text:
et toldkontors område, som er kontor for både import og eksport.
 2. Ved en krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i denne afdeling forstås varemærkeforfalskede varer, piratkopierede varer eller varer med forfalsket geografisk betegnelse.
 3. Parterne er enige om, at der ikke er nogen pligt til at anvende de i denne afdeling omhandlede procedurer på varer, der bringes i omsætning på et andet lands marked af rettighedshaveren eller med dennes samtykke.
 4. Hver af parterne skal indføre eller opretholde procedurer for så vidt angår import- og eksportforsendelser, som giver rettighedsindehaveren mulighed for at anmode deres kompetente myndigheder om at suspendere frigivelsen af eller tilbageholde varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed.
 5. Hver af parterne skal indføre eller opretholde procedurer for så vidt angår import- og eksportforsendelser, i henhold til hvilke de kompetente myndigheder kan handle på eget initiativ for midlertidigt at suspendere frigivelsen af eller tilbageholde varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed, for således at give rettighedshavere mulighed for formelt at anmode om bistand i henhold til stk. 4.
 6. Hver af parterne kan indgå en aftale med et eller flere tredjelande med henblik på at etablere fælles sikkerhedsmæssige toldbehandlingsprocedurer. Varer, der toldbehandles i henhold til vilkårene for de fælles toldbehandlingsprocedurer i en sådan aftale, anses for at være i overensstemmelse med stk. 4 og 5, forudsat at den pågældende part bevarer det retlige grundlag for at efterkomme de nævnte stykker.
 7. Hver af parterne kan indføre eller opretholde de i stk. 4 og 5 omhandlede procedurer for så vidt angår omladning og forsendelser i toldtransit.
 8. Hver af parterne kan undlade at anvende denne artikel på små mængder af varer af ikke-kommerciel karakter, som transporteres i de rejsendes personlige bagage, eller små mængder af varer af ikke ikke-kommerciel karakter, der sendes i små forsendelser.
 Artikel 20.44
 Ansøgning fra rettighedshaveren
 1. Hver af parterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder kræver, at en rettighedshaver, der anmoder om indledning af de i artikel 20.43 beskrevne procedurer, fremlægger passende bevismateriale, der over for de kompetente myndigheder godtgør, at der i henhold til lovgivningen hos den part, hvis procedurer finder anvendelse, umiddelbart foreligger en krænkelse af rettighedshaverens intellektuelle ejendomsret, og fremlægger de tilstrækkelige oplysninger, som man med rimelighed kan forlange, at rettighedshaveren er i besiddelse af, til at gøre de mistænkelige varer rimeligt genkendelige for de kompetente myndigheder. Kravet om at fremlægge tilstrækkelige oplysninger må ikke i urimeligt omfang afskrække ansøgere fra at anmode om indledning af de i artikel 20.43 omhandlede procedurer.
 2. Hver af parterne skal sikre, at der kan indgives ansøgninger om at suspendere frigivelsen af eller tilbageholde varer, der mistænkes for at krænke en intellektuel ejendomsrettighed som anført i artikel 20.43, under toldtilsyn på deres territorium. Kravet om at give adgang til sådanne ansøgninger er underlagt forpligtelserne til at sikre de i artikel 20.43.4 og 20.43.5 omhandlede procedurer. De kompetente myndigheder kan bestemme, at sådanne ansøgninger gælder for flere forsendelser. Hver af parterne kan bestemme, at ansøgningen om at suspendere frigivelsen af mistænkelige varer eller


text:
at tilbageholde dem, på anmodning fra rettighedshaveren kan finde anvendelse på udvalgte indgangs- og udgangssteder under toldtilsyn.
 3. Hver af parterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder inden for en rimelig frist meddeler ansøgeren, om de har godtaget ansøgningen. Har de kompetente myndigheder godtaget ansøgningen, skal de også meddele ansøgeren ansøgningens gyldighedsperiode.
 4. Hver af parterne kan bestemme, at deres kompetente myndigheder har beføjelse til at afvise, suspendere eller annullere en ansøgning, når ansøgeren har misbrugt de procedurer, som er beskrevet i artikel 20.43, eller når der er behørig grund hertil.
 Artikel 20.45
 Rettighedshaverens tilvejebringelse af oplysninger
 Hver af parterne skal tillade deres kompetente myndigheder at anmode en rettighedshaver om at afgive relevante oplysninger, som med rimelighed kan forventes at være i rettighedsindehaverens besiddelse, for at hjælpe de kompetente myndigheder med at iværksætte de i denne afdeling omhandlede grænseforanstaltninger. Hver af parterne kan også tillade en rettighedshaver at afgive sådanne relevante oplysninger til deres kompetente myndigheder.
 Artikel 20.46
 Sikkerhed eller tilsvarende garanti
 1. Hver af parterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder har beføjelse til at kræve, at en rettighedshaver, der anmoder om indledning af de i artikel 20.43 beskrevne procedurer, skal stille rimelig sikkerhed eller tilsvarende garanti, der er tilstrækkelig til at beskytte sagsøgte og de kompetente myndigheder og forebygge misbrug. Hver af parterne skal sikre, at denne sikkerhed eller tilsvarende garanti ikke i urimeligt omfang afskrækker ansøgere fra at anmode om indledning af disse procedurer.
 2. Hver af parterne kan bestemme, at en sådan sikkerhed kan stilles i form af en kaution med det formål at holde sagsøgte skadesløs for enhver form for tab eller skade som følge af suspension af frigivelsen eller tilbageholdelse af varer, hvis de kompetente myndigheder efterfølgende konstaterer, at varerne ikke udgør en krænkelse. En part kan kun i ekstraordinære tilfælde eller i henhold til en retlig afgørelse tillade sagsøgte at tage mistænkelige varer i besiddelse ved at stille kaution eller anden form for sikkerhed.
 Artikel 20.47
 Konstatering af krænkelse
 Hver af parterne skal indføre eller opretholde procedurer, hvorved deres kompetente myndigheder inden for en rimelig frist efter indledningen af de i artikel 20.43 beskrevne procedurer kan fastslå, om de mistænkelige varer krænker en intellektuel ejendomsret.
 Artikel 20.48
 Retsmidler
 1. Hver af parterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder har beføjelse til at kræve varer tilintetgjort som følge af den i artikel 20.47 omhandlede konstatering af, at varerne udgør en krænkelse. I tilfælde, hvor sådanne varer ikke tilintetgøres, skal hver af parterne sikre, at sådanne varer undtagen i ekstraordinære tilfælde afhændes uden at blive bragt i handelen, således at rettighedshaveren ikke skades.
 2. For så vidt angår varemærkeforfalskede varer er den blotte fjernelse af det ulovligt påsatte varemærke ikke tilstrækkelig til at begrunde varernes frigivelse til omsætning i handelen, undtagen i ekstraordinære tilfælde.
 3. Hver af parterne kan bestemme, at deres kompetente myndigheder har beføjelse til at pålægge administrative sanktioner som følge af den i artikel 20.47 omhandlede konstatering af, at varerne udgør en krænkelse.
 Artikel 20.49
 Konkret samarbejde om grænseforanstaltninger
 1. Parterne er

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
enige om at samarbejde med henblik på at eliminere al international handel med varer, der udgør en krænkelse af intellektuelle ejendomsrettigheder. Hver af parterne skal til dette formål oprette kontaktpunkter i deres offentlige forvaltning og være rede til at udveksle oplysninger om handel med varer, der udgør en krænkelse. Hver part skal navnlig fremme udvekslingen af oplysninger og samarbejdet mellem deres toldmyndigheder og den anden parts toldmyndigheder for så vidt angår handel med varer, der krænker intellektuelle ejendomsrettigheder.
 2. Det i stk. 1 omhandlede samarbejde kan omfatte udveksling af oplysninger om mekanismer til modtagelse af oplysninger fra rettighedshavere, bedste praksis og erfaringer med risikostyringsstrategier samt oplysninger til hjælp ved udpegning af forsendelser, som mistænkes for at indeholde rettighedskrænkende varer.
 3. Samarbejdet i henhold til denne afdeling skal foregå i overensstemmelse med relevante internationale aftaler, der er bindende for begge parter. Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg, der er omhandlet i artikel 6.14 (Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg), fastsætter prioriteterne og sikrer, at der er adgang til passende procedurer for samarbejde i henhold til denne afdeling mellem parternes kompetente myndigheder.
 Afdeling E
 Samarbejde
 Artikel 20.50
 Samarbejde
 1. Parterne er enige om at samarbejde med henblik på at støtte gennemførelsen af de tilsagn og forpligtelser, som de har påtaget sig i henhold til dette kapitel. Samarbejdet skal omfatte udveksling af oplysninger eller erfaringer på følgende områder:
 a)
 beskyttelse og håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder geografiske betegnelser, og
 b)
 etablering af ordninger mellem parternes respektive rettighedshaverorganisationer.
 2. Parterne er i henhold til stk. 1 enige om hver især at oprette og opretholde en effektiv dialog om intellektuel ejendomsret til drøftelse af spørgsmål, som er relevante for beskyttelse og håndhævelse af intellektuelle ejendomsrettigheder omfattet af dette kapitel, samt andre relevante spørgsmål.
 KAPITEL ENOGTYVE
 Reguleringssamarbejde
 Artikel 21.1
 Anvendelsesområde
 Dette kapitel finder anvendelse på udarbejdelse og gennemgang af samt metoder for de reguleringsforanstaltninger, der træffes af parternes reguleringsmyndigheder, og som er omfattet af bl.a. TBT-aftalen, SPS-aftalen, GATT 1994, GATS og kapitel fire (tekniske handelshindringer), fem (sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger), ni (grænseoverskridende handel med tjenesteydelser), toogtyve (handel og bæredygtig udvikling), treogtyve (handel og arbejdsmarked) og fireogtyve (handel og miljø).
 Artikel 21.2
 Principper
 1. Parterne bekræfter på ny deres rettigheder og forpligtelser med hensyn til reguleringsforanstaltninger under TBT-aftalen, SPS-aftalen, GATT 1994 og GATS.
 2. Parterne er besluttet på at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers, dyrs og planters liv og sundhed og for miljøet i overensstemmelse med TBT-aftalen, SPS-aftalen, GATT 1994, GATS og nærværende aftale.
 3. Parterne anerkender værdien af reguleringssamarbejde med deres relevante handelspartnere, både bilateralt og multilateralt. Parterne griber, når det er praktisk muligt og gensidigt fordelagtigt, reguleringssamarbejdet således an, at det er åbent for andre internationale handelspartneres deltagelse.
 4. Uden at det begrænser parternes mulighed for at udføre egne reguleringsmæssige, lovgivningsmæssige og politiske aktiviteter, er parterne besluttet på yderligere at udvikle reguleringssamarbejdet på baggrund af deres gensidige interesse med henblik på at:
 a)
 forebygge og eliminere unødvendige hindringer for handel og investering
 b)
 forbedre rammerne for konkurrenceevne og innovation, herunder ved at søge at opnå reguleringsmæssig kompatibilitet, anerkendelse af ækvivalens og


