text:
for at sikre regenereringsprocessen), skal afgørelsen om at lade motoren indgå i samme familie baseres på tekniske elementer meddelt af fabrikanten. Disse elementer skal vise, at det forventede emissionsniveau for motoren forsynet med oxidationskatalysator overholder de samme grænseværdier som en motor, der ikke er udstyret med en sådan katalysator.
 Når en motor er blevet certificeret med efterbehandlingssystem, enten som stammotor eller som en motor i en motorfamilie, hvis stammotor er udstyret med samme efterbehandlingssystem, kan den, når den ikke er monteret uden et efterbehandlingssystem, ikke indgå i samme motorfamilie.
 2. VALG AF STAMMOTOR
 2.1.
 Stammotoren til motorfamilien vælges primært efter kriteriet højeste brændstofforbrug pr. takt ved den angivne hastighed, som svarer til største drejningsmoment. Såfremt dette primære kriterium opfyldes af to eller flere motorer, skal stammotoren vælges efter de sekundære kriterier, nemlig højeste brændstofforbrug pr. takt ved mærkehastigheden. Under visse omstændigheder kan de godkendende myndigheder afgøre, at den værst tænkelige emission i motorfamilien bedst kan karakteriseres ved, at endnu en motor afprøves. De godkendende myndigheder kan således udvælge endnu en motor til afprøvning, baseret på egenskaber, der tilsiger, at denne kan tænkes at have det højeste forureningsniveau blandt motorerne i den pågældende familie.
 2.2.
 Såfremt nogle motorer i motorfamilien har egenskaber, der kan tænkes at påvirke udstødningsemissionen, skal disse egenskaber ligeledes fastlægges og tages i betragtning ved valg af stammotor.
 BILAG 2
 MEDDELELSE
 (største format: A4 (210 mm × 297 mm))
 Tillæg 1
 Prøvningsrapport for motorer med kompressionstænding
 Prøvningsresultater
 (1)
 Oplysninger vedrørende prøvemotoren
 Motortype: ...
 Motorens identifikationsnummer: ...
 1. Oplysninger om prøvningens udførelse:
 1.1. Referencebrændstof, der er anvendt ved prøvningen
 1.1.1. Cetantal: ...
 1.1.2. Svovlindhold: ...
 1.1.3. Densitet: ...
 1.2. Smøremiddel
 1.2.1. Fabrikat(er): ...
 1.2.2. Type(r): ...
 (angiv olieprocent i blandingen, hvis brændstoffet iblandes smøremidlet)
 1.3. Eventuelt motordrevet udstyr
 1.3.1. Liste og angivelse af detaljer til identifikation: ...
 1.3.2. Optagen effekt ved angivne motorhastigheder (som specificeret af fabrikanten):
 Effekt optaget af motordrevet udstyr ved forskellige motorhastigheder (2)
 (3) under hensyntagen til bilag 7
 Udstyr
 Mellemhastighed
 (i givet fald)
 Maksimal effekthastighed
 (hvis den afviger fra mærkehastighed)
 Mærkehastighed (4)
 Samlet:
 1.4. Motorydelse
 1.4.1. Motorhastigheder:
 Tomgang: ...min–1
 I mellemområdet: ...min–1
 Maks. effekt: ...min–1
 Nominel (5): ... min–1
 1.4.2. Motoreffekt (6)
 Effektindstilling (kW) ved forskellige motorhastigheder
 Tilstand
 Mellemhastighed
 (i givet fald)
 Maksimal effekthastighed
 (hvis den afviger fra mærkehastighed)
 Mærkehastighed (7)
 Maksimaleffekt målt ved den opgivne prøvningshastighed (kW) (a)
 Total effekt optaget af motordrevet udstyr, jf. punkt 1.3.2 i dette tillæg underhensyntagen til bilag 7 (kW) (b)
 Motorens nettoeffekt som angivet i punkt 2.1.49 (kW) (c).
 2. Oplysninger om NRSC-prøvningens udførelse:
 2.1. Dynamometerindstilling (kW)
 Dynamometerindstilling (kW) ved forskellige motorhastigheder
 Belastning (%)
 I mellemområdet (i givet fald)
 Mærkehastighed (7)
 10 (i givet fald)
 25 (i givet fald)
 50
 75
 100
 2.2. Emissionsresultater for motoren/stammotoren (8)
 Forringelsesfaktor (DF): beregnet/fastsat (8)
 Angiv DF-værdier og emissionsresultater i nedenstående tabel (7):
 NRSC-prøve
 DF
 mult/add (8)
 CO
 HC
 NOx
 PM
 Emissioner
 CO (g/kWh)
 HC (g/kWh)
 NOx (g/kWh)
 PM (g/kWh)
 CO2 (g/kWh)
 Prøvningsresultat
 Endeligt resultat med DF
 Yderligere prøvepunkter i kontrolområdet (hvis relevant)
 Emissioner ved prøvepunkt
 Motorhastighed
 Belastning (%)
 CO (g/kWh)
 HC


text:
(g/kWh)
 NOx (g/kWh)
 PM (g/kWh)
 Prøvningsresultat 1
 Prøvningsresultat 2
 Prøvningsresultat 3
 2.3. Prøvetagningssystem anvendt ved NRSC-prøve:
 2.3.1. Emission af forurenende luftarter (9): ...
 2.3.2. PM (9): ...
 2.3.2.1. Methode (8): enkeltfilter/flerfilter
 3. Oplysninger om NRSC-prøvningens udførelse (hvis relevant) (10):
 3.1. Emissionsresultater for motoren/stammotoren (8)
 Forringelsesfaktor (DF): beregnet/fastsat (8)
 Angiv DF-værdier og emissionsresultater i nedenstående tabel (9):
 Regenereringsrelaterede data angives for motorer i effektområde Q og R.
 NRTC-prøve
 DF
 mult/add (8)
 CO
 HC
 NOx
 PM
 Emissioner
 CO (g/kWh)
 HC (g/kWh)
 NOx (g/kWh)
 HC+NOx (g/kWh)
 PM (g/kWh)
 Kold start
 Emissioner
 CO (g/kWh)
 HC (g/kWh)
 NOx (g/kWh)
 HC+NOx (g/kWh)
 PM (g/kWh)
 CO2 (g/kWh)
 Varm start uden regenerering
 Varm start med regenerering (8)
 k
 r,u (mult/add) (8)
 k
 r,d (mult/add) (8)
 Endeligt resultat med DF
 Endeligt resultat med DF
 Cyklusdrift til varm start uden regenerering kWh
 3.2. Prøvetagningssystem anvendt ved NRTC-prøve:
 Forurenende luftarter (9): ...
 PM (9): ...
 Metode (8): enkeltfilter/flerfilter
 (1) Er der flere stammotorer, skal følgende angives for hver af disse.
 (2) Det ikke relevante overstreges.
 (3) Må ikke være over 10 % af den under prøven målte effekt.
 (4) Indsæt værdier ved motorhastighed svarende til 100 % normaliseret hastighed, hvis denne anvendes til NRSC-prøvning.
 (5) Indsæt motorhastighed svarende til 100 % normaliseret hastighed, hvis denne anvendes til NRSC-prøvning.
 (6) Ukorrigeret effekt målt i overensstemmelse med punkt 2.1.49.
 (7) Indsæt værdier ved motorhastighed svarende til 100 % normaliseret hastighed, hvis denne anvendes til NRSC-prøvning.
 (8) Det ikke relevante overstreges.
 (9) Angiv figurnumrene for det anvendte system som defineret i bilag 4A, tillæg 4, eller punkt 9 i bilag 4B til dette regulativ, afhængigt hvad der er relevant.
 (10) I tilfælde af flere stammotorer angives hver enkelt af disse.
