text:
med at fremstille en type sikkerhedsseleforankring eller en type Isofix-forankringssystem og Isofix-topstropforankring, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den myndighed, som har meddelt godkendelsen, herom. Efter modtagelse af den pågældende meddelelse underretter myndigheden de andre parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelse, der svarer til modellen i bilag 1 til dette regulativ.
 13. NAVNE OG ADRESSER PÅ TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGER, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER
 De kontraherende parter i 1958-overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler til FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøverne, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre stater, skal fremsendes.
 14. OVERGANGSBESTEMMELSER
 14.1. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for ændringsserie 06 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender regulativet, nægte at udstede ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved ændringsserie 06.
 14.2. 2 år efter ikrafttrædelsen af ændringsserie 06 til dette regulativ skal kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun udstede ECE-typegodkendelser, hvis forskrifterne i dette regulativ, som ændret ved ændringsserie 06, er overholdt.
 14.3. 7 år efter ikrafttrædelsen af ændringsserie 06 til dette regulativ kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at anerkende godkendelser, som ikke er meddelt i overensstemmelse med ændringsserie 06 til dette regulativ.
 14.4. For køretøjer, som ikke påvirkes af ovenstående punkt 7.1.1, forbliver godkendelser meddelt i overensstemmelse med 04-ændringsserien til dette regulativ, gyldige.
 14.5. For køretøjer, der ikke påvirkes af supplement 4 til ændringsserie 05 til dette regulativ, forbliver de eksisterende godkendelser gyldige, såfremt disse er udstedt i overensstemmelse med ændringsserie 05 frem til dennes supplement 3.
 14.6. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for supplement 5 til ændringsserie 05 kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at udstede ECE-godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 5 til ændringsserie 05.
 14.7. For køretøjer, der ikke påvirkes af supplement 5 til ændringsserie 05 til dette regulativ, forbliver de eksisterende godkendelser gyldige, såfremt disse er udstedt i overensstemmelse med ændringsserie 05 frem til dennes supplement 3.
 14.8. Fra den 20. februar 2005 må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun udstede ECE-godkendelser til køretøjer i klasse M1, hvis forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 5 til ændringsserie 05 er overholdt.
 14.9. Fra den 20. februar 2007 kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at anerkende godkendelser af køretøjer i klasse M1, som ikke er meddelt i overensstemmelse med supplement 5 til ændringsserie 05 til dette regulativ.
 14.10. Fra den 16. juli 2006 må kontraherende parter, der anvender dette regulativ, kun udstede ECE-godkendelser til køretøjer i klasse N, hvis køretøjstypen overholder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 5 til ændringsserie 05.
 14.11. Fra den 16. juli 2008 kan kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at anerkende godkendelser af køretøjer i klasse N, som ikke er meddelt i overensstemmelse med supplement


text:
5 til ændringsserie 05 til dette regulativ.
 (1) Som defineret i den konsoliderede resolution (R.E.3, bilag 7), dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, senest ændret ved ændring 4 (Amend.4).
 (2) 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, 7 for Ungarn, 8 for Tjekkiet, 9 for Spanien, 10 for Serbien og Montenegro, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 14 for Schweiz, 15 (ubenyttet), 16 for Norge, 17 for Finland, 18 for Danmark, 19 for Rumænien, 20 for Polen, 21 for Portugal, 22 for Den Russiske Føderation, 23 for Grækenland, 24 for Irland, 25 for Kroatien, 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 28 for Belarus, 29 for Estland, 30 (ubenyttet), 31 for Bosnien-Hercegovina, 32 for Letland, 33 (ubenyttet), 34 for Bulgarien, 35 (ubenyttet), 36 for Litauen, 37 for Tyrkiet, 38 (ubenyttet), 39 for Aserbajdsjan, 40 for Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, 41 (ubenyttet), 42 for Det Europæiske Fællesskab (godkendelser meddeles af medlemsstaterne under anvendelse af deres respektive ECE-symbol), 43 for Japan, 44 (ubenyttet), 45 for Australien, 46 for Ukraine, 47 for Sydafrika, 48 for New Zealand, 49 for Cypern, 50 for Malta, 51 for Republikken Korea, 52 for Malaysia og 53 for Thailand. Efterfølgende numre tildeles andre stater i den kronologiske orden, i hvilken de ratificerer eller tiltræder overenskomsten om ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer og udstyr og dele, som kan monteres og/eller anvendes på hjulkøretøjer, og vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser udstedt på grundlag af sådanne forskrifter, og de således tildelte numre meddeles af FN's generalsekretær til de kontraherende parter.
 (3) Dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, senest ændret ved ændring 4 (Amend.4).
 BILAG 1
 MEDDELELSE
 BILAG 2
 UDFORMNING AF TYPEGODKENDELSESMÆRKET
 MODEL A
 (se afsnit 4.4 i dette regulativ)
 Det ovennævnte godkendelsesmærke, der er påmonteret et køretøj, angiver, at den pågældende køretøjstype med hensyn til sikkerhedsseleforankringer er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 14 med godkendelsesnummer 062439. De to første cifre i godkendelsesnummeret angiver, at regulativ nr. 14 allerede indeholdt ændringsserie 06 på godkendelsestidspunktet.
 MODEL B
 (se afsnit 4.5 i dette regulativ)
 Godkendelsesmærket ovenfor viser, at den pågældende køretøjstype er godkendt i Nederlandene (E4), i henhold til regulativ nr. 14 og 24 (1). (For så vidt angår sidstnævnte regulativ er den korrigerede energioptagende faktor 1,30 m–1.) Godkendelsesnumrene angiver, at regulativ nr. 14 på godkendelsesdatoerne omfattede ændringsserie 06, men at regulativ nr. 24 forelå i ændringsserie 03-versionen.
 (1) Det sidstnævnte nummer er kun givet som eksempel.
 BILAG 3
 PLACERING AF EFFEKTIVE SELEFORANKRINGER
 Figur 1
 De effektive forankringers monteringszoner
 (Tegningen viser ét eksempel, hvor den øvre forankring er fastgjort til køretøjets karrosseriplade)
 Figur 2
 Øvre effektive forankringer i overensstemmelse med regulativets punkt 5.4.3.7.3
 BILAG 4
 METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG FAKTISK TORSOVINKEL FOR SIDDEPLADSER I MOTORKØRETØJER
 1. FORMÅL
 Den i dette bilag beskrevne metode anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel for en eller flere siddepladser i et motorkøretøj og til eftervisning af sammenhængen mellem målte data og de konstruktivt bestemte specifikationer, som er angivet af fabrikanten (1).
 2.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
DEFINITIONER
 I dette bilag forestås ved:
 »Referencedata«: en eller flere af følgende specifikationer for siddepladsen:
 2.1.1. H-punktet og R-punktet og disses indbyrdes relation
 2.1.2. faktisk torsovinkel og konstruktivt bestemt torsovinkel og disses indbyrdes relation.
 2.2. »Tredimensional H-punktmaskine« (3-D H-maskine): den anordning, som anvendes til bestemmelse af H-punkt og faktisk torsovinkel. Denne anordning er beskrevet i tillæg 1 til dette bilag.
 2.3. »H-punkt«: omdrejningscentrum for torso og lår af 3-D H-maskinen, når denne er anbragt i køretøjets sæde i overensstemmelse med punkt 4 nedenfor. H-punktet er beliggende i midtpunktet af anordningens centerlinje, som forbinder sigtekornene for H-punktet på hver side af 3-D H-maskinen. H-punktet svarer teoretisk til R-punktet (vedr. tolerancer henvises til punkt 3.2.2 nedenfor). Når H-punktet er bestemt efter fremgangsmåden i punkt 4, betragtes H-punktet som fastliggende i forhold til sædehyndens konstruktion og flytter sammen med denne, når sædet justeres.
 2.4. »R-punktet« eller »sædets referencepunkt«: et konstruktivt bestemt punkt, som fastlægges af køretøjsfabrikanten for hver siddeplads, og er bestemt i forhold til det tredimensionale referencesystem.
 2.5. »Torsolinje«: midteraksen af 3-D H-maskinens målestok, når denne er ført helt tilbage.
 2.6. »Faktisk torsovinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem H-punktet og torsolinjen, målt med 3-D H-maskinens rygvinkelkvadrant. Den faktiske torsovinkel svarer teoretisk til den konstruktivt bestemte torsovinkel (vedrørende tolerancer henvises til punkt 3.2.2 nedenfor).
 2.7. »Konstruktivt bestemt torsovinkel«: vinklen mellem en lodret linje gennem R-punktet og torsolinjen i en position svarende til ryglænets konstruktivt bestemte placering, som er fastlagt af køretøjets fabrikant.
 2.8. »Midterplan af passager/fører« (C/LO): midterplanet af 3-D H-maskinen, som er anbragt på hver af de foreskrevne siddepladser; det repræsenteres af H-punktets koordinat på Y-aksen. For enkeltsæder falder sædets midterplan sammen med passagerens midterplan. For de øvrige sæder angives passagerens midterplan af fabrikanten.
 2.9. »Tredimensionalt referencesystem«: et system svarende til det, der er beskrevet i tillæg 2 til dette bilag.
 2.10. »Referencemærker«: fysiske punkter (huller, overflader, mærker eller fordybninger) på karrosseriets overflade som defineret af fabrikanten.
 2.11. »Køretøjets målestilling«: køretøjets position, bestemt ved referencemærkernes koordinater i det tredimensionale referencesystem.
 3. FORSKRIFTER
 3.1. Datapræsentation
 For hver siddeplads, for hvilken der kræves referencedata til at godtgøre overensstemmelsen med dette regulativs bestemmelser, skal alle nedenstående data eller et passende udvalg heraf forelægges i den form, der er angivet i tillæg 3 til dette bilag:
 3.1.1. R-punktets koordinater i det tredimensionale referencesystem
 3.1.2. den konstruktivt bestemte torsovinkel
 3.1.3. alle angivelser, som er nødvendige for indstilling af sædet (såfremt det er indstilleligt) i den i punkt 4.3 nedenfor fastlagte måleposition.
 3.2. Forhold mellem måleværdier og konstruktivt bestemte specifikationer
 3.2.1. H-punktets koordinater og værdien af den faktiske torsovinkel, som fremkommer ved den i punkt 4 nedenfor beskrevne fremgangsmåde, sammenholdes med henholdsvis R-punktets koordinater og værdien af den konstruktivt bestemte torsovinkel angivet af køretøjets fabrikant.
 3.2.2. For den pågældende siddeplads anses den indbyrdes beliggenhed af R-punktet og H-punktet og forholdet mellem den konstruktivt bestemte torsovinkel og den faktiske torsovinkel for tilfredsstillende, såfremt H-punktet, bestemt ved sine koordinater, ligger inden for et kvadrat, hvis sidelængde er 50 mm, og hvis diagonaler skærer hinanden i R-punktet, og såfremt den