text:
konvergens, og
 c)
 fremme gennemsigtige, velfungerende og effektive reguleringsprocesser, der understøtter samfundspolitiske mål og opfylder tilsynsmyndighedernes mandat, herunder gennem fremme af udveksling af oplysninger og øget anvendelse af bedste praksis.
 5. Dette kapitel erstatter rammeaftalen om reguleringssamarbejde og gennemsigtighed mellem Canadas regering og Europa-Kommissionen, indgået den 21. december 2004 i Bruxelles, og regulerer de aktiviteter, som tidligere blev varetaget inden for denne ramme.
 6. Parterne kan iværksætte reguleringsmæssige samarbejdsaktiviteter på frivillig basis. Det præciseres, at en part ikke er forpligtet til at indlade sig på nogen bestemt reguleringsmæssig samarbejdsaktivitet, og at en part kan nægte at samarbejde eller eventuelt trække sig ud af samarbejdet. Nægter en part at indlede reguleringssamarbejde, eller trækker en part sig ud af samarbejdet, bør parten dog være rede til at redegøre for grundene til sin beslutning over for den anden part.
 Artikel 21.3
 Formålene med reguleringssamarbejdet
 Formålene med reguleringssamarbejdet omfatter:
 a)
 at bidrage til beskyttelsen af menneskers liv, sundhed eller sikkerhed, beskyttelse af dyre- eller planteliv eller -sundhed samt miljøet ved:
 i)
 at mobilisere internationale ressourcer inden for områder som forskning, markedsanalyse inden markedsføring og risikoanalyse for at finde løsninger på vigtige lokale, nationale og internationale reguleringsspørgsmål, og
 ii)
 at bidrage til det informationsgrundlag, som reguleringsmyndighederne anvender til at identificere, vurdere og styre risici
 b)
 at opbygge tillid, uddybe den gensidige forståelse af reguleringsmæssig styring og drage fordel af hinandens ekspertise og perspektiver med henblik på:
 i)
 at forbedre planlægningen og udviklingen af reguleringsforslag
 ii)
 at fremme gennemsigtighed og forudsigelighed i udviklingen og etableringen af reguleringsforanstaltninger
 iii)
 at fremme forskrifternes effektivitet
 iv)
 at identificere alternative instrumenter
 v)
 at identificere forskrifternes virkninger
 vi)
 at undgå unødvendige reguleringsforskelle, og
 vii)
 at forbedre gennemførelsen og håndhævelsen af reguleringsforanstaltninger
 c)
 at fremme den bilaterale handel og de bilaterale investeringer på en måde, der:
 i)
 bygger videre på eksisterende samarbejdsordninger
 ii)
 reducerer unødvendige reguleringsforskelle, og
 iii)
 identificerer nye arbejdsmetoder for samarbejdet i bestemte sektorer, eller
 d)
 at bidrage til at forbedre industriens konkurrenceevne og effektivitet på en måde, der:
 i)
 så vidt muligt minimerer administrative omkostninger
 ii)
 så vidt muligt reducerer overlappende reguleringskrav og dermed forbundne overholdelsesomkostninger, og
 iii)
 viderefører kompatible reguleringsmetoder, herunder, hvis det er muligt og relevant, gennem
 A)
 anvendelse af teknologineutrale reguleringsmetoder, og
 B)
 anerkendelse af ækvivalens eller fremme af konvergens.
 Artikel 21.4
 Reguleringsmæssige samarbejdsaktiviteter
 Parterne bestræber sig på at opfylde de formål, der er fastsat i artikel 21.3, ved at foretage reguleringsmæssige samarbejdsaktiviteter, som kan omfatte:
 a)
 deltagelse i løbende bilaterale drøftelser om reguleringsmæssig styring, herunder for at:
 i)
 drøfte reguleringsmæssige reformer og konsekvenserne heraf for parternes indbyrdes forhold
 ii)
 identificere relevante erfaringer
 iii)
 undersøge eventuelle alternative reguleringsmetoder, og
 iv)
 udveksle erfaringer med reguleringsmæssige redskaber og instrumenter, herunder konsekvensvurdering, risikovurdering og strategier for overholdelse og håndhævelse
 b)
 indbyrdes konsultation i nødvendigt omfang og udveksling af oplysninger gennem hele den reguleringsmæssige udviklingsproces. Denne konsultation og udveksling bør starte så tidligt som muligt i processen
 c)
 deling af ikke-offentlige oplysninger, i det omfang disse oplysninger kan gøres tilgængelige for udenlandske regeringer i overensstemmelse med de relevante regler i


text:
den part, der leverer oplysningerne
 d)
 deling så tidligt som muligt af foreslåede tekniske eller sundheds- og plantesundhedsmæssige bestemmelser, som kan have en indvirkning på handelen med den anden part, således at kommentarer og forslag til ændringer kan tages i betragtning
 e)
 efter anmodning fra den anden part at levere en kopi af den foreslåede forskrift med forbehold af gældende lovgivning om privatlivets fred samt at give interesserede parter en rimelig frist til at fremsende deres bemærkninger skriftligt
 f)
 udveksling af oplysninger om planlagte reguleringsmæssige tiltag, foranstaltninger eller ændringer så tidligt som muligt for at:
 i)
 forstå begrundelsen for en parts reguleringsmæssige valg, herunder valg af instrument, og undersøge mulighederne for større konvergens mellem parterne med hensyn til, hvorledes forskrifternes formål og anvendelsesområde defineres. Parterne bør også se nærmere på grænsefladen mellem forskrifter, standarder og overensstemmelsesvurdering i denne sammenhæng, og
 ii)
 sammenligne de metoder og forudsætninger, der er anvendt til at analysere reguleringsforslag, herunder i givet fald en analyse af den tekniske eller økonomiske gennemførlighed og af fordelene i forhold til det tilsigtede mål ved eventuelle påtænkte større alternative reguleringsmæssige krav eller fremgangsmåder. Denne udveksling af oplysninger kan også omfatte strategier for overholdelse og konsekvensanalyser, herunder en sammenligning mellem den potentielle omkostningseffektivitet af reguleringsforslaget og de påtænkte større alternative reguleringsmæssige krav eller fremgangsmåder
 g)
 undersøgelse af mulighederne for at minimere unødvendige forskelle mellem forskrifter ved f.eks. at:
 i)
 foretage en sideløbende eller fælles risikovurdering og en reguleringsmæssig konsekvensanalyse, hvis det er praktisk muligt og gensidigt gavnligt
 ii)
 opnå en harmoniseret, ækvivalent eller kompatibel løsning, eller
 iii)
 overveje gensidig anerkendelse i bestemte sager
 h)
 samarbejde om spørgsmål, der vedrører udarbejdelse, vedtagelse, gennemførelse og opretholdelse af internationale standarder, retningslinjer og anbefalinger
 i)
 at undersøge, om det er hensigtsmæssigt og muligt at indsamle de samme eller lignende oplysninger om karakteren, omfanget og hyppigheden af problemer, der potentielt kan give anledning til reguleringsmæssige tiltag, når det ville gøre det hurtigere at træffe statistisk signifikante skøn vedrørende disse problemer
 j)
 regelmæssigt at sammenligne dataindsamlingspraksis
 k)
 at undersøge, om det er hensigtsmæssigt og muligt at udnytte de samme eller lignende antagelser og metoder, som den anden part anvender, til at analysere data og vurdere de underliggende problemer, der skal løses gennem regulering, med henblik på at:
 i)
 reducere forskelle i identificeringen af problemer, og
 ii)
 fremme ensartede resultater
 l)
 periodevis at sammenligne analytiske antagelser og metoder
 m)
 udveksling af oplysninger om forvaltning, gennemførelse og håndhævelse af forskrifter samt om midlerne til at opnå og måle overholdelse
 n)
 at udføre fælles forskningsdagsordener med henblik på at:
 i)
 reducere overlappende forskning
 ii)
 generere flere oplysninger for færre midler
 iii)
 indsamle de bedste oplysninger
 iv)
 etablere et fælles videnskabeligt grundlag, når det er hensigtsmæssigt
 v)
 finde løsninger på de mest presserende reguleringsmæssige problemer på en mere ensartet og resultatorienteret måde, og
 vi)
 minimere unødvendige forskelle i nye reguleringsforslag og mere effektivt at forbedre sundhed, sikkerhed og miljøbeskyttelse
 o)
 gennemførsel af opfølgningsanalyser af forskrifter eller politikker
 p)
 sammenligning af de metoder og forudsætninger, der anvendes i disse opfølgningsanalyser
 q)
 i


text:
givet fald at stille et resumé af resultaterne af disse opfølgningsanalyser til rådighed for hinanden
 r)
 identifikation af rette fremgangsmåde til at begrænse negative følger af allerede gældende reguleringsmæssige forskelle for bilateral handel og investeringer i sektorer, der er udpeget af en part, herunder i givet fald gennem øget konvergens, gensidig anerkendelse, minimering af anvendelsen af handels- og investeringsfordrejende reguleringsinstrumenter, og anvendelsen af internationale standarder, herunder standarder og retningslinjer vedrørende overensstemmelsesvurdering, eller
 s)
 udveksling af oplysninger, ekspertviden og erfaringer på dyrevelfærdsområdet for at fremme parternes samarbejde om dyrevelfærd.
 Artikel 21.5
 Reguleringsforanstaltningernes forenelighed
 For at opnå bedre konvergens og forenelighed mellem parternes reguleringsforanstaltninger skal hver af parterne i givet fald tage hensyn til den anden parts reguleringsforanstaltninger eller -initiativer om de samme eller beslægtede spørgsmål. En part kan vedtage forskellige reguleringsforanstaltninger eller forfølge andre initiativer af årsager, der bl.a. omfatter forskellige institutionelle eller lovgivningsmæssige tilgange, omstændigheder, værdier eller prioriteringer, der er særegne for denne part.
 Artikel 21.6
 Forum for Reguleringssamarbejde
 1. Der oprettes et Forum for Reguleringssamarbejde (»RCF«) i henhold til artikel 26.2.1, litra h), (specialudvalg) for at fremme og styrke reguleringssamarbejde mellem parterne i overensstemmelse med dette kapitel.
 2. RCF har til opgave at:
 a)
 fungere som forum for drøftelse af reguleringsmæssige politikspørgsmål af gensidig interesse, som parterne bl.a. har identificeret gennem konsultationer i henhold til artikel 21.8
 b)
 bistå de enkelte reguleringsmyndigheder med at identificere mulige samarbejdspartnere og forsyne dem med passende værktøjer til dette formål, såsom standardformularer for fortrolighedsaftaler
 c)
 gennemgå igangværende eller forventede reguleringsinitiativer, som en part finder har samarbejdspotentiale. De undersøgelser, som gennemføres i samråd med reguleringsmyndigheder og -organer, bør understøtte gennemførelsen af dette kapitel og
 d)
 anspore til udvikling af bilaterale samarbejdsaktiviteter i overensstemmelse med artikel 21.4 og på grundlag af oplysninger, der indhentes fra reguleringsmyndigheder og -organer, gennemgå fremskridt, resultater og bedste praksis i forbindelse med reguleringsmæssige samarbejdsinitiativer i specifikke sektorer.
 3. RCF skal ledes i fællesskab af en højtstående repræsentant for Canadas regering på viceministerniveau, ækvivalent eller udpeget, og en højtstående repræsentant for Europa-Kommissionen på generaldirektørniveau, ækvivalent eller udpeget, og skal omfatte relevante embedsmænd fra hver part. Parterne kan ved fælles overenskomst invitere andre interesserede parter til at deltage i RCF's møder.
 4. RCF skal:
 a)
 vedtage sine egne vedtægter og procedurer og sit arbejdsprogram på sit første møde efter denne aftales ikrafttræden
 b)
 træde sammen senest et år efter datoen for denne aftales ikrafttræden og derefter mindst en gang om året, medmindre parterne bestemmer noget andet, og
 c)
 rapportere til Det Blandede CETA-udvalg om gennemførelsen af dette kapitel, hvis det er relevant.
 Artikel 21.7
 Yderligere samarbejde mellem parterne
 1. I henhold til artikel 21.6.2, litra c), og for at gøre det muligt at overvåge kommende reguleringsprojekter og at identificere muligheder for reguleringssamarbejde, skal parterne periodisk udveksle oplysninger om igangværende eller planlagte reguleringsprojekter inden for deres ansvarsområder. Disse oplysninger bør i givet fald omfatte nye tekniske forskrifter og ændringer af eksisterende tekniske forskrifter, som sandsynligvis vil blive foreslået eller vedtaget.
 2. Parterne kan fremme reguleringssamarbejdet gennem udveksling af embedsmænd i henhold til en