 BILAG 3
 UDFORMNING AF GODKENDELSESMÆRKER
 Model A
 (se punkt 4.4 i dette regulativ)
 a = 8 mm min.
 Ovenstående godkendelsesmærke, der er påmonteret en motor, viser, at den pågældende motortype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 96 (efter det niveau, der svarer til effektområde F som en motor med variabel hastighed som angivet ved bogstavet A) med godkendelsesnummeret 031857. Godkendelsesnummerets første to cifre angiver, at regulativ nr. 96 forelå i ændret udgave (ændringsserie 03) på det tidspunkt, da der blev meddelt godkendelse.
 Model B
 (se punkt 4.5 i dette regulativ)
 a = 8 mm min.
 Ovenstående godkendelsesmærke, der er påmonteret en motor, viser, at den pågældende motortype er godkendt i Nederlandene (E4) i henhold til regulativ nr. 96 (for det niveau, der svarer til effektområde F som en motor med variabel hastighed som angivet med bogstavet A) med godkendelsesnummeret 120. De to første cifre i godkendelsesnummeret angiver, at regulativ nr. 96 på godkendelsesdatoen forelå i ændret udgave (ændringsserie 03), og at regulativ nr. 120 forelå i sin oprindelige udgave.
 BILAG 4A
 METODE TIL BESTEMMELSE AF EMISSION AF FORURENENDE LUFTARTER OG PARTIKLER
 1. INDLEDNING
 1.1. I dette bilag beskrives metoden til bestemmelse af emission af forurenende luftarter og partikler fra den afprøvede motor.
 Følgende prøvningscyklusser finder anvendelse:
 NRSC (ikke-vejgående stationær cyklus) ved specifikation af det udstyr, som skal anvendes til måling

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
af emissioner af carbonmonoxid, carbonhydrider, nitrogenoxider og partikler for alle effektområder på de motorer, der er beskrevet i punkt 1.1, 1.2 og 1.3 i dette regulativ, og NRTC (ikke-vejgående overgangscyklus), som skal anvendes til måling af emissioner af carbonmonoxid, carbonhydrider og nitrogenoxider og partikler for effektområde L og derover på de motorer, der er beskrevet i punkt 1.1 og 1.2 i dette regulativ.
 Forurenende luftarter og partikler afgivet af den til prøvning indleverede motor måles efter metoderne i bilag 4A, tillæg 4.
 Andre systemer eller analysatorer kan godkendes, forudsat at de giver tilsvarende resultater som følgende referencesystemer:
 a)
 For forurenende luftarter, målt i ufortyndet udstødningsgas, det i bilag 4A, tillæg 4, figur 2, viste system
 b)
 For forurenende luftarter, målt i den fortyndede udstødningsgas i et fuldstrømsfortyndingssystem, det i bilag 4A, tillæg 4, figur 3, viste system.
 c)
 For forurenende partikler, det i bilag 4A, tillæg 4, figur 13, viste fuldstrømsfortyndingssystem med separat filter for hver prøvningssekvens.
 Vurderingen af systemets ækvivalens baseres på en korrelationsundersøgelse bestående af en 7-trins prøvningscyklus (eller større) til sammenligning af det betragtede system og et eller flere af ovennævnte referencesystemer.
 Som kriterium for ækvivalens anvendes ± 5 % overensstemmelse mellem de vægtede gennemsnit af emissionsværdierne for prøvningscyklussen. Der anvendes den i bilag 4A, punkt 3.6.1, beskrevne prøvningscyklus.
 For indførelse af et nyt system i regulativet baseres vurderingen af dets ækvivalens på beregninger af repeterbarhed og reproducerbarhed som beskrevet i ISO 5725.
 1.2. Ved prøvningen skal motoren være anbragt i prøvebænk og tilsluttet et dynamometer.
 1.3. Måleprincip
 De komponenter i motorens udstødning, som skal måles, er dels luftarter (carbonmonoxid, samlede carbonhydrider og nitrogenoxider), dels partikler. Desuden anvendes carbondioxid ofte som sporgas til bestemmelse af fortyndingsforholdet i delstrøms- og fuldstrømsfortyndingssystemer. God teknisk skik tilsiger rutinemæssig brug af carbondioxid-bestemmelse som et udmærket redskab til at opdage måleproblemer under prøvningen.
 1.3.1. NRSC-prøve:
 Under en foreskreven sekvens af kørebetingelser med varm motor skal mængderne af ovennævnte emissioner fra udstødningen måles kontinuerligt ved udtagning af en prøve af den rå udstødningsgas. Prøvningscyklussen består af en række hastigheds- og effektforløb, som dækker dieselmotorers typiske arbejdsområde. Under hver af disse sekvenser bestemmes koncentrationen af hver forurenende luftart, udstødningens strømningshastighed og den afgivne effekt, og de målte værdier vægtes (enten ud fra vægtede faktorer eller prøvetagningstidspunkt). Partikelprøven fortyndes med konditioneret omgivende luft. Gennem hele prøvningsproceduren tages én prøve, som opsamles på passende filtre.
 Alternativt kan der for cyklusser i diskret modus udtages en prøve på separate filtre, en for hver sekvens, og vægtede resultater for cyklussen beregnes.
 For hvert forurenede stof beregnes den emitterede mængde i gram pr. kilowatt-time som beskrevet i tillæg 3 til dette bilag.
 1.3.2. NRTC-prøve
 Overgangs-prøvningscyklussen, der nøje er baseret på driftsforholdene for dieselmotorer i ikke-vejgående maskiner, skal gennemføres to gange:
 a)
 Første gang (ikke-opvarmet motor) efter at motoren har opnået stuetemperatur og motorens kølemiddel- og olietemperatur, systemer til efterbehandling og alle hjælpe-anordninger til emissionskontrol har stabiliseret sig på et niveau mellem 20 og 30 °C.
 b)
 Anden gang (opvarmet motor) efter en tyve minutters varm henståen (hot soak), der


text:
starter umiddelbart efter afslutningen af cyklussen for ikke-opvarmet motor.
 Under denne prøvningssekvens bestemmes ovennævnte forurenende stoffer. Prøvningssekvensen består af en cyklus for ikke-opvarmet motor efterfulgt af naturlig eller kunstig nedkøling af motoren, en periode med fordampningsemission (hot soak) og en cyklus for opvarmet motor, der fører til en samlet emissionsberegning. Ved hjælp af værdierne for motordrejningsmoment og -omdrejningstal registreret af motordynamometeret integreres effekten med hensyn til tiden for prøvningscyklussen. Resultatet er det arbejde, motoren har udført gennem prøvningscyklussen. Koncentrationerne af luftarterne bestemmes gennem hele cyklussen, enten i den rå udstødningsgas ved integration af signalet fra analysatoren efter tillæg 3 til dette bilag, eller i den fortyndede udstødningsgas i et CVS-fuldstrømssystem ved integration eller ved opsamling i sæk efter tillæg 3 til dette bilag. For partikler føres en proportional prøve af den fortyndede udstødningsgas gennem et filter af foreskreven type, enten ved delstrømfortynding eller fuldstrømfortynding. Alt efter den anvendte metode bestemmes strømningshastigheden af den fortyndede eller ufortyndede udstødningsgas gennem hele cyklussen med henblik på beregning af masseemissionen af forurenende stoffer. Sammen med det af motoren udførte arbejde benyttes masseemissionen af hvert forurenende stof til beregning af den emitterede mængde i gram pr. kilowatt-time.
 Emissioner (g/kWh) måles gennem startcyklussen for både en ikke-opvarmet og en opvarmet motor. Emissioner, der vægtes sammen, beregnes ved at vægte resultaterne for en ikke-opvarmet motor med 10 % og resultaterne for en opvarmet motor med 90 %. Resultaterne fra de emissioner, der vægtes sammen, skal overholde grænseværdierne.
