nul: xrefzero = 0 μmol/mol. I nogle tilfælde kan det imidlertid være en kendsgerning, at xrefzero ikke har en nulkoncentration. Hvis en CO2-analysator f.eks. nulstilles ved brug af omgivende luft, kan den omgivende lufts standardkoncentration af CO2, som udgør 375 μmol/mol, anvendes. I dette tilfælde er xrefzero = 375 μmol/mol. Når en analysator nulstilles ved hjælp af en ikkenul xrefzero, indstilles analysatoren til den faktisk xrefzero-koncentration. Hvis for eksempel xrefzero = 375 μmol/mol, indstilles analysatoren til at vise en værdi på 375 μmol/mol, når nulstillingsgassen strømmer til analysatoren.
 (1) Den effektive NOx-molmasse defineres af molmassen for nitrogenoxid, NO2.
 (2) Den effektive HC-molmasse defineres af et atomart hydrogen-carbon-forhold, α, på 1,85.
 (3) Gyldigt område for al kalibrering og emissionsprøvning i det atmosfæriske trykområde (80,000 til 103,325) kPa.
 (4) Der anvendes tabulerede parametre udelukkende for de rene gasser, som angives.
 Parametrene til beregning af gasblandingernes viskositet må ikke kombineres.
 TILLÆG A.3
 STATISTIK
 A.3.1. Aritmetisk middelværdi
 Den aritmetiske middelværdi
 beregnes på følgende måde:
 (A.5-150)
 A.3.2. Standardafvigelse
 Standardafvigelsen for en neutral (f.eks. N–1) prøve, σ, beregnes på følgende måde:
 (A.5-151)