text:
nærmere specificeret ordning.
 3. Parterne bestræber sig på at samarbejde og udveksle oplysninger på frivillig basis inden for nonfoodproduktsikkerhed. Dette samarbejde eller denne udveksling af oplysninger kan navnlig vedrøre:
 a)
 videnskabelige, tekniske og reguleringsmæssige spørgsmål for at fremme nonfoodproduktsikkerhed
 b)
 nye spørgsmål af væsentlig sundheds- og sikkerhedsrelevans, der er omfattet af en parts kompetence
 c)
 standardiseringsrelaterede aktiviteter
 d)
 markedsovervågning og håndhævelsesaktiviteter
 e)
 risikovurderingsmetoder og produktafprøvning, og
 f)
 koordinerede produkttilbagekaldelser eller andre lignende aktioner.
 4. Parterne kan etablere gensidig udveksling af oplysninger om sikkerheden ved forbrugsprodukter og om de forebyggende, restriktive og korrigerende foranstaltninger, der er truffet. Navnlig kan Canada få adgang til udvalgte oplysninger fra Den Europæiske Unions RAPEX-varslingssystem, eller hvad der måtte træde i stedet herfor, for så vidt angår forbrugsprodukter som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed. Den Europæiske Union kan modtage tidlig varsling om restriktive foranstaltninger og tilbagekaldelse af produkter fra Canadas system til indberetning af hændelser vedrørende forbrugsprodukter, der er kendt som RADAR, eller hvad der måtte træde i stedet herfor, for så vidt angår forbrugsprodukter som defineret i Canada Consumer Product Safety Act, S.C. 2010, c. 21 og kosmetik som defineret i Food and Drugs Act, R.S.C. 1985, c. F-27. Denne gensidige udveksling af oplysninger skal ske på grundlag af en ordning, som fastsætter de i stk. 5 omhandlede foranstaltninger.
 5. Parterne skal, inden de foretager den første udveksling af oplysninger i henhold til stk. 4, sikre, at Udvalget for Varehandel godkender foranstaltningerne til gennemførelse af udvekslingen. Parterne skal sikre, at de nævnte foranstaltninger præciserer, hvilken type oplysninger der skal udveksles, betingelserne for udvekslingen og anvendelsen af regler om fortrolighed og beskyttelse af personoplysninger.
 6. Udvalget for Varehandel skal godkende foranstaltningerne i henhold til stk. 5 senest et år efter datoen for denne aftales ikrafttræden, medmindre parterne beslutter at forlænge denne frist.
 7. Parterne kan ændre de i stk. 5 omhandlede foranstaltninger. Udvalget for Varehandel skal godkende enhver ændring af foranstaltningerne.
 Artikel 21.8
 Høring af private enheder
 For at få en ikke-statslig synsvinkel vedrørende spørgsmål, der vedrørende gennemførelsen af dette kapitel, kan hver part eller parterne i givet fald foretage høring af interessenter og berørte parter, herunder repræsentanter fra den akademiske verden, tænketanke, ikke-statslige organisationer, erhvervslivet, forbrugerorganisationer og andre organisationer. Disse høringer kan foretages på en hvilken som helst måde, som den pågældende part eller parterne anser for hensigtsmæssig.
 Artikel 21.9
 Kontaktpunkter
 1. Kontaktpunkterne for kommunikation mellem parterne om spørgsmål, der opstår i forbindelse med dette kapitel, er:
 a)
 for så vidt angår Canada Technical Barriers and Regulations Division i Department of Foreign Affairs, Trade and Development, eller hvad der måtte træde i stedet herfor, og
 b)
 for så vidt angår Den Europæiske Union Kontoret for Internationale Anliggender under Europa-Kommissionens Generaldirektorat for det Indre Marked, Erhvervspolitik, Iværksætteri og SMV'er, eller hvad der måtte træde i stedet herfor.
 2. Hvert kontaktpunkt er i givet fald ansvarligt for høring af og koordinering med deres respektive reguleringsmyndigheder og –enheder om spørgsmål, der opstår i forbindelse med dette kapitel.
 KAPITEL


text:
TOOGTYVE
 Handel og bæredygtig udvikling
 Artikel 22.1
 Baggrund og formål
 1. Parterne henviser til Rio-erklæringen om miljø og udvikling fra 1992, Agenda 21 om miljø og udvikling fra 1992, Johannesburg-erklæringen om bæredygtig udvikling fra 2002 og planen om gennemførelse af verdenstopmødet om bæredygtig udvikling fra 2002, FN's Økonomiske og Sociale Råds ministererklæring om skabelse af et miljø på nationalt og internationalt plan, der fremmer fuld og produktiv beskæftigelse og anstændigt arbejde for alle, og dets indvirkning på en bæredygtig udvikling fra 2006 samt ILO's erklæring om social retfærdighed med henblik på en retfærdig globalisering fra 2008. Parterne anerkender, at økonomisk og social udvikling samt miljøbeskyttelse er indbyrdes afhængige og gensidigt forstærkende komponenter i en bæredygtig udvikling, og de bekræfter på ny deres engagement med hensyn til at fremme udviklingen af den internationale handel på en sådan måde, at det bidrager til målet om bæredygtig udvikling til gavn for nuværende og kommende generationer.
 2. Parterne fremhæver fordelene ved at betragte handelsrelaterede arbejdsmarkeds- og miljøspørgsmål som led i en global tilgang til handel og bæredygtig udvikling. I overensstemmelse hermed er parterne enige om, at de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked) og fireogtyve (handel og miljø), skal betragtes inden for rammerne af denne aftale.
 3. I denne henseende agter parterne ved at gennemføre kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked) og fireogtyve (handel og miljø):
 a)
 at fremme bæredygtig udvikling gennem en styrket koordinering og integration af deres respektive politikker og foranstaltninger vedrørende arbejdsmarked, miljø og handel
 b)
 at fremme dialogen og samarbejdet mellem parterne med henblik på at udvikle deres handelsforbindelser og økonomiske forbindelser på en måde, der støtter deres respektive arbejdsmarkeds- og miljømæssige beskyttelsesforanstaltninger og -standarder, og til at forfølge deres mål inden for miljø- og arbejdstagerbeskyttelse inden for rammerne af frie, åbne og gennemsigtige handelsforbindelser
 c)
 at fremme håndhævelsen af deres respektive arbejdsmarkeds- og miljølovgivning og overholdelse af arbejdsmarkeds- og miljømæssige internationale aftaler
 d)
 at fremme en fuld udnyttelse af instrumenter, såsom konsekvensanalyse og høring af interessenter, ved regulering af spørgsmål vedrørende handel, arbejdsmarked og miljø og at opfordre virksomheder, civilsamfundsorganisationer og borgerne til at udvikle og gennemføre praksisser, der bidrager til at nå målene om bæredygtig udvikling, og
 e)
 at fremme offentlig høring og deltagelse i drøftelserne om spørgsmål vedrørende bæredygtig udvikling, der måtte opstå i forbindelse med denne aftale, og i udviklingen af relevante love og politikker.
 Artikel 22.2
 Gennemsigtighed
 Parterne understreger vigtigheden af at sikre gennemsigtighed som et nødvendigt element for at fremme offentlig deltagelse og offentliggørelse af oplysninger i henhold til nærværende kapitel i overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende kapitel og kapitel syvogtyve (gennemsigtighed) samt artikel 23.6 (oplysning og bevidstgørelse af offentligheden) og 24.7 (oplysning og bevidstgørelse af offentligheden).
 Artikel 22.3
 Samarbejde og fremme af handel til støtte for bæredygtig udvikling
 1. Parterne anerkender værdien af internationalt samarbejde for at nå målet om bæredygtig udvikling og af integrering på internationalt plan af økonomiske, sociale og miljømæssige udviklings- og beskyttelsesinitiativer, -aktioner og -foranstaltninger. Parterne er derfor enige om at føre dialog og


text:
høre hinanden vedrørende handelsrelaterede spørgsmål om bæredygtig udvikling af fælles interesse.
 2. Parterne bekræfter, at handel bør fremme bæredygtig udvikling. I overensstemmelse hermed bestræber hver af parterne sig på at fremme handelsmæssige og økonomiske strømninger og praksis, der bidrager til at fremme anstændigt arbejde og miljøbeskyttelse, herunder ved at:
 a)
 tilskynde til udvikling og anvendelse af frivillige ordninger vedrørende bæredygtig produktion af varer og tjenesteydelser, såsom ordninger for miljømærkning og fair handel
 b)
 fremme udviklingen og anvendelsen af frivillig bedste praksis for virksomhedernes sociale ansvar, såsom OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder, for at styrke sammenhængen mellem økonomiske, sociale og miljømæssige formål
 c)
 fremme integrationen af bæredygtighedshensyn i private og offentlige forbrugsbeslutninger, og
 d)
 fremme udvikling, oprettelse, vedligeholdelse eller forbedring af mål og standarder for miljøpræstation.
 3. Parterne anerkender vigtigheden af at behandle specifikke spørgsmål om bæredygtig udvikling ved at vurdere de potentielle økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af mulige tiltag under hensyntagen til de berørte parters synspunkter. Hver af parterne forpligter sig derfor til at gennemgå, overvåge og vurdere virkningerne af denne aftales gennemførelse for bæredygtig udvikling på deres territorium med henblik på at klarlægge eventuelle behov for tiltag, der måtte opstå i forbindelse med denne aftale. Parterne kan gennemføre fælles vurderinger. Disse vurderinger udføres på en måde, der er tilpasset hver af parternes praksis og vilkår, gennem parternes respektive participatoriske processer samt de processer, der er oprettet i henhold til denne aftale.
 Artikel 22.4
 Institutionelle mekanismer
 1. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling, som er nedsat i medfør af artikel 26.2.1, litra g), (specialudvalg), skal bestå af højtstående repræsentanter for parterne med ansvar for de områder, der er omfattet af nærværende kapitel og kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked) og fireogtyve (handel og miljø). Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal føre tilsyn med gennemførelsen af disse kapitler, herunder samarbejdsaktiviteter og gennemgangen af virkningerne af denne aftale for bæredygtig udvikling, og sikre en integreret tilgang til alle spørgsmål af fælles interesse for parterne vedrørende grænsefladen mellem økonomisk udvikling, social udvikling og miljøbeskyttelse. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling kan for så vidt angår kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked) og fireogtyve (handel og miljø) også udføre sine opgaver gennem særmøder med deltagelse af de ansvarlige for de specifikke områder, der er omfattet af disse kapitler.
 2. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal træde sammen senest et år efter denne aftales ikrafttræden og derefter så ofte, som parterne anser for nødvendigt. De kontaktpunkter, der er nævnt i artikel 23.8 (institutionelle mekanismer) og 24.13 (institutionelle mekanismer), er ansvarlige for kommunikationen mellem parterne med hensyn til tilrettelæggelse og afholdelse af disse møder eller særmøder.
 3. Hvert ordinært møde eller særmøde i Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling omfatter et møde med offentligheden for at drøfte spørgsmål vedrørende gennemførelsen af de relevante kapitler, medmindre parterne bestemmer andet.
 4. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal fremme gennemsigtighed og offentlig deltagelse. Til dette formål skal:
 a)
 enhver beslutning eller rapport fra Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling offentliggøres, medmindre udvalget beslutter andet
 b)
 Udvalget for


text:
Handel og Bæredygtig Udvikling forelægge opdateringer om alle spørgsmål vedrørende dette kapitel, herunder dets gennemførelse, til det i artikel 22.5 omhandlede Civilsamfundsforum. Eventuelle synspunkter eller udtalelser fra Civilsamfundsforummet forelægges parterne direkte eller via de høringsmekanismer, der er omhandlet i artikel 23.8.3 (institutionelle mekanismer) og 24.13 (institutionelle mekanismer). Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal rapportere årligt om opfølgningen på disse underretninger
 c)
 Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal årligt rapportere om ethvert spørgsmål, det behandler i henhold til artikel 24.7.3 (oplysning og bevidstgørelse af offentligheden) eller artikel 23.8.4 (institutionelle mekanismer).
 Artikel 22.5
 Civilsamfundsforum
 1. Parterne skal fremme oprettelsen af et civilsamfundsforum, der består af repræsentanter for civilsamfundsorganisationer, der er etableret på deres territorier, herunder deltagere i de høringsmekanismer, der er omhandlet i artikel 23.8.3 (institutionelle mekanismer) og 24.13 (institutionelle mekanismer), med henblik på at føre dialog om denne aftales aspekter vedrørende bæredygtig udvikling.
 2. Civilsamfundsforummet skal træde sammen en gang om året, medmindre parterne aftaler andet. Parterne skal fremme en ligelig repræsentation af de relevante interesser, herunder uafhængige arbejdsgiver-, arbejdstager-, fagforenings- og erhvervsorganisationer og miljøgrupper så vel som i givet fald andre relevante civilsamfundsorganisationer. Parterne kan også befordre deltagelsen ved hjælp af virtuelle midler.
 KAPITEL TREOGTYVE
 Handel og arbejdsmarked
 Artikel 23.1
 Baggrund og formål
 1. Parterne anerkender værdien af internationalt samarbejde og internationale aftaler om arbejdsmarkedsspørgsmål som det internationale samfunds svar på de økonomiske, beskæftigelsesmæssige og sociale udfordringer og muligheder ved globaliseringen. De anerkender, at den internationale handel vil kunne bidrage til fuld og produktiv beskæftigelse og anstændigt arbejde for alle, og forpligter sig til at gennemføre høringer og samarbejde i passende omfang om handelsrelaterede arbejdsmarkeds- og beskæftigelsesspørgsmål af fælles interesse.
 2. Idet parterne bekræfter værdien af en mere sammenhængende politik til skabelse af anstændigt arbejde, som inddrager grundlæggende arbejdsmarkedsstandarder og et højt niveau af arbejdstagerbeskyttelse, kombineret med en effektiv håndhævelse heraf, erkender de den gavnlige rolle, disse områder kan spille for økonomisk effektivitet, innovation og produktivitet, herunder eksportresultater. I denne forbindelse anerkender de ligeledes betydningen af den sociale dialog om arbejdsmarkedsforhold mellem arbejdstagere og arbejdsgivere og deres respektive organisationer samt regeringer, og forpligter sig til at fremme en sådan dialog.
 Artikel 23.2
 Ret til at regulere og beskyttelsesniveauer
 Hver af parterne, som anerkender hver parts ret til at fastsætte deres respektive arbejdsmarkedsmæssige prioriteter, til at etablere deres respektive niveau af arbejdstagerbeskyttelse og til at vedtage eller ændre deres respektive love og politikker i overensstemmelse hermed på en måde, der er forenelig med deres internationale forpligtelser, herunder forpligtelserne i dette kapitel, skal bestræbe sig på at sikre, at disse love og politikker sikrer og fremmer et højt niveau af arbejdstagerbeskyttelse, og på fortsat at forbedre sådanne love og politikker med den målsætning at sikre et højt niveau af arbejdstagerbeskyttelse.
 Artikel 23.3
 Multilaterale arbejdsmarkedsstandarder og -aftaler
 1. Hver af parterne skal sikre, at deres arbejdsmarkedslovgivning og -praksis omfatter og sikrer beskyttelse af de grundlæggende principper og rettigheder på arbejdspladsen som anført nedenfor. Parterne bekræfter deres engagement i at overholde, fremme og virkeliggøre disse principper og rettigheder i overensstemmelse med medlemmernes