 1.4. Symboler for testparametre
 Symbol
 Enhed
 Udtryk
 Ap
 m2
 Tværsnitsareal af isokinetisk prøvetagningssonde.
 AT
 m2
 Udstødningsrørets tværsnitsareal.
 aver
 Vægtet gennemsnit af:
 m3/h
 volumenhastighed
 kg/h
 massestrøm
 g/kWh
 specifikke emission.
 α
 —
 Forholdet mellem hydrogen og carbon i brændstoffet
 C1
 —
 Carbonhydridækvivalent med ét kulstofatom
 conc
 ppm
 Koncentration (med den pågældende % vol. komponent angivet som suffiks)
 concc
 ppm
 Baggrundskorrigeret koncentration. % vol.
 concd
 ppm
 Fortyndingsluftens koncentration % vol.
 DF
 —
 Fortyndingsfaktor.
 fa
 —
 Laboratoriets atmosfærefaktor.
 FFH
 —
 Brændstofspecifik faktor, der anvendes til beregning af våde koncentrationer fra tørre koncentrationer, forholdet mellem hydrogen og carbon.
 GAIRW
 kg/h
 Indsugningsluftens massestrømshastighed, våd basis.
 GAIRD
 kg/h
 Indsugningsluftens massestrømshastighed, tør basis.
 GDILW
 kg/h
 Fortyndingsluftens massestrømshastighed, våd basis.
 GEDFW
 kg/h
 Ækvivalent massestrømshastighed af fortyndet udstødningsgas, våd basis.
 GEXHW
 kg/h
 Udstødningsgassens massestrømshastighed, våd basis.
 GFUEL
 kg/h
 Brændstoffets massestrømshastighed.
 GTOTW
 kg/h
 Massestrømshastigheden af den fortyndede udstødningsgas, våd basis.
 HREF
 g/kg
 Referenceværdi af absolut fugtighed 10,71 g/kg til beregning af fugtighedskorrektionsfaktorer for NOx og partikler.
 Ha
 g/kg
 Indsugningsluftens absolutte fugtindhold.
 Hd
 g/kg
 Fortyndingsluftens absolutte fugtindhold.
 i
 —
 Indeks, som angiver den pågældende prøvningssekvens.
 KH
 —
 Fugtighedskorrektionsfaktor for NOx.
 Kp
 —
 Fugtighedskorrektionsfaktor for partikler.
 KW,a
 —
 Omregningsfaktor for indsugningsluft fra tør til våd basis.
 KW,d
 —
 Omregningsfaktor for fortyndingsluft fra tør til våd basis.
 KW,e
 —
 Omregningsfaktor for fortyndet udstødningsgas fra tør til våd basis.
 KW,r
 —
 Omregningsfaktor for ufortyndet udstødningsgas fra tør til våd basis.
 L
 %
 Drejningsmoment angivet som procent af største drejningsmoment for testhastigheden.
 mass
 g/h
 Indeks, som angiver massestrøm af emissioner.
 MDIL
 kg
 Masse af fortyndingsluftprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøver.
 MSAM
 kg
 Masse


text:
af fortyndingsluftprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøve.
 Md
 mg
 Masse af opsamlede partikler fra fortyndingsluft.
 Mf
 mg
 Masse af opsamlede partikler
 pa
 kPa
 Mætningsdamptryk af motorens indsugningsluft (ISO 3046 psy = PSY prøvning, omgivende).
 pB
 kPa
 Totalt barometertryk (ISO 3046: Px=PX Omgivende tryk på prøvested Py=PY Omgivende totalt tryk under prøvning).
 pd
 kPa
 Mætningsdamptryk af fortyndingsluft.
 ps
 kPa
 Tørt atmosfæretryk.
 P
 kW
 Effekt, bremseukorrigeret.
 PAE
 kW
 Nominel total effekt optaget af hjælpeudstyr, der er monteret med henblik på prøvningen og ikke kræves efter punkt 2.1.49 i dette regulativ.
 PM
 kW
 Største målte effekt ved prøvningshastighed under prøvningsbetingelser (jf. bilag 1A).
 PM
 kW
 Effekt målt ved de forskellige prøvnings-modi.
 q
 —
 Fortyndingsforhold.
 r
 —
 Forhold mellem tværsnitsareal af isokinetisk sonde og udstødningsrør.
 Ra
 %
 Indsugningsluftens relative fugtighed.
 Rd
 %
 Fortyndingsluftens relative fugtighed.
 Rf
 —
 FID-responsfaktor.
 S
 kW
 Indstilling af dynamometer.
 Ta
 K
 Indsugningsluftens absolutte temperatur.
 TDd
 K
 Absolutte dugpunkt.
 TSC
 K
 Ladeluftens temperatur.
 Tref
 K
 Referencetemperatur (af forbrændingsluften 298 K (25 °C)).
 TSCRef
 K
 Ladeluftens referencetemperatur.
 VAIRD
 m3/h
 Indsugningsluftens massestrømshastighed, tør basis.
 VAIRW
 m3/h
 Indsugningsluftens massestrømshastighed, våd basis.
 VDIL
 m3
 Volumen af fortyndingsluftprøve, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøver.
 VDILW
 m3/h
 Volumenstrømshastighed, våd basis.
 VEDFW
 m3/h
 Ækvivalent volumenstrømshastighed af fortyndet udstødningsgas, våd basis.
 VEXHD
 m3/h
 Udstødningsgassens volumenstrømshastighed, tør basis.
 VEXHW
 m3/h
 Udstødningsgassens volumenstrømshastighed, våd basis
 VSAM
 m3
 Masse af prøven, som ledes gennem filtre til udtagning af partikelprøve.
 VTOTW
 m3/h
 Volumenstrømshastighed af den fortyndede udstødningsgas, våd basis.
 WF
 —
 Vægtningsfaktor.
 WFE
 —
 Effektiv vægtningsfaktor.
 2. PRØVNINGSBETINGELSER
 2.1. Generelle krav
 Alle rumfang og volumenstrømshastigheder skal være henført til 273 K (0 °C) og 101,3 kPa.
 2.2. Prøvningsbetingelser for motoren
 2.2.1. Den absolutte temperatur Ta
 af motorens indsugningsluft i Kelvin samt det tørre atmosfæretryk ps
 i kPa måles, og heraf bestemmes parameteren fa
 som følger:
 Motorer med naturlig indsugning og mekanisk trykladning:
 For trykladede motorer med eller uden køling af motorens indgangsluft:
 2.2.2. Prøvningens gyldighed
 For at prøvningen kan anses for gyldig, skal det for parameteren fa gælde:
 0,96 ≤ fa ≤ 1,06
 2.2.3. Motorer med køling af motorens indgangsluft
 Ladelufttemperaturen skal registreres og må ved den angivne nominelle hastighed og fuld belastning ikke afvige mere end ± 5 K fra den af fabrikanten foreskrevne maksimale ladelufttemperatur. Kølemidlets temperatur skal være mindst 293 K (20 °C).
 Anvendes testsystem eller udvendig blæser, må ladelufttemperaturen ved motorhastigheden svarende til motorens mærkeeffekt og fuld belastning højst afvige ± 5 K fra den angivne maksimale ladelufttemperatur. Ladeluftkølerens kølemiddeltemperatur og kølemiddelstrømningshastighed, der er indstillet på ovennævnte værdier, må ikke ændres gennem hele prøvningscyklussen. Ladeluftkølerens volumen skal være baseret på god teknisk skik og typiske anvendelser af køretøj/maskine.
 Om ønsket kan indstilling af ladeluftkøleren ske i henhold til SAE J 1937 som offentliggjort i januar 1995.