text:
faktiske torsovinkel er inden for 5° fra den konstruktivt bestemte torsovinkel.
 3.2.3. Er disse betingelser opfyldt, anvendes R-punktet og den konstruktivt bestemte torsovinkel til eftervisning af, at dette regulativs bestemmelser er overholdt.
 3.2.4. Opfylder H-punktet og den faktiske torsovinkel ikke kravene i punkt 3.2.2 ovenfor, bestemmes H-punktet og den faktiske torsovinkel yderligere to gange (tre gange i alt). Såfremt resultaterne af to af disse tre gennemførelser opfylder kravene, finder betingelserne i punkt 3.2.3 ovenfor anvendelse.
 3.2.5. Såfremt resultaterne af mindst to af de i punkt 3.2.4 ovenfor beskrevne gennemførelser ikke opfylder kravene i punkt 3.2.2 ovenfor, eller såfremt efterprøvning ikke kan finde sted, fordi køretøjets fabrikant har undladt at give oplysning om R-punktets beliggenhed eller om den konstruktivt bestemte torsovinkel, finder det geometriske tyngdepunkt af de tre målte punkter eller gennemsnittet af de tre målte vinkler anvendelse og anses for at gælde i alle tilfælde, hvor der henvises til R-punkt eller konstruktivt bestemt torsovinkel i dette regulativ.
 4. METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG FAKTISK TORSOVINKEL
 4.1. Køretøjet konditioneres efter fabrikantens skøn ved en temperatur på 20° ± 10° C for at sikre, at sædematerialet har nået rumtemperatur. Har prøvesædet aldrig været benyttet, skal en 70 til 80 kg tung person eller genstand anbringes på sædet to gange ét minut for at komprimere dets sædehynde og ryglæn. Hvis fabrikanten begærer det, skal alle sæder være ubelastet i et tidsrum af mindst 30 min. før montering af 3-D H-maskinen.
 4.2. Køretøjet skal være i den i punkt 2.11 ovenfor fastlagte måleposition.
 4.3. Er sædet justerbart, indstilles det i den bageste normale køreposition, som angives af køretøjets fabrikant, idet kun sædets indstilling i længderetningen tages i betragtning, og idet der ses bort fra indstilling til andet formål end normal kørsel. Anvendes andre former for indstilling af sædet (højde, vinkel, ryglæn osv.), vælges den indstilling, som foreskrives af køretøjets fabrikant. Affjedrede sæder skal i lodret retning være stift fastgjort i den normale kørestilling angivet af fabrikanten.
 4.4. Det område af sædet, som berøres af 3-D H-maskinen, skal være dækket af bomuldsmusselin af tilstrækkelig størrelse og passende vævning, beskrevet som almindeligt bomuldsstof med 18,9 tråde pr. cm2 og vægt 0,228 kg/m2, eller af strikket eller uvævet stof med tilsvarende egenskaber. Foretages prøvningen på et sæde uden for køretøjet, skal det gulv, som sædet er anbragt på, have samme væsentlige egenskaber (2) som bunden i det køretøj, hvori sædet påtænkes anvendt.
 4.5. 3-D H-maskinens sæde og ryglæn anbringes således, at passagerens midterplan (C/LO) falder sammen med 3-D H-maskinens midterplan. På producentens begæring kan 3-D H-maskinen flyttes, så den er inden for C/LO, hvis 3-D H-maskinen er anbragt så yderligt, at sædets kant ikke gør det muligt at bringe 3-D H-maskinen i niveau.
 4.6. Fod-/underbensenhederne fastgøres til sædeskålen, enten enkeltvis eller ved hjælp af T-stykket med underben. En linje gennem sigtekornene for H-punktet skal være parallel med jorden og vinkelret på sædets langsgående midterplan.
 3-D H-maskinens fod- og benposition indstilles som følger:
 Omhandlet siddeplads: fører og den yderste forsædepassager
 4.7.1.1. De to fod-/benenheder føres fremad, så


text:
fødderne indtager deres naturlige stilling på gulvet, om nødvendigt mellem betjeningspedalerne. Den venstre fod skal om muligt anbringes omtrent lige så langt til venstre for 3-D H-maskinens midterplan som den højre fod er til højre. Den libelle, som kontrollerer 3-D H-maskinens indstilling i tværretningen, bringes i vater, om nødvendigt ved efterindstilling af sædeskålen eller ved, at ben-/fodenhederne stilles bagud. Linjen gennem sigtekornene for H-punktet holdes vinkelret på sædets langsgående midterplan.
 4.7.1.2. Hvis det venstre ben ikke kan holdes parallelt med højre ben, og venstre fod ikke kan understøttes af konstruktionen, flyttes venstre fod, indtil den er understøttet. Sigtepunkternes indstilling skal bibeholdes.
 4.7.2. Omhandlet siddeplads: yderplads på bagsæde
 For bagsæde og ekstrasæder anbringes benene som foreskrevet af fabrikanten. Hvis de dele af bunden, som fødderne derved støtter mod, har forskellig højde, benyttes som reference den fod, som først kommer i berøring med forsædet, og den anden fod anbringes således, at libellen til angivelse af sædets indstilling i tværretningen er i vater.
 4.7.3. Andre omhandlede siddepladser
 Hertil benyttes den generelle metode i punkt 4.7.1 ovenfor bortset fra, at fødderne anbringes som foreskrevet af køretøjets fabrikant.
 4.8. Der påsættes vægtlodder for underben og lår, og 3-D H-maskinen bringes i vater.
 Ryglænsskålen skubbes frem mod det forreste stop, og 3-D H-maskinen trækkes fri af ryglænet ved hjælp af T-stykket. 3-D H-maskinen justeres på sædet med en af følgende metoder:
 4.9.1. Hvis 3-D H-maskinen er tilbøjelig til at glide tilbage, benyttes følgende metode: Man lader 3-D H-maskinen glide tilbage, indtil T-stykket ikke længere behøver at belastes for at begrænse bevægelsen fremad-vandret, dvs. indtil sædets skål ligger an mod ryglænet. Om nødvendigt korrigeres underbenets position.
 4.9.2. Hvis 3-D H-maskinen ikke er tilbøjelig til at glide tilbage, benyttes følgende metode: 3-D H-maskinen skubbes tilbage ved, at T-stykket påføres en bagudrettet vandret belastning, indtil sædeskålen ligger an mod ryglænet (se figur 2 i tillæg 1 til dette bilag).
 4.10. Der påføres en belastning på 100 ± 10 N på 3-D H-maskinens ryglæn og skål i skæringspunktet mellem hoftevinkelkvadranten og T-stykkets hus. Belastningens retning holdes langs en linje mellem ovennævnte skæringspunkt og et punkt lige over lårbjælkens hus (jf. figur 2 i tillæg 1 til dette bilag). Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet. Under den resterende del af proceduren må man omhyggeligt forhindre 3-D H-maskinen i at glide frem.
 4.11. Vægtlodderne svarende til højre og venstre balde monteres, derefter skiftevis de otte torsovægtlodder. 3-D H-maskinen holdes i vater.
 4.12. Rygskålen vippes fremad, så ryglænet aflastes. 3-D H-maskinen rokkes fra side til side gennem en vinkel på 10° (5° på hver side af det lodrette midterplan) gennem tre hele cyklusser for at udløse eventuel opstået friktion mellem 3-D H-maskinen og sædet.
 Under den rokkende bevægelse kan 3-D H-maskinens T-stykke være tilbøjeligt til at flytte sig fra den foreskrevne vandrette og lodrette indstilling. T-stykket må derfor fastholdes ved, at man påfører det en passende sideværts belastning under den rokkende bevægelse. Det må sikres, at der ved fastholdelse af T-stykket og den rokkende bevægelse af 3-D H-maskinen ikke utilsigtet påføres nogen


text:
udvendig lodret eller frem- og tilbagerettet belastning.
 3-D H-maskinens fødder må ikke holdes tilbage eller blokeres under dette trin. Hvis fødderne ændrer stilling, skal man lade dem forblive i denne stilling for øjeblikket.
 Derefter føres rygskålen forsigtigt tilbage til ryglænet, og det kontrolleres, at begge libeller står i nulstilling. Har fødderne flyttet sig under den rokkende bevægelse af 3-D H-maskinen, skal de justeres på følgende måde:
 Hver fod løftes skiftevis mindst muligt fri af bunden, indtil der ikke fremkommer nogen yderligere flytning af fødderne. Under denne løftning skal fødderne kunne dreje frit, og der må ikke påføres nogen fremadgående eller sideværts belastning. Når hver fod føres tilbage i sænket stilling, skal hælen være i berøring med den del af konstruktionen, der er beregnet til dette.
 Kontrollér at libellen for sideværts indstilling er i nulstilling. Om nødvendigt påføres rygskålen foroven en tilstrækkelig sidevært belastning til at bringe 3-D H-maskinens sædeskål i vater på sædet.
 4.13. Idet T-stykket holdes for at undgå, at 3-D H-maskinen glider fremad på sædehynden, gør man således:
 a)
 rygskålen føres tilbage til ryglænet
 b)
 der påføres en vekslende afbrudt vandret bagudrettet belastning på højst 25 N på rygvinkelstangen i en højde omtrent svarende til midten af torsovægtlodderne, indtil hoftevinkelkvadranten viser, at der er nået en stabil stilling efter ophør af belastningen. Det må nøje sikres, at 3-D H-maskinen ikke påføres nogen ydre nedadrettet eller sideværts belastning. Hvis det endnu en gang er nødvendigt at bringe 3-D H-maskinen i niveau, drejes rygskålen fremad og føres i vater, hvorefter proceduren gentages fra punkt 4.12.
 Tag alle mål:
 4.14.1. H-punktets koordinater måles i forhold til det tredimensionale referencesystem.
 4.14.2. Den faktiske torsovinkel aflæses på 3-D H-maskinens rygvinkelkvadrant med måleanordningen ført helt tilbage.
 4.15. Ønskes installationen af 3-D H-maskinen gentaget, skal alle sæder være ubelastet i mindst 30 minutter, før geninstallation finder sted. 3-D H-maskinen må ikke efterlades i belastet stand på sædet længere end den tid, det tager at udføre prøven.
 Hvis sæderne i samme række kan anses for at svare til hinanden (bænkesæde, identiske sæder osv.), bestemmes for hver sæderække kun ét H-punkt og én faktisk torsovinkel, idet den i dette bilags tillæg 1 beskrevne 3-D H-maskine anbringes på en siddeplads, som er repræsentativ for rækken. Denne plads skal være:
 4.16.1. for forreste sæderække: førersædet
 4.16.2. for bagsæderække(r): en yderplads.
 (1) Hvis H-punktet for nogen siddeplads bortset fra forsæderne ikke kan bestemmes ved hjælp af den »tredimensionale H-punktmaskine« eller dertil hørende metoder, kan det af fabrikanten angivne R-punkt efter den kompetente myndigheds skøn anvendes som referencepunkt.
 (2) Hældning, højdeforskel med et sædebeslag, overfladestruktur osv.
 Tillæg 1
 BESKRIVELSE AF DEN TREDIMENSIONALE H-PUNKTMASKINE
 (1)
 (3-D H-maskinen)
 1. RYGLÆNS- OG SÆDESKÅL
 Ryglæns- og sædeskålene er udført i armeret plast og metal; de simulerer den menneskelige krops torso og lår og er mekanisk hængslet i H-punktet. Til måling af den faktiske torsovinkel er der til målestokken fastgjort en kvadrant, som er hængslet i H-punktet. En indstillelig lårbjælke, fastgjort til sædeskålen, fastlægger lårets centerlinje og fungerer som grundlinje for hoftevinkelkvadranten.
 2. KROPS- OG BENELEMENTER


text:
Underbenselementerne er forbundet med sædeskålen ved det T-stykke, som samler knæene og er en sideværts forlængelse af den indstillelige lårbjælke. Underbenselementerne er forsynet med kvadranter til måling af knævinklerne. Sko- og fodenhederne er kalibreret til måling af fodvinklen. Til den rumlige orientering af anordningen findes to libeller. Vægtlodder svarende til de forskellige kropselementer er anbragt i de respektive tyngdepunkter, så de giver samme indtrængning i sædet som den, der bevirkes af en mandsperson på 76 kg. Det kontrolleres, at alle 3-D H-maskinens led arbejder frit uden at frembyde nævneværdig friktion.
 Figur 1
 Betegnelser for 3-D H-maskinens elementer
 Figur 2
 Dimensioner for 3-D H-maskinens elementer og vægtfordeling
 (1) Vedrørende nærmere enkeltheder i konstruktionen af 3-D H-maskinen henvises til Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.
 Maskinen svarer til den, der er beskrevet i ISO Standard 6549:1980.
 Tillæg 2
 TREDIMENSIONALT REFERENCESYSTEM
 1.
 Det tredimensionale referencesystem er defineret ved tre ortogonale planer, som fastlægges af køretøjets fabrikant (jf. illustrationen) (1).
 2.
 Køretøjets målestilling fastlægges ved, at køretøjet anbringes på støttefladen, således at referencemærkernes koordinater svarer til de værdier, der angives af fabrikanten.
 3.
 Koordinaterne til R-punktet og H-punktet fastlægges i forhold til de referencemærker, som angives af køretøjets fabrikant.
 Figur 1
 Tredimensionalt referencesystem
 (1) Referencesystemet svarer til ISO-standard 4130:1978.
 Tillæg 3
 REFERENCEDATA FOR SIDDEPLADSER
 1. Kodning af referencedata
 Referencedata er angivet fortløbende for hver siddeplads. Siddepladser er identificeret ved en kode bestående af to tegn. Det første tegn er et arabertal, som angiver sæderækken, regnet fra køretøjets forende til bagenden. Det andet tegn er et stort bogstav, som angiver sædets placering i rækken, set i køretøjets normale køreretning fremad; der anvendes følgende bogstaver:
 L
 =
 venstre
 C
 =
 midterste
 R
 =
 højre
 2. Beskrivelse af køretøjets målestilling
 2.1. Referencemærkernes koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3. Fortegnelse over referencedata
 Siddeplads: ...
 3.1.1. R-punktets koordinater
 X ...
 Y ...
 Z ...
 3.1.2. Konstruktivt bestemt torsovinkel: ...
 3.1.3. Forskrifter for sædeindstilling (1)
 vandret: ...
 lodret: ...
 vinkelindstilling: ...
 torsovinkel: ...
 Note: Referencedata for yderligere siddepladser angives under 3.2, 3.3, osv.
 (1) Det ikke gældende overstreges.
 BILAG 5
 TRÆKANORDNING
 Figur 1
 Figur 1a
 Figur 2
 Med henblik på fastgørelse af gjorden kan skulderselens trækanordning ændres ved at tilføje to styrekanter og/eller nogle bolte for at undgå, at gjorden falder af under trækprøvningen.
 Figur 3
 BILAG 6
 MINDSTE ANTAL FORANKRINGSPUNKTER OG PLACERING AF NEDRE FORANKRINGER
 Køretøjsklasse
 Fremadvendte siddepladser
 Bagudvendte
 Ydre
 Midter
 Forsæde
 Øvrige
 Forsæde
 Øvrige
 M1
 3
 3
 3
 3
 2
 M2 ≤ 3,5 tons
 3
 3
 3
 3
 2
 M3 og M2 > 3,5 tons
 3
 3 eller 2
 3 eller 2
 3 eller 2
 2
 N1
 3
 3 eller 2
 3 eller 2 *
 2
 2
 N2 og N3
 3
 2
 3 eller 2 *
 2
 2
 Symbolforklaring
 2
 :
 To nedre forankringer, som muliggør montering af sikkerhedssele type B eller sikkerhedssele type Br, Br3, Br4m eller Br4Nm, hvis dette kræves ifølge den konsoliderede resolution om udformning af køretøjer (R.E.3), bilag 13, tillæg 1.
 3
 :
 To nedre forankringer


