text:
elektrisk motor eller andet)
 ii)
 arbejdsprincip (styret tænding, kompressionstænding eller andet)
 iii)
 antal cylindre og cylinderarrangement, hvis der er tale om forbrændingsmotorer (L4, V6 eller andet)
 c)
 antal aksler
 d)
 antal og indbyrdes forbindelse af drivaksler
 e)
 antal styrede aksler.
 1.4. Version
 1.4.1. En »version« inden for en variant omfatter de køretøjer, som har alle følgende karakteristika til fælles:
 a)
 teknisk tilladt totalmasse
 b)
 motorens slagvolumen, hvis der er tale om en forbrændingsmotor
 c)
 maksimal nettoeffekt
 d)
 arten af brændstof (benzin, diesel, LPG, bi-fuel eller andet)
 e)
 det maksimale antal siddepladser
 f)
 støjniveau ved forbikørsel.
 2. Karrosseriarter
 Koderne for køretøjer i klasse M1 anvendes (1)
 (1) Som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, punkt 2.9.1. — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.
 BILAG 8
 TYPEGODKENDELSESNUMMER TIL IWVTA
 Der tildeles et godkendelsesnummer til hver IWVTA-type, som søges godkendt. For at afspejle de særlige forhold vedrørende IWVTA skal det på nogle punkter afvige fra det generiske typegodkendelsesnummer som defineret i fortegnelse 4 i overenskomsten af 1958.
 1. Typegodkendelsesnummeret består af 4 dele. Hver del adskilles af tegnet »*«.
 1.1. Del 1: Det store bogstav »E« efterfulgt af kendingsnummeret for den kontraherende part, som har meddelt typegodkendelsen.
 1.2. Del 2: Nummeret på det pågældende FN-regulativ efterfulgt af det store bogstav »R« og siden efterfulgt af:
 a)
 to cifre (evt. med foranstillede nuller), som angiver den ændringsserie, som inkorporerer de tekniske bestemmelser i det FN-regulativ, som finder anvendelse på godkendelsen (00 for FN-regulativet i dets oprindelige form)
 b)
 en skråstreg og det store bogstav U, hvis der er tale om en universel IWVTA, eller det store bogstav L, hvis der er tale om IWVTA med begrænset anerkendelse.
 1.3. Del 3: et sekscifret nummer bestående af:
 a)
 Et løbenummer med fire cifre (eventuelt med foranstillede nuller), der identificerer IWVTA-kategorien. Løbenummeret begynder fra 0001
 b)
 En skråstreg og et løbenummer med to cifre (eventuelt med et foranstillet nul), der identificerer IWVTA-typen inden for en IWVTA-kategori. Sekvensen skal begynde fra 01.
 1.4. Del 4: Et tocifret løbenummer (evt. med foranstillede nuller) til angivelse af udvidelsens nummer. Sekvensen skal begynde fra 00.
 2. Alle cifre skal være arabertal.
 Eksempel:
 Godkendelsesnummeret E4*0R03/U*0025/01*02 identificerer den anden udvidelse af en universel IWVTA meddelt af Nederlandene (E4), jf. ændringsserie 3 til dette regulativ for den første IWVTA-type inden for IWVTA-kategorien godkendt som nummer 0025.
 BILAG 9
 UNDERRETNING VED IKRAFTTRÆDEN AF NYE KRAV FOR EN EKSISTERENDE U-IWVTA
 U-IWVTA-nummer
 FN-regulativ(er) for hvilke(t) nye krav træder i kraft
 Angiv én af følgende muligheder:a)Typen ikke berørt (punkt 7.4.1)b)U-IWVTA opretholdes (punkt 7.4.2)c)U-IWVTA erstattes af L-IWVTA (punkt 7.4.3)d)U-IWVTA opdeles (punkt 7.4.4)


text:
 Avis juridique important
 |
 21990A0412(02)
 Brevveksling om punkt 2 i aftalen af 1982 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Folkerepublikken Bulgarien om handel med får og geder samt kød heraf -
 EF-Tidende nr. L 095 af 12/04/1990 s. 0006
 Brevveksling om punkt 2 i aftalen af 1982 mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Folkerepublikken Bulgarien om handel med faar og geder samt koed heraf A. Brev nr. 1 Bruxelles, den . . . . . . Hr. . . . . . . Jeg har den aere at henvise til brevvekslingen af dags dato vedroerende aftalen af 1982 mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Folkerepublikken Bulgarien om handel med faar og geder samt koed heraf. Endvidere har jeg den aere at bekraefte, at Bulgarien indtil 31. december 1990 ud over den samlede maengde, der er fastsat i punkt 2 i aftalen af 1982, kan levere en supplerende maengde paa 1 000 tons, heraf hoejst 400 tons i form af koed. Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De vil anerkende modtagelsen af denne skrivelse. Modtag, hr. . . . . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse. Paa vegne af Raadet for De Europaeiske Faellesskaber B. Brev nr. 2 Bruxelles, den . . . . . . Hr. . . . . . . Jeg har den aere hermed at anerkende modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med foelgende ordlyd: »Jeg har den aere at henvise til brevvekslingen af dags dato vedroerende aftalen af 1982 mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Folkerepublikken Bulgarien om handel med faar og geder samt koed heraf. Endvidere har jeg den aere at bekraefte, at Bulgarien indtil 31. december 1990 ud over den samlede maengde, der er fastsat i punkt 2 i aftalen af 1982, kan levere en supplerende maengde paa 1 000 tons, heraf hoejst 400 tons i form af koed. Jeg ville vaere Dem taknemmelig, saafremt De vil anerkende modtagelsen af denne skrivelse.« Modtag, hr. . . . . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse. For regeringen for Folkerepublikken Bulgarien

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 Avis juridique important
 |
 21999D1118(11)
 Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-Udvalg nr. 122/98 af 18. december 1998 om ændring af bilag XIX (Forbrugerbeskyttelse) til EØS-aftalen
 EF-Tidende nr. L 297 af 18/11/1999 s. 0056 - 0056
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALGNr. 122/98af 18. december 1998om ændring af bilag XIX (Forbrugerbeskyttelse) til EØS-aftalenDET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt "aftalen", særlig artikel 98, ogud fra følgende betragtninger:Bilag XIX til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 113/98 truffet af Det Blandede EØS-Udvalg den 27. november 1998(1);Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/7/EF af 16. februar 1998 om ændring af direktiv 87/102/EØF, om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit(2) bør indarbejdes i aftalen;EØS-tilpasningerne til direktiv 87/102/EØF bør udgå, da direktivets artikel 1a, stk. 3 og 5, er ophævet -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Teksten til punkt 4 (Rådets direktiv 87/102/EØF) i bilag XIX til aftalen affattes således: "387 L 0102: Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit (EFT L 42 af 12.2.1987, s. 48), ændret ved:- 390 L 0088: Rådets direktiv 90/88/EØF af 22. februar 1990 (EFT L 61 af 10.3.1990, s. 14)- 398 L 0007: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/7/EF af 16. februar 1998 (EFT L 101 af 1.4.1998, s. 17)."Artikel 2Teksterne til direktiv 98/7/EF på islandsk og norsk, som er knyttet til de respektive sproglige udgaver af denne afgørelse, er autentiske.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft den 19. december 1998, forudsat at Det Blandede EØS-Udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1.Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i EØS-afsnittet i og EØS-tillægget til De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 1998.På Det Blandede EØS-udvalgs vegneN. v. LIECHTENSTEINFormand(1) EFT L 277 af 28.10.1999, s. 50.(2) EFT L 101 af 1.4.1998, s. 17.


text:
 Avis juridique important
 |
 21994A0103(43)
 Aftale om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - Protokol 42 om bilaterale ordninger vedrørende bestemte landbrugsprodukter
 EF-Tidende nr. L 001 af 03/01/1994 s. 0209 - 0209
 PROTOKOL 42om bilaterale ordninger vedroerende bestemte landbrugsprodukterDe kontraherende parter tager til efterretning, at der samtidig med denne aftale er undertegnet bilaterale aftaler om handel med landbrugsprodukter. Disse aftaler, der yderligere udbygger eller supplerer aftaler, som de kontraherende parter tidligere har indgaaet, og som desuden bl.a. afspejler parternes erklaerede faelles oenske om at bidrage til at mindske de sociale og oekonomiske uligheder mellem deres omraader, traeder i kraft senest paa tidspunktet for naervaerende aftales ikrafttraeden.


text:
 Avis juridique important
 |
 21992A0429(01)
 Aftale i form af brevveksling mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken Østrig om afsætning i østrig af EF-bordvin og -landvin på flasker -
 EF-Tidende nr. L 111 af 29/04/1992 s. 0017
 AFTALE i form af brevveksling mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken OEstrig om afsaetning i OEstrig af EF-bordvin og -landvin paa flasker Brev nr. 1 Hr. . . . Jeg har den aere at henvise til konsultationer, der har fundet sted mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken OEstrig om afsaetning i OEstrig af EF-bordvin og -landvin paa flasker. Da det er i Faellesskabets og OEstrigs interesse i overensstemmelse med artikel 15 i overenskomsten mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken OEstrig, undertegnet den 22. juli 1972, at fremme udviklingen af samhandelen i denne sektor, er det blevet aftalt at anvende foelgende bestemmelser: 1) OEstrig tillader afsaetning af EF-bordvin og -landvin paa flasker med indhold af over 25 cl og under 1 liter, henhoerende under pos. ex 2204 21 A1a i den oestrigske toldtarif, under forudsaetning af overholdelse af en minimumsimportpris. 2) Minimumsimportprisen anses for overholdt, hvis toldvaerdien af den vin, der skal indfoeres, ikke er mindre end en pris svarende til 1,7 gange den referencepris, der er omhandlet i artikel 53 i Raadet for De Europaeiske Faellesskabers forordning (EOEF) nr. 822/87 (EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1) og gaelder for en vin med et virkeligt alkoholindhold paa 11 % vol, som frembydes i beholdere med indhold af ikke over 2 liter, idet denne referencepris nedsaettes med 14,5 ECU/hl. Ved »toldvaerdi« forstaas vaerdien pr. hl produkt, der er fastlagt i overensstemmelse med den aftale om gennemfoerelse af artikel VII i GATT, som blev indgaaet den 12. april 1979. Overholdelse af minimumsprisen kontrolleres af de oestrigske myndigheder, der udsteder importlicenserne. 3) I henhold til denne aftale er modvaerdien i oestrigske schillings af den i ecu udtrykte minimumspris den, der gaelder den foerste arbejdsdag i . . . maaned 1990, og som offentliggoeres i C-udgaven af De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Modvaerdien tilpasses den 1. september hvert aar. Den modvaerdi, der skal anvendes, er den der gaelder den foerste arbejdsdag i juni maaned det foregaaende aar, og som offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. 4) De kompetente instanser i Republikken OEstrig og i Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber staar i direkte forbindelse med hinanden vedroerende ethvert spoergsmaal om gennemfoerelsen af foernaevnte bestemmelser, og de vil efter faelles aftale foretage eventuelle tilpasninger af minimumsprisen. 5) Aftalen anvendes i de omraader, hvor Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab finder anvendelse, og paa de i naevnte Traktat fastsatte betingelser, og i OEstrig. 6) Aftalens bestemmelser anvendes fra den foerste dag i den anden maaned efter, at de kontraherende partier har underrettet hinanden om afslutningen af deres interne procedurer. De bedes bekraefte, at Faellesskabet kan tilslutte sig ovenstaaende bestemmelser. Modtag, hr. . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse. For regeringen for Republikken OEstrig Brev nr. 2 Hr. . . .