text:
forpligtelser under Den Internationale Arbejdsorganisation (»ILO«) og forpligtelserne i henhold til ILO's erklæring om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet og dennes opfølgning af 1998, vedtaget af Den Internationale Arbejdskonference på sit 86. møde:
 a)
 foreningsfrihed og reel anerkendelse af retten til kollektive forhandlinger
 b)
 afskaffelse af alle former for tvangsarbejde
 c)
 reel afskaffelse af børnearbejde, og
 d)
 afskaffelse af forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og ansættelse.
 2. Hver af parterne skal sikre, at deres arbejdsmarkedslovgivning og -praksis fremmer følgende formål i ILO's dagsorden for anstændigt arbejde og i overensstemmelse med ILO's erklæring om social retfærdighed med henblik på en retfærdig globalisering af 2008, vedtaget af Den Internationale Arbejdskonference på sit 97. møde, og andre internationale forpligtelser:
 a)
 sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, herunder forebyggelse af arbejdsrelaterede skader eller sygdomme og kompensation i tilfælde af sådanne skader eller sygdomme
 b)
 fastsættelse af acceptable minimumsansættelsesvilkår for lønmodtagere, herunder dem der ikke er omfattet af en kollektiv overenskomst, og
 c)
 ikke-forskelsbehandling med hensyn til arbejdsvilkår, herunder for vandrende arbejdstagere.
 3. I henhold til stk. 2, litra a), skal hver af parterne sikre, at deres arbejdsmarkedslovgivning og -praksis omfatter og yder beskyttelse i form af arbejdsvilkår, der respekterer arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, herunder ved udarbejdelse af politikker, der fremmer grundlæggende principper, som tager sigte på at forebygge ulykker og skader, der opstår ved eller i forbindelse med arbejde, og som tager sigte på at udvikle en forebyggende sundheds- og sikkerhedskultur, hvor princippet om forebyggelse gives højeste prioritet. Når de udarbejder og gennemfører foranstaltninger til beskyttelse af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, skal hver af parterne tage hensyn til eksisterende relevante videnskabelige og tekniske oplysninger og dertil knyttede internationale standarder, retningslinjer eller henstillinger, hvis foranstaltningerne kan påvirke handelen eller investeringerne mellem parterne. Parterne erkender, at en part i tilfælde af eksisterende eller potentielle risici eller forhold, som med rimelighed kan forventes at forårsage skade på eller sygdom hos fysiske personer, ikke må henvise til manglen på fuld videnskabelig sikkerhed som begrundelse for at udskyde omkostningseffektive beskyttelsesforanstaltninger.
 4. Hver af parterne bekræfter på ny deres tilsagn om på hele sit territorium effektivt at gennemføre de grundlæggende ILO-konventioner, som Canada og EU-medlemsstaterne hver især har ratificeret, i sin lovgivning og praksis. Parterne bestræber sig fortsat og vedvarende på at ratificere de grundlæggende ILO-konventioner, hvis de ikke allerede har gjort dette. Parterne udveksler oplysninger om deres respektive situation og fremskridt vedrørende ratificeringen af de grundlæggende såvel som de prioriterede og andre ILO-konventioner, som af ILO er klassificeret som værende ajour.
 Artikel 23.4
 Opretholdelse af beskyttelsesniveauer
 1. Parterne anerkender, at det er uhensigtsmæssigt at tilskynde til handel eller investering gennem en sænkning eller lempelse af beskyttelsesniveauerne i deres arbejdsmarkedslovgivning og -standarder.
 2. En part må ikke fritage fra eller på anden måde fravige eller tilbyde at fritage fra eller på anden måde fravige sin arbejdsmarkedslovgivning og sine arbejdsmarkedsstandarder for at tilskynde til handel eller etablering, erhvervelse, udvidelse eller fastholdelse af en investering på sit territorium.
 3. En part må ikke undlade at håndhæve sin arbejdsmarkedslovgivning og sine arbejdsmarkedsstandarder


text:
effektivt ved vedholdende eller gentagne gange at handle eller forsømme at handle med henblik på at tilskynde til handel eller investeringer.
 Artikel 23.5
 Håndhævelsesprocedurer, administrative procedurer og kontrol af administrative handlinger
 1. Hver part skal i medfør af artikel 23.4 fremme overholdelsen af og effektivt håndhæve sin arbejdsmarkedslovgivning, herunder ved at:
 a)
 opretholde et system med arbejdstilsyn i overensstemmelse med deres internationale forpligtelser, der har til formål at sikre håndhævelsen af de retlige bestemmelser vedrørende arbejdsvilkår og beskyttelse af arbejdstagere, der kan håndhæves af arbejdsinspektørerne, og
 b)
 sikre, at personer med en retligt anerkendt interesse i en bestemt sag, som hævder, at en rettighed er krænket i henhold til partens lovgivning, har adgang til administrative og retslige procedurer med henblik på en effektiv bekæmpelse af krænkelser af deres arbejdsmarkedslovgivning, herunder passende retsmidler ved krænkelser af denne lovgivning.
 2. Hver af parterne skal i overensstemmelse med deres lovgivning sikre, at de i stk. 1, litra b), omhandlede procedurer ikke er unødigt komplicerede eller uoverkommeligt omkostningsfulde, ikke indebærer urimelige frister eller medfører ugrundede forsinkelser, giver adgang til foreløbige retsmidler, hvis det er hensigtsmæssigt, og er retfærdige og rimelige, herunder ved at:
 a)
 give den indklagede et rimeligt varsel, når der er indledt en procedure, herunder en beskrivelse af sagens art og grundlaget for klagen
 b)
 give parterne i proceduren en rimelig mulighed for at underbygge eller forsvare deres respektive synspunkter, herunder ved at fremlægge oplysninger eller beviser, før en endelig afgørelse
 c)
 sikre, at de endelige beslutninger træffes skriftligt, og at der gives en begrundelse, som er passende for sagen og baseret på oplysninger eller beviser, som parterne i proceduren har haft mulighed for at blive hørt om, og
 d)
 give parterne i de administrative procedurer mulighed for at få efterprøvet og, hvis det er berettiget, afhjulpet endelige administrative afgørelser inden for en rimelig frist ved en ret, der er nedsat ved lov, med passende garantier for rettens uafhængighed og upartiskhed.
 Artikel 23.6
 Oplysning og bevidstgørelse af offentligheden
 1. Hver af parterne skal ud over deres forpligtelser i henhold til artikel 27.1 (offentliggørelse) tilskynde til offentlig debat med og blandt ikke-statslige aktører med hensyn til udvikling og fastlæggelse af politikker, som kan føre til deres offentlige myndigheders vedtagelse af arbejdsmarkedslovgivning og -standarder.
 2. Hver af parterne skal fremme bevidstgørelse af offentligheden om deres arbejdsmarkedslovgivning og -standarder samt om håndhævelses- og overholdelsesprocedurer, herunder ved at sikre adgang til oplysninger og ved at tage skridt til at fremme arbejdstageres, arbejdsgiveres og deres repræsentanters viden herom og forståelse herfor.
 Artikel 23.7
 Samarbejdsaktiviteter
 1. Parterne forpligter sig til at samarbejde for at fremme formålene i dette kapitel gennem sådanne handlinger som:
 a)
 udveksling af oplysninger om bedste praksis om spørgsmål af fælles interesse og om relevante begivenheder, aktiviteter og initiativer
 b)
 samarbejde i internationale fora, der beskæftiger sig med spørgsmål, der er relevante for handel og arbejdsmarked, herunder navnlig WTO og ILO
 c)
 international fremme og effektiv anvendelse af de grundlæggende principper og rettigheder på arbejdspladsen som omhandlet i artikel 23.3.1 og ILO's dagsorden for anstændigt


text:
arbejde
 d)
 dialog og udveksling af oplysninger om arbejdsretlige bestemmelser inden for rammerne af deres respektive handelsaftaler samt gennemførelsen heraf
 e)
 udforskning af samarbejde om initiativer vedrørende tredjeparter, og
 f)
 enhver anden form for samarbejde, der anses for hensigtsmæssig.
 2. Parterne tager hensyn til eventuelle synspunkter, der er fremsat af repræsentanter for arbejdstager-, arbejdsgiver- og civilsamfundsorganisationer, når de identificerer samarbejdsområder og gennemfører samarbejdsaktiviteter.
 3. Parterne kan etablere samarbejdsordninger med ILO og andre kompetente internationale eller regionale organisationer for at kunne trække på deres ekspertise og ressourcer for at realisere formålene i dette kapitel.
 Artikel 23.8
 Institutionelle mekanismer
 1. Hver af parterne skal udpege et kontor, der skal fungere som kontaktpunkt for den anden part med henblik på gennemførelsen af dette kapitel, herunder med hensyn til:
 a)
 samarbejdsprogrammer og -aktiviteter i overensstemmelse med artikel 23.7
 b)
 modtagelse af anmodninger og meddelelser efter artikel 23.9, og
 c)
 oplysninger, der skal fremlægges for den anden part, ekspertpanelerne og offentligheden.
 2. Parterne skal underrette hinanden skriftligt om det i stk. 1 omhandlede kontaktpunkt.
 3. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling, som er nedsat i medfør af artikel 26.2.1, litra g), (specialudvalg), skal gennem regelmæssige møder eller særmøder med deltagelse af aktører med ansvar for anliggender henhørende under dette kapitel:
 a)
 føre tilsyn med gennemførelsen af dette kapitel og vurdere de fremskridt, der er opnået i henhold hertil, herunder dets virkemåde og effektivitet, og
 b)
 drøfte alle andre spørgsmål, der falder inden for dette kapitels anvendelsesområde.
 4. Hver af parterne skal indkalde nye eller høre interne rådgivende grupper for arbejdsmarked eller bæredygtig udvikling for at indhente synspunkter og rådgivning om spørgsmål vedrørende dette kapitel. Disse grupper skal bestå af uafhængige repræsentative civilsamfundsorganisationer med en ligelig repræsentation af arbejdsgiver-, arbejdstager-, fagforenings- og erhvervsorganisationer samt i givet fald andre relevante interessenter. De kan på eget initiativ afgive udtalelser og komme med anbefalinger om alle spørgsmål i forbindelse med dette kapitel.
 5. Hver af parterne skal velvilligt modtage og behørigt tage hensyn til bemærkninger fra offentligheden om spørgsmål vedrørende dette kapitel, herunder henvendelser om gennemførelsesspørgsmål. Hver af parterne skal underrette deres respektive interne rådgivende grupper for arbejdsmarked eller bæredygtig udvikling om disse henvendelser.
 6. Parterne skal tage hensyn til ILO's aktiviteter med henblik på at fremme samarbejdet og sammenhængen mellem parternes og ILO's arbejde.
 Artikel 23.9
 Konsultationer
 1. En part kan ved skriftlig henvendelse til den anden parts kontaktpunkt anmode den anden part om konsultationer vedrørende et hvilket som helst spørgsmål i forbindelse med dette kapitel. Den pågældende part skal i sin anmodning redegøre klart for sagen, identificere de spørgsmål, det drejer sig om, og give en kort redegørelse for eventuelle krav i henhold til dette kapitel. Konsultationerne indledes straks efter partens indgivelse af en anmodning herom.
 2. Med forbehold af deres respektive lovgivning om fortrolige personlige og kommercielle oplysninger skal hver af parterne under konsultationerne give hinanden tilstrækkeligt med oplysninger, som de er i besiddelse af, til at give mulighed for en fuldstændig undersøgelse af de rejste spørgsmål.
 3. Er det relevant, og er begge parter indforstået,