text:
og én øvre forankring, som muliggør montering af trepunktssele type A eller sikkerhedssele type Ar, Ar4m eller Ar4Nm, hvis dette kræves ifølge den konsoliderede resolution om udformning af køretøjer (R.E.3), bilag 13, tillæg 1.
 :
 Henviser til punkt 5.3.3. (Der tillades to forankringer, hvis der er passage mellem sædet og køretøjets sidevæg.)
 *
 :
 Henviser til punkt 5.3.4. (Der tillades to forankringer, hvis forruden befinder sig uden for referenceområdet.)
 :
 Henviser til punkt 5.3.5. (Der tillades to forankringer, hvis der ikke findes noget i referenceområdet.)
 :
 Henviser til punkt 5.3.7. (Særlig bestemmelse for et køretøjs øvre dæk.)
 Tillæg 1
 PLACERING AF NEDRE FORANKRINGER — KUN KRAV TIL VINKLER
 Sæder
 M1
 Andre end M1
 Forsæder (*)
 siden med lukkebeslag (α2)
 45°-80°
 30°-80°
 anden side (α1)
 30°-80°
 30°-80°
 vinkelkonstant
 50°-70°
 50°-70°
 bænkesæde — siden med lukkebeslag (α2)
 45°-80°
 20°-80°
 bænkesæde — anden side (α1)
 30°-80°
 20°-80°
 justerbart sæde med ryglænsvinkel < 20°
 45°-80° (α2) (*)
 20°-80° (α1) (*)
 20°-80°
 Bagsæder ≠
 30°-80°
 20°-80° Ψ
 Klapsæde
 Seleforankring ikke påkrævet.
 Forefindes forankring: se krav til vinkler fortil og bagtil.
 Bemærkninger
 ≠
 :
 Udvendige pladser og midterpladser.
 (*)
 :
 Såfremt vinklen ikke er konstant: jf. punkt 5.4.2.1.
 Ψ
 :
 45°-90° for sæder i køretøjer af klasse M2 og M3.
 BILAG 7
 DYNAMISK PRØVNING SOM ALTERNATIV TIL STATISK PRØVNING AF SELEFORANKRINGERS MODSTANDSKRAFT
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 I dette bilag beskrives en dynamisk slædeprøvning, som kan udføres som alternativ til den i regulativets punkt 6.3 og 6.4 foreskrevne statiske prøvning af seleforankringernes modstandskraft.
 Dette alternativ kan anvendes på bilfabrikantens anmodning, såfremt der er tale om en gruppe af sæder med siddepladser, som alle er forsynet med 3-punktsseler og dertil hørende kraftbegrænsende anordninger for brystkassen, og såfremt en gruppe af sæder yderligere omfatter en siddeplads, hvis øvre seleforankring indgår i sædets konstruktion.
 2. FORSKRIFTER
 I den dynamiske prøvning, som er foreskrevet i dette bilags punkt 3, må der ikke forekomme brud på forankringer eller områderne omkring disse. Dog tillades et programmeret brud, som er nødvendigt for den kraftbegrænsende anordnings funktion.
 Minimumsafstandene for de i dette regulativs punkt 5.4.2.5 nævnte nedre forankringer og de i punkt 5.4.3.6 opstillede krav vedrørende de øvre effektive forankringer samt i givet fald de i punkt 2.1.1 herunder supplerende krav, skal overholdes.
 2.1.1. For køretøjer af klasse M1, som har en tilladt totalmasse på maksimalt 2,5 tons, må den øvre effektive sikkerhedsseleforankring, såfremt den er fastgjort til sædets konstruktion, ikke forskydes længere fremad end til et tværplan, som går gennem R-punktet og punkt C for det pågældende sæde (jf. figur 1 i bilag 3 til dette regulativ).
 For andre køretøjer end de ovennævnte må den øvre sikkerhedsseleforankring ikke forskydes mere end til et tværplan, som hælder 10° fremad og går gennem sædets R-punkt.
 2.2. I køretøjer, som har forskydnings- og spærreanordninger, der gør det muligt for personer på alle sæder at stige ud af køretøjet, skal sådanne anordninger stadig kunne betjenes med hånden efter prøvningen.
 2.3. I brugervejledningen for køretøjet skal det angives, at hver enkelt sikkerhedssele kun må udskiftes med en sikkerhedssele, der er godkendt


text:
til den pågældende siddeplads i køretøjet; især skal de siddepladser, som kun må monteres med en egnet sikkerhedssele forsynet med kraftbegrænser, angives.
 3. BETINGELSER FOR DYNAMISK AFPRØVNING
 3.1. Almindelige betingelser
 De almindelige betingelser, som er beskrevet i punkt 6.1 i dette regulativ, gælder for prøvningen, som er beskrevet i dette bilag.
 3.2. Opstilling og forberedelse
 3.2.1. Slæde
 Slæden skal være konstrueret således, at der ikke fremstår permanent deformering efter prøvningen. Den skal have en styring, der sikrer, at den i kollisionsfasen ikke afviger mere end 5° i det lodrette plan og 2° i det vandrette plan.
 3.2.2. Fastgørelse af køretøjets stel
 Den del af køretøjets stel, som anses for væsentlig for køretøjets stivhed i forbindelse med sæde- og seleforankringerne, fastgøres til slæden, idet den i dette regulativs punkt 6.2 beskrevne fremgangsmåde følges.
 3.2.3. Fastholdelsesanordninger
 3.2.3.1. Fastholdelsesanordninger (komplette sæder, sikkerhedsseler og kraftbegrænsende anordninger) monteres til køretøjets stel i henhold til specifikationerne for det pågældende køretøjs produktionsserie.
 De af køretøjets dele, som vender mod det prøvede sæde (instrumentbræt, sæde osv. — afhængig af det prøvede sæde) kan monteres på prøveslæden. Såfremt der er airbags til beskyttelse med frontalkollision, skal disse deaktiveres.
 3.2.3.2. På bilfabrikantens opfordring og efter aftale med den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for prøvningerne, kan montering af visse dele af fastholdelsessystemerne ud over de komplette sæder, sikkerhedsseler og kraftbegrænsere undlades eller erstattes af dele, som har tilsvarende eller lavere stivhed, og hvis dimensioner stemmer overens med køretøjets indre monteringsmål, under forudsætning af at den afprøvede opstilling er mindst lige så ugunstig som serieopstillingen med hensyn til den belastning, der påføres sæde- og seleforankringerne.
 3.2.3.3. I overensstemmelse med kravene i dette regulativs punkt 6.1.2 placeres sæderne i den indstilling, som den prøveansvarlige tekniske tjeneste vurderer giver de mest ugunstige forhold for forankringernes modstandskraft, og som er forenelig med placeringen af prøvedukker i køretøjet.
 3.2.4. Prøvedukker
 En prøvedukke, hvis mål og masse er i overensstemmelse med bilag 8, placeres på hvert sæde og holdes fast af køretøjets sikkerhedssele.
 Der kræves ingen måleinstrumenter i dukkerne.
 3.3. Afprøvning
 3.3.1. Slæden fremdrives, således at den under prøvningen har en acceleration på 50 km/h. Slædens deceleration skal ligge inden for det interval, som er angivet i bilag 8 til regulativ nr. 16.
 3.3.2. Eventuelle yderligere fastholdelsesanordninger (selestrammere og lign. — bortset fra airbags) aktiveres efter bilfabrikantens anvisninger.
 3.3.3. Det undersøges, om forskydningen af sikkerhedsselens forankringer overstiger de grænser, som er angivet i dette bilags punkt 2.1 og 2.2.1.
 BILAG 8
 SPECIFIKATIONER FOR PRØVEDUKKER (1)
 Masse
 97,5 ± 5 kg
 Opret siddehøjde
 965 mm
 Hoftebredde (siddende)
 415 mm
 Hofteomkreds (siddende)
 1 200 mm
 Livvidde (siddende)
 1 080 mm
 Brystkassedybde
 265 mm
 Brystkasseomkreds
 1 130 mm
 Skulderhøjde
 680 mm
 Tolerance for alle længdemål
 ± 5 %
 Bemærkning: Målene er illustreret i nedenstående figur.
 (1) Anordninger beskrevet i Australian Design Rule (ADR) 4/03 og Federal Motor Vehicle Safety Standard (FMVSS) No 208 anses for tilsvarende.
 BILAG 9
 ISOFIX-FORANKRINGSSYSTEMER OG ISOFIX-TOPSTROPFORANKRINGER
 Figur 1
 Anordning til statisk belastning (SFAD), isometrisk afbildning
 Figur 2
 Anordning til statisk belastning (SFAD), dimensioner
 Figur


text:
3
 Isofix-topstropkonnektor (krogtypen) — mål
 Figur 4
 Afstand mellem begge nedre forankringsområder
 Figur 5
 Todimensional skabelon
 Figur 6
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — set fra siden
 Figur 7
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — set fra siden (forstørrelse) af indhyllingsområdet
 Figur 8
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — plan (tværsnit af R-planet)
 Figur 9
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — set forfra
 Figur 10
 Placering af Isofix-topstropforankring, Isofix-område — tredimensional grafisk fremstilling
 Figur 11
 Alternativ metode til placering af topstropforankringen ved hjælp af fiksturen »ISO/F2« (B), Isofix-område — set fra siden, ovenfra og bagfra
 Figur 12
 Symbol for nedre Isofix-forankring
 Figur 13
 Symbol, der anvendes til at identificere placeringen af en topstropforankring, som er under et dække