text: Jeg har den aere at bekraefte modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med foelgende ordlyd: »Jeg har den aere at henvise til de konsultationer, der har fundet sted mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken OEstrig om afsaetning i OEstrig af EF-bordvin og -landvin paa flasker. Da det er i Faellesskabets og OEstrigs interesse i overensstemmelse med artikel 15 i overenskomsten mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken OEstrig, undertegnet den 22. juli 1972, at fremme udviklingen af samhandelen i denne sektor, er det blevet aftalt at anvende foelgende bestemmelser: 1) OEstrig tillader afsaetning af EF-bordvin og -landvin paa flasker med indhold af over 25 cl og under 1 liter, henhoerende under pos. ex 2204 21 A1a i den oestrigske toldtarif, under forudsaetning af overholdelse af en minimumsimportpris. 2) Minimumsimportprisen anses for overholdt, hvis toldvaerdien af den vin, der skal indfoeres, ikke er mindre end en pris svarende til 1,7 gange den referencepris, der er omhandlet i artikel 53 i Raadet for De Europaeiske Faellesskabers forordning (EOEF) nr. 822/87 (EFT nr. L 84 af 27. 3. 1987, s. 1) og gaelder for en vin med et virkeligt alkoholindhold paa 11 % vol, som frembydes i beholdere med indhold af ikke over 2 liter, idet denne referencepris nedsaettes med 14,5 ECU/hl. Ved »toldvaerdi« forstaas vaerdien pr. hl produkt, der er fastlagt i overensstemmelse med den aftale om gennemfoerelse af artikel VII i GATT, som blev indgaaet den 12. april 1979. Overholdelse af minimumsprisen kontrolleres af de oestrigske myndigheder, der udsteder importlicenserne. 3) I henhold til denne aftale er modvaerdien i oestrigske schillings af den i ecu udtrykte minimumspris den, der gaelder den foerste arbejdsdag i . . . maaned 1990, og som offentliggoeres i C-udgaven af De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Modvaerdien tilpasses den 1. september hvert aar. Den modvaerdi, der skal anvendes, er den der gaelder den foerste arbejdsdag i juni maaned det foregaaende aar, og som offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. 4) De kompetente instanser i Republikken OEstrig og i Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber staar i direkte forbindelse med hinanden vedroerende ethvert spoergsmaal om gennemfoerelsen af foernaevnte bestemmelser, og de vil efter faelles aftale foretage eventuelle tilpasninger af minimumsprisen. 5) Aftalen anvendes i de omraader, hvor Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab finder anvendelse, og paa de i naevnte Traktat fastsatte betingelser, og i OEstrig. 6) Aftalens bestemmelser anvendes fra den foerste dag i den anden maaned efter, at de kontraherende partier har underrettet hinanden om afslutningen af deres interne procedurer. De bedes bekraefte, at Faellesskabet kan tilslutte sig ovenstaaende bestemmelser«. Jeg bekraefter herved, at Faellesskabet kan tilslutte sig indholdet af denne skrivelse. Modtag, hr. . . ., forsikringen om min mest udmaerkede hoejagtelse. Paa vegne af Raadet for De Europaeiske Faellesskaber Underretning om datoen for ikrafttraedelsen af aftalen i form af brevveksling mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken OEstrig om afsaetning af EF-bordvin og -landvin paa flasker (1) Da de kontraherende parter (senest Republikken OEstrig den 31. marts 1992) har underrettet hinanden om


text:
 Avis juridique important
 |
 21988D1231(15)
 Afgørelse nr. 3/88 truffet af Den Blandede Komité EØF- Sverige den 6. december 1988 om supplering og ændring af protokol nr. 3 angående definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og angående metoderne for administrativt samarbejde
 EF-Tidende nr. L 379 af 31/12/1988 s. 0024 - 0024
 AFGOERELSE Nr. 3/88, TRUFFET AF DEN BLANDEDE KOMITÉ EOEF-SVERIGE af 6. december 1988 om supplering og aendring af protokol nr. 3 angaaende definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og angaaende metoderne for administrativt samarbejde DEN BLANDEDE KOMITÉ EOEF-SVERIGE HAR -under henvisning til overenskomsten mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Kongeriget Sverige, undertegnet i Bruxelles den 22. juli 1972,under henvisning til protokol nr. 3 angaaende definitionen af begrebet »varer med oprindelsesstatus« og angaaende metoderne for administrativt samarbejde, i det foelgende benaevnt »protokol nr. 3,« saerlig artikel 28, ogud fra foelgende betragtning:De gaeldende oprindelsesregler for brugte daek, der indsamles i Faellesskabet eller i Sverige med henblik paa nygummiering i et partnerland, boer paa baggrund af indvundne erfaringer praeciseres naermere, saaledes at man undgaar de vanskeligheder, som de erhvervsdrivende og toldmyndighederne er stoedt paa i praksis; derfor boer artikel 4, litra h), i protokol nr. 3 suppleres, og der boer indfoejes en ny forklarende note til naevnte bestemmelse -TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:Artikel 1Protokol nr. 3 aendres saaledes:1. Artikel 4, litra h), affattes saaledes:»h) brugte varer, der kun er tjenlige til genindvinding af raamateriale, som indsamles der, med forbehold af note 5a om brugte daek i bilag I til denne protokol.«2. I bilag I »Forklarende noter« indsaettes foelgende note:»Note 5a - ad artikel 4, litra h)For saa vidt angaar brugte daek, omfatter udtrykket »brugte varer, der kun er tjenlige til genindvinding af raamateriale, som indsamles der«, ikke alene brugte daek, som kun er tjenlige til genindvinding af raamateriale, men ogsaa brugte daek, der kun er tjenlige til nygummiering eller til anvendelse i form af affald.«Artikel 2Denne afgoerelse traeder i kraft den 1. januar 1989.Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. december 1988.Paa vegne af Den Blandede Komité EOEF-SverigeP. BENAVIDESFormand


text:
 11.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 62/26
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 135/2009
 af 4. december 2009
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag II til aftalen blev ændret ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 28/2009 af 17. marts 2009 (1).
 (2)
 Kommissionens direktiv 2008/85/EF af 5. september 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF med henblik på at optage thiabendazol som et aktivt stof i bilag I hertil (2) bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Kommissionens direktiv 2008/86/EF af 5. september 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF med henblik på at optage tebuconazol som et aktivt stof i bilag I hertil (3) bør indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Kommissionens beslutning 2008/763/EF af 29. september 2008 om fastlæggelse af en fælles metode for beregning af det årlige salg af bærbare batterier og akkumulatorer til slutbrugere, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF (4), bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I kapitel XV i bilag II til aftalen foretages følgende ændringer:
 1.
 Følgende led indsættes i punkt 12n (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF):
 »—
 32008 L 0085: Kommissionens direktiv 2008/85/EF af 5. september 2008 (EUT L 239 af 6.9.2008, s. 6),
 —
 32008 L 0086: Kommissionens direktiv 2008/86/EF af 5. september 2008 (EUT L 239 af 6.9.2008, s. 9).«
 2.
 Følgende punkt indsættes efter punkt 12zg (Kommissionens beslutning 2008/423/EF):
 »12zh.
 32008 D 0763: Kommissionens beslutning 2008/763/EF af 29. september 2008 om fastlæggelse af en fælles metode for beregning af det årlige salg af bærbare batterier og akkumulatorer til slutbrugere, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF (EUT L 262 af 1.10.2008, s. 39).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af direktiv 2008/85/EF og 2008/86/EF samt beslutning 2008/763/EF, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er alle autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 5. december 2009, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (5).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2009.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Oda Helen SLETNES
 Formand
 (1) EUT L 130 af 28.5.2009, s. 21.
 (2) EUT L 239 af 6.9.2008, s. 6.
 (3) EUT L 239 af 6.9.2008, s. 9.
 (4) EUT L 262 af 1.10.2008, s. 39.
 (5) Ingen forfatningsmæssige krav angivet


text:
 Avis juridique important
 |
 21996A1030(02)
 Aftale i form a brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Tyrkiet om fastsættelse af det tillægsbeløb, der fra den 1. januar 1994 skal fratrækkes i den afgift eller told, der anvendes ved indførsel til Fællesskabet af ubehandlet olivenolie med oprindelse i Tyrkiet
 EF-Tidende nr. L 277 af 30/10/1996 s. 0039 - 0040
 AFTALE I FORM AF BREVVEKSLING mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Tyrkiet om fastsættelse af det tillægsbeløb, der fra den 1. januar 1994 skal fratrækkes i den afgift eller told, der anvendes ved indførsel til Fællesskabet af ubehandlet olivenolie med oprindelse i Tyrkiet Brev nr. 1 Bruxelles, den 16. oktober 1996Hr. . . .,I bilag IV til afgørelse nr. 1/77 truffet af Associeringsrådet EØF-Tyrkiet den 17. maj 1977 om nye indrømmelser ved indførsel af tyrkiske landbrugsprodukter til Fællesskabet er det for ubehandlet olivenolie henhørende under KN-kode 1509 10 10, 1509 10 90 og 1510 00 10 fastsat, at det beløb, der ifølge afgørelsens artikel 2 skal fratrækkes i afgiften, afhængigt af markedsbetingelserne for olivenolie og for at tage hensyn til bestemte faktorer, kan forhøjes med et tillægsbeløb på samme vilkår og efter de samme retningslinjer som dem, der er fastsat for anvendelsen af ovennævnte bestemmelse.Jeg kan herved meddele Dem at Fællesskabet på baggrund af kriterierne i ovennævnte bilag vil træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at det tillægsbeløb, der skal anvendes, bliver på 10,88 ECU pr. 100 kg i perioden 1. januar 1994 til 31. januar 1995 og på 13,14 ECU pr. 100 kg for den periode, der begynder den 1. februar 1995.Jeg anmoder Dem venligst om at anerkende modtagelsen af denne skrivelse og over for mig bekræfte, at Deres regering er indforstået med dens indhold.Modtag, hr. . . ., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse.For Det Europæiske Fællesskab>REFERENCE TIL EN FILM>Brev nr. 2 Bruxelles, den 16. oktober 1996Hr. . . .,Jeg skal herved anerkende modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med følgende ordlyd:»I bilag IV til afgørelse nr. 1/77 truffet af Associeringsrådet EØF-Tyrkiet den 17. maj 1977 om nye indrømmelser ved indførsel af tyrkiske landbrugsprodukter til Fællesskabet er det for ubehandlet olivenolie henhørende under KN-kode 1509 10 10, 1509 10 90 og 1510 00 10 fastsat, at det beløb, der ifølge afgørelsens artikel 2 skal fratrækkes i afgiften, afhængigt af markedsbetingelserne for olivenolie og for at tage hensyn til bestemte faktorer, kan forhøjes med et tillægsbeløb på samme vilkår og efter de samme retningslinjer som dem, der er fastsat for anvendelsen af ovennævnte bestemmelse.Jeg kan herved meddele Dem, at Fællesskabet på baggrund af kriterierne i ovennævnte bilag vil træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at det tillægsbeløb, der skal anvendes, bliver på 10,88 ECU pr. 100 kg i perioden 1. januar 1994 til 31. januar 1995 og på 13,14 ECU pr. 100 kg for den periode, der begynder den 1. februar 1995.Jeg anmoder Dem venligst om at anerkende modtagelsen af denne skrivelse og over for mig bekræfte, at Deres regering er indforstået med dens indhold.«Jeg skal herved