 2.3. Motorens luftindtag
 Prøvemotorens luftindtagssystem skal være forsynet med en forsnævring, der inden for ± 300 Pa svarer til den af fabrikanten angivne værdi for et rent luftfilter ved driftsbetingelser, der af fabrikanten angives at svare til maksimal luftindstrømning. Forsnævringerne indstilles ved mærkehastighed og fuld belastning. Der kan


text:
anvendes et testsystem, forudsat at dette svarer til motorens faktiske driftsbetingelser.
 2.4. Motorens udstødningssystem
 Prøvemotorens udstødningssystem skal have et modtryk, som hejst afviger ± 650 Pa fra den værdi der af fabrikanten angives at resultere i den specificerede maksimale effekt.
 Har motoren anordning til efterbehandling af udstødningsgassen, skal udstødningsrøret have samme diameter som det, der anvendes mindst fire rørdiametre oven for indgangen til den udvidelse, som indeholder efterbehandlingsenheden. Afstanden fra udstødningsmanifoldflange eller turboladerudgang til efterbehandlingsenheden skal være den samme som i den udformning, som er opstillet af fabrikanten eller inden for de afstandsspecifikationer, han har angivet. Udstødningens modtryk eller indsnævring skal overholde samme kriterier som ovenfor angivet og kan være indstillet ved hjælp af en ventil. Efterbehandlingsbeholderen kan være afmonteret under forprøver og under registrering af motorens data og kan erstattes med en tilsvarende beholder med inaktiv katalysatorbærer.
 2.5. Kølesystem
 Kølesystemets kapacitet skal være tilstrækkelig til at holde motorens driftstemperatur på den af fabrikanten angivne normalværdi.
 2.6. Smøreolie
 Specifikationer for den ved prøvningen anvendte smøreolie skal registreres og angives sammen med prøvningsresultaterne.
 2.7. Prøvebrændstof
 Som brændstof benyttes det referencebrændstof, der er angivet i bilag 6 for det pågældende effektområde:
 Bilag 6, tabel 1 for effektområde D til G
 Bilag 6, tabel 2 for effektområde H til K
 Bilag 6, tabel 3 for effektområde L til P
 Om ønsket kan det referencebrændstof, der er angivet i bilag 6, tabel 1, anvendes for effektområde H til K.
 Cetantal og svovlindhold af det ved prøvningen anvendte referencebrændstof skal angives i punkt 1.1 i tillæg 1 til bilag 2.
 Temperaturen af brændstoffet, målt ved indsprøjtningspumpens indtag, skal være 306-316 K (33-43 °C).
 3. PRØVEKØRSEL (NRSC-PRØVNING)
 3.1. Bestemmelse af dynamometerets indstilling
 Grundlaget for måling af den specifikke emission er den ukorrigerede bremsede effekt i henhold til regulativ nr. 120.
 Under prøvningen skal det udstyr, der er nødvendigt for motorens funktion, installeres i henhold til kravene i bilag 7.
 For udstyr, som ikke er blevet afmonteret, skal den ved prøvningshastighederne optagne effekt bestemmes med henblik på beregning af dynamometerindstillingen, bortset fra motorer, hvor sådant udstyr indgår som en integrerende del af motoren (som f.eks. ventilatorer på luftkølede motorer).
 Modstanden ved motorens luftindtag og modtrykket i udstødningsrøret skal være indstillet svarende til de af fabrikanten angivne øvre grænser i overensstemmelse med punkt 2.3 og 2.4.
 De maksimale værdier af drejningsmomentet ved de foreskrevne afprøvningshastigheder findes eksperimentelt, således at størrelsen af drejningsmomentet ved de foreskrevne prøvningssekvenser kan beregnes. For motorer, der ikke er beregnet til at arbejde ved forskellige omdrejningshastigheder med største drejningsmoment, skal det maksimale drejningsmoment ved prøvningshastighederne angives af fabrikanten.
 Motorens indstilling beregnes for hver prøvningssekvens ved hjælp af formlen:
 Såfremt følgende betingelse er opfyldt:
 kan størrelsen P
 AE kontrolleres af den godkendende myndighed, der meddeler typegodkendelse.
 3.2. Klargøring af prøvetagningsfiltre
 Mindst én time før prøvens gennemførelse skal hvert filter(par) anbringes i en lukket, men ikke tætnet petriskål og stilles til stabilisering i et vejerum. Efter forløbet af stabiliseringsperioden vejes hvert filter(par), og taravægten noteres. Det pågældende filter(par) opbevares derefter i en lukket petriskål eller filterholder,


text:
indtil det skal bruges til prøvning. Er det pågældende filter(par) ikke blevet anvendt inden for otte timer efter udtagning af vejerummet, skal det vejes igen før anvendelsen.
 3.3. Montering af måleapparaturet
 Instrumenter og prøvetagningssonder skal være monteret som angivet. Anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem til fortynding af udstødningsgassen, skal udstødningsrøret være tilsluttet systemet.
 3.4. Start af fortyndingssystemet og motoren
 Fortyndingssystemet og motoren startes og varmes op, indtil alle temperatur- og trykværdier har stabiliseret sig ved fuld belastning og mærkehastigheden (punkt 3.6.2).
 3.5. Indstilling af fortyndingsforholdet
 Systemet til partikeludskillelse startes; systemer med enkelt filter skal arbejde med omføring (bypass), medens systemer med flere filtre kan arbejde med omføring. Fortyndingsluftens baggrundskoncentration af partikler kan bestemmes ved, at fortyndet luft ledes gennem partikelfiltrene. Anvendes filtreret fortyndingsluft, kan der foretages en enkelt måling enten før, under eller efter prøvens udførelse. Hvis fortyndingsluften ikke filtreres, skal målingen foretages på én prøve, som udtages gennem hele testens varighed.
 Fortyndingsluften indstilles således, at filteroverfladens temperatur er mellem 315 K (42 °C) og 325 K (52 °C) i hver prøvningssekvens. Det totale fortyndingsforhold skal være mindst fire.
 Bemærk: For effektområder til og med K kan filterets temperatur ved hjælp af cyklusser i diskret modus holdes på den maksimale temperatur på 325 K (52 °C) eller derunder i stedet for at overholde temperaturområdet 42 °C-52 °C.
 Til metoderne med enkelt filter og flere filtre skal massestrømmen af prøvegas gennem filteret holdes på en konstant andel af massestrømmen af fortyndet udstødningsgas, hvilket gælder fuldstrømsfortyndingssystemer i alle prøvningssekvenser. Dette masseforhold skal holdes inden for ± 5 % af gennemsnitsværdien for hver prøvningssekvens, for systemer uden mulighed for omføring (bypass), dog ikke de første 10 sekunder af hver prøvningssekvens. For delstrømsfortyndingssystemer med enkelt filter skal massestrømmen gennem filteret være konstant inden for ± 5 % af gennemsnittet for prøvningssekvensen, for systemer uden mulighed for omføring dog ikke de første 10 sekunder af hver prøvningssekvens.
 For systemer reguleret af koncentrationen af CO2 eller NOx skal fortyndingsluftens koncentration af henholdsvis CO2 og NOx måles ved begyndelsen og slutningen af hver prøve. Ved måling af fortyndingsluftens baggrundskoncentration af CO2 eller NOx må start- og slutværdierne ikke afvige mere end henholdsvis 100 ppm og 5 ppm indbyrdes.
 Anvendes et analysesystem med fortynding af udstødningsgassen, skal de relevante baggrundskoncentrationer bestemmes, ved at der udtages fortyndingsluft i en opsamlingssæk gennem hele prøvesekvensen.
 Baggrundskoncentrationen kan måles kontinuerligt (uden prøveopsamlingssæk) i mindst tre punkter — ved begyndelsen, ved slutningen og nær midten af prøvningscyklussen — og gennemsnittet heraf beregnes. På fabrikantens begæring kan baggrundsmålinger udelades.