text:
 10.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 64/15
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 121/2004
 af 24. september 2004
 om ændring af bilag I (Dyre- og plantesundhed) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag I til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 68/2004 truffet af Det Blandede EØS‐udvalg den 4. maj 2004 (1).
 (2)
 Kommissionens beslutning 2004/11/EF af 18. december 2003 om ordningen for sammenlignende EF-prøver på og -analyser af frø og formeringsmateriale af visse landbrugs- og grøntsagsplantearter og vin efter Rådets direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 92/33/EØF, 2002/54/EF, 2002/55/EF, 2002/56/EF og 2002/57/EF for 2004 og 2005 (2) skal indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Kommissionens beslutning 2004/57/EF af 23. december 2003 om fortsættelsen i 2004 af de sammenlignende EF-prøver på og -analyser af frø og formeringsmateriale af gramineæ Triticum æstivum, Brassica napus og Allium ascalonicum efter Rådets direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 92/33/EØF, 2002/54/EF, 2002/55/EF, 2002/56/EF og 2002/57/EF påbegyndt i 2003 (3) skal indarbejdes i aftalen.
 (4)
 Kommissionens beslutning 2004/266/EF af 17. marts 2004 om tilladelse til at forsyne pakningerne til frø af foderplanter med de foreskrevne angivelser på en sådan måde, at de ikke kan udviskes (4) skal indarbejdes i aftalen.
 (5)
 Kommissionens beslutning 2004/287/EF af 24. marts 2004 om midlertidig handel med frø af arterne Vicia faba og Glycine max, der ikke opfylder kravene i henholdsvis Rådets direktiv 66/401/EØF eller 2002/57/EF (5), skal indarbejdes i aftalen.
 (6)
 Kommissionens beslutning 2004/329/EF af 6. april 2004 om midlertidig handel med frø af arten Glycine max, der ikke opfylder kravene i Rådets direktiv 2002/57/EF (6), skal indarbejdes i aftalen.
 (7)
 Beslutning 2004/266/EF ophæver Kommissionens beslutning 87/309/EØF af 2. juni 1987 (7), som er indarbejdet i aftalen, og som derfor skal ophæves i henhold til aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I del 2 i kapitel III i bilag I til aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Følgende punkter indsættes efter punkt 27 (Kommissionens beslutning 2003/795/EF):
 »28.
 32004 D 0011: Kommissionens beslutning 2004/11/EF af 18. december 2003 om ordningen for sammenlignende EF-prøver på og -analyser af frø og formeringsmateriale af visse landbrugs- og grøntsagsplantearter og vin efter Rådets direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 92/33/EØF, 2002/54/EF, 2002/55/EF, 2002/56/EF og 2002/57/EF for 2004 og 2005 skal indarbejdes i aftalen (EUT L 3 af 7.1.2004, s. 38).
 29.
 32004 D 0057: Kommissionens beslutning 2004/57/EF af 23. december 2003 om fortsættelsen i 2004 af de sammenlignende EF-prøver på og -analyser af frø og formeringsmateriale af gramineæ Triticum æstivum, Brassica napus og Allium ascalonicum efter Rådets direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 92/33/EØF, 2002/54/EF, 2002/55/EF, 2002/56/EF og 2002/57/EF påbegyndt i 2003 skal indarbejdes i aftalen (EUT L 12 af 17.1.2004, s. 49).
 30.
 32004 D 0266: Kommissionens beslutning 2004/266/EF af 17. marts 2004 om tilladelse til at forsyne pakningerne til frø af foderplanter med de foreskrevne angivelser på en sådan måde, at de ikke


text:
kan udviskes (EUT L 83 af 20. 3. 2004, s. 23).
 31.
 32004 D 0287: Kommissionens beslutning 2004/287/EF af 24. marts 2004 om midlertidig handel med frø af arterne Vicia faba og Glycine max, der ikke opfylder kravene i henholdsvis Rådets direktiv 66/401/EØF eller 2002/57/EF (EUT L 91 af 30. 3) 2004, s. 56).
 32.
 32004 D 0329: Kommissionens beslutning 2004/329/EF af 6. april 2004 om midlertidig handel med frø af arten Glycine max, der ikke opfylder kravene i Rådets direktiv 2002/57/EF (EUT L 104 af 8.4.2004, s. 133).«
 2)
 Teksten til punkt 5 (Kommissionens beslutning 87/309/EØF) udgår.
 Artikel 2
 Teksterne til beslutning 2004/11/EF, 2004/57/EF, 2004/266/EF, 2004/287/EF og 2004/329/EF på islandsk og norsk, der offentliggøres i EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 25. september 2004, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle fornødne meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (8).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 24. september 2004.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Kjartan JÓHANNSSON
 Formand
 (1) EUT L 277 af 26.8.2004, s. 187.
 (2) EUT L 3 af 7.1.2004, s. 38.
 (3) EUT L 12 af 17.1.2004, s. 49.
 (4) EUT L 83 af 20.3.2004, s. 23.
 (5) EUT L 91 af 30.3.2004, s. 56.
 (6) EUT L 104 af 8.4.2004, s. 133.
 (7) EFT L 155 af 16.6.1987, s. 26.
 (8) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 31.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 291/42
 DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE
 Nr. 81/2013
 af 3. maj 2013
 om ændring af bilag VI (Social sikring) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Kommissionens forordning (EU) nr. 1224/2012 af 18. december 2012 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen
 (2)
 Bilag VI til EØS-aftalen bør derfor ændres —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Følgende led indsættes i punkt 1 (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004) og punkt 2 (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009) i bilag VI til EØS-aftalen:
 »—
 32012 R 1224: Kommissionens forordning (EU) nr. 1224/2012 af 18. december 2012 (EUT L 349 af 19.12.2012, s. 45).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EU) nr. 1224/2012, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er begge autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 4. maj 2013, forudsat at alle meddelelser er indgivet til Det Blandede EØS-udvalg, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (2).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 3. maj 2013.
 På Det Blandede EØS-udvalgs vegne
 Gianluca GRIPPA
 Formand
 (1) EUT L 349 af 19.12.2012, s. 45.
 (2) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 Vigtig juridisk meddelelse
 |
 22004A1221(01)
 Aftale i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Chile om ændring af tillæg I i aftalen om handel med spiritus og aromatiserede drikkevarer i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Republikken Chile på den anden side
 EU-Tidende nr. L 373 af 21/12/2004 s. 0045 - 0051
 Aftale i form af brevvekslingmellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Chile om ændring af tillæg I i aftalen om handel med spiritus og aromatiserede drikkevarer i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Republikken Chile på den anden sideBREV Nr. 1Brev fra Det Europæiske FællesskabBruxelles, den 30. november 2004Hr. ambassadør,Jeg henviser hermed til de møder om tekniske tilpasninger, der er blevet holdt efter artikel 16, stk. 2, i aftalen om handel med spiritus og aromatiserede drikkevarer i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Republikken Chile på den anden side, den 18. november 2002, hvor det er fastsat, at de kontraherende parter i gensidig forståelse kan ændre denne aftale.Som De allerede er klar over, fandt udvidelsen af EU sted den 1. maj 2004. Det er derfor i denne forbindelse nødvendigt at foretage tekniske tilpasninger i tillæg I, sektion A (Liste over beskyttede betegnelser for spiritus med oprindelse i Fællesskabet), i ovennævnte aftale for at inkludere godkendelsen og beskyttelsen af betegnelserne for spiritus i de nye medlemsstater med henblik på, at parterne kan anvende dem med virkning fra den 1. maj 2004.Jeg foreslår hermed, at tillæg I, sektion A, i aftalen om handel med spiritus og aromatiserede drikkevarer i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Republikken Chile på den anden side erstattes af det vedlagte tillæg med virkning fra den 1. maj 2004, dvs. den dag, hvor traktaten om Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse trådte i kraft.Jeg ville være Dem taknemmelig, såfremt De over for mig vil bekræfte, at Deres regering er indforstået med indholdet af dette brev.Med venlig hilsenPå Det Europæiske Fællesskabs vegneMariann Fischer BoelBREV Nr. 2Brev fra ChileBruxelles, den 30. november 2004Hr. ambassadør,Jeg har den ære hermed at anerkende modtagelsen af Deres skrivelse af dags dato med følgende ordlyd:"Jeg henviser hermed til de møder om tekniske tilpasninger, der er blevet holdt efter artikel 16, stk. 2, i aftalen om handel med spiritus og aromatiserede drikkevarer i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Republikken Chile på den anden side, den 18. november 2002, hvor det er fastsat, at de kontraherende parter i gensidig forståelse kan ændre denne aftale.Som De allerede er klar over, fandt udvidelsen af EU sted den 1. maj 2004. Det er derfor i denne forbindelse nødvendigt at foretage tekniske tilpasninger i tillæg I, sektion A (Liste over beskyttede betegnelser for spiritus med oprindelse i Fællesskabet), i ovennævnte aftale for at inkludere godkendelsen og beskyttelsen af betegnelserne for spiritus i de nye medlemsstater


text: med henblik på, at parterne kan anvende dem med virkning fra den 1. maj 2004.Jeg foreslår hermed, at tillæg I, sektion A, i aftalen om handel med spiritus og aromatiserede drikkevarer i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Republikken Chile på den anden side erstattes af det vedlagte tillæg med virkning fra den 1. maj 2004, dvs. den dag, hvor traktaten om Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse trådte i kraft.Jeg ville være Dem taknemmelig, såfremt De over for mig vil bekræfte, at Deres regering er indforstået med indholdet af dette brev."Jeg skal hermed meddele Dem, at Republikken Chile er indforstået med indholdet af dette brev.Med venlig hilsenPå vegne af Republikken ChileAlberto van Klaveren--------------------------------------------------


text:
 5.2.2019
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 33/35
 AFGØRELSE Nr. 1/2018 TRUFFET AF HANDELSUDVALGET
 af 13. december 2018
 om ændring af tillæg 1 til bilag XIII til handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia, Ecuador og Peru på den anden side [2019/179]
 HANDELSUDVALGET HAR —
 under henvisning til handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia, Ecuador og Peru på den anden side, særlig artikel 13, stk. 1, litra d), og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Den 11. februar 2014 forelagde Colombia i medfør af artikel 209 i aftalen Kommissionen en anmodning om at føje nye geografiske betegnelser til tillæg 1 til bilag XIII til aftalen. Unionen har afsluttet indsigelsesproceduren og undersøgelsen af Colombias ni nye geografiske betegnelser.
 (2)
 På et møde mellem EU-parten og Colombia den 5. oktober 2018 vurderede Underudvalget vedrørende Intellektuel Ejendom i henhold til artikel 257, stk. 2, i aftalen oplysningerne vedrørende Colombias ni nye geografiske betegnelser og forelagde Handelsudvalget et forslag om ændring af tillæg 1 til bilag XIII til aftalen.
 (3)
 Tillæg 1 til bilag XIII til aftalen bør derfor ændres.
 (4)
 Afgørelsen om ændring af tillæg 1 til bilag XIII til aftalen kan vedtages på et møde i Handelsudvalget mellem EU-parten og Colombia, jf. artikel 14, stk. 3, i handelsaftalen, da den udelukkende vedrører de bilaterale forbindelser mellem disse og ikke berører et andet undertegnende Andeslands rettigheder og forpligtelser —
 BESTEMT FØLGENDE:
 Artikel 1
 I tabellen i litra a) »Colombias geografiske betegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer, vine, spiritus og aromatiserede vine« i tillæg 1 til bilag XIII til aftalen indsættes teksten i bilaget til denne afgørelse.
 Artikel 2
 Denne afgørelse, der er udfærdiget i to eksemplarer, undertegnes af Handelsudvalgets repræsentanter, som er bemyndiget til at handle på parternes vegne med henblik på ændring af aftalen. Denne afgørelse får virkning fra datoen for den sidste undertegnelse.
 Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
 Udfærdiget i Quito, Ecuador, 13. december 2018.
 På Handelsudvalgets vegne
 Matthias JØRGENSEN
 Leder af EU's delegation
 Juan Carlos CADENA
 Leder af Colombias delegation
 BILAG
 Café de Nariño
 Kaffe
 Café de Cauca
 Kaffe
 Café del Huila
 Kaffe
 Bizcocho de Achira del Huila
 Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk samt konfekturevarer
 Queso Paipa
 Ost
 Queso del Caquetá
 Ost
 Clavel de Colombia
 Blomster og prydplanter
 Rosa de Colombia
 Blomster og prydplanter
 Crisantemo de Colombia
 Blomster og prydplanter


text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0415
 2002/415/EF: AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/2002 af 31. maj 2002 om forlængelse af gyldigheden af afgørelse nr. 1/2000 om overgangsforanstaltninger
 EF-Tidende nr. L 150 af 08/06/2002 s. 0055 - 0055
 AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/2002af 31. maj 2002om forlængelse af gyldigheden af afgørelse nr. 1/2000 om overgangsforanstaltninger(2002/415/EF)AVS-EF-MINISTERRÅDET HAR -under henvisning til artikel 7 i AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/2000 af 27. juli 2000 om overgangsforanstaltninger, der skal gælde fra den 2. august 2000 til AVS-EF-partnerskabsaftalens ikrafttræden(1), ogud fra følgende betragtninger:(1) Den nye AVS-EF-partnerskabsaftale, i det følgende benævnt "aftalen", blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000. Aftalen vil ikke træde i kraft, før kravene i dens artikel 93, stk. 3, er opfyldt.(2) AVS-EF-Ministerrådet vedtog overgangsforanstaltninger ved afgørelse nr. 1/2000.(3) Efter artikel 7 i afgørelse nr. 1/2000 skal afgørelsen anvendes indtil aftalen træder i kraft, dog senest til den 1. juni 2002. Da aftalen ikke vil være trådt i kraft på denne dato, skal Ministerrådet træffe afgørelse om at forlænge anvendelsen af afgørelse nr. 1/2000 i en begrænset periode -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Artikel 7 i AVS-EF-Ministerrådets afgørelse nr. 1/2000 affattes således: "Artikel 7Ikrafttræden og gyldighedsperiodeDenne afgørelse træder i kraft den 2. august 2000. Den anvendes, indtil aftalen træder i kraft."Artikel 2Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 2002.På AVS-EF-Ministerrådets vegneM. L. KpakolFormand(1) EFT L 195 af 1.8.2000, s. 46.