text:
 4.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 211/21
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 85/2015
 af 30. april 2015
 om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) til EØS-aftalen [2016/1268]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/29/EU af 26. februar 2014 om harmonisering af medlemsstaternes love om tilgængeliggørelse af simple trykbeholdere på markedet (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Direktiv 2014/29/EU ophæver med virkning fra den 20. april 2016 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/105/EF (2), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor skal udgå af denne aftale med virkning fra den 20. april 2016.
 (3)
 Bilag II til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I kapitel VIII i bilag II til EØS-aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Følgende punkt indsættes efter punkt 6e (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU):
 »6f.
 32014 L 0029: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/29/EU af 26. februar 2014 om harmonisering af medlemsstaternes love om tilgængeliggørelse af simple trykbeholdere på markedet (EUT L 96 af 29.3.2014, s. 45).«
 2)
 Teksten til punkt 6 (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/105/EF) udgår med virkning fra den 20. april 2016.
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af direktiv 2014/29/EU, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 1. maj 2015, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 30. april 2015.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 96 af 29.3.2014, s. 45.
 (2) EUT L 264 af 8.10.2009, s. 12.
 (*) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 4.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 211/68
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 111/2015
 af 30. april 2015
 om ændring af bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen [2016/1294]
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014 af 26. november 2014 om vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, -dele og -apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver (1), skal indarbejdes i EØS-aftalen.
 (2)
 Forordning (EU) nr. 1321/2014 ophæver Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003 af 20. november 2003 (2), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor skal udgå af EØS-aftalen.
 (3)
 Bilag XIII til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Teksten til punkt 66q (Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003) i bilag XIII til EØS-aftalen affattes således:
 »32014 R 1321: Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014 af 26. november 2014 om vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, -dele og -apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver (EUT L 362 af 17.12.2014, s. 1).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) nr. 1321/2014, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 1. maj 2015, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 30. april 2015.
 På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 362 af 17.12.2014, s. 1.
 (2) EUT L 315 af 28.11.2003, s. 1.
 (*) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 29.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 231/19
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343, der findes på adressen:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Regulativ nr. 117 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af dæk med hensyn til rullestøjsemission og vejgreb på vådt underlag
 Omfattende al gældende tekst frem til:
 Ændringsserie 01 — Trådt i kraft: 2. februar 2007.
 Korrigendum 1 til ændringsserie 01 i henhold til »Depositary Notification C.N.554.2007.TREATIES-1« af 9. maj 2007
 INDHOLD
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Mærkning
 5.
 Godkendelse
 6.
 Forskrifter
 7.
 Ændringer af typen af luftdæk og udvidelse af godkendelsen
 8.
 Produktionens overensstemmelse
 9.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 10.
 Endeligt ophør af produktionen
 11.
 Navne og adresser på tekniske tjenester, som forestår godkendelsesprøvning, og på de administrative myndigheder
 12.
 Indledende bestemmelser
 BILAG
 Bilag 1 —
 Meddelelse om godkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen af en dæktype for så vidt angår »rullestøjsemissionsniveau« og »vejgreb på vådt underlag« i henhold til regulativ nr. 117.
 Bilag 2 —
 Udformning af godkendelsesmærket
 Tillæg 1 —
 Godkendelse i henhold til regulativ nr. 117, som falder sammen med regulativ nr. 30 eller 54
 Tillæg 2 —
 Udvidelser med henblik på at kombinere godkendelser meddelt i henhold til regulativ nr. 117, 30 eller 54
 Bilag 3 —
 Procedure for måling af rullestøjsemission efter friløbsmetoden
 Tillæg —
 Prøvningsrapport
 Bilag 4 —
 Specifikationer for prøveanlægget
 Bilag 5 —
 Prøvningsmetode til måling af vådgreb
 Tillæg —
 Prøvningsrapport
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 1.1. Dette regulativ finder anvendelse på dæk med hensyn til støjafgivelse og på dæk i kategori C1 til køretøjer i klasse M1, N1, O1 eller O2
 (1) med hensyn til ydelse på vådt underlag (vejgreb i vådt føre). Regulativet finder imidlertid ikke anvendelse på:
 1.1.1.
 dæk beregnet til brug som midlertidige reservedæk og mærket »Temporary use only«;
 1.1.2.
 dæk med en nominel fælgdiameterkode ≤ 10 (eller ≤ 254 mm) eller ≥ 25 (eller ≥ 635 mm)
 1.1.3.
 dæk beregnet til konkurrencer
 1.1.4.
 dæk beregnet til montering på køretøjer af andre klasser end M, N og O;
 1.1.5.
 dæk monteret med traktionsforbedrende anordninger (f.eks. pigdæk)
 1.1.6.
 dæk beregnet til hastigheder under 80 km/h (F).
 1.2. Overenskomstens parter udsteder eller accepterer godkendelser af rullestøj og vejgreb på vådt underlag, medmindre de har underrettet FN's generalsekretær om, at de har valgt kun at anvende bestemmelserne om rullestøj. Sådanne underretninger skal overholde tidsfristerne i artikel 1, stk. 6 og 7, i 1958-overenskomsten (E/ECE/TRANS/505/Rev.2).
 2. DEFINITIONER
 I forbindelse med dette regulativ gælder, ud over definitionerne i FN/ECE-regulativer nr. 30 og 54, følgende definitioner:
 2.1. »Dæktype«: betyder i forbindelse med dette regulativ en dækgruppe, som omfatter en fortegnelse over dækdimensionsbetegnelser, mærkenavne, varemærker og handelsbetegnelser, og som ikke udviser forskelle på væsentlige punkter som:
 a)
 fabrikantens navn
 b)
 dækkategori (jf. punkt 2.4.)
 c)
 dækkets opbygning
 d)
 anvendelseskategori: normaldæk, specialdæk og vinterdæk
 e)
 for dækkategori C1:


text:
i)
 ved dæk, der indgives med henblik på godkendelse af rullestøjsemissionsniveau, uanset om dækkene er af normaltypen eller forstærkede (»reinforced«) (eller til ekstra belastning »extra load«)
 ii)
 ved dæk, der indgives med henblik på godkendelse af ydelsen for vejgreb på vådt underlag, uanset om der er tale om normal eller vinterdæk i hastighedskategori Q eller lavere (160 km/h) eller hastighedskategori R og højere, herunder H (≥ 170 km/h)
 f)
 slidbanemønstret (jf. punkt 3.2.1.).
 2.2. »Mærkenavn« eller »handelsbetegnelse«: den af fabrikanten angivne betegnelse til identifikation af dækket. Mærkenavnet kan være fabrikantens navn, og handelsbetegnelsen kan være sammenfaldende med varemærket.
 2.3. »Rullestøjsemission«: den støj, der udsendes ved kontakten mellem de rullende dæk og vejbanen.
 2.4. »Dækkategori«: en af følgende grupper:
 2.4.1.
 Dækkategori C1: dæk i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 30
 2.4.2.
 Dækkategori C2: dæk i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 54 og med belastningsindeks som enkeltdæk lavere end eller lig med 121 og hastighedskategorisymbol højere end eller lig med »N«
 2.4.3.
 Dækkategori C3: dæk i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 54 og:
 a)
 belastningsindeks som enkeltdæk højere end eller lig med 122, eller
 b)
 belastningsindeks som enkeltdæk lavere end eller lig med 121 og hastighedskategorisymbol lavere end eller lig med »M«.
 2.5. »Repræsentativ dækdimension«: den dækdimension, der indgives til den prøvning af rullestøjsemission, jf. bilag 3 til dette regulativ, og vejgreb på vådt underlag, jf. bilag 5, til vurdering af overensstemmelse med henblik på typegodkendelse af dæktypen.
 2.6. »Reservehjul/dæk til midlertidig brug«: dæk, der er forskelligt fra et dæk beregnet til brug under normale kørselsforhold, men udelukkende beregnet til midlertidig brug under begrænsede kørselsforhold.
 2.7. »Dæk beregnet til konkurrencer«: dæk, der er beregnet til brug på køretøjer, der deltager i motorsportskonkurrencer og ikke er beregnet til vejbrug uden for konkurrence.
 2.8. »Normaldæk«: dæk, der er beregnet til daglig brug på vej.
 2.9. »Specialdæk«: dæk, der er beregnet til brug under blandede forhold både på vej og i terræn eller til andre specielle opgaver.
 2.10. »Vinterdæk«: dæk, hvis slidbanemønster, slidbanesammensætning eller opbygning primært er udformet til på sne at opnå en bedre ydeevne end et normaldæk for så vidt angår dets evne til at sætte køretøjet i gang eller holde det i gang.
 2.11. »Vejgreb på vådt underlag«: relativ bremseevne på et vådt underlag for et prøvningskøretøj udstyret med det pågældende kandidatdæk i forhold til samme prøvningskøretøj udstyret med referencedæk (SRTT).
 2.12. »Standardreferencedæk (Standard reference test tyre (SRTT)«: et dæk, der er fremstillet, kontrolleret og opbevaret i overensstemmelse med American Society for Testing and Materials (ASTM) standard E 1136-93 (fornyet godkendelse i 1998).
 2.13. »Kandidatdæk«: et dæk, som er repræsentativt for den type, der indgives til godkendelse i henhold til dette regulativ.
 2.14. »Kontroldæk«: et normalt seriefremstillet dæk, som bruges til at bestemme vejgrebet i vådt føre for dækdimensioner, der ikke kan monteres på samme køretøj som standardreferencedækket — jf. punkt 2.2.2.16 i bilag 5 til dette regulativ.
 2.15. »Vådgrebsindeks (»G«)«: forholdet mellem kandidatdækkets ydelse og standardreferencedækkets ydelse.
 2.16. »Højeste bremsekraftkoefficient (»pbfc«)«: den maksimale værdi for forholdet mellem bremsekraft og vertikal belastning af dækket forud


text:
for blokering af hjulet.
 2.17. »Middel fuldt udviklet deceleration (»mfdd«)«: den gennemsnitlige deceleration udregnet på baggrund af den målte afstand, når et køretøj decelereres mellem to angivne hastigheder.
 2.18. »Påkoblingshøjde«: højden målt vinkelret fra anhængertrækkets eller hitchens artikulationspunkt til jorden, når det trækkende køretøj og påhængskøretøjet er sammenkoblet. Køretøjet og påhængskøretøjet skal stå på en jævn vejbelægning i prøvningstilstand udstyret med de dæk, der skal anvendes ved den pågældende prøvning.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1. Ansøgning om godkendelse af en dæktype i henhold til dette regulativ skal indgives af dækkets fabrikant eller dennes bemyndigede repræsentant. I ansøgningen skal angives:
 3.1.1.
 De ydelsesegenskaber, der skal vurderes for den pågældende dæktype, »rullestøjsniveau« eller »vejgreb på vådt underlag og rullestøjsniveau«
 3.1.2.
 Fabrikantens navn og adresse
 3.1.3.
 Ansøgers navn og adresse
 3.1.4.
 Produktionsanlæggets/produktionsanlæggenes adresse(er)
 3.1.5.
 Mærkenavn(e), handelsbetegnelse(r) eller varemærke(r)
 3.1.6.
 Dækkategori (kategori C1, C2 eller C3) (se punkt 2.4. i dette regulativ)
 3.1.6.1.
 Dækbredde for dæk af klasse C1 (se punkt 6.1.1 i dette regulativ)
 BEMÆRK: Disse oplysninger kræves kun i forbindelse med godkendelse af rullestøjsemissionsniveau.
 3.1.7.
 Dækopbygning
 3.1.8.
 For dækkategori C1 angives:
 a)
 om dækkene er forstærkede (reinforced) eller til ekstra belastning (»extra load«), hvis der er tale om godkendelse af rullestøjsemissionsniveau
 b)
 hastighedskategorisymbol »Q« eller lavere (dog ikke »H«) eller »R« og højere (inklusive »H«), hvis der er tale om godkendelse af »vinterdæk« for så vidt angår vejgreb på vådt underlag.
 3.1.9.
 Anvendelseskategori (normaldæk, vinterdæk eller specialdæk)
 3.1.10.
 En fortegnelse over dækdimensionsbetegnelser, der er omfattet af denne ansøgning.
 3.2. Hver ansøgning om godkendelse skal være ledsaget af følgende (i tre eksemplarer):
 3.2.1.
 Udførlig beskrivelse af de væsentligste kendetegn ved det eller de slidbanemønstre, som skal anvendes på de angivne dækdimensioner, og indvirkningen heraf på dækkets ydeevne (dvs. henholdsvis rullestøjsemissionsniveau eller vejgreb på vådt underlag). Dette kan ske i form af skitse, fotografi eller beskrivelse, men skal give den typegodkendende myndighed eller den tekniske tjeneste tilstrækkeligt grundlag til at afgøre, om senere ændringer af de væsentligste kendetegn vil påvirke dækkets ydeevne negativt. Mindre dækkonstruktionsændringers indvirkning på dækkets ydeevne bestemmes i forbindelse med kontrollen af produktionens overensstemmelse.
 3.2.2.
 Tegninger eller fotografier af dæksiden, der tydeligt viser de oplysninger, der er anført ovenfor under punkt 3.1.4. og godkendelsesmærket, der omtales under punkt 5, skal indgives, så snart produktionen er igangsat, men højst et år fra datoen for tildeling af typegodkendelse.
 3.3. Efter anmodning fra typegodkendelsesmyndigheden skal ansøgeren levere prøver af dæk til afprøvning eller prøverapporten fra den tekniske tjeneste, der, som anført i punkt 11 i dette regulativ, har udført prøvningen.
 3.4. For så vidt angår ansøgningen kan afprøvning begrænses til en udvælgelse af de værste tilfælde efter den kompetente myndigheds eller udpegede tekniske tjenestes skøn.
 3.5. Dækfabrikantens laboratorier og prøveanlæg kan accepteres som godkendte prøvningslaboratorier, og den godkendende myndighed skal have mulighed for at være til stede under enhver prøvning.
 4. MÆRKNING
 4.1. Alle dæk i dæktypen skal være mærket som foreskrevet i enten FN/ECE-regulativ nr. 30 eller nr. 54.
 4.2. Dæk skal bære følgende mærkninger:
 4.2.1.
 fabrikantens navn eller varemærke
 4.2.2.
 handelsbetegnelsen (jf.