text:
skal parterne søge oplysninger eller synspunkter fra enhver person eller organisation eller ethvert organ, herunder ILO, som kan bidrage til undersøgelsen af de spørgsmål, der måtte opstå.
 4. Finder en part, at et spørgsmål bør drøftes yderligere, kan den ved skriftlig henvendelse til den anden parts kontaktpunkt anmode om, at Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling indkaldes med henblik på at drøfte spørgsmålet. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal straks træde sammen og bestræbe sig på at finde en løsning på problemet. Er det relevant, skal udvalget søge rådgivning fra parternes interne rådgivende grupper for arbejdsmarked eller bæredygtig udvikling via de i artikel 23.8 omhandlede høringsmekanismer.
 5. Hver af parterne skal offentliggøre enhver løsning på eller afgørelse vedrørende et spørgsmål, der behandles under nærværende artikel.
 Artikel 23.10
 Ekspertpanel
 1. For alle spørgsmål, der ikke løses tilfredsstillende gennem konsultationer i henhold til artikel 23.9, kan en part 90 dage efter modtagelsen af en konsultationsanmodning i henhold til artikel 23.9.1 anmode om, at der indkaldes et ekspertpanel med henblik på at undersøge spørgsmålet ved at indgive en skriftlig anmodning til den anden parts kontaktpunkt.
 2. Parterne skal med forbehold af bestemmelserne i dette kapitel anvende den forretningsorden og adfærdskodeks, der er fastsat i bilag 29-A og 29-B, medmindre parterne bestemmer andet.
 3. Ekspertpanelet består af tre panelmedlemmer.
 4. Parterne skal konsultere hinanden med henblik på at nå frem til en aftale om ekspertpanelets sammensætning senest 10 arbejdsdage efter, at den svarende part har modtaget anmodningen om nedsættelse af et ekspertpanel. Der skal lægges behørig vægt på at sikre, at de foreslåede panelmedlemmer opfylder kravene i stk. 7 og har den ekspertise, der er relevant for det pågældende spørgsmål.
 5. Er parterne ikke i stand til at beslutte ekspertpanelets sammensætning inden for den i stk. 4 anførte frist, anvendes den udvælgelsesprocedure, der er fastsat i artikel 29.7, stk. 37, (voldgiftspanelets sammensætning), på grundlag af den i stk. 6 omhandlede liste.
 6. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal på sit første møde efter denne aftales ikrafttræden opstille en liste over mindst ni personer, der vælges ud fra deres objektivitet, pålidelighed og dømmekraft, og som er villige og i stand til at fungere som panelmedlemmer. Hver af parterne skal udnævne mindst tre personer på listen til at fungere som panelmedlemmer. Parterne skal også udnævne mindst tre personer, som ikke er borgere i nogen af parterne, og som er villige og i stand til at fungere som formand for et ekspertpanel. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal sikre, at listen altid er fuldtalligt ajourført.
 7. De eksperter, der foreslås som panelmedlemmer, skal have specialiseret viden eller ekspertise inden for arbejdsmarkedslovgivning, andre spørgsmål, som behandles i dette kapitel, eller bilæggelse af tvister, der opstår i forbindelse med internationale aftaler. De skal være uafhængige og handle efter deres egen overbevisning og må ikke modtage instruktioner fra nogen organisation eller regering vedrørende det rejste spørgsmål. De må ikke være tilknyttet en regering i nogen part, og de skal overholde den i stk. 2 omhandlede adfærdskodeks.
 8.


text:
Medmindre parterne bestemmer andet senest fem arbejdsdage efter datoen for udvælgelse af panelmedlemmerne, er ekspertpanelets mandat:
 »på baggrund af de relevante bestemmelser i kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked) at undersøge det spørgsmål, hvortil der henvises i anmodningen om nedsættelse af ekspertpanelet, og i overensstemmelse med artikel 23.10 (ekspertpanel) i kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked) udarbejde en rapport med anbefalinger til, hvordan sagen løses«.
 9. For så vidt angår spørgsmål i forbindelse med multilaterale aftaler som anført i artikel 23.3 bør ekspertpanelet søge oplysninger fra ILO, herunder alle relevante tilgængelige fortolkende retningslinjer, konklusioner eller afgørelser vedtaget af ILO (31).
 10. Panelet kan anmode om og modtage skriftlige indlæg eller andre oplysninger fra personer med relevante oplysninger eller specialiseret viden.
 11. Ekspertpanelet skal udarbejde en foreløbig rapport til parterne og en endelig rapport med de faktiske omstændigheder, dets vurderinger vedrørende spørgsmålet, herunder om hvorvidt den svarende part har opfyldt sine forpligtelser i henhold til dette kapitel samt begrundelsen for panelets konklusioner, vurderinger og anbefalinger. Ekspertpanelet skal forelægge den foreløbige rapport for parterne senest 120 dage efter, at det sidste panelmedlem er blevet valgt, medmindre andet er fastsat af parterne. Parterne kan fremsætte bemærkninger til ekspertpanelet vedrørende den foreløbige rapport senest 45 dage efter dens forelæggelse. Ekspertpanelet kan efter at have analyseret sådanne bemærkninger tage rapporten op til overvejelse eller foretage yderligere undersøgelser, som det anser for hensigtsmæssige. Ekspertpanelet skal forelægge den endelige rapport til parterne senest 60 dage efter forelæggelsen af den foreløbige rapport. Hver af parterne skal offentliggøre den endelige rapport senest 30 dage efter forelæggelsen.
 12. Fastslås det i ekspertpanelets endelige rapport, at en part ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til dette kapitel, skal parterne indlede drøftelser og bestræbe sig på senest tre måneder efter forelæggelsen af den endelige rapport at finde passende foranstaltninger eller, hvis det er relevant, fastlægge en gensidigt tilfredsstillende handlingsplan. Parterne skal under disse drøftelser tage hensyn til den endelige rapport. Den svarende part skal rettidigt underrette sine rådgivende grupper for arbejdsmarked og bæredygtig udvikling og den spørgende part om sin afgørelse om eventuelle tiltag eller foranstaltninger, der skal gennemføres. Den spørgende part skal desuden rettidigt underrette sine rådgivende grupper for arbejdsmarked eller bæredygtig udvikling og den svarende part om ethvert andet tiltag eller enhver anden foranstaltning, den eventuelt beslutter at gennemføre som opfølgning på den endelige rapport, for at fremme løsningen af sagen på en måde, der er forenelig med denne aftale. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal overvåge opfølgningen af ekspertpanelets endelige rapport og anbefalinger. Parternes rådgivende grupper for arbejdsmarked eller bæredygtig udvikling og Civilsamfundsforummet kan i denne forbindelse fremsætte bemærkninger for Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling.
 13. Når parterne frem til en gensidigt accepteret løsning på spørgsmålet efter oprettelsen af et ekspertpanel, skal de underrette Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling og ekspertpanelet om denne løsning. Panelproceduren afsluttes ved modtagelse af en sådan meddelelse.
 Artikel 23.11
 Tvistbilæggelse
 1. Parterne skal i forbindelse med enhver tvist, der opstår inden for rammerne af dette kapitel, udelukkende anvende de regler og procedurer,


text:
der er fastsat i dette kapitel.
 2. Parterne skal udfolde enhver bestræbelse på at finde en gensidigt tilfredsstillende løsning på en tvist. Parterne kan på et hvilket som helst tidspunkt anvende mellemkomst, forlig eller mægling til at afgøre tvisten.
 3. Parterne er enige om, at de i dette kapitel omhandlede forpligtelser er bindende og kan fuldbyrdes ved hjælp af de procedurer for tvistbilæggelse, der er fastsat i artikel 23.10. Parterne skal i den forbindelse drøfte ved møder i Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling, hvorvidt dette kapitel gennemføres effektivt, udviklingen af politikker i hver part, udviklingen i internationale aftaler og de synspunkter, der er fremsat af interessenter samt eventuelle revisioner af de procedurer for tvistbilæggelse, der er fastsat i artikel 23.10.
 4. En part kan i tilfælde af uenighed i forbindelse med stk. 3 anmode om konsultationer i henhold til de procedurer, som er fastsat i artikel 23.9, for at revidere de bestemmelser om tvistbilæggelse, der er fastsat i artikel 23.10 med henblik på at nå frem til en gensidigt accepteret løsning på spørgsmålet.
 5. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling kan anbefale Det Blandede CETA-Udvalg at ændre relevante bestemmelser i dette kapitel i overensstemmelse med de ændringsprocedurer, der er fastsat i artikel 30.2 (ændringer).
 KAPITEL FIREOGTYVE
 Handel og miljø
 Artikel 24.1
 Definition
 I dette kapitel forstås ved:
 Miljølovgivning
 : lovgivning, herunder en lovbestemmelse eller en administrativ bestemmelse eller en anden retligt bindende foranstaltning hos en part, som har til formål at beskytte miljøet, herunder forebyggelse af en fare for menneskers liv eller sundhed fra miljøvirkninger, såsom dem, der tager sigte på:
 a)
 forebyggelse, nedbringelse eller bekæmpelse af udslip, udledning eller emission af forurenende stoffer eller miljøforurenende stoffer
 b)
 forvaltning af kemikalier og affald og formidling af oplysninger i tilknytning hertil, eller
 c)
 bevarelse og beskyttelse af vilde planter eller dyr, herunder truede arter og deres levesteder samt beskyttede områder
 men som ikke omfatter en foranstaltning hos en part, som udelukkende vedrører arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, som er omfattet af kapitel treogtyve (handel og arbejdsmarked), eller en foranstaltning hos en part, som har til formål at forvalte oprindelige befolkningers traditionelle høst af naturressourcer.
 Artikel 24.2
 Baggrund og formål
 Parterne anerkender, at miljøet er et grundlæggende element i en bæredygtig udvikling, og anerkender, at handel vil kunne bidrage til at fremme en bæredygtig udvikling. Parterne fremhæver, at et forstærket samarbejde for at beskytte og bevare miljøet medfører fordele, som vil:
 a)
 fremme bæredygtig udvikling
 b)
 styrke parternes miljøforvaltning
 c)
 bygge videre på de internationale miljøaftaler, som de er parter i, og
 d)
 supplere formålene med nærværende aftale.
 Artikel 24.3
 Ret til at regulere og beskyttelsesniveauer
 Parterne anerkender hver parts ret til at fastsætte sine prioriteter på miljøområdet, til at fastsætte deres miljøbeskyttelsesniveauer og vedtage eller ændre deres love og politikker i overensstemmelse dermed og i overensstemmelse med de multilaterale miljøaftaler, som de er parter i, og med nærværende aftale. Hver af parterne bestræber sig på at sikre, at disse love og politikker sikrer og fremmer høje miljøbeskyttelsesniveauer, og bestræber sig på