text:
 3.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 232/27
 AFGØRELSE TRUFFET AF DET BLANDEDE EØS-UDVALG
 Nr. 70/2009
 af 29. maj 2009
 om ændring af bilag XIII (Transport) til EØS-aftalen
 DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
 under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »aftalen«, særlig artikel 98, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Bilag XIII til aftalen blev ændret ved afgørelse nr. 50/2009 truffet af Det Blandede EØS-udvalg den 24. april 2009 (1).
 (2)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1056/2008 af 27. oktober 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 2042/2003 om vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og farttøjsmateriel, -dele og -apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver (2) bør indarbejdes i aftalen.
 (3)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1057/2008 af 27. oktober 2008 om ændring af tillæg II i bilaget til forordning (EF) nr. 1702/2003 vedrørende luftdygtighedseftersynsbeviset (EASA-formular 15a) (3) bør indarbejdes i aftalen —
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 I bilag XIII til aftalen foretages følgende ændringer:
 1)
 Følgende led indsættes i punkt 66q (Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003):
 »—
 32008 R 1056: Kommissionens forordning (EF) nr. 1056/2008 af 27. oktober 2008 (EUT L 283 af 28.10.2008, s. 5).«
 2)
 Følgende led indsættes i punkt 66p (Kommissionens forordning (EF) nr. 1702/2003):
 »—
 32008 R 1057: Kommissionens forordning (EF) nr. 1057/2008 af 27. oktober 2008 (EUT L 283 af 28.10.2008, s. 30).«
 Artikel 2
 Den islandske og den norske udgave af forordning (EF) nr. 1056/2008 og (EF) nr. 1057/2008, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
 Artikel 3
 Denne afgørelse træder i kraft den 30. maj 2009, forudsat at Det Blandede EØS-udvalg har modtaget alle meddelelser i henhold til aftalens artikel 103, stk. 1 (4).
 Artikel 4
 Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 2009.
 På vegne af Det Blandede EØS-udvalg
 Alan SEATTER
 Formand
 (1) EUT L 162 af 25.6.2009, s. 31.
 (2) EUT L 283 af 28.10.2008, s. 5.
 (3) EUT L 283 af 28.10.2008, s. 30.
 (4) Ingen forfatningsmæssige krav angivet.


text:
 29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 97/1
 Kun de originale FN/ECE-tekster har retlig virkning i henhold til folkeretten. Dette regulativs nuværende status og ikrafttrædelsesdato bør kontrolleres i den seneste version af FN/ECE's statusdokument TRANS/WP.29/343/, der findes på adressen: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Regulativ nr. 50 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) — Ensartede forskrifter for godkendelse af positionslygter fortil, baglygter, stoplygter, retningsviserblinklygter og bagnummerpladebelysningsanordninger på køretøjer i klasse L
 Omfattende al gældende tekst frem til:
 Supplement 16 til den oprindelige udgave af regulativet - Ikrafttrædelsesdato: 15. juli 2013
 INDHOLD
 REGULATIV
 1.
 Anvendelsesområde
 2.
 Definitioner
 3.
 Ansøgning om godkendelse
 4.
 Mærkning
 5.
 Godkendelse
 6.
 Almindelige forskrifter
 7.
 Lysstyrke
 8.
 Prøvningsforskrifter
 9.
 Lysets farve
 10.
 Produktionens overensstemmelse
 11.
 Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse
 12.
 Endeligt ophør af produktionen
 13.
 Navne og adresser på tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de administrative myndigheder
 14.
 Overgangsbestemmelser
 BILAG
 Bilag 1:
 Mindste horisontalvinkel (h) og vertikalvinkel (v) for rumlig lysfordeling
 Bilag 2:
 Meddelelse om godkendelse (eller nægtelse eller inddragelse af godkendelse eller endeligt ophør af produktionen) af en type anordning i henhold til regulativ nr. 50
 Bilag 3:
 Eksempler på udformning af godkendelsesmærker
 Bilag 4:
 Fotometriske målinger
 Bilag 5:
 Fotometriske målinger af bagnummerpladebelysningsanordningen
 1. ANVENDELSESOMRÅDE
 Dette regulativ gælder for positionslygter fortil, baglygter, stoplygter, retningsviserblinklygter og bagnummerpladebelysningsanordninger for køretøjer i klasse L (1).
 2. DEFINITIONER
 2.1
 Definitioner:
 Definitionerne i regulativ nr. 53 eller 74 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen, finder anvendelse i dette regulativ.
 2.2.
 "Positionslygter fortil, baglygter, stoplygter, retningsviserblinklygter og bagnummerpladebelysningsanordninger af forskellig type": lygter, som i hver af de nævnte kategorier afviger indbyrdes med hensyn til væsentlige aspekter såsom:
 a)
 fabriks- eller varemærke
 b)
 karakteristika ved det optiske system (lysstyrkeniveauer, lysfordelingsvinkler, kategori lyskilde, lyskildemodul osv.).
 En ændring af lyskildens farve eller af et filters farve udgør ikke en ændring af typen.
 2.3.
 Definitionerne på farven af det afgivne lys i regulativ nr. 48 og de ændringer dertil, som er i kraft på tidspunktet for ansøgning om typegodkendelse, finder anvendelse i dette regulativ.
 2.4.
 Henvisninger i dette regulativ til standardglødelamper (étalon) og til regulativ nr. 37 læses som henvisninger til regulativ nr. 37 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen.
 Henvisninger i dette regulativ til standard LED-lyskilder (étalon) og til regulativ nr. 128 læses som henvisninger til regulativ nr. 128 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen.
 3. ANSØGNING OM GODKENDELSE
 3.1.
 Ansøgning om godkendelse skal indgives af indehaveren af fabriks- eller varemærket eller af dennes behørigt bemyndigede repræsentant. I ansøgningen skal følgende oplyses:
 3.1.1.
 det eller de formål, som den anordning, der er indgivet til godkendelse, er beregnet til
 3.1.2.
 for en positionslygte fortil, om den er beregnet til at udsende hvidt eller gult lys
 3.1.3.
 for en retningsviserblinklygte, dens kategori.
 3.1.4.
 Efter ansøgerens valg kan det angives, om anordningen kan monteres på køretøjet med forskellige hældninger for referenceaksen i forhold til køretøjets referenceplaner og jorden, eller at den kan roteres


text:
om sin egen referenceakse eller, i tilfælde af en bagnummerpladelygte, at anordningen kan monteres i mere end én position eller et positionsområde i forhold til det område, nummerpladen skal placeres i; disse forskellige monteringsbetingelser (eller forskellige monteringspositioner) angives i meddelelsesformularen.
 3.2.
 For hver type anordning skal ansøgningen ledsages af:
 3.2.1.
 tegninger (i tre eksemplarer), der er tilstrækkeligt detaljerede til, at anordningens type kan identificeres, og med geometrisk angivelse af dens mulige placering(er) på køretøjet, den observationsakse, der ved prøvningen skal tages som referenceakse (horisontalvinkel H = 0°, vertikalvinkel V = 0°), og det punkt, der ved disse prøvninger skal anvendes som referencecentrum; tegningerne skal vise, hvor godkendelsesnummer og tillægssymboler tænkes anbragt i forhold til godkendelsesmærkets cirkel
 3.2.2.
 en kort teknisk beskrivelse, hvori, bortset fra lygter med ikke-udskiftelig lyskilde, angives:
 a)
 den foreskrevne kategori af glødelampe(r); denne glødelampekategori skal være en af dem, som er angivet i regulativ 37 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen og/eller
 b)
 den foreskrevne kategori af LED-lyskilde(r); denne LED-lyskildekategori skal være en af dem, som er angivet i regulativ 128 og ændringsserierne dertil, som er i kraft på tidspunktet for typegodkendelsesansøgningen og/eller
 c)
 den særlige identifikationskode for lyskildemodulet.
 3.2.3.
 To anordninger.
 4. MÆRKNING
 4.1.
 Anordninger, som indgives til godkendelse, skal være forsynet med følgende mærkning, der skal være let læselig og ikke kunne slettes:
 4.1.1.
 ansøgerens fabriks- eller varemærke
 4.1.2.
 med undtagelse af lygter med ikke-udskiftelige lyskilder skal anordningen forsynes med en mærkning, der er let læselig og ikke kan slettes, som angiver:
 a)
 den foreskrevne kategori af lyskilde(r) og/eller
 b)
 den særlige identifikationskode for lyskildemodulet.
 4.2.
 De skal desuden omfatte et område af tilstrækkelig størrelse til godkendelsesmærket (jf. punkt 3.2.1.).
 4.3.
 Lygter med ikke-udskiftelige lyskilder eller lyskildemodul(er) skal være mærket med nominel spænding eller spændingsområde og det nominelle wattforbrug.
 4.4.
 Hvis der er tale om lyskildemodul(er), skal de være forsynet med:
 4.4.1.
 ansøgerens fabriks- eller varemærke; dette skal være let læseligt og ikke sletbart
 4.4.2.
 modulets særlige identifikationskode; denne skal være let læselig og må ikke kunne slettes. Den særlige identifikationskode skal omfatte begyndelsesbogstaverne "MD" for "MODUL" efterfulgt af godkendelsesmærket uden den i punkt 5.5.1 nedenfor beskrevne cirkel og, hvis der er tale om flere ikke identiske lyskildemoduler, efterfulgt af tillægssymboler eller tegn; denne specifikke identifikationskode skal være angivet på de i punkt 3.2.1 ovenfor omhandlede tegninger.
 Godkendelsesmærket behøver ikke være det samme som på den lygte, hvor modulet anvendes, men begge mærker skal være fra samme ansøger.
 4.4.3.
 mærkning med nominel spænding og wattforbrug.
 5. GODKENDELSE
 5.1.
 Såfremt de to typer anordninger, som er forelagt til godkendelse i henhold til punkt 3 ovenfor, opfylder bestemmelserne i dette regulativ, meddeles godkendelse.
 5.2.
 Når der indgår to eller flere lygter i samme anordning, meddeles kun godkendelse, hvis hver enkelt af disse lygter opfylder kravene i dette regulativ eller et andet regulativ. Lygter, der ikke opfylder forskrifterne i et af disse regulativer, må ikke indgå i en sådan anordning.
 5.3.
 Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De første to cifre i