text:
punkt 2.2). Hvis handelsbetegnelsen er den samme som varemærket, kan den udelades
 4.2.3.
 dækdimensionsbetegnelsen
 4.2.4.
 påskriften »REINFORCED« (eller alternativt »EXTRA LOAD«), hvis dækket er klassificeret som forstærket
 4.2.5.
 påskriften »M+S« (eller alternativt »M.S« eller »M&S«), hvis dækket er klassificeret som »vinterdæk«.
 4.2.6.
 påskriften »MPT« (eller alternativt »ML« eller »ET«), hvis dækket er klassificeret som »specialdæk«.
 4.3. Dæk skal have tilstrækkelig plads til godkendelsesmærket som anført i bilag 2 til dette regulativ.
 4.4. Godkendelsesmærket skal på klart synlig og ikke-sletbar måde være påført dæksiden i dens laveste del på mindst én af siderne.
 4.4.1. Er der tale om dæk, der er mærket med fælgmonteringskonfigurationssymbol »A«, kan godkendelsesmærket dog være påført hvor som helst på dækkets udvendige side.
 5. GODKENDELSE
 5.1. Hvis den repræsentative dækdimension for dæktypen, der indgives til typegodkendelse i henhold til dette regulativ, opfylder forskrifterne i punkt 6 og 7 nedenfor, meddeles godkendelse.
 5.2. Hver godkendt dæktype tildeles et godkendelsesnummer. Samme kontraherende part kan ikke tildele samme nummer til en anden dæktype.
 5.3. Meddelelse om typegodkendelse eller udvidelse eller nægtelse af godkendelse af dæktypen i henhold til dette regulativ meddeles de kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, i form af en meddelelse i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 5.3.1. Dækfabrikanterne har ret til at indsende ansøgning om udvidelse af typegodkendelse med henblik på omfattelse af forskrifterne i andre regulativer af relevans for dæktypen. I så fald vedlægges en kopi af meddelelsen om den pågældende typegodkendelse, som er udstedt af den relevante godkendende myndighed til ansøgningen om udvidelse af godkendelse. Kun den typegodkendende myndighed, som udstedte den oprindelige godkendelse, kan godkende ansøgning om udvidelse(r).
 5.3.1.1. Når der meddeles udvidelse af godkendelse, og der på meddelelsesblanketten (jf. bilag 1 til dette regulativ) skal angives overensstemmelse med andre regulativer, suppleres godkendelsesnummeret på meddelelsesblanketten med et eller flere suffiks for at angive den/de pågældende regulativ(er) og de tekniske forskrifter, som er blevet indarbejdet gennem udvidelsen af godkendelsen. I forbindelse med hvert suffiks tilføjes det specifikke typegodkendelsesnummer og selve regulativet til meddelelsesblankettens punkt 9.
 5.3.1.2. Suffikset skal angive ændringsserien til det relevante regulativs forskrifter for dækkets ydeevne (f.eks. S01 eller SW01 for at angive den første ændringsserie vedr. rullestøjsniveau eller både rullestøjsniveau og vejgreb på vådt underlag). Der kræves ingen angivelse af ændringsserien, hvis det pågældende regulativ er i sin oprindelige form.
 5.3.2. Følgende suffikser er allerede reserveret til at angive specifikke regulativer vedrørende parametre for dæks ydeevne:
 S
 for at angive yderligere overholdelse af kravene til rullestøjsemissionsniveau
 W
 for at angive yderligere overholdelse af kravene til vejgreb på vådt underlag.
 Der vil blive angivet yderligere suffikser, hvis behovet opstår.
 5.4. På den i punkt 4.3 anførte plads og i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 4.4., skal alle dækdimensioner i overensstemmelse med dæktypen godkendt under dette regulativ, påføres et internationalt godkendelsesmærke bestående af:
 5.4.1.
 en cirkel, som omslutter bogstavet »E«, efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse (2), og
 5.4.2.
 godkendelsesnummeret, efterfulgt af suffikset »S« eller »SW«, placeret til højre for (eller under) den i


text:
punkt 5.4.1 foreskrevne cirkel, såfremt det er en del af den oprindelige godkendelse. Hvis godkendelsen udvides efter den oprindelige godkendelse, placeres det ekstra tegn »+« foran »S« eller »SW« for at angive udvidelse af godkendelsen.
 5.4.3.
 suffikset/suffikserne og angivelsen af eventuelle relevante ændringsserier, som fremgår af meddelelsesblanketten.
 5.4.4.
 Hvis suffikset/suffikserne til godkendelsesnummeret er påført på dækkets sider, bortfalder kravet om yderligere mærkning af dækket med det specifikke typegodkendelsesnummer for overensstemmelse med de regulativer, som suffikset henviser til i medfør af punkt 5.3.2 ovenfor.
 5.5. Hvis en dæktype er i overensstemmelse med en dæktype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt typegodkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 5.4.1 foreskrevne symbol ikke gentages. I så fald anbringes regulativets nummer og typegodkendelsesnummeret samt yderligere symboler for alle regulativer, i henhold til hvilke typegodkendelse er meddelt i det land, som har meddelt typegodkendelse i henhold til dette regulativ, i lodrette kolonner til højre for det mærke, der er beskrevet i punkt 5.4.1.
 5.6. I bilag 2 til dette regulativ er givet eksempler på godkendelsesmærkets udformning.
 6. FORSKRIFTER
 6.1. Rullestøjsemissionsgrænser som målt ved den i bilag 3 i dette regulativ anførte metode.
 6.1.1. For dæk af kategori C1 må rullestøjsemissionen ikke overskride nedenstående grænser. Grænserne gælder både normal- og vinterdæk og refererer til det afprøvede dæks nominelle dækbredde som anført i punkt 2.17.1.1 i regulativ nr. 30:
 Nominel dækbredde
 Grænseværdi i dB (A)
 145 og lavere
 72
 Over 145 og indtil 165
 73
 Over 165 og indtil 185
 74
 Over 185 og indtil 215
 75
 Over 215
 76
 6.1.1.1. For forstærkede dæk »Reinforced« (eller Extra Load) i kategori C1 (se punkt 4.2.4 ovenfor), forhøjes de i punkt 6.1.1. angivne grænseværdier med 1 dB(A).
 6.1.1.2. For dæk i kategori C1 klassificeret som »specialdæk« (se punkt 4.2.6. ovenfor) forhøjes de i punkt 6.1.1. angivne grænseværdier med 2 dB(A).
 6.1.2. For dæk i kategori C2 må rullestøjsemissionen for den pågældende anvendelse (se punkt 2.1. ovenfor) ikke overstige følgende grænser:
 Anvendelse
 Grænseværdi i dB (A)
 Normal
 75
 Vinter
 77
 Special
 78
 6.1.3. For dæk i kategori C3 må rullestøjsemissionen for den pågældende anvendelse (se punkt 2.1. ovenfor) ikke overstige følgende grænser:
 Anvendelse
 Grænseværdi i dB (A)
 Normal
 76
 Vinter
 78
 Special
 79
 6.2. Vejgrebet på vådt underlag vil blive baseret på en fremgangsmåde, hvor enten højeste bremsekraftkoefficient (»pbfc«) eller middel fuldt udviklet deceleration (»mfdd«) sammenlignes med værdierne for et standardreferencedæk (SRTT). Den relative ydelse angives med et vådgrebsindeks (G).
 6.2.1. For dæk i kategori C1, som er prøvet i henhold til en af procedurerne i bilag 5 til dette regulativ, skal følgende forskrifter overholdes:
 Anvendelse
 Indeks for vejgreb i vådt føre (G)
 Vinterdæk med hastighedssymbol (»Q« eller lavere, dog ikke »H«), som angiver en maksimal tilladt hastighed på 160 km/h
 ≥ 0,9
 Vinterdæk med hastighedssymbol (»R« eller over, inklusive »H«), som angiver en maksimal tilladt hastighed på over 160 km/h
 ≥ 1,0
 Normalt dæk (vejkørsel)
 ≥ 1,1
 7. ÆNDRINGER AF TYPEN AF


text:
LUFTDÆK OG UDVIDELSE AF GODKENDELSEN
 7.1. Enhver ændring af en dæktype, der kan påvirke de i henhold til dette regulativ godkendte ydelsesegenskaber, skal meddeles til typegodkendelsesmyndigheden, der har godkendt dæktypen. Myndigheden kan derefter enten:
 7.1.1.
 beslutte, at ændringerne sandsynligvis ikke vil have nogen væsentlig negativ indvirkning på de godkendte ydelsesegenskaber, og at dækket tilfredsstiller forskrifterne i dette regulativ eller
 7.1.2.
 kræve, at der leveres yderligere prøveeksemplarer eller yderligere prøverapporter fra den udpegede tekniske tjeneste.
 7.1.3.
 De kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, underrettes i henhold til proceduren i punkt 5.3 ovenfor om godkendelse eller nægtelse af godkendelse med angivelse af ændringer.
 7.1.4.
 Den typegodkendelsesmyndighed, der meddeler udvidelse af godkendelsen, tildeler et serienummer for udvidelsen, der skal anføres på meddelelsesblanketten.
 8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal være i overensstemmelse med dem, der er fastlagt i overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet der gælder følgende krav:
 8.1.
 Ethvert dæk, der godkendes i henhold til dette regulativ, skal fremstilles således, at det overholder rullestøjsemissionsgrænserne for den godkendte dæktype og forskrifterne i ovenstående punkt 6.
 8.2.
 For at kontrollere overensstemmelsen, jf. punkt 8.1 ovenfor, vil der blive udtaget stikprøver af dæk med det i henhold til dette regulativ krævede godkendelsesmærke fra serieproduktionen. Den normale frekvens for kontrol af produktionens overensstemmelse bør være mindst én gang hver andet år.
 8.2.1.
 Hvis der er tale om efterprøvninger af godkendelser i henhold til punkt 6.2, skal disse foretages efter samme procedure (jf. bilag 5 til dette regulativ) som den, der blev anvendt ved den oprindelige godkendelse, og den typegodkendende myndighed skal sikre sig, at alle dæk, som hører under den godkendte type, overholder godkendelsesforskrifterne. Vurderingen foretages på grundlag af de producerede mængder af dæktypen på hvert fremstillingsanlæg, idet der tages højde for fabrikantens kvalitetsstyringssystem(er). Hvis prøvningsproceduren indebærer samtidig prøvning af et antal dæk, f.eks. et sæt på fire dæk med henblik på prøvning af vejgreb i vådt føre i overensstemmelse med fremgangsmåden for standardkøretøjer i bilag 5 til dette regulativ, skal sættet anses for at være én enhed for så vidt angår beregning af det antal dæk, der skal prøves.
 8.3.
 Produktionen vurderes at være i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ, hvis støjniveauet overholder grænserne i punkt 6.1 ovenfor med en yderligere tolerance på +1 dB(A) for at tage højde for udsving i masseproduktion.
 9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 9.1. Godkendelser af en dæktype meddelt i henhold til dette regulativ kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 8 ovenfor ikke opfyldes, eller hvis et dæk tilhørende dæktypen overskrider grænseværdierne i punkt 8.3.
 9.2. Hvis en kontraherende part, som anvender dette regulativ, inddrager en tidligere meddelt godkendelse, underretter denne straks de andre kontraherende parter, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesblanket, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 10. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Ophører indehaveren af godkendelsen fuldstændig med at fremstille en dæktype, som er godkendt efter dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har meddelt godkendelsen. Efter modtagelse af den pågældende


text:
meddelelse underretter myndigheden de andre kontraherende parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesblanket, svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 11. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER
 11.1. De kontraherende parter i overenskomsten, som anvender dette regulativ, meddeler De Forenede Nationers sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som udfører godkendelsesprøvninger, og på de administrative myndigheder, som meddeler typegodkendelser, og hvortil meddelelser udstedt i andre lande om typegodkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af typegodkendelse skal sendes.
 12. INDLEDENDE BESTEMMELSER
 12.1. Fra ikrafttrædelsesdatoen for dette regulativ kan kontraherende parter, som anvender dette regulativ, ikke længere
 a)
 nægte at meddele ECE-typegodkendelse for en dæktype under dette regulativ eller
 b)
 forbyde salg eller ibrugtagning af et dæk,
 hvis dækket falder ind under anvendelsesområdet for dette regulativ og opfylder forskrifterne i dette regulativ.
 12.2. Fra den 4. august 2003 må kontraherende parter, som anvender dette regulativ, ikke længere udstede national typegodkendelse for en dæktype, hvis dækket falder ind under anvendelsesområdet for dette regulativ og ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ.
 12.3. Fra 24 måneder efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 01 må kontraherende parter, som anvender dette regulativ, for så vidt angår luftdæks vejgreb på vådt underlag kun meddele godkendelse, hvis den dæktype, som skal godkendes, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved ændringsserie 01.
 12.4. Fra de nedenfor anførte datoer skal kontraherende parter, som anvender dette regulativ, forbyde salg eller ibrugtagning af dæk, hvis dækket falder ind under anvendelsesområdet for dette regulativ og ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ:
 for dæk i kategori C1, nominel dækbredde på op til 185
 1. oktober 2009
 for dæk i kategori C1, nominel dækbredde på mellem 185 og 215
 1. oktober 2010
 for dæk i kategori C1, nominel dækbredde over 215
 1. oktober 2011
 for dæk i kategori C2 og C3
 1. oktober 2009
 Inden de ovennævnte datoer må kontraherende parter, som anvender dette regulativ, ikke kræve, at et udskiftningsdæk, der falder ind under anvendelsesområdet for dette regulativ, skal opfylde forskrifterne i dette regulativ.
 (1) Som fastlagt i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, som ændret ved Amend.4).
 (2) 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Den Tjekkiske Republik, 9 for Spanien, 10 for Serbien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35 (ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (ubenyttet), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser


text:
meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symboler), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika, 48 for New Zealand, 49 for Cypern, 50 for Malta, 51 for Republikken Korea, 52 for Malaysia, 53 for Thailand og 56 for Montenegro. De efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter, hvorefter FN's generalsekretær giver de kontraherende parter i overenskomsten meddelelse herom.
 BILAG 1
 MEDDELELSE
 (Største format: A4 (210 × 297 mm))
 BILAG 2
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKET
 (se punkt 5.4 i dette regulativ)
 Godkendelsesmærker i overensstemmelse med regulativ nr. 117
 EKSEMPEL 1
 Ovenstående godkendelsesmærke på et luftdæk viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (kun mærket med S (rullestøj)) og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 001234. De første to cifre i godkendelsesnummeret (00) angiver, at godkendelsen blev meddelt i henhold til forskrifterne i regulativet i dettes oprindelige form.
 EKSEMPEL 2
 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (kun mærket med S (rullestøj) eller S (rullestøj) og W (vejgreb i vådt føre) og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 001234. Dette angiver, at godkendelsen omfatter S eller både SW. De første to cifre i godkendelsesnummeret (01) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til ændringsserie 01.
 Tillæg 1
 Godkendelse I henhold til Regulativ nr. 117, som falder sammen med Regulativ nr. 30 eller 54 (1)
 EKSEMPEL 1
 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (mærket med S (rullestøj)) og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 011234 og i henhold til regulativ nr. 30 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 023637. De første to cifre i godkendelsesnummeret (01) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til ændringsserie 01, men at regulativ nr. 30 allerede indeholdt ændringsserie 02.
 EKSEMPEL 2
 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 (mærket med S (rullestøj) eller SW (rullestøj og vejgreb i vådt føre)) og er blevet tildelt godkendelsesnummer 011234 og i henhold til regulativ nr. 30 med godkendelsesnummeret 023637. De første to cifre i godkendelsesnummeret (01) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til ændringsserie 01, men at regulativ nr. 30 allerede indeholdt ændringsserie 02.
 EKSEMPEL 3
 Ovenstående godkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 117 og ændringsserie 01 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 011234 (kun mærket med S) og i henhold til regulativ nr. 54. Dette angiver, at godkendelsen kun vedrører rullestøj (S), eftersom dæk godkendt i henhold til regulativ nr. 54 på nuværende tidspunkt ikke kan godkendes for så vidt angår deres vejgreb i vådt føre. De første to cifre i godkendelsesnummeret i henhold til


text:
regulativ nr. 117 (01) i kombination med »S« angiver, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 117, som omfattede ændringsserie 01. De to første cifre i regulativ nr. 54 (00) angiver, at regulativet forelå i sin oprindelige form.
 (1) Godkendelser i henhold til regulativ nr. 117 for så vidt angår dæk, der er omfattet af regulativ nr. 54, omfatter for tiden ikke krav til vejgreb i vådt føre.
 Tillæg 2
 Udvidelser med henblik på at kombinere godkendelser meddelt i henhold til regulativ nr. 117, 30 eller 54 (1)
 EKSEMPEL 1
 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 30 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 023637. Det er også mærket med + S (rullestøj), som viser, at godkendelsen er udvidet i henhold til regulativ nr. 117. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30, som omfattede ændringsserie 02. Plustegnet (+) betyder, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30 og er blevet udvidet til at omfatte godkendelsen/godkendelserne fra regulativ nr. 117.
 EKSEMPEL 2
 Ovenstående typegodkendelsesmærke viser, at det pågældende dæk er godkendt første gang i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 30 og ændringsserie 02 og er blevet tildelt godkendelsesnummeret 023637. Dette viser, at godkendelsen vedrører S (rullestøj) eller S (rullestøj) og W (vejgreb i vådt føre). S eller SW efterfulgt af (01) betyder, at godkendelsen er blevet udvidet i henhold til regulativ nr. 117, som omfattede ændringsserie 01. De første to cifre i godkendelsesnummeret (02) viser, at godkendelsen blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30, som omfattede ændringsserie 02. Plustegnet (+) betyder, at den første godkendelse blev meddelt i henhold til regulativ nr. 30 og er blevet udvidet til at omfatte godkendelsen/godkendelserne fra regulativ nr. 117.
 (1) Godkendelser i henhold til regulativ nr. 117 for så vidt angår dæk, der er omfattet af regulativ nr. 54, omfatter for tiden ikke krav til vejgreb i vådt føre.
 BILAG 3
 PROCEDURE FOR MÅLING AF RULLESTØJSEMISSION EFTER FRILØBSMETODEN
 0. INDLEDNING
 I denne procedure specificeres måleinstrumenter, målebetingelser og fremgangsmåde til måling af rullestøj fra et sæt dæk, monteret på et prøvekøretøj, som ruller på en nærmere angivet kørebaneoverflade. Det maksimale lydtryk registreres ved hjælp af mikrofoner placeret i fjernfelt, når køretøjet befinder sig i friløb. Det endelige resultat bestemmes for en referencehastighed ved lineær regression. Resultatet kan ikke anvendes på rullestøj, som måles under acceleration ved motorkraft eller deceleration ved bremsning.
 1. MÅLEINSTRUMENTER
 1.1. Støjmålinger
 Støjmåleren - eller et tilsvarende målesystem - og den af fabrikanten anbefalede vindskærm skal som minimum opfylde kravene til måleinstrumenter af type 1 i overensstemmelse med IEC 60651:1979/A1:1993, anden udgave.
 Målinger udføres med frekvensvægtning A og tidsvægtning F.
 Ved anvendelse af et system, der indebærer periodisk overvågning af det A-vægtede støjniveau, foretages der aflæsning med tidsintervaller på højst 30 ms.
 1.1.1. Kalibrering
 Ved begyndelsen og afslutningen af hvert sæt målinger skal hele målesystemet kontrolleres ved


text:
hjælp af en lydkalibreringsanordning, som opfylder forskrifterne til lydkalibreringsanordninger med en præcision af mindst klasse 1 i overensstemmelse med IEC 60942:1988. Uden at der foretages yderligere justeringer, må forskellen mellem aflæsningen ved to på hinanden følgende kontroller ikke overstige 0,5 dB. Hvis denne værdi overskrides, skal der ses bort fra de måleresultater, som er opnået efter den sidste tilfredsstillende kontrol.
 1.1.2. Opfyldelse af forskrifterne
 Et laboratorium, som er godkendt til at foretage kalibreringer i relation til de relevante standarder, skal en gang om året kontrollere, at lydkalibreringsanordningen opfylder kravene i IEC 60942:1988 og mindst hvert andet år kontrollere, at instrumenteringssystemet opfylder kravene i IEC 60651:1979/A1:1993, anden udgave.
 1.1.3. Mikrofonens placering
 Mikrofonen (eller mikrofonerne) placeres i en afstand af 7,5 m ± 0,05 m fra referencelinjen CC′ (figur 1) på prøvebanen og 1,2 m ± 0,02 m over jorden. Den retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed, skal være vandret og vinkelret på køretøjets bane (linjen CC′).
 1.2. Hastighedsmålinger
 Køretøjets hastighed måles med instrumenter med en præcision på ± 1 km/h eller bedre, når køretøjets forende har nået linjen PP′ (figur 1).
 1.3. Temperaturmålinger
 Måling af lufttemperaturen og prøvebanens overfladetemperatur er obligatorisk.
 Temperaturmålingsanordningerne skal sikre en nøjagtighed på ± 1 °C.
 1.3.1. Lufttemperatur
 Temperaturføleren placeres på et uhindret sted tæt ved mikrofonen på en sådan måde, at den påvirkes af luftstrømmen og er beskyttet mod direkte sol. Denne beskyttelse kan opnås ved hjælp af en skærm eller tilsvarende anordning. Føleren bør placeres i en højde af 1,2 ± 0,1 m over prøvebanen for at mindske virkningen af varmestrålingen fra prøvebanen ved lave luftstrømme.
 1.3.2. Prøvebanens overfladetemperatur
 Temperaturføleren placeres på et sted, hvor temperaturen er repræsentativ for temperaturen i hjulsporene, uden at den påvirker lydmålingen.
 Benyttes der instrumenter med kontakttemperaturføler, skal der påføres varmeledende pasta mellem overfladen og føleren for at sikre korrekt varmekontakt.
 Hvis der benyttes et strålingstermometer (pyrometer), bør der vælges en højde, som sikrer, at et målingssted med en diameter på ≥ 0,1 m er dækket.
 1.4. Vindmåling
 Anordningen skal kunne måle vindhastigheden med en nøjagtighed på ± 1 m/s. Vinden måles i højde med mikrofonen. Vindretningen registreres med reference til kørselsretningen.
 2. MÅLEBETINGELSER
 2.1. Prøveanlægget
 Målepladsen skal bestå af et midterafsnit, omgivet af et tilnærmelsesvis fladt prøveareal. Måleafsnittet skal være plant og måleoverfladen skal være tør og ren ved alle målinger. Måleoverfladen må ikke køles kunstigt under og inden prøvningen.
 Prøvebanen skal være udlagt således, at der er frit lydfelt mellem lydkilde og mikrofon for måling med en nøjagtighed på 1 dB(A). Disse betingelser anses for opfyldt, hvis der ikke er store, lydreflekterende genstande som hegn, klipper, broer eller bygninger inden for 50 m fra midten af måleafsnittet. Prøvebanens overflade og dimensioner skal være i overensstemmelse med bilag 4.
 En midterste del med en radius på mindst 10 m skal være fri for løs sne, højt græs, løs jord, slagger eller lignende. Der må ikke være hindringer, som kan påvirke lydfeltet i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig personer mellem mikrofonen og lydkilden. Operatøren, som


text:
foretager målingerne, samt eventuelle tilskuere skal være placeret således, at måleinstrumenternes visning ikke påvirkes.
 2.2. Vejrforhold
 Måling må ikke finde sted under ugunstige vejrforhold. Det skal være sikret, at resultaterne ikke påvirkes af vindstød. Prøvning må ikke finde sted, hvis vindhastigheden i mikrofonens højde er større end 5 m/s.
 Måling må ikke finde sted, hvis lufttemperaturen er lavere end 5 °C eller højere end 40 °C, eller prøvebanens temperatur er lavere end 5 °C eller højere end 50 °C.
 2.3. Omgivende støj
 2.3.1. Baggrundsstøjniveauet (herunder vindstøj) skal være mindst 10 dB(A) under den målte rullestøj. Der kan monteres en egnet vindskærm på mikrofonen, men der skal i så fald tages hensyn til dens påvirkning af mikrofonens følsomhed og retningskarakteristik.
 2.3.2. Der skal ses bort fra eventuelle målinger, som er foretaget under indvirkning af en høj lyd, der synes at være uden forbindelse med dækkenes almindelige lydkarakteristik.
 2.4. Forskrifter for prøvekøretøjet
 2.4.1. Generelt
 Prøvekøretøjet skal være et motorkøretøj med fire enkelthjul på to aksler.
 2.4.2. Køretøjets belastning
 Køretøjet skal være lastet således, at de i punkt 2.5.2 angivne belastninger af dækkene er overholdt.
 2.4.3. Akselafstand
 Akselafstanden mellem de to aksler, der er monteret med prøvedæk, skal være mindre end 3,50 m for dæk i kategori C1 og mindre end 5 m for dæk i kategori C2 og C3.
 2.4.4. Foranstaltninger med henblik på at mindske køretøjets indvirkning på lydtryksmålingerne
 For at sikre, at rullestøjen ikke påvirkes nævneværdigt af prøvekøretøjets konstruktion, gælder følgende forskrifter og henstillinger:
 2.4.4.1. Forskrifter:
 a)
 Der må ikke være monteret stænklapper eller andet ekstra stænkafskærmningsudstyr.
 b)
 Der må ikke være dele umiddelbart omkring fælge og dæk, som kan skærme for rullestøjen.
 c)
 Hjulenes sporing (spidsning, hældning udefter, styreboltens bagudhældning) skal være i fuld overensstemmelse med køretøjsfabrikantens henstillinger.
 d)
 Der må ikke anbringes supplerende lyddæmpende materiale i hjulkasserne eller under undervognen.
 e)
 Hjulophænget skal være i så god stand, at det ikke resulterer i en unormal nedsættelse af frihøjden, når køretøjet er lastet i overensstemmelse med prøvningsforskrifterne. Anordninger til regulering af karosseriets højde skal, hvis de forefindes, justeres, så der bliver en frihøjde under prøvningen, som er normal for et køretøj i ulastet tilstand.
 2.4.4.2. Henstillinger med henblik på at undgå parasitstøj:
 a)
 Det anbefales at fjerne eller ændre komponenter på køretøjet, hvis disse kan bidrage til køretøjets baggrundsstøj. Hvis noget fjernes eller ændres, skal det anføres i prøvningsrapporten.
 b)
 Under prøvningen bør det sikres, at bremserne er fuldt løsnet, så der ikke opstår bremsestøj.
 c)
 Det bør sikres, at ingen elektriske ventilatorer er i gang.
 d)
 Køretøjets vinduer og eventuelt soltag skal være lukket under prøvningen.
 2.5. Dæk
 2.5.1. Generelt
 Prøvekøretøjet skal være monteret med fire identiske dæk. For så vidt angår dæk med et belastningsindeks på over 121 og uden mærkning om tvillingmontering, skal to af disse dæk af samme type og samme gruppe monteres på prøvekøretøjets bagaksel; forakslen monteres med dæk, hvis bæreevne passer til akselbelastningen, og som er slidt ned til minimumsdybden for at mindske virkningen af rullestøj, dog under overholdelse af et tilstrækkeligt sikkerhedsniveau.