text:
fortsat at forbedre sådanne love og politikker og de underliggende beskyttelsesniveauer.
 Artikel 24.4
 Multilaterale miljøaftaler
 1. Parterne anerkender værdien af international miljøforvaltning og internationale miljøaftaler som et af det internationale samfunds svar på globale eller regionale miljøproblemer, og de fremhæver behovet for at fremme det indbyrdes understøttende forhold mellem politikker, regler og foranstaltninger inden for handel og miljø.
 2. Hver af parterne bekræfter på ny deres tilsagn om effektivt at gennemføre de multilaterale miljøaftaler, som de er parter i, i deres love og praksisser på hele deres territorium.
 3. Parterne forpligter sig til at konsultere hinanden og samarbejde i relevant omfang med hensyn til miljøspørgsmål af gensidig interesse, der vedrører multilaterale miljøaftaler, navnlig handelsrelaterede spørgsmål. Denne forpligtelse omfatter udveksling af oplysninger om:
 a)
 gennemførelse af multilaterale miljøaftaler, som en part har tilsluttet sig
 b)
 igangværende forhandlinger om nye multilaterale miljøaftaler, og
 c)
 hver parts respektive synspunkter om at tilslutte sig yderligere multilaterale miljøaftaler.
 4. Parterne anerkender deres ret til at anvende artikel 28.3 (generelle undtagelser) i forbindelse med miljøforanstaltninger, herunder dem, der træffes i henhold til multilaterale miljøaftaler, som de er part i.
 Artikel 24.5
 Opretholdelse af beskyttelsesniveauer
 1. Parterne anerkender, at det er uhensigtsmæssigt at tilskynde til handel eller investeringer gennem en sænkning eller lempelse af beskyttelsesniveauerne i deres miljølovgivning.
 2. En part må ikke fritage fra eller på anden måde fravige eller tilbyde at fritage fra eller på anden måde fravige sin miljølovgivning for at tilskynde til handel eller etablering, erhvervelse, udvidelse eller fastholdelse af en investering på sit territorium.
 3. En part må ikke undlade at håndhæve sin miljølovgivning effektivt ved vedholdende eller gentagne gange at handle eller forsømme at handle med henblik på at tilskynde til handel eller investering.
 Artikel 24.6
 Adgang til retsmidler og processuelle garantier
 1. I henhold til forpligtelserne i artikel 24.5:
 a)
 skal hver af parterne i overensstemmelse med deres lovgivning sikre, at de myndigheder, der har kompetence til at håndhæve miljølovgivningen, tager behørigt hensyn til påståede overtrædelser af miljølovgivningen, som de bliver gjort opmærksom på af interesserede personer, der har bopæl eller er etableret på deres territorium, og
 b)
 skal hver af parterne sikre, at personer med en retligt anerkendt interesse i en bestemt sag, eller som hævder, at en rettighed er krænket i henhold til deres lovgivning, har adgang til administrative eller retslige procedurer med henblik på effektivt at anfægte krænkelser af deres miljølovgivning, herunder passende retsmidler ved krænkelse af sådan lovgivning.
 2. Hver af parterne skal i overensstemmelse med deres interne lovgivning sikre, at de i stk. 1, litra b), omhandlede procedurer ikke er unødigt komplicerede eller uoverkommeligt omkostningsfulde, ikke indebærer urimelige frister eller medfører ugrundede forsinkelser, giver adgang til foreløbige retsmidler, hvis det er hensigtsmæssigt, og er retfærdige, rimelige og gennemsigtige, herunder ved at:
 a)
 give den indklagede et rimeligt varsel, når der er indledt en procedure, herunder en beskrivelse af sagens art og grundlaget for klagen
 b)
 give sagens parter rimelig mulighed for at underbygge eller forsvare deres respektive synspunkter, herunder ved at fremlægge oplysninger eller beviser,


text:
før en endelig afgørelse
 c)
 sikre, at de endelige beslutninger træffes skriftligt, og at der gives en begrundelse, som er passende for sagen og baseret på oplysninger eller beviser, som parterne i proceduren har haft mulighed for at blive hørt om, og
 d)
 give parterne i de administrative procedurer mulighed for at få efterprøvet og, hvis det er berettiget, afhjulpet endelige administrative afgørelser inden for en rimelig frist ved en ret, der er nedsat ved lov og med passende garantier for rettens uafhængighed og upartiskhed.
 Artikel 24.7
 Oplysning og bevidstgørelse af offentligheden
 1. Hver af parterne skal i tillæg til artikel 27.1 (offentliggørelse) tilskynde til offentlig debat med og blandt ikke-statslige aktører med hensyn til udvikling og fastlæggelse af politikker, som kan føre til deres offentlige myndigheders vedtagelse af miljølovgivning.
 2. Hver af parterne skal fremme bevidstgørelse af offentligheden om sin miljølovgivning samt håndhævelses- og overholdelsesprocedurer ved at sikre tilgængeligheden af oplysninger til interesserede parter.
 3. Hver af parterne skal velvilligt modtage og behørigt tage hensyn til bemærkninger fra offentligheden om spørgsmål vedrørende dette kapitel, herunder henvendelser om gennemførelsesspørgsmål. Hver af parterne skal underrette deres respektive civilsamfundsorganisationer om disse henvendelser via de i artikel 24.13.5 omhandlede høringsmekanismer.
 Artikel 24.8
 Videnskabelige og tekniske oplysninger
 1. Hver af partnerne skal i forbindelse med udarbejdelsen og gennemførelsen af foranstaltninger til beskyttelse af miljøet, som kan påvirke handel eller investering mellem parterne, tage hensyn til relevante videnskabelige og tekniske oplysninger og beslægtede internationale standarder, retningslinjer eller henstillinger.
 2. Parterne anerkender, at der i tilfælde af trusler om alvorlig eller uoprettelig skade ikke må henvises til manglen på fuld videnskabelig sikkerhed som begrundelse for at udskyde omkostningseffektive foranstaltninger til at forhindre miljøødelæggelse.
 Artikel 24.9
 Handel til fremme af miljøbeskyttelse
 1. Parterne er fast besluttet på at gøre en indsats for at lette og fremme handel med og investeringer i miljøvenlige varer og tjenesteydelser, herunder ved at nedbringe ikke-toldmæssige handelshindringer i forbindelse med disse varer og tjenesteydelser.
 2. Parterne skal i overensstemmelse med deres internationale forpligtelser være særlig opmærksomme på at fremme fjernelsen af hindringer for handel med og investeringer i varer og tjenesteydelser af særlig betydning for modvirkning af klimaændringer og navnlig handel eller investeringer i vedvarende energivarer og tilknyttede tjenesteydelser.
 Artikel 24.10
 Handel med skovbrugsprodukter
 1. Parterne anerkender betydningen af bevaring og bæredygtig forvaltning af skovene for at sikre, at de nuværende og fremtidige generationer har adgang til skovenes miljøfunktioner og økonomiske og sociale muligheder, og markedsadgang for træprodukter, der er fældet i overensstemmelse med lovgivningen i hugstlandet og fra bæredygtigt forvaltede skove.
 2. Med henblik herpå og i overensstemmelse med deres internationale forpligtelser forpligter parterne sig til:
 a)
 at fremme handel med skovbrugsprodukter fra bæredygtigt forvaltede skove, som er høstet i overensstemmelse med hugstlandets lovgivning
 b)
 at udveksle oplysninger og, hvis det er relevant, samarbejde om initiativer til fremme af bæredygtig skovforvaltning, herunder initiativer, der har til formål at bekæmpe ulovlig hugst og dermed forbunden handel
 c)
 at fremme den effektive anvendelse af Konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter,


text:
indgået den 3. marts 1973 i Washington, for så vidt angår bevaringstruede træarter, og
 d)
 i givet fald at samarbejde i internationale fora, der beskæftiger sig med bevarelse og bæredygtig skovforvaltning.
 3. Parterne skal drøfte de i stk. 2 omhandlede spørgsmål i Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling eller den i kapitel femogtyve (bilaterale dialoger og samarbejde) omhandlede Bilaterale Dialog om Skovbrugsprodukter i overensstemmelse med deres respektive kompetenceområder.
 Artikel 24.11
 Handel med fiskevarer og akvakulturprodukter
 1. Parterne anerkender betydningen af bevarelse og bæredygtig og ansvarlig forvaltning af fiskeri og akvakultur og deres bidrag til at skabe miljømæssige, økonomiske og sociale muligheder for de nuværende og kommende generationer.
 2. Med henblik herpå og i overensstemmelse med deres internationale forpligtelser forpligter parterne sig til at:
 a)
 indføre eller opretholde effektive overvågnings-, kontrol- og tilsynsforanstaltninger, såsom observatørordninger, ordninger til overvågning af fartøjer, omladningskontrol, kontrol på havet, havnestatskontrol og dermed forbundne sanktioner, som har til formål at bevare fiskebestandene og forhindre overfiskeri
 b)
 indføre eller opretholde foranstaltninger og samarbejde for at bekæmpe ulovligt, urapporteret og ureglementeret (»IUU«) fiskeri, herunder i givet fald at udveksle oplysninger om IUU-aktiviteter i deres farvande og om gennemførelsen af politikker og foranstaltninger for at fjerne IUU-fiskeprodukter fra handelsstrømme og fiskeopdrætsaktiviteter
 c)
 samarbejde med og i givet fald i regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, hvor parterne er enten medlemmer, observatører eller samarbejdende ikke-kontraherende parter, med det formål at opnå god forvaltningspraksis, herunder ved at gå ind for videnskabeligt baserede beslutninger og for overholdelse af disse beslutninger i disse organisationer, og
 d)
 fremme udviklingen af en miljømæssigt forsvarlig og økonomisk konkurrencedygtig akvakultursektor.
 Artikel 24.12
 Samarbejde om miljøspørgsmål
 1. Parterne anerkender, at et forstærket samarbejde er et vigtigt element for at fremme formålene i dette kapitel, og forpligter sig til at samarbejde om handelsrelaterede miljøspørgsmål af fælles interesse på områder såsom:
 a)
 nærværende aftales mulige indvirkning på miljøet og metoder til at fremme, forebygge eller begrænse en sådan indvirkning under hensyntagen til eventuelle konsekvensanalyser foretaget af parterne
 b)
 aktivitet i internationale fora, der beskæftiger sig med spørgsmål, der er relevante for både handels- og miljøpolitikker, herunder navnlig WTO, OECD, De Forenede Nationers Miljøprogram og multilaterale miljøaftaler
 c)
 miljødimensionen af virksomhedernes sociale ansvar og ansvarlighed, herunder gennemførelse af og opfølgning på internationalt anerkendte retningslinjer
 d)
 de handelsmæssige virkninger af miljøforskrifter- og standarder samt de miljømæssige virkninger af handels- og investeringsregler, herunder om udviklingen af miljøforskrifter og -politikker
 e)
 de handelsrelaterede aspekter af de nuværende og fremtidige internationale klimaordninger samt af interne klimapolitikker og -programmer vedrørende begrænsning og tilpasning, herunder spørgsmål vedrørende karbonmarkedet, metoder til at modvirke handelens negative klimavirkninger samt metoder til fremme af energieffektivitet og udviklingen og anvendelsen af teknologier med lave kulstofemissioner og andre klimavenlige teknologier
 f)
 handel med og investeringer i miljøvenlige varer og tjenesteydelser, herunder miljøvenlige og grønne teknologier og praksisser, vedvarende energi, energieffektivitet og anvendelse, bevarelse og behandling af vand
 g)
 samarbejde om handelsrelaterede aspekter af bevaring og bæredygtig udnyttelse af den biologiske mangfoldighed
 h)
 fremme af livscyklusstyringen af varer, herunder kulstofansvarlighed og bæredygtig bortskaffelse, udvidet producentansvar, genbrug og nedbringelse af


text:
affald og andre former for bedste praksis
 i)
 en bedre forståelse af de økonomiske aktiviteters og markedskræfternes indvirkning på miljøet, og
 j)
 udveksling af synspunkter vedrørende forholdet mellem multilaterale miljøaftaler og internationale handelsregler.
 2. Samarbejdet i henhold til stk. 1 skal foregå via handlinger og instrumenter, der kan omfatte tekniske udvekslinger, udveksling af oplysninger og bedste praksis, forskningsprojekter, undersøgelser, rapporter, konferencer og workshops.
 3. Parterne tager behørigt hensyn til synspunkter og bidrag fra offentligheden og interesserede aktører om udformningen og gennemførelsen af deres samarbejdsaktiviteter, og de kan inddrage sådanne aktører yderligere i disse aktiviteter, alt efter hvad der er relevant.
 Artikel 24.13
 Institutionelle mekanismer
 1. Hver af parterne skal udpege et kontor til at fungere som kontaktpunkt for den anden part med henblik på gennemførelsen af dette kapitel, herunder med hensyn til:
 a)
 samarbejdsprogrammer og -aktiviteter i overensstemmelse med artikel 24.12
 b)
 modtagelse af ansøgninger og meddelelser i henhold til artikel 24.7.3, og
 c)
 oplysninger, der skal fremlægges for den anden part, ekspertpanelet og offentligheden.
 2. Parterne skal underrette hinanden skriftligt om det i stk. 1 omhandlede kontaktpunkt.
 3. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling, som er nedsat i medfør af artikel 26.2.1, litra g), (specialudvalg), skal på sine regelmæssige møder eller særmøder med deltagelse af aktører med ansvar for anliggender henhørende under dette kapitel:
 a)
 holde øje med gennemførelsen af dette kapitel og vurdere de fremskridt, der er opnået i henhold hertil
 b)
 drøfte spørgsmål af fælles interesse, og
 c)
 drøfte alle andre spørgsmål, der er omfattet af dette kapitel, som parterne i fællesskab beslutter.
 4. Parterne skal tage højde for relevante multilaterale miljøorganisationers eller -organers arbejde med henblik på at fremme øget samarbejde og sammenhæng mellem parternes og disse organisationers og organers respektive arbejde.
 5. Hver af parterne skal gøre brug af allerede gældende eller etablere nye høringsmekanismer, såsom interne rådgivende grupper, for at indhente synspunkter og rådgivning om spørgsmål vedrørende dette kapitel. Disse høringsmekanismer skal inddrage uafhængige repræsentative civilsamfundsorganisationer med en ligelig repræsentation af miljøgrupper, erhvervsorganisationer og i givet fald andre relevante interessenter. De interesserede parter kan via disse høringsmekanismer på eget initiativ afgive udtalelser og komme med anbefalinger om alle spørgsmål i forbindelse med dette kapitel.
 Artikel 24.14
 Konsultationer
 1. En part kan ved skriftlig henvendelse til den anden parts kontaktpunkt anmode den anden part om konsultationer vedrørende et hvilket som helst spørgsmål i forbindelse med dette kapitel. Den pågældende part skal i sin anmodning redegøre klart for sagen, identificere de spørgsmål, det drejer sig om, og give en kort redegørelse for eventuelle krav i henhold til dette kapitel. Konsultationerne indledes straks efter partens indgivelse af en anmodning herom.
 2. Med forbehold af deres respektive lovgivning om beskyttelse af fortrolige eller beskyttede oplysninger skal hver af parterne under konsultationerne give hinanden tilstrækkeligt med oplysninger, som de er i besiddelse af, til at give mulighed for en fuldstændig undersøgelse af de rejste spørgsmål.
 3. Er det relevant, og er begge parter indforstået, skal parterne søge oplysninger eller synspunkter fra enhver person eller organisation eller ethvert organ, herunder