text:
dette nummer (i øjeblikket 00 for regulativet i dettes oprindelige form) angiver den ændringsserie, som indeholder de seneste større tekniske ændringer, der er foretaget af dette regulativ på godkendelsestidspunktet. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til en anden type anordning, som er omfattet af dette regulativ.
 5.4.
 Meddelelse om godkendelse eller nægtelse af godkendelse af en type anordning i henhold til dette regulativ meddeles de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, i form af en meddelelse i overensstemmelse med modellen i bilag 2 til dette regulativ vedlagt en tegning fra ansøgeren i et format på højst A4-størrelse (210 × 297 mm) og om muligt i forholdet 1:1.
 5.5.
 Anordninger, som er i overensstemmelse med en efter dette regulativ godkendt type, skal foruden de i punkt 4.1. og 4.3. foreskrevne mærkninger være påført et internationalt godkendelsesmærke, som er placeret på det i punkt 4.2. ovenfor omhandlede område og består af følgende:
 5.5.1.
 en cirkel, hvori er anbragt bogstavet "E" efterfulgt af kendingsnummeret for det land, der har meddelt godkendelsen (2), og
 5.5.2.
 nummeret på dette regulativ, efterfulgt af bogstavet "R", en tankestreg og godkendelsesnummeret
 5.5.3.
 generelt for en retningsviserblinklygte: et nummer, som angiver kategorien 11, 11a, 11b, 11c eller 12 tæt ved cirklen i henhold til punkt 5.5.1 og på den modsatte side af godkendelsesnummeret
 5.5.4.
 hvis der er tale om en retningsviserblinklygte, der på den ene side ikke opnår den foreskrevne minimumslysstyrke i en vinkel på op til H = 80° i henhold til punkt 7.7.1.: en vandret pil med spidsen pegende mod den side, hvor minimumslysstyrken i henhold til punkt 7.7.1 er opfyldt i en vinkel på op til 80°
 5.5.5.
 for så vidt angår positionslygter fortil og baglygter, hvis synlighedsvinkler er asymmetriske omkring den vandrette referenceakse, en pil, der peger til den side, hvor de fotometriske specifikationer er opfyldt i en vinkel på op til 80° H.
 5.6.
 Hvis en anordning er fundet i overensstemmelse med forskrifterne i flere forskellige regulativer, kan den påføres et enkelt godkendelsesmærke bestående af en cirkel i henhold til punkt 5.5.1., godkendelsesnumrene samt de ekstra symboler svarende til hvert regulativ, i henhold til hvilket godkendelsen er meddelt. Komponenterne i dette enkelte godkendelsesmærke må ikke være mindre end den minimumsstørrelse, som foreskrives for det mindste af de enkelte mærker i et regulativ, i henhold til hvilket godkendelsen er meddelt.
 5.7.
 Det godkendelsesmærke, der er omhandlet i punkt 5.5 ovenfor, skal være let læseligt og må ikke kunne fjernes. Det kan være anbragt på en indvendig eller udvendig del (gennemsigtig eller ej) af anordningen, som udsender lyset. Under alle omstændigheder skal mærkningen være synlig, når anordningen er monteret på køretøjet, eller når en bevægelig del som f.eks. en fatning eller et dæksel åbnes.
 5.8.
 Bilag 3 indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets udformning.
 6. GENERELLE FORSKRIFTER
 6.1.
 Hver anordning skal være i overensstemmelse med forskrifterne i dette regulativ.
 6.2.
 Anordningerne skal være konstrueret og fremstillet således, at de ved normal brug og til trods for de rystelser, de derved kan blive udsat for, forbliver


text:
funktionssikre og bevarer de i dette regulativ påbudte kendetegn.
 6.3.
 Positionslygter, som er gensidigt indbygget med en anden funktion og bruger en fælles lyskilde, og som er konstrueret til konstant drift med et tillægssystem til regulering af lysstyrken, er tilladt.
 6.3.1.
 Hvis der er tale om en baglygte, der er gensidigt indbygget med en stoplygte, skal anordningen imidlertid enten:
 a)
 være en del af et arrangement med flere lyskilder, eller
 b)
 være beregnet til brug i et køretøj udstyret med fejlovervågningssystem for denne funktion.
 I begge tilfælde skal der være en anmærkning herom i meddelelsen.
 6.4.
 For så vidt angår udskiftelige lyskilder:
 6.4.1.
 Alle kategorier af lyskilder godkendt i henhold til regulativ nr. 37 og/eller regulativ nr. 128 kan anvendes, forudsat der ikke er angivet nogen anvendelsesbegrænsninger i regulativ nr. 37 og de ændringsserier hertil, som er i kraft på tidspunktet for ansøgning om typegodkendelse, eller i regulativ nr. 128 og ændringsserierne hertil, som er i kraft på tidspunktet for ansøgning om typegodkendelse.
 6.4.2.
 Anordningen skal være konstrueret således, at lyskilden kun kan placeres i den korrekte position.
 6.4.3.
 Glødelampens fatning skal opfylde forskrifterne i IEC-publikation 60061. Databladet vedrørende fatningen for den anvendte lyskildekategori finder anvendelse.
 6.5.
 For så vidt angår udskiftelige glødelamper:
 6.5.1.
 Der kan anvendes en hvilken som helst kategori af glødelamper, som er godkendt i henhold til regulativ nr. 37, forudsat at der ikke er angivet nogen anvendelsesbegrænsninger i nævnte regulativ og de ændringer dertil, som er i kraft på tidspunktet for ansøgning om typegodkendelse.
 6.5.2.
 Anordningen skal være konstrueret således, at glødelampen kun kan placeres i den korrekte position.
 6.5.3.
 Glødelampens fatning skal opfylde forskrifterne i IEC-publikation 60061. Databladet vedrørende fatningen for den anvendte kategori glødelampe finder anvendelse.
 7. LYSSTYRKE
 I referenceaksen skal styrken af det udsendte lys for hver af de to anordninger være mindst lige så stor som minimumsværdierne og må ikke overstige maksimumsværdierne i nedenstående tabel. I ingen retning må maksimumsværdierne overskrides.
 min. (cd)
 maks. (Cd)
 7.1.
 Baglygte
 4
 12
 7.2.
 Positionslygte fortil
 4
 60
 7.2.1.
 Positionslygter fortil, som er indbygget i forlygten
 4
 100
 7.3.
 Stoplygte
 40
 185
 7.4.
 Retningsviserblinklygter
 7.4.1.
 i kategori 11 (se bilag 1)
 90
 700
 7.4.1.1.
 i kategori 11a (se bilag 1)
 175
 700
 7.4.1.2.
 i kategori 11b (se bilag 1)
 250
 800
 7.4.1.3.
 i kategori 11c (se bilag 1)
 400
 860
 7.4.2.
 i kategori 12 (se bilag 1)
 50
 350
 7.5. Uden for referenceaksen og inden for de vinkelfelter, der er vist i figurerne i bilag 1 til dette regulativ, skal lysstyrken i hver retning svarende til punkterne i den lysfordelingstabel, som findes i bilag 4 til dette regulativ, være mindst lig med produktet af de minimumsværdier, der er angivet i punkt 7.1. til 7.4 ovenfor, og den procent, som i nævnte tabel er angivet for den pågældende retning.
 7.5.1. Hvis en enkeltlygte er forsynet med mere end én lyskilde:
 a)
 skal lygten opfylde kravene med hensyn til minimumslysstyrke, hvis en af lyskilderne svigter, og
 b)
 når alle lyskilder er tændt, fås maksimumslysstyrken for en enhed af


text:
to lygter ved at multiplicere den værdi, der er foreskrevet for en enkeltlygte i punkt 7.1 til 7.4, med 1,4
 c)
 alle lyskilder, som er forbundet i serier, betragtes som én lyskilde.
 7.6. Som en undtagelse fra punkt 7.1 ovenfor er en lysstyrke på 60 cd dog tilladt for baglygter, som er gensidigt indbygget med stoplygter under et plan, der med det vandrette plan danner en vinkel på 5° nedefter.
 7.7. Endvidere gælder følgende:
 7.7.1.
 i hele det i tillæg 1 fastlagte felt skal styrken af det udsendte lys være mindst 0,05 cd for positionslygter, og mindst 0,3 cd for stoplygter og retningsviserblinklygter
 7.7.2.
 hvis en positionslygte er sammenbygget med eller gensidigt indbygget med en stoplygte, skal forholdet mellem de lysstyrker, der faktisk måles for de to lygter, når de er tændt samtidigt, og baglygtens lysstyrke, når den er tændt alene, være mindst 5:1 i de elleve målepunkter defineret i bilag 4, og som ligger i det område, der er afgrænset af vertikale linjer, der går gennem 0°V/± 10°H, og de lige horisontale linjer, der går gennem ± 5°V/0°H i lysfordelingstabellen.
 Hvis baglygten eller stoplygten eller begge indeholder mere end én lyskilde og anses for at være en enkeltlygte som defineret i punkt 7.5.2 ovenfor, anvendes de værdier, der opnås med alle lyskilderne i funktion.
 7.7.3.
 Forskrifterne i pkt. 2.2 i bilag 4 til dette regulativ vedrørende lokale styrkevariationer skal være overholdt.
 7.8. Generelt måles lysstyrken med lyskilden/lyskilderne tændt konstant.
 For lygter, der er beregnet til at arbejde med mellemrum, skal der træffes forholdsregler for at undgå overophedning af anordningen. Afhængigt af anordningens konstruktion, f.eks. med hensyn til anvendelse af lysdioder (LED) eller nødvendigheden af forholdsregler mod overophedning, tillades det, at lygterne måles i blinkende tilstand.
 Dette skal opnås ved at skifte med en frekvens på f = 1,5 ± 0,5 Hz med en pulsbredde på over 0,3 s, målt ved 95 % af den maksimale lysstyrke.
 Ved udskiftelige glødelamper skal glødelamperne drives ved referencelysflux, når de er tændt. I alle andre tilfælde skiftes den i punkt 8.1 påkrævede spænding med en stigningstid og faldningstid på mindre end 0,01s; der tillades ingen overskridelser.
 Ved målinger foretaget i blinkende tilstand skal den registrerede lysstyrke repræsenteres ved den maksimale styrke.
 7.9. I bilag 4, hvortil der henvises i punkt 7.5. ovenfor, gives der nærmere oplysninger om de målemetoder, der skal anvendes.
 7.10. Bagnummerpladebelysningsanordningen skal opfylde de specifikationer, der er angivet i bilag 5 til dette regulativ.
 7.11. Maksimumsværdier for retningsviserblinklygter fortil
 7.11.1.
 For anordninger i kategori 11 og 11a må lysstyrken uden for det område, der er defineret ved målepunkterne ± 10° H og ± 10° V (10°-feltet), ikke overstige følgende værdier:
 Kategori af retningsviserblinklygte
 Maksimale værdier i cd uden for 10°-feltet
 Enkeltlygte
 Enkeltlygte med mere end én lyskilde
 11
 400
 560
 11 a
 400
 560
 Mellem grænserne for 10°-feltet (± 10° H og ± 10° V) og 5°-feltet (± 5° H og ± 5° V) stiger de tilladelige maksimumslysstyrker lineært til de værdier, som er defineret i punkt 7.4.1 og 7.4.1.1.


text:
7.11.2.
 For anordninger i kategori 11b og 11c må lysstyrken uden for det område, der er defineret ved målepunkterne ± 15° H og ± 15° V (15°-feltet), ikke overstige følgende værdier:
 Kategori af retningsviserblinklygte
 Maksimale værdier i cd uden for 15°-feltet
 Enkeltlygte
 Enkeltlygte med mere end én lyskilde
 11b
 250
 350
 11c
 400
 560
 Mellem grænserne for 15°-feltet (± 15° H og ± 15° V) og 5°-feltet (± 5° H og ± 5° V) stiger de tilladelige maksimumsværdier lineært til de værdier, som er defineret i punkt 7.4.1.2. og 7.4.1.3.
 8. ANALYSEMETODE
 8.1.
 Alle fotometriske og kolorimetriske målinger udføres med en ufarvet eller farvet standardlyskilde af den kategori, der er foreskrevet for anordningen, tilført spændingen:
 a)
 Hvis der er tale om glødelamper, den spænding, der er nødvendig for at frembringe den påkrævede referencelysflux for den pågældende glødelampekategori.
 b)
 Hvis der er tale om LED-lyskilder på 6,75 V eller 13,5 V, skal den fremkomne lysfluxværdi rettes. Korrektionsfaktoren er forholdet mellem den objektive lysflux og den gennemsnitlige lysflux målt ved den anvendte spænding.
 c)
 For så vidt angår lamper med ikke-udskiftelige lyskilder: henholdsvis 6,75 V og 13,5 V.
 d)
 Hvis der er tale om et system, der anvender elektronisk lyskilderegulering, der er en del af lygten (3), ved ved lygtens indgangsklemme at tilføre den spænding, der er angivet af fabrikanten, eller hvis sådan spænding ikke er angivet, henholdsvis 6,75 V, 13,5 V eller 28,0 V.
 e)
 Hvis der er tale om et system, der anvender elektronisk lyskilderegulering, der ikke er en del af lygten, tilføres den spænding, der er angivet af fabrikanten, ved lygtens indgangsklemme.
 8.2.
 Fabrikanten skal til prøvelaboratoriet levere den elektroniske lyskilderegulering, der er nødvendig for forsyning af lyskilden og de relevante funktioner.
 8.3.
 Den spænding, lygten skal tilføres, noteres i meddelelsesformularen i bilag 2 til dette regulativ.
 8.4.
 Afgrænsningen af den synlige overflade bestemmes i referenceaksens retning for en lyssignalanordning.
 9. LYSETS FARVE
 Stoplygter og baglygter skal udsende rødt lys; positionslygter fortil kan udsende hvidt eller gult lys; retningsviserblinklygter skal udsende gult lys. Til måling af farven af det lys, der udsendes inden for området af det lysfordelingsgitter, der er defineret i punkt 2 i bilag 4, anvendes den prøvningsprocedure, som er beskrevet i punkt 8 i dette regulativ. Uden for dette område må der ikke kunne observeres nogen skarp farvevariation.
 For lygter udstyret med ikke-udskiftelige lyskilder (glødelamper og andre) skal de kolorimetriske egenskaber dog kontrolleres med de lyskilder, der forefindes i lygten, i overensstemmelse med de relevante underpunkter i punkt 8.1 i dette regulativ.
 10. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
 10.1.
 Hver anordning, som bærer et godkendelsesmærke som foreskrevet i dette regulativ, skal være i overensstemmelse med den godkendte type og skal opfylde bestemmelserne i dette regulativ. Hvis det imidlertid drejer sig om en anordning, der er tilfældigt udtaget fra serieproduktion, skal kravene til henholdsvis minimums- og maksimumslysstyrke (målt med en standardlyskilde, jf. punkt 8 ovenfor) mindst være 80 % af de angivne minimumsværdier og ikke overstige 120 % af de tilladte maksimumsværdier.
 11. SANKTIONER FOR PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE
 11.1.
 Den