 3.6. Kontrol af analysatorerne
 Analysatorerne til emissionsbestemmelse skal være nulstillet og kalibreret.
 3.7. Prøvningscyklus
 3.7.1. Maskinspecifikation i henhold til punkt 1.1 til 1.3.:
 3.7.1.1. Specifikation A
 For motorer, der er omfattet af punkt 1.1 og 1.2 i dette regulativ, skal prøvemotoren underkastes den diskrete 8-sekvensers-cyklus (1) på dynamometeret, jf. bilag 5, punkt 1.1, afsnit a).
 Om ønsket kan den tilsvarende modale 9-sekvensers-cyklus med ramper i bilag 5, punkt 1.2, afsnit a), anvendes. I så fald køres cyklussen i overensstemmelse med bilag 4B, punkt 7.8.2, i stedet for


text:
efter procedurerne i punkt 3.7.2 til 3.7.6.
 3.7.1.2. Specifikation B
 For motorer, der er omfattet af punkt 1.3 og 1.2 i dette regulativ, skal prøvemotoren underkastes den diskrete 5-sekvensers-cyklus (2) på dynamometeret, jf. bilag 5, punkt 1.1, afsnit a).
 Om ønsket kan den modale 5-sekvensers-cyklus med ramper i bilag 5, punkt 1.2, afsnitb), anvendes. I så fald køres cyklussen i overensstemmelse med bilag 4B, punkt 7.8.2, i stedet for efter procedurerne i punkt 3.7.2 til 3.7.6.
 Belastningstallene er angivet som procent af drejningsmomentet svarende til den primæreffekt, der er til rådighed under en sekvens med varierende effekt og kan afgives i et ubegrænset antal timer årligt mellem de angivne vedligeholdelsesterminer og under de angivne omgivelsesbetingelser, når vedligeholdelse udføres som foreskrevet af fabrikanten.
 3.7.2. Klargøring af motoren
 Motoren og systemet skal varmes op ved maksimal motorhastighed og største drejningsmoment for at stabilisere motorens driftsparametre efter fabrikantens anvisninger.
 Bemærk: Hensigten med opvarmningsperioden er desuden at undgå, at belægninger i udstødningssystemet fra foregående prøver får indflydelse på resultaterne. Derudover kræves mellem testpunkterne en stabiliseringsperiode, der tjener til at minimere testpunkternes indbyrdes påvirkning til det mindst mulige.
 3.7.3. Prøvningssekvens
 Prøvningssekvensen påbegyndes. Rækkefølgen ved udførelse af prøverne skal svare til sekvensnumrene ved de ovenfor beskrevne prøvningscykler.
 I de enkelte sekvenser i den givne prøvningscyklus skal den foreskrevne hastighed holdes med en nøjagtighed på ± 1 % af den nominelle hastighed, dog ikke over ± 3 min–1, med undtagelse af normal tomgang, der skal være inden for de af fabrikanten angivne tolerancer. Det foreskrevne drejningsmoment skal holdes således, at gennemsnittet over måleperioden er inden for ± 2 % af det største drejningsmoment ved prøvningshastigheden.
 Til hvert målepunkt kræves et mindste tidsrum på ti minutter. Kræver prøvetagningen længere tid til indsamling af et tilstrækkeligt kvantum partikler på målefilteret, kan prøvningstidsrummet udvides efter behov.
 Varigheden af det pågældende regime skal registreres og angives i rapporten.
 Koncentrationerne af forurenende luftarter måles og registreres i de sidste tre minutter af den pågældende sekvens.
 Partikelindsamlingen og målingen af forurenende luftarter må ikke begynde, før motoren er stabiliseret som fastlagt af fabrikanten, og de skal afsluttes samtidig.
 Brændstoftemperaturen skal måles ved brændstofindsprøjtningspumpens indtag eller som angivet af fabrikanten, og målestedet skal registreres.
 3.7.4. Analysatorernes respons
 Analysatorernes målinger skal optegnes med båndskriver eller måles med et tilsvarende dataoptegningssystem, idet udstødningsgassen gennemstrømmer analysatorerne i mindst tre minutter i hver sekvens. Anvendes prøvetagningssække til måling af fortyndet CO og CO2 (se bilag 4A, tillæg 1, punkt 1.4.4), skal der indsamles en prøve i de sidste tre minutter af hver sekvens, og prøvesækkens indhold analyseres og registreres.
 3.7.5. Udtagning af partikelprøver
 Prøver til bestemmelse af partikelindhold kan udtages ved hjælp af et enkelt eller flere filtre (bilag 4A, tillæg 1, punkt 1.5). Da metoderne kan give let afvigende resultater, skal den anvendte metode angives sammen med resultaterne.
 Anvendes metoden med enkelt filter, skal de i prøvningscyklussen angivne vægtningsfaktorer tages i betragtning ved prøveindsamlingen gennem tilsvarende indstilling af gennemstrømningshastighed og/eller prøvetagningstid.
 Udtagning af prøverne skal finde sted senest muligt i hvert forløb. Prøvetagningstiden skal for hver sekvens


text:
være mindst 20 s for metoden med enkelt filter og mindst 60 s for flerfiltermetoden. For systemer uden mulighed for omføring skal prøvetagningstiden pr. sekvens være mindst 60 s for enkelt- og flerfiltermetoden.
 3.7.6. Motorens tilstand
 Motorens hastighed og belastning, indsugningsluftens temperatur, brændstofstrømmen og luft- eller udstødningsgasstrømmen skal måles i hver sekvens, efter at motoren er stabiliseret.
 Er det ikke muligt at måle strømmen af udstødningsgas eller luft- og brændstofforbrug, kan den beregnes ved hjælp af kulstof- og iltbalancer (se bilag 4A, tillæg 1, punkt 1.2.3).
 Alle yderligere nødvendige data til beregningerne skal registreres (jf. bilag 4A, tillæg 3, punkt 1.1 og 1.2).
 3.8. Efterkontrol af analysatorerne
 Efter prøvningen gentages kontrollen med anvendelse af en nulstillingsgas og samme justeringsgas. Prøvningen anses for acceptabel, hvis forskellen mellem de to målinger er mindre end 2 %.
 4. PRØVEKØRSEL (NRTC-PRØVNING)
 4.1. Indledning
 Den ikke-vejgående overgangscyklus (NRTC) er opført i bilag 5 som en sekundopdelt sekvens af normaliserede hastigheds- og drejningsmomentværdier, som gælder for alle dieselmotorer, der er omfattet af dette regulativ. For at prøven kan udføres på en motorprøvebænk skal de normaliserede værdier omregnes til faktiske værdier for den pågældende motor, baseret på motorens karakteristikkurve. Denne omregning betegnes denormalisering, og den beregnede testcyklus betegnes referencecyklussen for den prøvede motor. Med disse referencehastigheder og -drejningsmomenter køres prøvecyklussen i prøvebænken, og de opnåede hastigheds- og drejningsmomentværdier registreres. Til validering af prøvekørslen udføres en regressionsanalyse på referenceværdier og opnåede værdier af hastighed og drejningsmoment, når prøven er gennemført.
 4.1.1. Der må ikke anvendes frakoblingsmekanismer eller irrationelle emissionskontrolstrategier.
 4.2. Optegning af motorens karakteristik
 Når NRTC udføres i prøvebænken, skal motorens hastigheds-/drejnings-momentkarakteristik bestemmes inden gennemførelse af prøvningscyklussen.