text:
relevante internationale organisationer eller organer, som kan bidrage til undersøgelsen af det spørgsmål, der rejses.
 4. Finder en part, at et spørgsmål bør drøftes yderligere, kan den ved skriftlig henvendelse til den anden parts kontaktpunkt anmode om, at Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling indkaldes med henblik på at drøfte spørgsmålet. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal straks træde sammen og bestræbe sig på at finde en løsning på problemet. Er det relevant, skal udvalget søge rådgivning fra parternes civilsamfundsorganisationer via de i artikel 24.13.5 omhandlede høringsmekanismer.
 5. Hver af parterne skal offentliggøre enhver løsning på eller afgørelse vedrørende et spørgsmål, der er omfattet af nærværende artikel.
 Artikel 24.15
 Ekspertpanel
 1. For alle spørgsmål, der ikke løses på tilfredsstillende vis gennem konsultationer i henhold til artikel 24.14, kan en part 90 dage efter modtagelsen af en konsultationsanmodning i henhold til artikel 24.14.1 anmode om, at der indkaldes et ekspertpanel med henblik på at undersøge spørgsmålet ved at indgive en skriftlig anmodning til den anden parts kontaktpunkt.
 2. Parterne skal med forbehold af bestemmelserne i dette kapitel anvende den forretningsorden og adfærdskodeks, der er anført i bilag 29-A og 29-B, medmindre parterne bestemmer andet.
 3. Ekspertpanelet består af tre panelmedlemmer.
 4. Parterne skal konsultere hinanden med henblik på at nå frem til en aftale om ekspertpanelets sammensætning senest 10 arbejdsdage efter, at den svarende part har modtaget anmodningen om nedsættelse af et ekspertpanel. Der skal lægges behørig vægt på at sikre, at de foreslåede panelmedlemmer opfylder kravene i stk. 7 og har den ekspertise, der er relevant for det pågældende spørgsmål.
 5. Er parterne ikke er i stand til at beslutte ekspertpanelets sammensætning inden for den i stk. 4 anførte frist, anvendes den udvælgelsesprocedure, der er fastsat i artikel 29.7, stk. 3-7, (voldgiftspanelets sammensætning), på grundlag af den i stk. 6 omhandlede liste.
 6. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal på sit første møde efter denne aftales ikrafttræden opstille en liste over mindst ni personer, der vælges ud fra deres objektivitet, pålidelighed og dømmekraft, og som er villige og i stand til at fungere som panelmedlemmer. Hver af parterne skal udnævne mindst tre personer på listen til at fungere som panelmedlemmer. Parterne skal også udnævne mindst tre personer, som ikke er borgere i nogen af parterne, og som er villige og i stand til at fungere som formand for et ekspertpanel. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal sikre, at listen altid er fuldtalligt ajourført.
 7. De eksperter, der foreslås som panelmedlemmer, skal have specialiseret viden eller ekspertise inden for miljølovgivning, andre spørgsmål, som behandles i dette kapitel, eller bilæggelse af tvister, der opstår i forbindelse med internationale aftaler. De skal være uafhængige og handle efter deres egen overbevisning og må ikke modtage instruktioner fra nogen organisation eller regering vedrørende det rejste spørgsmål. De må ikke være tilknyttet en regering i nogen part, og de skal overholde den i stk. 2 omhandlede adfærdskodeks.
 8. Medmindre parterne bestemmer andet senest fem arbejdsdage efter datoen for udvælgelse af panelmedlemmerne, er ekspertpanelets


text:
mandat:
 »på baggrund af de relevante bestemmelser i kapitel fireogtyve (handel og miljø) at undersøge det spørgsmål, hvortil der henvises i anmodningen om nedsættelse af ekspertpanelet, og i overensstemmelse med artikel 24.15 (ekspertpanel) i kapitel fireogtyve (handel og miljø) at udarbejde en rapport med anbefalinger til, hvordan sagen løses«.
 9. For så vidt angår spørgsmål i forbindelse med multilaterale aftaler som anført i artikel 24.4 bør ekspertpanelet indhente synspunkter og oplysninger fra relevante organer, som er nedsat i medfør af disse aftaler, herunder alle relevante tilgængelige fortolkende retningslinjer, konklusioner eller afgørelser vedtaget af disse organer (32).
 10. Ekspertpanelet skal udarbejde en foreløbig rapport til parterne og en endelig rapport med de faktiske omstændigheder, dets vurderinger vedrørende spørgsmålet, herunder om hvorvidt den svarende part har opfyldt sine forpligtelser i henhold til dette kapitel samt begrundelsen for panelets konklusioner, vurderinger og anbefalinger. Ekspertpanelet skal forelægge den foreløbige rapport for parterne senest 120 dage efter, at det sidste panelmedlem er blevet valgt, medmindre andet er fastsat af parterne. Parterne kan fremsætte bemærkninger til ekspertpanelet vedrørende den foreløbige rapport senest 45 dage efter dens forelæggelse. Ekspertpanelet kan efter at have analyseret sådanne bemærkninger tage rapporten op til overvejelse eller foretage yderligere undersøgelser, som det anser for hensigtsmæssige. Ekspertpanelet skal forelægge den endelige rapport til parterne senest 60 dage efter forelæggelsen af den foreløbige rapport. Hver af parterne skal offentliggøre den endelige rapport senest 30 dage efter forelæggelsen.
 11. Fastslås det i ekspertpanelets endelige rapport, at en part ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til dette kapitel, skal parterne indlede drøftelser og bestræbe sig på senest tre måneder efter forelæggelsen af den endelige rapport at finde passende foranstaltninger eller, hvis det er relevant, fastlægge en gensidigt tilfredsstillende handlingsplan. Parterne skal under disse drøftelser tage hensyn til den endelige rapport. Den svarende part skal rettidigt underrette sine civilsamfundsorganisationer via de i artikel 24.13.5 omhandlede høringsmekanismer og den spørgende part om sin afgørelse om eventuelle tiltag eller foranstaltninger, der skal gennemføres. Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling skal overvåge opfølgningen af ekspertpanelets endelige rapport og anbefalinger. I denne forbindelse kan civilsamfundsorganisationerne via de i artikel 24.13.5 omhandlede høringsmekanismer og Civilsamfundsforummet fremsætte bemærkninger til Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling.
 12. Når parterne frem til en gensidigt accepteret løsning på spørgsmålet efter oprettelsen af et ekspertpanel, skal de underrette Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling og ekspertpanelet om denne løsning. Panelproceduren afsluttes ved modtagelse af en sådan meddelelse.
 Artikel 24.16
 Tvistbilæggelse
 1. Parterne skal i forbindelse med enhver tvist, der opstår inden for rammerne af dette kapitel, udelukkende anvende de regler og procedurer, der er fastsat i dette kapitel.
 2. Parterne skal udfolde enhver bestræbelse på at finde en gensidigt tilfredsstillende løsning på en tvist. Parterne kan på et hvilket som helst tidspunkt anvende mellemkomst, forlig eller mægling til at afgøre tvisten.
 KAPITEL FEMOGTYVE
 Bilaterale dialoger og samarbejde
 Artikel 25.1
 Formål og principper
 1. Parterne er med udgangspunkt i deres veletablerede partnerskab og fælles værdier enige om at fremme samarbejdet om anliggender af fælles interesse, herunder ved


text:
at:
 a)
 styrke bilateralt samarbejde inden for bioteknologi gennem dialogen om bioteknologisk markedsadgang
 b)
 fremme og lette bilateral dialog og udveksling af oplysninger om spørgsmål vedrørende handel med skovbrugsprodukter gennem den bilaterale dialog om skovbrugsprodukter
 c)
 bestræbe sig på at etablere og opretholde et effektivt samarbejde om spørgsmål vedrørende råstoffer gennem den bilaterale dialog om råstoffer, og
 d)
 at tilskynde til forstærket samarbejde om videnskab, teknologi, forskning og innovation.
 2. Medmindre andet er bestemt i denne aftale, skal de bilaterale dialoger finde sted uden unødig forsinkelse efter anmodning fra en af parterne eller Det Blandede CETA-Udvalg. Formandskabet for dialogerne varetages i fællesskab af repræsentanter for Canada og Den Europæiske Union. Mødekalenderen og dagsordenen fastsættes efter aftale mellem formændene.
 3. Formændene for en bilateral dialog skal underrette Det Blandede CETA-Udvalg om mødekalender og dagsorden for enhver bilateral dialog i tilstrækkelig god tid inden møderne. Formændene for en bilateral dialog skal i nødvendigt omfang eller efter anmodning fra Det Blandede CETA-Udvalg aflægge rapport til Det Blandede CETA-Udvalg om resultaterne og konklusionerne af en dialog. Det forhold, at der etableres eller pågår en dialog, er ikke til hinder for, at en part kan indbringe et spørgsmål direkte for Det Blandede CETA-Udvalg.
 4. Det Blandede CETA-Udvalg kan beslutte at ændre eller påtage sig en opgave, der er tildelt en dialog, eller opløse en dialog.
 5. Parterne kan med Det Blandede CETA-Udvalgs samtykke indlede bilateralt samarbejde på andre områder i henhold til denne aftale.
 Artikel 25.2
 Dialog om bioteknologisk markedsadgang
 1. Parterne er enige om, at det er i deres fælles interesse at samarbejde og udveksle oplysninger om spørgsmål i forbindelse med bioteknologiske produkter. Dette samarbejde og denne udveksling af oplysninger skal finde sted inden for rammerne af den bilaterale dialog om spørgsmål af fælles interesse vedrørende det bioteknologiske landbrugs markedsadgang, som blev oprettet ved den gensidigt accepterede løsning, som den 15. juli 2009 blev opnået mellem Canada og Den Europæiske Union som følge af WTO-tvisten benævnt »European Communities — Measures Affecting the Approval and Marketing of Biotech Products«, WT/DS292. Den bilaterale dialog omfatter alle relevante spørgsmål af fælles interesse for parterne, herunder:
 a)
 godkendelser af bioteknologiske produkter på parternes territorium og i givet fald kommende ansøgninger om produktgodkendelse af kommerciel interesse for begge parter
 b)
 de kommercielle og økonomiske udsigter for fremtidige godkendelser af bioteknologiske produkter
 c)
 handelsmæssige konsekvenser af asynkrone godkendelser af bioteknologiske produkter eller utilsigtet frigivelse af ikke-tilladte produkter, og eventuelle passende foranstaltninger i denne henseende
 d)
 bioteknologirelaterede foranstaltninger, der kan påvirke handelen mellem parterne, herunder EU-medlemsstaternes foranstaltninger
 e)
 ny lovgivning inden for bioteknologi, og
 f)
 bedste praksis i forbindelse med gennemførelsen af lovgivningen om bioteknologi.
 2. Parterne noterer sig også vigtigheden af følgende fælles mål med hensyn til samarbejde inden for bioteknologi:
 a)
 at udveksle oplysninger om politikker og reguleringsmæssige og tekniske spørgsmål af fælles interesse i tilknytning til bioteknologiske produkter, navnlig oplysninger om deres respektive systemer og procedurer for risikovurdering ved beslutningstagningen om anvendelse af genetisk modificerede organismer
 b)
 at fremme effektive videnskabeligt baserede godkendelsesprocesser for bioteknologiske produkter
 c)
 at