text:
Vinterdæk, som i nogle medlemsstater må forsynes med pigge til forøgelse af friktionen, afprøves uden pigge. Dæk, som stiller specielle krav til monteringen, afprøves i overensstemmelse med sådanne krav (f.eks. omdrejningsretning). Dækkene skal have fuld mønsterdybde før tilkørsel.
 Dækkene skal afprøves på fælge, der er tilladt ifølge dækfabrikanten.
 2.5.2. Dækkenes belastning
 Prøvningsbelastningen Qt på hvert dæk på prøvekøretøjet skal være 50 % til 90 % af referencebelastningen Qr, men den gennemsnitlige prøvningsbelastning Qt,avr på alle dæk skal være 75 % ± 5 % af referencebelastningen Qr.
 For alle dæk skal referencebelastningen Qr svare til den maksimale masse, der er knyttet til dækkets belastningsindeks. Består belastningsindekset af to tal, som er adskilt af en skråstreg (/), skal det første af disse benyttes.
 2.5.3. Dæktryk
 Hvert af de på prøvekøretøjet monterede dæk justeres til et prøvningsdæktryk på Pt, som ikke er større end referencetrykket Pr og ligger i intervallet:
 For kategori C2 og kategori C3 er referencetrykket Pr det dæktryk, der er angivet på trykindekset på dæksiden.
 For kategori C1 er referencetrykket Pr = 250 kPa for »standarddæk« og 290 kPa for »reinforced« dæk, minimumsprøvetrykket skal være Pt = 150 kPa.
 2.5.4. Forberedelser inden prøvningen
 Dækkene tilkøres inden prøvningen for at fjerne kompoundnoduler eller andre dækmønsteregenskaber hidrørende fra vulkaniseringen. Dette kræver sædvanligvis ca. 100 kilometers normal kørsel på vej.
 Dækkene monteres på prøvekøretøjet med samme rotationsretning, som benyttedes ved tilkørsel af dækkene.
 Dækkene varmes op før prøvningen ved kørsel under prøvningsbetingelser.
 3. MÅLEMETODE
 3.1. Generelle prøvningsbetingelser
 Ved alle målinger køres køretøjet i lige linje gennem måleafsnittet (AA′ til BB′), så køretøjets midterplan i længderetningen er så tæt som muligt ved linjen CC′.
 Når prøvekøretøjets forende har nået linjen AA′, skal køretøjets fører have stillet gearvælgeren i neutralstilling og slukket motoren. Afgiver køretøjet under målingen unormal støj (f.eks. støj fra ventilatoren eller fra selvtænding), skal prøvningen gentages.
 3.2. Art og antal målinger
 Det maksimale lydtryk i A-vægtede decibel dB(A) måles med én decimal, når køretøjet kører i friløb mellem linjerne AA′ og BB′ (figur 1 — køretøjets forende på linje AA′ og køretøjets bagende på linje BB′). Denne værdi regnes for måleresultatet.
 Der foretages mindst fire målinger på hver side af prøvekøretøjet ved prøvningshastigheder under referencehastigheden, jf. punkt 4.1, og mindst fire målinger ved prøvningshastigheder over referencehastigheden. Hastighederne skal være tilnærmelsesvis ligeligt fordelt i det i punkt 3.3 angivne hastighedsområde.
 3.3. Prøvningshastigheder
 Prøvekøretøjets hastigheder skal ligge i området:
 a)
 fra 70 km/h til 90 km/h for dæk i kategori C1 og C2
 b)
 fra 60 km/h til 80 km/h for dæk i kategori C3.
 4. VURDERING AF RESULTATERNE
 Målingerne betragtes som ugyldige, hvis der registreres unormal afvigelse mellem værdierne (se punkt 2.3.2. i dette bilag).
 4.1. Bestemmelse af prøvningsresultatet
 Referencehastigheden Vref til bestemmelse af det endelige måleresultat skal være:
 a)
 80 km/h for dæk i kategori C1 og C2
 b)
 70 km/h for dæk i kategori C3.
 4.2. Regressionsanalyse på rullestøjmålinger
 Rullestøjen LR i dB(A) bestemmes ved regressionsanalyse på grundlag af udtrykket:
 hvor:
 er gennemsnittet af de målte rullestøjsniveauer Li i db(A):
 n


text:
er antal målinger (n ≥ 16)
 er gennemsnittet af den logaritmiske hastighed Vi:
 with νi = lg (Vi/Vref)
 a
 idet a er regressionslinjens hældning i dB(A):
 4.3. Temperaturkorrektion
 For dæk i kategori C1 og C2 skal det endelige resultat omregnes til en referenceprøvningsoverfladetemperatur θref ved hjælp af temperaturkorrektion i overensstemmelse med følgende:
 LR(θref) = LR(θ) + K(θref – θ)
 hvor
 θ
 = den målte temperatur af prøveoverfladen
 θref
 = 20 °C,
 For dæk i kategori C1 er koefficienten K – 0,03 db(A)/°C, når θ > θref og – 0,06 dB(A)/°C når θ < θref.
 For dæk i kategori C2 er koefficienten K – 0,02 dB(A)/°C
 Hvis den målte prøveoverfladetemperatur ikke ændrer sig mere end 5 °C ved alle de målinger, som er nødvendige for at bestemme lydtrykket af et sæt dæk, er det tilstrækkeligt at foretage temperaturkorrektion af det endelige rullestøjsniveau ved hjælp af det aritmetiske gennemsnit af de målte temperaturer. I andre tilfælde skal hvert målt støjniveau Li korrigeres ved hjælp af temperaturen på det tidspunkt, hvor støjen blev registreret.
 Ved dæk i kategori C3 foretages ikke temperaturkorrektion.
 4.4. For at tage hensyn til eventuelle unøjagtigheder i måleinstrumenterne, skal resultaterne i henhold til punkt 4.3 reduceres med 1 dB(A).
 4.5. Det endelige resultat, den temperaturkompenserede rullestøj LR(θref) i dB(A), afrundes nedad til nærmeste hele tal.
 Figur 1
 Mikrofonplaceringer ved måling
 Tillæg
 Prøvningsrapport
 DEL 1 — RAPPORT
 1. Typegodkendelsesmyndighed eller teknisk tjeneste: ...
 2. Ansøgers navn og adresse: ...
 3. Prøvningsrapport nr.: ...
 4. Fabrikant og mærkenavn eller handelsbetegnelse: ...
 5. Dækkategori (C1, C2 eller C3): ...
 6. Anvendelseskategori: ...
 7. Rullestøj i henhold til punkt 4.4. og 4.5. i bilag 3: ... dB(A) ved en referencehastighed på70/80 km/h (1)
 8. Eventuelle bemærkninger: ...
 9. Dato: ...
 10. Underskrift: ...
 DEL 2 — PRØVNINGSDATA
 1. Prøvningsdato: ...
 2. Prøvningskøretøj (mærke, model, årgang, ændringer osv.): ...
 2.1. Prøvningskøretøjets akselafstand: ... mm
 3. Prøvebanens placering: ...
 3.1. Dato for prøveanlæggets certificering i henhold til ISO 10844:1994: ...
 3.2. Udstedt af: ...
 3.3. Certificeringsmetode: ...
 4. Dækprøvningsdetaljer: ...
 4.1. Dækdimensionsbetegnelse: ...
 4.2. Dækanvendelsesbeskrivelse: ...
 4.3. Referencedæktryk: ... kPa
 4.4. Prøvningsdata
 Venstre fordæk
 Højre fordæk
 Venstre bagdæk
 Højre bagdæk
 Prøvningsmasse (kg)
 Belastningsindeks (%)
 Dæktryk (koldt) (kPa)
 4.5. Kode for prøvefælgens bredde: ...
 4.6. Temperaturmålingssensortype: ...
 5. Endelige prøvningsresultater:
 Forløb nr.
 Prøvningshastighed
 km/h
 Kørselsretning
 Målt rullestøj venstre (2)
 dB(A)
 Målt rullestøj højre (2)
 dB(A)
 Lufttemp.
 °C
 Banetemp.
 °C
 Rullestøj venstre (2) temperaturkorrigeret
 dB(A)
 Rullestøj højre (2) temperaturkorrigeret
 dB(A)
 Bemærkninger
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 5.1. Regressionslinjens hældning: ...
 5.2. Temperaturkompenseret rullestøj iht. punkt 4.3. i bilag 3: ... dB(A)
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 (2) I forhold til køretøjet.
 BILAG 4
 SPECIFIKATIONER FOR PRØVEANLÆGGET
 1. INDLEDNING
 Dette bilag beskriver specifikationerne for prøvebanens fysiske beskaffenhed og anlæggelse. Disse specifikationer er baseret på en særlig standard (1) og beskriver den nødvendige fysiske beskaffenhed samt prøvningsmetoderne for disse karakteristika.
 2. KRAV TIL OVERFLADENS FYSISKE BESKAFFENHED
 En overflade anses for at opfylde kravene i denne standard, hvis det ved måling er konstateret, at dens tekstur og


text:
porevolumen samt lydabsorptionskoefficient opfylder kravene i punkt 2.1 til 2.4, og hvis kravene til dens udformning (punkt 3.2) er opfyldt.
 2.1. Residualporevolumen
 Residualporevolumen VC (voids content) for prøvestrækningens belægningsblanding må ikke være større end 8 %. (jf. punkt 4.1 for så vidt angår fremgangsmåden ved måling heraf).
 2.2. Lydabsorptionskoefficient
 Opfylder overfladen ikke kravet til residualporevolumen, kan den kun godkendes, hvis lydabsorptionskoefficienten α ≤ 0,10. (jf. punkt 4.2 for så vidt angår fremgangsmåden ved måling heraf). Kravene i punkt 2.1 og 2.2 er også opfyldt, hvis kun lydabsorptionen er blevet målt, og det har vist sig, at α ≤ 0,10.
 NB: Den mest relevante særlige faktor er lydabsorptionen, selv om residualporevolumen er bedst kendt blandt vejbyggere. Lydabsorptionen skal imidlertid kun måles, hvis overfladen ikke opfylder porekravet. Dette skyldes, at residualporevolumen er forbundet med relativt stor usikkerhed med hensyn til både målinger og relevans, og visse overflader kan derfor fejlagtigt afvises, hvis vurderingen alene baseres på måling af porerne.
 2.3. Teksturdybde
 Teksturdybden (TD) målt efter den volumetriske metode (se punkt 4.3 nedenfor) skal være:
 TD ≥ 0,4 mm
 2.4. Overfladens ensartethed
 Der bør udvises al mulig omhu for at sikre, at prøveområdets overflade bliver så ensartet som muligt. Dette omfatter tekstur og porevolumen, men tillige bemærkes, at hvis tromling viser sig mere effektiv nogle steder end andre, kan teksturen være anderledes, og der kan også forekomme ujævnheder, som kan forårsage stød.
 2.5. Prøveperiode
 For at sikre, at overfladen fortsat opfylder kravene til tekstur og porevolumen eller til lydabsorption, skal den regelmæssigt kontrolleres med følgende intervaller:
 a)
 kontrol af residualporevolumen (VC) eller lydabsorption (α):
 når overfladen er ny:
 Opfylder en ny overflade kravene, er ingen yderligere periodisk kontrol nødvendig. Opfylder en overflade ikke kravene, når den er ny, vil den kunne gøre det senere, da overflader typisk bliver fyldt op og komprimeret med tiden.
 b)
 kontrol af teksturdybden (TD):
 når overfladen er ny:
 Når støjprøven indledes (NB: tidligst fire uger efter anlægningen);
 derefter en gang årligt.
 3. PRØVEANLÆGGETS UDFORMNING
 3.1. Området
 Det er vigtigt, at prøveanlægget udformes således, at det sikres, at det område, som køretøjerne gennemkører på prøvestrækningen, som et mindstekrav er belagt med det foreskrevne prøvningsmateriale med en passende margen for sikker og praktisk kørsel. Dette indebærer, at kørebanen skal være mindst 3 meter bred, og at dens længde skal være mindst 10 meter ud over linjerne AA og BB i hver ende. I figur 1 er vist en plan over et passende prøveområde samt det mindste område, der skal være maskinlagt og -komprimeret med det foreskrevne overflademateriale. I henhold til bilag 3, punkt 3.2, foretages der målinger på hver side af køretøjet. Dette kan gøres enten ved at måle med to mikrofonsteder (en på hver side af anlægget) og at køre i en retning eller ved at måle med kun én mikrofon på én side af anlægget, men at køre køretøjet i to retninger. Såfremt sidstnævnte metode anvendes, er der ingen overfladekrav på den side af anlægget, hvor der ikke er nogen mikrofon.
 Figur 1.
 Mindstekrav til prøveanlæggets belægning. (Den