 4.2.1. Bestemmelse af hastighedsområdet for motorkarakteristikken
 Den minimale og den maksimale karakteristikhastighed er defineret således:
 Minimal karakteristikhastighed
 =
 tomgangshastighed
 Maksimal karakteristikhastighed
 =
 n
 hi x 1,02, dog højst den hastighed, hvor drejningsmomentet ved fuld belastning går mod nul (hvor n
 hi er den høje hastighed, der fastlægges som den højeste motorhastighed, hvor motoren afgiver 70 % af mærkeeffekten).
 4.2.2. Motorkarakteristik
 Motoren skal varmes op ved maksimal motoreffekt for at stabilisere motorens driftsparametre efter fabrikantens anvisninger og god teknisk skik. Når motoren er stabiliseret, optegnes motorens karakteristik efter følgende fremgangsmåde.
 4.2.2.1. Overgangskarakteristik
 a)
 Motoren skal være ubelastet og gå med tomgangshastighed.
 b)
 Motoren skal arbejde med indsprøjtningspumpen indstillet på fuld belastning ved den minimale karakteristikhastighed.
 c)
 Motorhastigheden øges med en hastighed på gennemsnitligt 8 ± 1 min–1/s fra den minimale til den maksimale karakteristikhastighed. Motorens hastigheds- og drejningsmomentpunkter skal registreres med en målefrekvens på mindst ét punkt i sekundet.
 4.2.2.2. Trinkarakteristik
 a)
 Motoren skal være ubelastet og gå med tomgangshastighed.
 b)
 Motoren skal arbejde med indsprøjtningspumpen indstillet på fuld belastning ved den minimale karakteristikhastighed.
 c)
 Mens fuld last opretholdes, bliver den mindste karakteristikhastighed opretholdt i mindst 15 s, og det gennemsnitlige drejningsmoment i de sidste 5 s registreres. Kurven over det maksimale drejningsmoment fra mindste til største karakteristikhastighed bestemmes med trinvis hastighedsforøgelse, hvor hvert trin er højst 100 ± 20/min–1. Hvert prøvepunkt opretholdes i mindst 15 s, og det gennemsnitlige drejningsmoment i


text:
de sidste 5 s registreres.
 4.2.3. Generering af karakteristikkurve for motoren
 Alle de under punkt 4.2.2 registrerede datapunkter forbindes ved lineær interpolation mellem punkterne. Den resulterende drejningsmomentkurve er motorens karakteristik og anvendes til at konvertere de normaliserede drejningsmomentværdier fra bilag 5 til faktiske drejningsmomentværdier for prøvningscyklussen som beskrevet i punkt 4.3.3.
 4.2.4. Alternativ optegning af karakteristik
 Anser en fabrikant ovennævnte teknikker til optegning af karakteristik for sikkerhedsmæssigt utilfredsstillende eller dårligt repræsentative for en given motor, kan alternative teknikker til optegning af karakteristik anvendes. Sådanne alternative teknikker skal opfylde den angivne karakteristikprocedures formål: at bestemme det maksimale drejningsmoment, der er til rådighed ved alle motorhastigheder, som gennemløbes under prøvningscyklussen. Hvis der med begrundelse i sikkerhed eller repræsentativitet afviges fra de i dette punkt foreskrevne teknikker til optegning af karakteristik, skal de pågældende afvigende teknikker godkendes af de berørte parter tillige med begrundelsen for deres anvendelse. Dog kan drejningsmomentkurve for regulerede eller turboladede motorer i intet tilfælde optegnes ved faldende motorhastighed.
 4.2.5. Gentagelse af prøvninger
 Der behøver ikke optages karakteristik af motoren før hver eneste prøvningscyklus. Der skal optegnes ny karakteristik af en motor før en prøvningscyklus, hvis:
 a)
 der er gået urimelig lang tid siden sidste karakteristikoptegnelse, vurderet ud fra et teknisk skøn, eller
 b)
 der er foretaget fysiske ændringer eller rekalibrering af motoren, som muligvis kan have indflydelse på motorens præstationer.
 4.3. Generering af referenceprøvecyklussen
 4.3.1. Referencehastighed
 Referencehastigheden (n
 ref) svarer til de 100 % hastighedsværdier, der er angivet i dynamometerskemaet i tillæg 5. Den faktiske motorcyklus, der resulterer af denormalisering af referencehastigheden, afhænger hovedsagelig af valget af en passende referencehastighed. Referencehastigheden bestemmes ved følgende formel:
 (Den høje hastighed defineres som den højeste motorhastighed, hvor motoren afgiver 70 % af mærkeeffekten, mens den lave hastighed defineres som den laveste motorhastighed, hvor motoren afgiver 50 % af mærkeeffekten).
 Hvis den målte referencehastighed ikke afviger mere end ± 3 % af fra den af fabrikanten angivne hastighed, anvendes den angivne referencehastighed til emissionsprøvningen. Hvis tolerancen overskrides, anvendes den målte referencehastighed til emissionsprøvningen. (Dette er i overensstemmelse med standarden ISO 8178-11:2006).
 4.3.2. Denormalisering af motorhastigheden
 Hastigheden denormaliseres ved hjælp af følgende ligning:
 4.3.3. Denormalisering af motorens drejningsmoment
 Drejningsmomentværdierne i dynamometerskemaet i bilag 5 er normaliseret til det maksimale drejningsmoment ved den pågældende hastighed. Referencecyklussens drejningsmomentværdier denormaliseres ved hjælp af den karakteristik, der er fastlagt i henhold til punkt 4.2.2, på følgende måde:
 for den pågældende faktiske hastighed, bestemt i punkt 4.3.2.
 4.3.4. Eksempel på denormaliseringsmetode
 Som eksempel vises, hvordan følgende testpunkter denormaliseres:
 % hastighed= 43 %
 % drejningsmoment= 82 %
 Følgende værdier er givet:
 referencehastighed= 2 200 min–1
 tomgangshastighed= 600 min–1
 resulterende i
 hvor det maksimale drejningsmoment, aflæst på kurvebladet ved 1 288 min–1, er 700 Nm
 4.4. Funktionsprøvestand
 4.4.1. Når belastningscelle anvendes, skal drejningsmomentsignalet henføres til motorens akse, og dynamometerets inertimoment medregnes. Det faktiske motordrejningsmoment er det på belastningscellen aflæste drejningsmoment, plus bremsens inertimoment gange vinkelaccelerationen. Styresystemet skal udføre denne beregning i sand tid.
 4.4.2. Prøves motoren med et hvirvelstrømsdynamometer, anbefales det, at antallet af punkter, hvor differencen er mindre end –


text:
5 % af det maksimale drejningsmoment, ikke er over 30 (hvor T
 sp er det krævede drejningsmoment, n
 sp er differentialkvotienten af motorhastigheden, og ΘD er rotationsenergien af hvirvelstrømsdynamometeret).
 4.5. Emissionsprøvens gennemførelse
 Følgende diagram viser prøvens gennemførelse:
 Efter behov kan der gennemføres en eller flere øvelsescyklusser til kontrol af motor, prøvebænk og emissionssystemer før målecyklussen.
 4.5.1. Klargøring af prøvetagningsfiltre
 Mindst én time før prøvningens gennemførelse skal hvert filter anbringes i en petriskål, som er beskyttet mod støvkontaminering og tillader luftudskiftning, og stilles til stabilisering i et vejerum. Efter forløbet af stabiliseringsperioden vejes hvert filter, og vægten noteres. Filteret opbevares derefter i en lukket petriskål eller tætsluttende filterholder, indtil det skal bruges til prøvning. Filteret skal anvendes senest otte timer efter udtagning af vejerummet. Taravægten noteres.
 4.5.2. Montering af måleapparaturet
 Instrumenter og prøvetagningssonder skal være monteret som angivet. Udstødningsrøret skal være tilsluttet fuldstrømsfortyndingssystemet til fortynding, hvis et sådant system anvendes.