text:
godkendelse, som er meddelt for en anordning i henhold til dette regulativ, kan inddrages, hvis ovenstående forskrifter ikke er opfyldt.
 11.2.
 Hvis en kontraherende part i overenskomsten, der anvender dette regulativ, inddrager en godkendelse, som den tidligere har meddelt, skal den straks underrette de andre kontraherende parter, der anvender dette regulativ, herom ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift "GODKENDELSEN INDDRAGET".
 12. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN
 Hvis indehaveren af godkendelsen endeligt indstiller produktionen af en anordning, som er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han underrette den typegodkendende myndighed, som har udstedt godkendelsen, herom. Ved modtagelse af den relevante meddelelse skal den pågældende myndighed meddele dette til de andre kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en kopi af godkendelsesformularen, som i slutningen med store typer er forsynet med den underskrevne og daterede påskrift "PRODUKTIONEN OPHØRT".
 13. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, SOM FORESTÅR GODKENDELSESPRØVNINGEN, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER
 De kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, meddeler FN's sekretariat navne og adresser på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder, som meddeler godkendelse, og til hvem formularer med attestering af godkendelse, udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelser, som er udstedt i andre lande, skal fremsendes.
 14. OVERGANGSBESTEMMELSER
 14.1. Anordninger, som ikke er udstyret med glødelamper
 14.1.1.
 Fra ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4 til dette regulativ må ingen kontraherende part i overenskomsten, der anvender dette regulativ, nægte at meddele godkendelse i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 4.
 14.1.2.
 Regnet fra 36 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplementet til dette regulativ må de kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den type anordning, som er beskrevet ovenfor i punkt 14.1, opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 4.
 14.1.3.
 De kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, må ikke nægte at meddele udvidelse af godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 3.
 14.1.4.
 De kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, skal fortsat meddele godkendelse af de typer anordninger som beskrevet i punkt 14.1 ovenfor, som opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 3, i en periode på 36 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4.
 14.2. Montering af anordninger beskrevet i punkt 14.1 ovenfor på et køretøj
 14.2.1. Fra og med den officielle ikrafttrædelsesdato for supplement 4 til dette regulativ må ingen kontraherende part i overenskomsten, der anvender dette regulativ, forbyde montering på et køretøj af anordninger beskrevet i punkt 14.1 ovenfor, der er godkendt i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 3, i en periode på 48 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4.
 14.2.2. De kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, skal fortsat tillade montering på et køretøj af anordninger beskrevet i punkt 14.1 ovenfor, som er godkendt i henhold til dette regulativ som ændret ved supplement 3, i en


text:
periode på 48 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4.
 14.2.3. Efter udløbet af en periode på 48 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4 kan de kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, forbyde montering af anordninger beskrevet i punkt 14.1 ovenfor, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 4, på et nyt køretøj, for hvilket der blev meddelt typegodkendelse eller individuel godkendelse mere end 24 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4.
 14.2.4. Efter udløbet af en periode på 60 måneder efter ikrafttrædelsesdatoen for supplement 4 kan de kontraherende parter i overenskomsten, der anvender dette regulativ, forbyde montering af anordninger beskrevet i punkt 14.1 ovenfor, som ikke opfylder forskrifterne i dette regulativ som ændret ved supplement 4, på et nyt køretøj, som blev indregistreret første gang mere end 60 måneder efter ikrafttrædelsen for supplement 4.
 (1) Som fastlagt i bilag 7 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, som senest ændret ved Amend.4).
 (2) Kendingsnumrene for de kontraherende parter i 1958-overenskomsten er angivet i bilag 3 til den konsoliderede resolution om køretøjers konstruktion (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend. 1.
 (3) For så vidt angår dette regulativ forstås ved "der er en del af lygten", at den rent fysisk er indbygget i lygtehuset eller, at den er ekstern, uanset om den er adskilt fra lygtehuset, men leveres af lygtefabrikanten som en del af lygtesystemet. Funktions- og monteringsvilkår for sådanne supplerende systemer vil blive fastsat ved særforskrifter.
 BILAG 1
 MINDSTE HORISONTALVINKEL (H) OG VERTIKALVINKEL (V) FOR RUMLIG LYSFORDELING
 1. POSITIONSLYGTER (FORTIL)
 V = + 15°/– 10°
 Positionslygter fortil (for et lygtepar)
 V = + 15°/– 10°
 2. BAGLYGTER
 V = + 15°/– 10°
 Baglygter (for et lygtepar)
 V = + 15°/– 10°
 3. RETNINGSVISERBLINKLYGTER AF KATEGORI 11, 11a, 11b, 11c OG 12
 V = ± 15°
 Minimumsvinkler i det vandrette plan for den rumlige fordeling af lyset:
 Kategori 11, 11a, 11b og 11c
 :
 retningsviserblinklygter til køretøjets forende:
 Kategori 11
 :
 til brug i en afstand af mindst 75 mm fra nærlysforlygten
 Kategori 11a
 :
 til brug i en afstand af mindst 40 mm fra nærlysforlygten
 Kategori 11b
 :
 til brug i en afstand af mindst 20 mm fra nærlysforlygten
 Kategori 11c
 :
 til brug i en afstand af mindre end 20 mm fra nærlysforlygten
 4. STOPLYGTER
 V = + 15°/– 10°
 BILAG 2
 MEDDELELSE
 (Største format: A4 (210 × 297 mm))
 BILAG 3
 EKSEMPLER PÅ UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER
 (se punkt 5.3 i dette regulativ)
 a ≥ 5 mm
 En anordning, der er forsynet med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en retningsviserblinklygte af kategori 11, som er godkendt i Nederlandene (E4) under nr. 00243. De første to cifre i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er meddelt i overensstemmelse med kravene i regulativ nr. 50 i dets oprindelige form.
 I forbindelse med en retningsviserblinklygte angiver pilen, at lysfordelingen er asymmetrisk på det vandrette plan, og at de krævede fotometriske værdier er opfyldt op til en vinkel på 80° til højre, når anordningen betragtes i den modsatte retning af det


text:
udsendte lys.
 Lyskildemoduler
 Et lyskildemodul, der er forsynet med den ovenfor viste identifikationskode, er godkendt sammen med en lygte, som er godkendt i Italien (E 3) med godkendelsesnummer 17325.
 Bemærkning:
 Godkendelsesnummeret skal placeres tæt på cirklen, og enten over eller under bogstavet "E", eller til venstre til højre for dette bogstav skal cifrene i godkendelsesnummeret være placeret på samme side af bogstavet "E" og vende i samme retning. Brugen af romertal som godkendelsesnumre bør undgås for at hindre sammenblanding med andre symboler.
 BILAG 4
 FOTOMETRISKE MÅLINGER
 1. MÅLEMETODER
 1.1.
 Ved fotometriske målinger skal forstyrrende reflekser undgås ved hjælp af passende blænding.
 1.2.
 Såfremt måleresultaterne anfægtes, udføres målinger, som opfylder følgende forskrifter:
 1.2.1.
 måleafstanden er således, at loven om omvendt proportionalitet med kvadratet på afstanden finder anvendelse
 1.2.2.
 måleapparatet er således, at modtagerens vinkelåbning er mellem 10’ og 1°, set fra lygtens referencecentrum
 1.2.3.
 lysstyrke kravet for en bestemt observationsretning anses for opfyldt, når dette krav er overholdt i en retning, der afviger højst 15' fra observationsretningen.
 1.3.
 Hvis anordningen kan monteres på køretøjet i mere end én position eller inden for et område af forskellige positioner, skal de fotometriske målinger gentages for hver position eller for yderpositionerne i referenceaksens område som nærmere angivet af fabrikanten.
 2. TABEL OVER STANDARDLYSFORDELING
 2.1.
 Retningen H = 0° og V = 0° svarer til referenceaksen. (På køretøjet er denne vandret og parallel med køretøjets vandrette midterplan og orienteret i det påbudte synlighedsfelts retning). Den går igennem referencecentret. Værdierne i tabellen giver for de forskellige måleretninger minimumlysstyrkerne i procent af det krævede minimum for hver lygte i aksen (i retningen H = 0° og V = 0°).
 2.2.
 Inden for det i punkt 2 omhandlede lysfordelingsområde, der er vist skematisk som et gitter, skal lyset i det væsentlige være ensartet, således at lysstyrken, i hver retning af et givet felt dannet af gitterlinjerne, mindst svarer til den laveste minimumprocentdel, som er angivet på gitterlinjerne omkring den pågældende retning.
 3. PRØVNINGSBETINGELSER
 De fotometriske specifikationer afprøves:
 3.1.
 For ikke-udskiftelige lyskilder (glødelamper og andet):
 med de lyskilder, som forefindes i lygten, i overensstemmelse med det relevante underpunkt i punkt 8.1 i dette regulativ.
 3.2.
 For udskiftelige lyskilder:
 Ved glødelamper på 6,75 V eller 13,5 V korrigeres de frembragte lysstyrkeværdier.
 For glødelamper er korrektionsfaktoren forholdet mellem referencelysfluxen og den gennemsnitlige lysflux målt ved den anvendte spænding (6,75 V eller 13,5 V).
 For LED-lyskilder er korrektionsfaktoren forholdet mellem den objektive lysflux og den gennemsnitlige lysflux målt ved den anvendte spænding (6,75 V eller 13,5 V).
 Den faktiske lysflux fra hver anvendt lyskilde må ikke afvige mere end ± 5 % fra gennemsnitsværdien.
 I stedet kan der for glødelamper i hver enkelt position efter tur anvendes en standardglødelampe, der arbejder ved sin referenceflux, idet de enkelte målinger i hver position sammenlægges.
 3.3.
 For enhver signallygte, bortset fra lygter med glødelamper, gælder, at lysstyrkerne, målt efter et minuts og efter 30 minutters drift, skal opfylde minimums- og maksimumskravene. Retningsviserblinklygterne skal anvendes i blinkende tilstand (f = 1,5 Hz, driftscyklus = 50 %).