text:
grå del betegnes »prøveområde«)
 NB: Der må ikke forekomme større akustisk reflekterende genstande inden for denne radius.
 3.2. Udformning og forberedelse af belægningen
 3.2.1. Grundlæggende krav til udformningen
 Prøveoverfladen skal opfylde følgende fire krav:
 3.2.1.1.
 den skal være af tæt asfaltbeton
 3.2.1.2.
 småskærverne må ikke være større end 8 mm (med en tolerance mellem 6,3 og 10 mm)
 3.2.1.3.
 slidlagets tykkelse skal være ≥ 30 mm
 3.2.1.4.
 bindemidlet skal være umodificeret penetrationsasfalt.
 3.2.2. Retningslinjer for udformningen
 En sigtekurve, som opfylder de pågældende krav, er vist i figur 2. Den kan anvendes som vejledning ved udformningen af prøveanlægget. Endvidere er der i tabel 1 opstillet retningslinjer med henblik på opnåelse af ønsket tekstur og holdbarhed. Sigtekurven er en funktion af formlen:
 P (gennemfaldsprocent) = 100 · (d/dmax) 1/2
 hvor:
 d
 =
 sigtemaskernes kvadratmål i mm
 dmax
 =
 8 mm for middelkurven
 10 mm for mindstetolerancekurven
 6,3 mm for størstetolerancekurven.
 Figur 2.
 Sigtekurve for materialet i asfaltblandingen, med tolerancer
 Herudover anbefales følgende:
 a)
 Sandfraktionen (0,063 mm < sigtemaskernes kvadratmål < 2 mm) må ikke omfatte mere end 55 % natursand og skal omfatte mindst 45 % knust sand.
 b)
 Bærelag og bundsikringslag skal sikre god stabilitet og god ensartethed i overensstemmelse med korrekt vejbygningspraksis.
 c)
 Småskærverne skal være knust (100 % brudflader), og de skal være af vanskeligt knusbart materiale.
 d)
 Småskærverne i blandingen skal være udvaskede.
 e)
 Der må ikke fyldes ekstra småskærver på overfladen.
 f)
 Bindemidlets hårdhed, udtrykt som penetrationsværdi, skal være 40-60, 60-80 eller endog 80-100 alt efter klimaforholdene i landet. Generelt gælder, at der skal anvendes det efter sædvanlig praksis hårdest mulige bindemiddel
 g)
 Blandingens temperatur inden tromling skal vælges således, at det krævede porevolumen fremkommer ved den efterfølgende tromling. For at øge sandsynligheden for, at specifikationerne i punkt 2.1 til 2.4 bliver opfyldt, skal lejringstætheden findes ikke blot ved det rette valg af blandingstemperatur, men også ved et passende antal tromlinger og valget af tromletype.
 Tabel 1
 Retningslinjer for udformningen
 Måleværdier
 Tolerancer
 Samlet masse af blanding
 Af kornblandingsmassen
 Skærvemasse, sigtemaskernes kvadratmål (SM) > 2 mm
 47,6 %
 50,5 %
 ± 5
 Sandmasse 0,063 < SM < 2 mm
 38,0 %
 40,2 %
 ± 5
 Fillermasse SM < 0,063 mm
 8,8 %
 9,3 %
 ± 5
 Bindemiddelmasse (asfalt)
 5,8 %
 ikke anført
 ± 0,5
 Største skærvemål
 8 mm
 6,3-10
 Bindemiddelhårdhed
 (jf., punkt 3.2.2, litra f))
 Glatstensværdi (PSV)
 > 50
 Lejringstæthed i forhold til Marshalllejringstæthed
 98 %
 4. PRØVNINGSMETODE
 4.1. Måling af residualporevolumen
 Til gennemførelse af denne måling skal der udtages borekerner mindst fire steder, som er jævnt fordelt på prøveområdet mellem linjerne AA og BB (jf. figur 1). For at undgå uensartethed og ujævnheder i hjulsporene bør der ikke udtages borekerner i selve hjulsporene, men kun tæt ved disse. Mindst to borekerner skal udtages tæt ved hjulsporene, og mindst en borekerne skal udtages ca. midtvejs mellem hjulsporene og hver mikrofonpost.
 Er der grund til at antage, at kravet om ensartethed ikke er opfyldt (jf. punkt 2.4), skal der udtages borekerner flere steder på prøveområdet.
 Residualporevolumen skal bestemmes for


text:
hver borekerne, derefter beregnes gennemsnitsværdien for alle borekernerne og sammenholdes med kravet i punkt 2.1. I øvrigt må ingen borekerne have en poreværdi på over 10 %.
 Ved anlæg af prøveområdet må det erindres, at der kan opstå problemer, når der skal udtages borekerner, hvis området opvarmes ved hjælp af rør eller el-kabler. Varmeanlæggene må planlægges omhyggeligt under hensyn til udtagning af borekerner. Det anbefales at lade nogle få pletter på ca. 200 × 300 mm stå, hvor der ikke er rør og kabler, eller at lægge disse så dybt, at udtagning af borekerner fra slidlaget ikke vil beskadige dem.
 4.2. Lydabsorptionskoefficient
 Lydabsorptionskoefficienten (normalt indfald) måles ved hjælp af impedansrørmetoden under anvendelsen af fremgangsmåden i ISO 10534-1:1996 eller ISO 10534-2:1998.
 For prøvelegemer gælder samme krav som med hensyn til residualporevolumen (jf. punkt 4.1). Lydabsorptionen skal måles i frekvensområderne 400-800 Hz og 800-1 600 Hz (i hvert fald i centerfrekvenserne af 1/3-oktavbånd), og størsteværdierne skal fastlægges for begge disse frekvensbånd. Derefter beregnes gennemsnitsværdien for alle borekerner, og denne udgør det endelige resultat.
 4.3. Måling af teksturdybden
 Som led i denne standard skal der foretages måling af teksturdybden mindst ti steder med lige store mellemrum langs prøvestrækningens hjulspor, og gennemsnitsværdien sammenlignes med den foreskrevne mindste teksturdybde, jf. ISO-standard 10844:1994 for så vidt angår fremgangsmåden.
 5. TIDSMÆSSIG STABILITET OG VEDLIGEHOLDELSE
 5.1. Tidsfaktorens betydning
 Som tilfældet er med mange andre overflader, kan det påregnes, at de rullestøjsniveauer, som måles på prøveoverfladen, vil stige svagt i løbet af de første 6-12 måneder efter anlæggelsen.
 Overfladen vil tidligst erhverve de krævede karakteristika fire uger efter anlæggelsen. Tidsfaktorens betydning er sædvanligvis mindre i forbindelse med lastbilstøj end i forbindelse med personbilstøj.
 Den tidsmæssige stabilitet bestemmes hovedsagelig af den tilslibning og komprimering, som sker ved kørsel på overfladen. Den skal kontrolleres med mellemrum som anført i punkt 2.5.
 5.2. Vedligeholdelse af overfladen
 Affaldsmateriale og støv, som i væsentlig grad kan formindske teksturdybden, skal fjernes fra overfladen. I lande med vinterklima anvendes der undertiden salt til afisning. Salt kan ændre overfladen midlertidigt eller endog vedvarende på en sådan måde, at støjniveauet stiger, og anvendelse af salt kan derfor ikke anbefales.
 5.3. Nyasfaltering af prøveområdet
 Bliver det nødvendigt at reparere prøveanlægget, er det sædvanligvis tilstrækkeligt at nyasfaltere prøvestrækningen (med en bredde af tre meter, jf. figur 1) under forudsætning af, at det øvrige prøveområde opfyldte kravene til residualporevolumen eller lydabsorption, da måling fandt sted.
 6. DOKUMENTER VEDRØRENDE ANLÆGGET OG DE DER UDFØRTE PRØVER
 6.1. Dokument vedrørende prøveanlægget
 Følgende oplysninger anføres i en skriftlig beskrivelse af prøveanlægget:
 6.1.1.
 Prøveanlæggets placering
 6.1.2.
 Bindemiddeltype og -hårdhed, kornblandingstype, betonblandingens største teoretiske tæthed (DR), slidlagets tykkelse og sigtekurven som fastlagte ud fra de borekerner, der er udtaget af prøvebanen
 6.1.3.
 Komprimeringsmetode (f.eks. tromletype og -vægt, antal tromlinger)
 6.1.4.
 Blandingens temperatur, den omgivende lufts temperatur og vindhastigheden under anlæggelse af overfladen
 6.1.5.
 Dato for anlægning af overfladen og entreprenørens navn
 6.1.6.
 Alle prøveresultater eller i det mindste det seneste af disse, herunder:
 6.1.6.1.
 residualporevolumen af hver borekerne
 6.1.6.2.
 de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til


text:
måling af porevolumen er udtaget
 6.1.6.3.
 lydabsorptionskoefficient for hver borekerne (hvis målt); resultaterne for hver borekerne og hvert frekvensområde samt det samlede gennemsnit anføres
 6.1.6.4.
 de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af absorptionen er udtaget
 6.1.6.5.
 teksturdybden, herunder antallet af prøver samt standardafvigelse
 6.1.6.6.
 den institution, som er ansvarlig for prøvningerne i henhold til punkt 6.1.6.1 og 6.1.6.2, og den type materiel, der er anvendt
 6.1.6.7.
 datoen for foretagelse af prøve(r) og datoen for udtagelse af borekerner af forsøgsstrækningen.
 6.2. Dokument vedrørende prøvninger med hensyn til overfladestøj fra køretøjer
 I det dokument, der beskriver støjprøvningen/prøvningerne, skal anføres, om alle krav er opfyldt eller ej. Der henvises til det i punkt 6.1 omhandlede dokument, som beskriver, hvilke resultater der viser dette.
 (1) ISO 10844:1994.
 BILAG 5
 PRØVNINGSMETODE TIL MÅLING AF VÅDGREB
 1. GENERELLE PRØVNINGSBETINGELSER
 1.1. Banens egenskaber
 Banen skal have en tæt asfaltoverflade med en stigning, der ikke i nogen retninger overstiger 2 %. Den skal være af ensartet alder, sammensætning og slidtage og må ikke have løst materiale eller belægninger af fremmedlegemer. Småskærvernes størrelse skal være 10 mm (der tillades tolerancer fra 8 mm til 13 mm), og sanddybden, målt i henhold til ASTM E-965, skal være 0,7 ± 0,3 mm.
 Overfladefriktionsværdien for den vædede bane bestemmes ved en af følgende metoder:
 1.1.1.
 Referencedæksmetoden (Standard reference test tyre (SRTT))
 Ved prøvning med SRTT og ved den i punkt 2.1 angivne metode skal den gennemsnitlige højeste bremsekraftkoefficient (pbfc) være mellem 0,6 og 0,8. De målte værdier korrigeres for temperaturvirkninger efter følgende formel:
 pbfc = pbfc (målt) + 0,003 · 5(t – 20)
 hvor »t« er den vædede banes overfladetemperatur udtrykt i °C.
 Prøvningen gennemføres på samme bane og langside, som anvendes til prøvningen af vejgreb i vådt føre.
 1.1.2.
 Metoden »British pendulum number« (BPN)
 Det gennemsnitlige British pendulum number (BPN) for den vædede bane, målt i henhold til proceduren i American Society for Testing and Materials (ASTM) standard 303-93 (fornyet godkendelse i 1998), og ved anvendelse af det i ASTM standard E 501-94 specificerede underlag, skal være mellem 40 og 60 efter temperaturkorrektion. Hvis pendulfabrikanten ikke har givet anbefalinger vedrørende temperaturkorrektion, kan følgende formel anvendes:
 BPN = BPN (målt værdi) + 0,34 · t – 0,0018 · t2 – 6,1
 hvor »t« er den vædede banes overfladetemperatur udtrykt i °C.
 På de af anlæggets baner, der skal anvendes til prøvning af vådgreb, måles BPN ved intervaller på 10 m langs banens langside. BPN måles 5 gange ved hvert punkt, og variationskoefficienten for BPN-gennemsnittene må højst være 10 %.
 1.1.3.
 Den typegodkendende myndighed skal på baggrund af dokumentation fra prøvningsrapporter sikre sig, at banens egenskaber opfylder betingelserne
 1.2. Vædning
 Overfladen kan vædes fra banens side eller ved hjælp af et sprinklersystem indbygget i prøvningskøretøjet eller påhængsvognen.
 Såfremt der anvendes et system i banens side, vædes prøvningsoverfladen i mindst en halv time forud for prøvningen for at udligne overfladens og vandets temperatur. Det anbefales, at vædning fra banens side foregår uafbrudt under hele prøvningen.
 Vanddybden skal være mellem 0,5 og