 4.5.3. Start af fortyndingssystemet
 Fortyndingssystemet sættes i gang. Den totale fortyndede udstødningsgasstrøm af udstødningsgas for et fuldstrømsfortyndingssystem eller den totale strømningshastighed af fortyndet udstødningsgas gennem et delstrømsfortyndingssystem skal indstilles således, at kondensation af vand i systemet undgås og temperaturen af filteroverfladen er mellem 315 K (42 °C) og 325 K (52 °C).
 4.5.4. Start af partikelprøvetagningssystemet
 Systemet til partikeludskillelse startes og køres med omføring (bypass). Fortyndingsluftens baggrundskoncentration af partikler kan bestemmes ved, at der tages prøve af fortyndingsluften, før der ledes udstødningsgas ind i fortyndingstunnelen. Baggrundspartikelprøven bør fortrinsvis indsamles under overgangscyklussen, hvis man råder over et ekstra partikelindsamlingssystem. Ellers kan man anvende det partikelindsamlingssystem, der er anvendt til indsamling af partikler i overgangscyklussen. Anvendes filtreret fortyndingsluft, kan der foretages en enkelt måling enten før eller efter prøvningens udførelse. Hvis fortyndingsluften ikke filtreres, skal der måles ved cyklussens begyndelse og afslutning, og gennemsnittet heraf beregnes.
 4.5.5. Kontrol af analysatorerne
 Analysatorerne til emissionsbestemmelse skal være nulstillet og kalibreret. Anvendes sække til prøveudtagning, skal de være udsuget.
 4.5.6. Krav til nedkøling
 Der kan anvendes naturlig eller kunstig nedkøling. Ved kunstig nedkøling etableres i overensstemmelse med god teknisk praksis systemer til at sende køleluft hen over maskinen, sende køleolie gennem motorens smøresystem, bortlede varme fra kølemiddelet gennem motorens kølesystem og aflede varme fra udstødningens efterbehandlingssystem. Ved kunstig nedkøling af et efterbehandlingssystem, må køleluften først tilføres, når efterbehandlingssystemet er nedkølet til under den temperatur, hvor katalysen aktiveres. Køleprocedurer, der fører til ikke-repræsentative emissioner er ikke tilladt.
 Udstødningsemissionsprøvningen for cyklussen med ikke-opvarmet motor må efter en nedkøling først begynde, når temperaturen for motorolie, kølemiddel og efterbehandling har været stabiliseret mellem 20 og 30 °C i mindst 15 minutter.
 4.5.7. Kørsel af cyklus
 4.5.7.1. Cyklus for ikke-opvarmet motor
 Prøvningsforløbet starter med cyklussen for ikke-opvarmet motor efter nedkøling, når alle kravene i punkt 4.5.6 er opfyldt.
 Motoren startes efter den af fabrikanten i instruktionsbogen anbefalede fremgangsmåde, enten ved hjælp af en startmotor fra produktionen eller dynamometeret.
 Så snart det er konstateret, at motoren er startet, startes timingen af "fri tomgang". Man lader motoren køre frit i tomgang uden belastning i 23 ± 1 s. Den transiente motorcyklus begyndes, således


text:
at den første registrering efter tomgang finder sted ved 23 ± 1 s. Perioden med fri tomgang indgår i de 23 ± 1 s.
 Prøvningen foretages i henhold til referencecyklussen som beskrevet i bilag 5. Styresignalerne for motorhastighed og drejningsmoment sættes til 5 Hz eller derover (10 Hz anbefales). Indstillingspunkterne beregnes ved lineær interpolation mellem referencecyklussens 1 Hz-indstillingspunkter. Feedbackværdierne for motorhastighed og drejningsmoment registreres mindst en gang i sekundet under testcyklussen, og signalerne kan filtreres elektronisk.
 4.5.7.2. Analysatorernes respons
 Måleudstyret skal starte samtidig med motoren:
 a)
 påbegynd indsamling eller analyse af fortyndingsluft, hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem
 b)
 påbegynd indsamling eller analyse af ufortyndet eller fortyndet udstødningsgas, afhængigt af den anvendte metode
 c)
 påbegynd måling af mængden af fortyndet udstødningsgas og de nødvendige temperatur- og trykmålinger
 d)
 påbegynd registrering af udstødningsgassens massestrømshastighed, hvis der anvendes analyse af den ufortyndede udstødningsgas
 e)
 påbegynd registreringen af feedbackværdier af hastighed og drejningsmoment fra dynamometeret.
 Hvis der anvendes målinger af ufortyndet udstødning, skal emissionskoncentrationerne (HC, CO and NOx) samt udstødningsgassens massestrømshastighed måles kontinuerligt og lagres ved mindst 2 Hz i et computersystem. Alle andre data kan registreres med en målefrekvens på mindst 1 Hz. For analoge analysatorer registreres responsen, og kalibreringsdata kan anvendes online eller offline under dataevalueringen.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal HC og NOx måles kontinuerligt i fortyndingstunnelen med en frekvens på mindst 2 Hz. Gennemsnitskoncentrationerne bestemmes ved integration af signalerne fra analysatorerne gennem testcyklussen. Systemets responstid må ikke være over 20 s og skal om nødvendigt koordineres med svingninger i CVS-strømmen og prøvetagningstid/prøvningscyklus. CO og CO2 bestemmes ved integration eller ved analyse af koncentrationerne i prøveopsamlingssækken, som er opsamlet gennem hele cyklussen. Koncentrationerne af forurenende luftarter i fortyndingsluften bestemmes ved integration eller ved opsamling i baggrundssækken. Alle andre parametre, der skal måles, registreres med mindst én måling i sekundet (1 Hz).
 4.5.7.3. Udtagning af partikelprøver
 Når motoren startes, skal partikelprøvetagningssystemet stilles om fra bypass til partikeludskillelse.
 Hvis der anvendes et delstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem prøvetagningssonden eller overføringsrøret holdes proportionalt med udstødningens massestrømshastighed.
 Hvis der anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, skal prøvetagningspumpen (-pumperne) indstilles således, at strømningshastigheden gennem partikelprøvesonde eller overføringsrør holdes på en værdi, der højst afviger ± 5 % fra den indstillede strømningshastighed. Hvis der anvendes strømningskompensation (dvs. proportionalregulering af prøvegasstrømmen), skal det være godtgjort, at forholdet mellem gennemstrømningen i hovedtunnelen og partikelprøvestrømmen højst ændrer sig ± 5 % fra den indstillede værdi (bortset fra de første 10 sekunders prøvetagning).
 Bemærk: Anvendes dobbelt fortynding, er prøvestrømmen nettoforskellen mellem strømningshastigheden gennem prøvetagningsfiltre og strømmen af sekundær fortyndingsluft.
 Gennemsnitstemperatur og -tryk ved gasmåleren (-målerne) eller flowmeterindgang skal registreres. Hvis den indstillede strømningshastighed ikke kan holdes over hele cyklussen med en nøjagtighed på ± 5 % på grund af stor partikelbelastning af filteret, skal prøvningsresultaterne kasseres. Prøvningen skal så gentages med mindre gennemstrømningshastighed og/eller større filterdiameter.
 4.5.7.4. Motorstop (stall) under cyklussen for ikke-opvarmet motor
 Hvis motoren går i stå (staller), uanset hvor i cyklussen for ikke-opvarmet motor det sker, skal motoren forkonditioneres, og derefter skal nedkølingsproceduren gentages; til sidst


text:
startes motoren igen, og prøvningen gentages. Hvis der optræder fejl i noget af det foreskrevne prøvningsudstyr under testcyklussen, skal prøvningsresultaterne kasseres.