text:
Lysstyrkefordelingen efter ét minuts drift kan beregnes ud fra lysstyrkefordelingen efter 30 minutters drift ved ved hvert prøvningspunkt at anvende lysstyrkeforholdet målt ved HV efter ét minuts og 30 minutters drift.
 BILAG 5
 FOTOMETRISKE MÅLINGER AF BAGNUMMERPLADE- BELYSNINGSANORDNINGEN
 1. OVERFLADE, DER SKAL BELYSES
 Anordningerne kan være af kategori 1 eller 2. Anordninger af kategori 1 skal være beregnede til at belyse et felt på mindst 130 × 240 mm, og anordninger af kategori 2 skal være beregnede til at belyse et felt på mindst 200 × 280 mm.
 2. LYSETS FARVE
 Det lys, belysningsanordningen udsender, skal være tilstrækkeligt farveløst til ikke at ændre den bageste nummerplades farve væsentligt.
 3. LYSINDFALD
 Fabrikanten af belysningsanordningen skal angive et eller flere anbringelsesfelter, hvor anordningen skal monteres i forhold til nummerpladeområdet. Når lygten placeres i de(n) position(er), som fabrikanten har angivet, må lysets indfaldsvinkel på nummerpladens overflade intet sted på den overflade, som skal belyses, være større end 82°, idet denne vinkel måles fra midtpunktet for den kant af anordningens belysningsområde, som er længst væk fra nummerpladens overflade. Hvis der er mere end en belysningsanordning, gælder ovenstående krav kun for den del af nummerpladen, som skal belyses af den pågældende anordning.
 Anordningen skal være konstrueret således, at der ikke udsendes lys direkte bagud, undtagen rødt lys, hvis anordningen er kombineret eller sammenbygget med en baglygte.
 4. MÅLEPROCEDURE
 Luminansmålinger foretages på en diffus farveløs overflade med en kendt diffus reflektionsfaktor (1). Den diffuse farveløse overflade skal have samme mål som nummerpladen eller mål, der går ét målepunkt uden for nummerpladen. Dens midte skal være placeret centreret i forhold til målepunkternes placering.
 Den diffuse farveløse overflade placeres i den position, som nummerpladen normalt indtager, og 2 mm foran holderen.
 Luminansmålinger foretages vinkelret på den diffuse farveløse overflade med en tolerance på 5° i hver retning ved de punkter, som er angivet i punkt 5 i dette bilag, idet hvert punkt repræsenterer et cirkulært område på 25 mm i diameter.
 Den målte luminans korrigeres for den diffuse reflektionsfaktor 1,0.
 For enhver belysningsanordning, som ikke er udstyret med glødelamper, gælder, at luminansværdierne, målt efter et minuts og efter 30 minutters drift, skal opfylde minimumskravene. Luminansfordelingen efter ét minuts drift kan beregnes ud fra luminansfordelingen efter 30 minutters drift ved ved hvert prøvningspunkt at anvende luminansfordelingen målt i et punkt efter ét minuts og 30 minutters drift.
 5. FOTOMETRISKE EGENSKABER
 I hvert af de nedenfor viste målepunkter må luminansen B ikke være mindre end 2 cd/m2.
 Luminansens gradient mellem værdierne B1 and B2, målt i to vilkårlige punkter 1 og 2 blandt de ovenfor nævnte, må ikke være over 2 × B0/cm, idet B0 er den mindste luminans målt i de forskellige punkter, dvs.:
 (1) CIE-publikation nr. 17 — 1970, afsnit 45-20-040.


text:
 24.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 352/79
 AFGØRELSE Nr. 1/2013 TRUFFET AF LANDTRANSPORTUDVALGET FÆLLESSKABET/SCHWEIZ
 af 6. december 2013
 om ændring af bilag 1 til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om godstransport og personbefordring med jernbane og ad landevej
 (2013/804/EU)
 UDVALGET HAR —
 under henvisning til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om godstransport og personbefordring med jernbane og ad landevej (i det følgende benævnt »aftalen«), særlig artikel 52, stk. 4, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 I henhold til artikel 52, stk. 4, første led, i aftalen vedtager det blandede udvalg afgørelser om revision af bilag 1.
 (2)
 Bilag 1 er senest ændret ved Det Blandede Udvalgs afgørelse nr. 1/2010 af 22. december 2010.
 (3)
 Den Europæiske Union har vedtaget nye retsakter inden for de områder, der er omfattet af aftalen. Bilag 1 bør revideres af hensyn til de ændringer, der er sket i Den Europæiske Unions relevante lovgivning. Af hensyn til den juridiske klarhed og forenkling bør bilag 1 til aftalen erstattes af bilaget til nærværende afgørelse —
 VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
 Artikel 1
 Bilag 1 til aftalen erstattes af teksten i bilaget til denne afgørelse.
 Artikel 2
 1. I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF (1) anerkendes følgende på grundlag af gensidighed:
 a)
 sikkerhedscertifikater udstedt af nationale sikkerhedsmyndigheder i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, litra a)
 b)
 de nationale sikkerhedsmyndigheder, der er oprettet i Det Schweiziske Forbund og Den Europæiske Union i overensstemmelse med artikel 16.
 2. Det Schweiziske Forbund og Den Europæiske Union underretter i henhold til artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 2004/49/EF hinanden om de nationale sikkerhedsforskrifter, og de giver regelmæssigt meddelelse om eventuelle ændringer hertil, så de kan gøres tilgængelige for industrien og aktørerne.
 Artikel 3
 1. I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF (2) anerkendes følgende på grundlag af gensidighed:
 a)
 de erklæringer om overensstemmelse og anvendelsesegnethed, der er fastsat i artikel 11, og som er defineret i bilag IV, og som er udarbejdet af fabrikanterne eller deres autoriserede repræsentanter
 b)
 de verifikationsattester, der er fastsat i punkt 2.3 i bilag VI, og som er udstedt af de bemyndigede organer, som er godkendt eller anerkendt i Schweiz eller i et af Den Europæiske Unions medlemslande
 c)
 de verifikationserklæringer, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, og som er defineret i bilag V, og som er udarbejdet af kontrahenten eller fabrikanten eller deres autoriserede repræsentanter
 d)
 tilladelser til ibrugtagning af delsystemer og køretøjer, inkl. tilladelser udstedt før den 19. juli 2008, især vedrørende RIC og RIV, samt typebestemte køretøjstilladelser udstedt af en national sikkerhedsmyndighed i henhold til kapitel V
 e)
 listen over overensstemmelsesvurderingsorganer i Det Schweiziske Forbund og Den Europæiske Union, jf. artikel 28.
 2. Det Schweiziske Forbund og Den Europæiske Union underretter i henhold til direktiv 2008/57/EF, artikel 9, stk. 2, og artikel 17, stk. 3, hinanden om nationale tekniske og operationelle bestemmelser, som supplerer eller afviger fra de relevante EU-bestemmelser, og de giver regelmæssigt meddelelse om eventuelle ændringer hertil.
 3. Det Schweiziske


text:
Forbund giver i henhold til direktiv 2008/57/EF, artikel 28, stk. 1, Europa-Kommissionen meddelelse om, hvilke overensstemmelsesvurderingsorganer der findes i Det Schweiziske Forbund. Europa-Kommissionen offentliggør disse oplysninger på sit websted i form af en liste over disse organer (NANDO-informationssystemet).
 Artikel 4
 Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 2014.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 2013.
 For Den Europæiske Union
 Fotis KARAMITSOS
 Formand
 For Det Schweiziske Forbund
 Peter FÜGLISTALER
 Chef for den schweiziske delegation
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (EUT L 164 af 30.4.2004, s. 44).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (EUT L 191 af 18.7.2008, s. 1).
 BILAG
 »BILAG 1
 GÆLDENDE BESTEMMELSER
 I henhold til artikel 52, stk. 6, i denne aftale anvender Schweiz lovbestemmelser, der svarer til nedenstående bestemmelser:
 Relevante bestemmelser i EU-retten
 AFDELING 1 – ADGANG TIL ERHVERVET
 —
 Rådets direktiv 96/26/EF af 29. april 1996 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og international transport (EFT L 124 af 23.5.1996, s. 1), senest ændret ved direktiv 98/76/EF af 1. oktober 1998 (EFT L 277 af 14.10.1998, s. 17).
 AFDELING 2 – SOCIALE STANDARDER
 —
 Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1266/2009 af 16. december 2009 (EUT L 339 af 22.12.2009, s. 3).
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 484/2002 af 1. marts 2002 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 881/92 og Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 med henblik på at indføre en førerattest (EFT L 76 af 19.3.2002, s. 1).
 Ved anvendelsen af denne aftale
 a)
 gælder alene artikel 1 i forordning (EF) nr. 484/2002
 b)
 fritager Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund enhver statsborger i Det Schweiziske Forbund, i en af Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og i en af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområdes medlemsstater fra forpligtelsen til at være i besiddelse af en førerattest
 c)
 kan Det Schweiziske Forbund kun fritage statsborgere i andre end de i litra b) nævnte stater fra forpligtelsen til at være i besiddelse af en førerattest, hvis Det Europæiske Fællesskab er blevet hørt og har givet sit samtykke.
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 80 af 23.3.2002, s. 35)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85


text:
samt Rådets direktiv 91/439/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF (EUT L 226 af 10.9.2003, s. 4)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 og (EF) nr. 2135/98 samt ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EUT L 102 af 11.4.2006, s. 35), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2009/5/EF af 30. januar 2009 (EUT L 29 af 31.1.2009, s. 45)
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 581/2010 af 1. juli 2010 om maksimale tidsfrister for overførsel af relevante data fra køretøjsenheder og førerkort (EUT L 168 af 2.7.2010, s. 16).
 AFDELING 3 – TEKNISKE STANDARDER
 Motorkøretøjer
 —
 Rådets direktiv 70/157/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau og udstødningssystemer for motordrevne køretøjer (EFT L 42 af 23.2.1970, s. 16), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2007/34/EF af 14. juni 2007 (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 49)
 —
 Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EFT L 36 af 9.2.1988, s. 33), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2001/27/EF af 10. april 2001 (EFT L 107 af 18.4.2001, s. 10)
 —
 Rådets direktiv 91/671/EØF af 16. december 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler i køretøjer på under 3,5 ton (EFT L 373 af 31.12.1991, s. 26), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/20/EF af 8. april 2003 (EUT L 115 af 9.5.2003, s. 63)
 —
 Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (EFT L 57 af 2.3.1992, s. 27), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/85/EF af 5. november 2002 (EFT L 327 af 4.12.2002, s. 8)
 —
 Rådets direktiv 92/24/EØF af 31. marts 1992 om hastighedsbegrænsende anordninger eller lignende indbyggede hastighedsbegrænsende systemer for visse motorkøretøjsklasser (EFT L 129 af 14.5.1992, s. 154), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/11/EF af 11. februar 2004 (EUT L 44 af 14.2.2004, s. 19)
 —
 Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/7/EF af 18. februar 2002 (EFT L 67 af 9.3.2002, s. 47)
 —
 Rådets forordning (EF) nr. 2411/98 af 3. november 1998 om gensidig anerkendelse af registreringslandets


text:
kendingsbogstaver for motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil ved kørsel inden for Fællesskabet (EFT L 299 af 10.11.1998, s. 1)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/30/EF af 6. juni 2000 om syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, der kører på Fællesskabets område (EFT L 203 af 10.8.2000, s. 1), ændret ved Kommissionens direktiv 2010/47/EU af 5. juli 2010 (EUT L 173 af 8.7.2010, s. 33)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/55/EF af 28. september 2005 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra motorer med kompressionstænding til fremdrift af køretøjer og emission af forurenende luftarter fra køretøjsmotorer med styret tænding, som benytter naturgas eller autogas (LPG) som brændstof (EUT L 275 af 20.10.2005, s. 1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2008/74/EF af 18. juli 2008 (EUT L 192 af 19.7.2008, s. 51)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/40/EF af 6. maj 2009 om teknisk kontrol med motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil (omarbejdning) (EUT L 141 af 6.6.2009, s. 12)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 af 18. juni 2009 om typegodkendelse af motorkøretøjer og motorer med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer og om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og direktiv 2007/46/EF og om ophævelse af direktiv 80/1269/EØF, 2005/55/EF og 2005/78/EF (EUT L 188 af 18.7.2009, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 582/2011 af 25. maj 2011 (EUT L 167 af 25.6.2009, s. 1)
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 582/2011 af 25. maj 2011 om gennemførelse og ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om ændring af bilag I og III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (EUT L 167 af 25.6.2011, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 64/2012 af 23. januar 2012 (EUT L 28 af 31.1.2012, s. 1)
 Transport af farligt gods
 —
 Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse med transport af farligt gods ad vej (EFT L 249 af 17.10.1995, s. 35), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/54/EF af 17. juni 2008 (EUT L 162 af 21.6.2008, s. 11)
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/68/EF af 24. september 2008 om indlandstransport af farligt gods (EUT L 260 af 30.9.2008, s. 13), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2012/45/EU af 3. december 2012 (EUT L 332 af 4.12.2012, s. 18)
 I forbindelse med denne aftale gælder følgende undtagelser fra direktiv 2008/68/EF i Schweiz:
 1. Vejtransport
 Undtagelser gældende for Schweiz i henhold til direktiv 2008/68/EF, artikel 6, stk. 2, litra a), af 24. september 2008, for så vidt angår indlandstransport af farligt gods
 RO - a - CH - 1
 Emne: Transport af diesel- og fyringsolie med UN-nummer 1202 i tankcontainere
 Henvisning til bilag I, del I.1, til dette direktiv: 1.1.3.6 og 6.8
 Indhold i direktivets bilag: Undtagelser vedrørende mængden pr. transportenhed, bestemmelserne vedrørende tankenes konstruktion.
 Den nationale lovgivnings indhold: Tankcontainere, som ikke er