text:
1,5 mm.
 1.3. Vindforholdene må ikke påvirke vædningen af overfladen (anvendelse af vindskærme er tilladt).
 Den vædede overflades temperatur skal være mellem 5 °C og 35 °C og må under prøvningen ikke variere mere end 10 °C.
 2. PRØVNINGSFORSKRIFTER
 Den komparative vådgrebsydelse bestemmes enten ved hjælp af:
 a)
 en påhængsvogn eller et specialkøretøj til vurdering af dæk eller
 b)
 en standardfremstillet personvogn (klasse M1 som defineret i den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), jf. dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend. 2, som ændret ved Amend. 4).
 2.1. Fremgangsmåde for anvendelse af påhængsvogn eller specialkøretøj til vurdering af dæk
 2.1.1. Påhængsvognen og det trækkende køretøj eller køretøjet til dækvurdering skal opfylde følgende forskrifter:
 2.1.1.1.
 Den/det skal være i stand til at overskride den øvre grænse for prøvningshastigheden på 67 km/h og til at fastholde den påkrævede prøvningshastighed på 67 ± 2 km/h ved anvendelse af det maksimale bremsekraftniveau.
 2.1.1.2.
 Den/det skal være udstyret med en aksel med en enkelt prøvningsanordning med et hydraulisk bremse og aktiveringssystem, som kan betjenes fra det trækkende køretøj, hvis et sådant anvendes. Bremsesystemet skal kunne levere et tilstrækkeligt bremsemoment til at opnå den højeste bremsekraftkoefficient med den række dækdimensioner og dækbelastninger, der skal prøves.
 2.1.1.3.
 Den/det skal kunne fastholde prøvehjul og dækenhedens sporing i længderetningen (spidsning) og hældning udefter under hele prøvningen inden for ± 0,5° af de statiske tal, der blev opnået med prøvedækket i belastet tilstand.
 2.1.1.4.
 Hvis der anvendes en påhængsvogn, skal den mekaniske koblingsanordning mellem det trækkende køretøj og påhængsvognen ved sammenkobling af disse være sådan udformet, at trækbommen eller en del af denne på den påhængsvogn, hvorpå udstyret til måling af bremsekraft er integreret, er vandret eller hælder nedad fra bagende til forende med en vinkel på maksimalt 5o. Afstanden i længderetningen fra midterlinjen for koblingens artikulationspunkt til midterlinjen for påhængskøretøjets aksel skal være mindst 10 gange påkoblingshøjden.
 2.1.1.5.
 Hvis der er tale om køretøjer med indbygget banesprinklersystem, skal vanddysen/vanddyserne være sådan udformet, at den resulterende vandfilm afskæres ensartet mindst 25 mm ud over dækkontaktfladens bredde. Dysen/dyserne rettes nedad med en vinkel på mellem 20° og 30° og skal være i kontakt med baneoverfladen 250 mm-450 mm foran dækkontaktfladens centrum. Dysens/dysernes højde skal være 25 mm eller have en minimumshøjde, hvorved eventuelle forhindringer på baneoverfladen undgås, uden dog at overskride maks. 100 mm. Vandtilførslen skal være så stor, at der sikres en vanddybde på 0,5 mm-1,5 mm, og den skal være ensartet under hele prøvningen inden for ± 10 %. Bemærk, at den typiske mængde til prøvning ved 65 km/h vil være 18 ls –1 pr. meter vædet baneoverflade i bredden.
 Systemet skal kunne levere vandet på en sådan måde, at dækket og baneoverfladen foran dækket vædes, før bremsningen påbegyndes og under hele prøvens varighed.
 2.1.2. Prøvningsforskrifter
 2.1.2.1. Prøvedækket skal trimmes, således at fremspring fra vulkaniseringen, der vil kunne påvirke prøvningen, fjernes.
 2.1.2.2. Prøvedækket monteres på den prøvefælg, som fabrikanten har oplyst i godkendelsesansøgningen, og oppustes til 180 kPa, hvis der er tale om SRTT- og standardbelastningsdæk eller 220 kPa, hvis der er tale


text:
om forstærkede dæk (Reinforced) eller dæk til ekstra belastning (Extra Load).
 2.1.2.3. Dækket forbehandles i mindst to timer i nærheden af prøvebanen, således at det stabiliseres ved prøveområdets omgivende temperatur. Dækket/dækkene må ikke udsættes for direkte solskin under forbehandlingen.
 2.1.2.4. Dækket belastes med:
 a)
 mellem 445 kg og 508 kg for så vidt angår SRTT-dæk og
 b)
 mellem 70 % og 80 % af den belastningsværdi, der svarer til dækkets belastningsindeks, for så vidt angår alle andre dæk.
 2.1.2.5. Kort før prøvningen forbehandles banen, idet der foretages mindst 10 bremseprøvninger på den del af banen, der skal anvendes til prøvningsprogrammet, men med anvendelse af et dæk, som ikke indgår i det pågældende program.
 2.1.2.6. Umiddelbart forud for prøvningen foretages kontrol og evt. justering af dæktrykket i overensstemmelse med værdierne i punkt 2.1.2.2.
 2.1.2.7. Prøvningshastigheden skal være mellem 63 km/h og 67 km/h og skal fastholdes i dette område under hele prøvningen.
 2.1.2.8. Prøvningsretningen skal være den samme ved hvert prøvesæt og skal være den samme for prøvedækket og for de SRTT-dæk, som dets ydelse skal sammenlignes med.
 2.1.2.9. Prøvehjul- og dækenhedens bremser skal aktiveres på en sådan måde, at den højeste bremsekraft opnås i løbet af 0,2-0,5 sekunders bremsning.
 2.1.2.10. Hvis der er tale om et nyt dæk, gennemføres to prøvningsforløb for at forbehandle dækket. Disse prøvninger kan anvendes til at kontrollere registreringsudstyrets drift, men resultaterne må ikke indgå i ydelsesvurderingen.
 2.1.2.11. Til evaluering af et dæks ydelse sammenlignet med SRTT-dækket udføres bremseprøvningen fra samme punkt og på samme bane på prøveanlægget.
 2.1.2.12. Prøvningsrækkefølgen skal være:
 R1 – T – R2
 hvor:
 R1 er den første prøvning af SRTT-dækket, R2 er gentagelsen af SRTT-prøvningen og T er prøvningen af det kandidatdæk, der skal vurderes.
 Der må maksimalt prøves tre kandidatdæk, før SRTT-prøvningen gentages, f.eks.:
 R1 – T1 – T2 – T3 – R2
 2.1.2.13. Den gennemsnitlige højeste bremsekraftkoefficient (pbfc) beregnes ud fra mindst seks gyldige resultater.
 For at resultaterne kan betragtes som gyldige, skal variationskoefficienten som bestemt ved standardafvigelsen divideret med gennemsnitsresultatet og udtrykt som procent, være inden for 5 %. Hvis dette ikke kan opnås gennem gentagelsen af SRTT-prøvningen, forkastes evalueringen af kandidatdækket/kandidatdækkene, og hele prøvningsrækkefølgen gentages.
 2.1.2.14. Anvendelse af den gennemsnitlige pbfc ved hver serie af prøvningsforløb:
 Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T – R2, skal den pbfc for SRTT-dækket, som anvendes ved sammenligningen af kandidatdækkets ydelse, sættes til:
 (R1 + R2)/2
 hvor:
 R1 er den gennemsnitlige pbfc for den første serie af prøvningsforløb med SRTT-dækket og R2 er den gennemsnitlige pbfc for den anden række af prøvningsforløb med SRTT-dækket.
 Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T1 – T2 – R2, skal pbfc for SRTT-dækket sættes til:
 2/3 R1 + 1/3 R2 til sammenligning med kandidatdæk T1
 og
 1/3 R1 + 2/3 R2 til sammenligning med kandidatdæk T2
 Såfremt prøvningsrækkefølgen er R1 – T1 – T2 – T3 – R2, skal pbfc for SRTT-dækket sættes til:
 3/4 R1 + 1/4 R2 til sammenligning med kandidatdæk T1
 (R1 + R2)/2 til sammenligning med kandidatdækket T2
 og
 1/4 R1 + 3/4


text:
R2 til sammenligning med kandidatdækket T3
 2.1.2.15. Vådgrebsindekset (G) beregnes:
 2.2. Fremgangsmåden for standardkøretøjer
 2.2.1. Køretøjet skal være et standardkøretøj i klasse M1, som mindst skal kunne køre 90 km/h, og som er udstyret med blokeringsfri bremser (ABS).
 2.2.1.1. Der må ikke være foretaget ændringer af køretøjet med undtagelse af:
 a)
 ændringer med henblik på at muliggøre montering af flere forskellige hjul og dækdimensioner
 b)
 ændringer med henblik på at muliggøre mekanisk (herunder hydraulisk, elektrisk eller pneumatisk) styring af driftsbremsens betjeningsapparat. Systemet kan betjenes automatisk ved hjælp af signaler fra anordninger indbygget i eller i nærheden af banen.
 2.2.2. Prøvningsforskrifter
 2.2.2.1. Prøvedækket skal trimmes, således at fremspring fra vulkaniseringen, der vil kunne påvirke prøvningen, fjernes.
 2.2.2.2. Prøvedækket monteres på den prøvefælg, som fabrikanten har oplyst i godkendelsesansøgningen, og oppustes i alle tilfælde til 220 kPa.
 2.2.2.3. Dækket forbehandles i mindst to timer i nærheden af prøvebanen, således at det stabiliseres ved prøveområdets omgivende temperatur. Dækket/dækkene må ikke udsættes for direkte solskin under forbehandlingen.
 2.2.2.4. Den statiske belastning af dækket skal være:
 a)
 mellem 381 kg og 572 kg for så vidt angår SRTT-dæk og
 b)
 mellem 60 % og 90 % af den belastningsværdi, der svarer til dækkets belastningsindeks for alle andre dæk.
 Belastningsvariationen mellem dæk på samme aksel skal være således, at det mindst belastede dæks belastning ikke er under 90 % af belastningen for det højst belastede dæk.
 2.2.2.5. Kort før prøvningen forbehandles prøvebanen, idet der foretages mindst 10 bremseprøvninger fra 90 km/h til 20 km/h på den del af banen, der skal anvendes til prøvningsprogrammet, men med anvendelse af dæk, som ikke indgår i det pågældende program.
 2.2.2.6. Umiddelbart forud for prøvningen foretages kontrol og evt. justering af dæktrykket i overensstemmelse med værdierne i punkt 2.2.2.2.
 2.2.2.7. Med udgangspunkt i en hastighed på mellem 83 og 87 km/h påføres driftsbremsens betjeningsapparat en konstant kraft, som er tilstrækkelig til at aktivere ABS-systemet på alle køretøjets hjul og til at medføre en stabil deceleration af køretøjet, før hastigheden reduceres til 80 km/h, og denne kraft opretholdes, indtil køretøjet er blevet bragt til standsning.
 Ved manuelle gearkasser udføres bremseprøvningen med koblingen udkoblet, og ved automatgearkasser udføres den med gearvælgeren i »neutral«.
 2.2.2.8. Prøvningsretningen skal være den samme ved hvert prøvesæt og skal være den samme for kandidatdækket og for de SRTT-dæk, som dets ydelse skal sammenlignes med.
 2.2.2.9. Hvis der er tale om nye dæk, gennemføres to prøvningsforløb for at forbehandle dækkene. Disse prøvninger kan anvendes til at kontrollere registreringsudstyrets drift, men resultaterne må ikke indgå i ydelsesvurderingen.
 2.2.2.10. Til evaluering af et dæks ydelse sammenlignet med SRTT-dækket udføres bremseprøvningen fra samme punkt og på samme bane på prøveanlægget.
 2.2.2.11. Prøvningsrækkefølgen skal være:
 R1 – T – R2
 hvor:
 R1 er den første prøvning af SRTT-dækket, R2 er gentagelsen af SRTT-prøvningen, og T er prøvningen af det kandidatdæk, der skal vurderes.
 Der må maksimalt prøves tre kandidatdæk, før SRTT-prøvningen gentages, f.eks.:
 R1 – T1 – T2 – T3 – R2
 2.2.2.12. »Middel fuldt udviklet deceleration« (mfdd) mellem 80 km/h og