text:
samarbejde internationalt om spørgsmål vedrørende bioteknologi, såsom lave forekomster af genetisk modificerede organismer, og
 d)
 at samarbejde på reguleringsområdet for at minimere negative handelsmæssige virkninger af reguleringspraksis vedrørende bioteknologiske produkter.
 Artikel 25.3
 Bilateral dialog om skovbrugsprodukter
 1. Parterne er enige om, at bilateral dialog, samarbejde og udveksling af oplysninger og synspunkter om relevante love, forskrifter, politikker og spørgsmål af betydning for produktion af, handel med og forbrug af skovbrugsprodukter er af fælles interesse. Parterne er enige om at gennemføre denne dialogen, samarbejdet og udvekslingen inden for rammerne af den bilaterale dialog om skovbrugsprodukter, herunder:
 a)
 udarbejdelse, vedtagelse og gennemførelse af relevante love, forskrifter, politikker og standarder samt krav til prøvning, certificering og akkreditering og deres potentielle indvirkning på handelen med skovbrugsprodukter mellem parterne
 b)
 parternes initiativer med hensyn til bæredygtig forvaltning af skove og skovforvaltningspraksis
 c)
 mekanismer til at sikre, at skovbrugsprodukter stammer fra et lovligt eller bæredygtigt skovbrug
 d)
 skovprodukters adgang til parternes og andre markeder
 e)
 perspektiver vedrørende multilaterale og plurilaterale organisationer og processer, hvori de deltager, og som søger at fremme bæredygtig skovforvaltning eller bekæmpelse af ulovlig skovhugst
 f)
 spørgsmål som omhandlet i artikel 24.10 (handel med skovbrugsprodukter), og
 g)
 andre spørgsmål vedrørende skovbrugsprodukter som aftalt mellem parterne.
 2. Den bilaterale dialog om skovbrugsprodukter skal træde sammen senest et år efter denne aftales ikrafttræden og derefter i overensstemmelse med artikel 25.1.2.
 3. Parterne er enige om, at drøftelserne i den bilaterale dialog om skovbrugsprodukter kan danne grundlag for drøftelserne i Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling.
 Artikel 25.4
 Bilateral dialog om råstoffer
 1. Parterne, som anerkender betydningen af et åbent, ikke-diskriminerende og gennemsigtigt handelsmiljø baseret på regler og videnskab, bestræber sig på at etablere og opretholde et effektivt samarbejde om råstoffer. Med henblik på dette samarbejde omfatter råvarer mineraler, metaller og landbrugsprodukter med en industriel anvendelse.
 2. Den bilaterale dialog om råstoffer omfatter alle relevante spørgsmål af fælles interesse, herunder:
 a)
 at skabe et forum for drøftelser om samarbejde på råstofområdet mellem parterne, at bidrage til markedsadgang for råstofvarer og relaterede tjenesteydelser og investeringer og at undgå ikke-toldmæssige hindringer for handel med råstoffer
 b)
 at øge den gensidige forståelse på råstofområdet med henblik på at udveksle oplysninger om bedste praksis og om parternes reguleringspolitikker for råstoffer
 c)
 at anspore til aktiviteter til støtte for virksomhedernes sociale ansvar i overensstemmelse med internationalt anerkendte standarder såsom OECD's retningslinjer for multinationale selskaber og OECD's due diligence-retningslinjer for ansvarlige forsyningskæder for mineraler fra konfliktramte områder og højrisikoområder, og
 d)
 i givet fald at befordre konsultation om parternes standpunkter i multilaterale eller plurilaterale fora, hvor spørgsmål vedrørende råstoffer kan rejses og drøftes.
 Artikel 25.5
 Forstærket samarbejde om videnskab, teknologi, forskning og innovation
 1. Parterne anerkender den indbyrdes afhængighed mellem på den ene side videnskab, teknologi, forskning og innovation og på den anden side international handel og investering i forbindelse med fremme af industriel konkurrenceevne og social og økonomisk velstand.
 2. Med udgangspunkt i denne fælles forståelse er parterne enige om at styrke deres samarbejde inden for videnskab, teknologi, forskning og innovation.
 3.


text:
Parterne skal bestræbe sig på at fremme, udvikle og lette samarbejdsaktiviteter på et gensidigt grundlag til støtte for eller som supplement til aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Canada, indgået den 17. juni 1995 i Halifax. Parterne er enige om at udføre disse aktiviteter på grundlag af følgende principper:
 a)
 aktiviteterne er til gensidig fordel for parterne
 b)
 parterne er enige om aktiviteternes omfang og parametre, og
 c)
 aktiviteterne bør tage hensyn til den vigtige rolle, som den private sektor og forskningsinstitutionerne spiller i udviklingen inden for videnskab, teknologi, forskning og innovation og i markedsføring af varer og tjenesteydelser i tilknytning hertil.
 4. Parterne anerkender også betydningen af et forstærket samarbejde inden for videnskab, teknologi, forskning og innovation, såsom aktiviteter, der tages initiativ til, udvikles og udføres af en række forskellige interessenter, herunder Canadas føderale regering, de canadiske provinser og territorier, Den Europæiske Union og dens medlemsstater.
 5. Hver af parterne skal i overensstemmelse med deres lovgivning tilskynde til, at den private sektor, forskningsinstitutioner og civilsamfundet på deres territorium deltager i aktiviteter for at forstærke samarbejdet.
 KAPITEL SEKSOGTYVE
 Administrative og institutionelle bestemmelser
 Artikel 26.1
 Det Blandede CETA-Udvalg
 1. Parterne opretter hermed Det Blandede CETA-Udvalg bestående af repræsentanter for Den Europæiske Union og repræsentanter for Canada. Formandskabet for Det Blandede CETA-Udvalg varetages i fællesskab af Canadas minister for international handel og det medlem af Europa-Kommissionen, der har ansvaret for handel, eller af deres respektive stedfortrædere.
 2. Det Blandede CETA-Udvalg træder sammen en gang om året eller efter anmodning fra en af parterne. Det Blandede CETA-Udvalg fastsætter selv sin mødekalender og dagsorden.
 3. Det Blandede CETA-Udvalg er ansvarligt for alle spørgsmål vedrørende handel og investeringer mellem parterne og gennemførelsen og anvendelsen af denne aftale. En part kan til Det Blandede CETA-Udvalg henvise ethvert spørgsmål vedrørende gennemførelsen og fortolkningen af denne aftale eller ethvert andet spørgsmål vedrørende handel og investeringer mellem parterne.
 4. Det Blandede CETA-Udvalg skal:
 a)
 føre tilsyn med og befordre gennemførelsen og anvendelsen af denne aftale og fremme dens generelle mål
 b)
 føre tilsyn med arbejdet i alle specialudvalg og andre organer, der nedsættes i henhold til denne aftale
 c)
 uden at dette berører kapitel otte (investering), toogtyve (handel og bæredygtig udvikling), treogtyve (handel og arbejdsmarked), fireogtyve (handel og miljø) og niogtyve (tvistbilæggelse) søge passende måder og metoder til at forhindre problemer, som måtte opstå på områder, der er omfattet af denne aftale, eller til løsning af eventuelle tvister vedrørende fortolkningen eller anvendelsen af denne aftale
 d)
 selv vedtage sin forretningsorden
 e)
 træffe afgørelser som angivet i artikel 26.3, og
 f)
 drøfte andre relevante spørgsmål vedrørende et forhold, der er omfattet af denne aftale.
 5. Det Blandede CETA-Udvalg kan:
 a)
 delegere beføjelser til de specialudvalg, som er nedsat i medfør af artikel 26.2
 b)
 kommunikere med alle berørte parter, herunder den private sektor og civilsamfundsorganisationer
 c)
 overveje eller blive enige om ændringer som omhandlet i denne aftale
 d)
 undersøge udviklingen i handelen mellem parterne og overveje, hvordan handelsforbindelserne mellem parterne kan styrkes yderligere
 e)
 vedtage


text:
fortolkninger af denne aftales bestemmelser, som er bindende for retter, der er oprettet i henhold til kapitel otte, afdeling F, (bilæggelse af investeringstvister mellem investorer og stater) og kapitel niogtyve (tvistbilæggelse)
 f)
 komme med egnede anbefalinger til at fremme udvidelsen af handel og investering som omhandlet i denne aftale
 g)
 ændre eller påtage sig de opgaver, der er tildelt de specialudvalg, som er nedsat i medfør af artikel 26.2, eller opløse ethvert af disse specialudvalg
 h)
 etablere specialudvalg og bilaterale dialoger til at bistå sig i udførelsen af sine opgaver, og
 i)
 træffe alle andre foranstaltninger, som parterne beslutter, i forbindelse med udøvelsen af sine opgaver.
 Artikel 26.2
 Specialudvalg
 1. Hermed nedsættes følgende specialudvalg eller gives for så vidt angår Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg, der er omhandlet i litra c), bemyndigelse til at handle under Det Blandede CETA-Udvalg:
 a)
 Udvalget for Varehandel, som behandler spørgsmål vedrørende handel med varer, takster, tekniske handelshindringer, protokollen om gensidig accept af resultaterne af overensstemmelsesvurdering og intellektuelle ejendomsrettigheder vedrørende varer. Efter anmodning fra en part, efter henvisning fra det relevante specialudvalg eller i forbindelse med det forberedende arbejde forud for drøftelserne i Det Blandede CETA-Udvalg kan Udvalget for Varehandel også behandle spørgsmål, der opstår vedrørende oprindelsesregler, oprindelsesprocedurer, told- og handelslettelser og grænseforanstaltninger, sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger, offentlige udbud eller reguleringssamarbejde, hvis dette befordrer løsningen af et spørgsmål, som ellers ikke kan løses af det relevante specialudvalg. Udvalget for Landbrug, Udvalget for Vin og Spiritus og Den Blandede Sektorgruppe for Farmaceutiske Produkter skal også være nedsat under og rapportere til Udvalget for Varehandel
 b)
 Udvalget for Tjenesteydelser og Investeringer, som behandler spørgsmål vedrørende grænseoverskridende handel med tjenesteydelser, investering, midlertidig indrejse, elektronisk handel og intellektuel ejendomsret i forbindelse med tjenesteydelser. Efter anmodning fra en part, efter henvisning fra det relevante specialudvalg eller i forbindelse med det forberedende arbejde forud for drøftelserne i Det Blandede CETA-Udvalg kan Udvalget for Tjenesteydelser og Investering også behandle spørgsmål, der opstår vedrørende finansielle tjenesteydelser eller offentlige udbud, hvis dette befordrer løsningen af et spørgsmål, som ellers ikke kan løses af det relevante specialudvalg.
 Et Blandet Udvalg for Gensidig Anerkendelse af Erhvervsmæssige Kvalifikationer skal nedsættes under og aflægge rapport til Udvalget for Tjenesteydelser og Investeringer
 c)
 Det Blandede Toldsamarbejdsudvalg (Toldsamarbejdsudvalget), som blev nedsat i henhold til 1998-aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Canada om toldsamarbejde og gensidig bistand i toldspørgsmål, indgået den 4. december 1997 i Ottawa, og som behandler spørgsmål i forbindelse med nærværende aftale vedrørende oprindelsesregler, oprindelsesprocedurer, told- og handelslettelser, grænseforanstaltninger og midlertidig suspension af præferencetoldbehandling
 d)
 Det Blandede Forvaltningsudvalg for Sundheds- og Plantesundhedsforanstaltninger, som behandler spørgsmål vedrørende sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger
 e)
 Udvalget for Offentlige Udbud, som behandler spørgsmål vedrørende offentlige udbud
 f)
 Udvalget for Finansielle Tjenesteydelser, som behandler spørgsmål vedrørende finansielle tjenesteydelser
 g)
 Udvalget for Handel og Bæredygtig Udvikling, som behandler spørgsmål vedrørende bæredygtig udvikling
 h)
 Forummet for Reguleringssamarbejde, som behandler spørgsmål vedrørende reguleringssamarbejde, og
 i)
 CETA-Udvalget for Geografiske Betegnelser, som behandler spørgsmål vedrørende geografiske betegnelser.
 2. De specialudvalg, der er nedsat i henhold til stk. 1, skal fungere i henhold til