 4.5.7.5. Operationer efter cyklussen med ikke-opvarmet motor
 Efter gennemførelsen af cyklussen for ikke-opvarmet motor standses målingen af udstødningens massestrømshastighed, rumfanget af den fortyndede udstødningsgas, gastilførslen til opsamlingssækkene samt partikelprøvepumpen. For integrerende analysesystemer skal prøvetagningen fortsætte til udløb af systemets responstider.
 Koncentrationerne i opsamlingssækkene skal, hvis de bruges, analyseres snarest muligt og under ingen omstændigheder senere end 20 minutter efter afslutning af prøvecyklussen.
 Efter emissionsprøvingen gentages kontrollen af analysatorerne med anvendelse af en nulstillingsgas og samme justeringsgas. Prøvningsresultatet anses for tilfredsstillende, hvis forskellen mellem resultatet før og efter prøvningen er mindre end 2 % af justeringsgassens værdi.
 Partikelfilterne skal bringes tilbage til vejerummet senest én time efter afslutningen af prøvningen. De skal konditioneres i en petriskål, som er beskyttet mod støvkontaminering og tillader udskiftning af luft, i mindst 1 time og derefter vejes. Filternes bruttovægt registreres.
 4.5.7.6. Henståen efter drift (hot soak)
 Straks efter standsning af motoren, slukkes motorens køleventilator(er), hvis de er i brug, samt CVS-blæseren (eller udstødningssystemet kobles fra CVS), hvis den er i brug.
 Motoren lades henstå i 20 ± 1 minutter. Motor og dynamometer gøres klar til prøvningen for opvarmet motor. Udsugede prøvetagningssække sættes til systemerne til prøvetagning af fortyndet udstødning og fortyndingsluft. CVS startes (hvis det bruges eller ikke allerede er tændt) eller udstødningssystemet tilsluttes til CVS (hvis frakoblet). Prøvetagningspumperne (bortset fra partikelprøvepumpen (-pumperne)), motorens køleventilator(er) og dataindsamlingssystemet startes.
 CVS-prøveudtagerens varmeveksler (hvis i brug) og de opvarmede komponenter i eventuelle kontinuerlige prøvetagningssystemer (hvis relevant) forvarmes til deres angivne driftstemperaturer, før prøvningerne indledes.
 Prøvestrømshastigheden justeres og CVS-systemets instrumenter til gasstrømmåling nulstilles. Der monteres omhyggeligt et rent partikelfilter i hver filterholder, og de samlede filterholdere monteres i prøvestrømslinjen.
 4.5.7.7. Cyklus for opvarmet motor
 Så snart det er konstateret, at motoren er startet, startes timingen af "fri tomgang". Man lader motoren køre frit i tomgang uden belastning i 23 ± 1 s. Den transiente motorcyklus begyndes, således at den første registrering efter tomgang finder sted ved 23 ± 1 s. Perioden med fri tomgang indgår i de 23 ± 1 s.
 Prøvningen udføres i henhold til referencecyklussen beskrevet i bilag 5. Styresignalerne for motorhastighed og drejningsmoment sættes til 5 Hz eller derover (10 Hz anbefales). Indstillingspunkterne beregnes ved lineær interpolation mellem referencecyklussens 1 Hz-indstillingspunkter. Feedbackværdierne for motorhastighed og drejningsmoment registreres mindst en gang i sekundet under testcyklussen, og signalerne kan filtreres elektronisk.
 Proceduren beskrevet ovenfor i punkt 4.5.7.2 og 4.5.7.3 gentages derefter.
 4.5.7.8. Motorstop (stall) under cyklussen for opvarmet motor
 Hvis motoren stopper (staller) på et hvilket som helst sted i cyklussen for opvarmet motor, kan motoren slukkes og lades henstå i en ny periode på 20 minutter (re-soak). Cyklussen for opvarmet motor kan derefter køres på ny. Fornyet henståen (re-soak) og fornyet start af cyklussen for opvarmet motor må kun finde sted én gang.
 4.5.7.9. Operationer efter cyklussen for opvarmet motor
 Efter gennemførelse af cyklussen for opvarmet motor standses målingen af udstødningens massestrømshastighed, rumfanget af den fortyndede


text:
udstødningsgas, gastilførslen til opsamlingssækkene samt partikelprøvepumpen. For integrerende analysesystemer skal prøvetagningen fortsætte til udløb af systemets responstider.
 Koncentrationerne i opsamlingssækkene skal, hvis de bruges, analyseres snarest muligt og under ingen omstændigheder senere end 20 minutter efter afslutning af prøvecyklussen.
 Efter emissionsprøvingen gentages kontrollen af analysatorerne med anvendelse af en nulstillingsgas og samme justeringsgas. Prøvningsresultatet anses for tilfredsstillende, hvis forskellen mellem resultatet før og efter prøvningen er mindre end 2 % af justeringsgassens værdi.
 Partikelfilterne skal bringes tilbage til vejerummet senest én time efter afslutningen af prøvningen. De skal konditioneres i en petriskål, som er beskyttet mod støvkontaminering og tillader udskiftning af luft, i mindst 1 time og derefter vejes. Filternes bruttovægt registreres.
 4.6. Kontrol af testforløbet
 4.6.1. Dataforskydning
 For at minimere den skævhed, der skyldes tidsforsinkelsen mellem feedback- og referencecyklus, kan hele sekvensen af feedback-signaler bestående af motorhastighed og drejningsmoment fremskyndes eller forsinkes i forhold til sekvensen af referencehastigheds- og drejningsmomentsignalerne. Hvis responssignalerne forskydes, skal hastighed og drejningsmoment forskydes lige meget i samme retning.
 4.6.2. Beregning af det udførte arbejde i cyklussen
 Det faktisk udførte arbejde under cyklussen W
 act (kWh) beregnes ved hjælp af hvert datapar bestående af feedback-værdierne for motorhastighed og drejningsmoment. Det faktiske arbejde W
 act benyttes til sammenligning med arbejdet W
 ref i referencecyklussen og til beregning af emissioner ved bremset effekt. Samme metode anvendes til integration af både referencemotoreffekt og faktisk motoreffekt. Til eventuel bestemmelse af værdier mellem tilstødende referenceværdier eller tilstødende måleværdier anvendes lineær interpolation.
 Ved integration af referencearbejde og faktisk udført arbejde i cyklussen skal alle negative drejningsmomentværdier sættes lig nul og medindregnes. Hvis integrationen foretages med mindre frekvens end 5 Hz, og drejningsmomentet inden for et givet tidsafsnit skifter fortegn fra positivt til negativt eller omvendt, skal den negative del beregnes og sættes lig nul. Den positive del skal medregnes i den integrerede værdi.
 W
 act skal ligge mellem – 15 % og + 5 % af W
 ref.
 4.6.3. Statistiske beregninger til godkendelse af prøvningscyklussen
 Der foretages lineær regressionsanalyse af feedback-værdierne på referenceværdierne for hastighed, drejningsmoment og effekt. Dette skal ske efter eventuel forskydning af feedback-data, hvis man vælger at foretage en sådan. Der anvendes mindste kvadraters metode, med bedste tilnærmelse repræsenteret ved en ligning med formen:
 hvor:
 y
 =
 feedback (faktisk) for hastighed (min–1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 m
 =
 regressionslinjens hældning
 x
 =
 referenceværdien for hastighed (min–1), drejningsmoment (Nm) eller effekt (kW)
 b
 =
 regressionslinjens skæring med y-aksen.
 For hver regressionslinje beregnes middelfejlen på estimatet (SE) af y på x og determinationskoefficienten (r2).
 Det anbefales, at denne analyse foretages ved 1 Hz. For at en test kan anses for gyldig, skal kriterierne i tabel 1 være opfyldt.
 Tabel 1
 Regressionslinjernes tolerancer
 Hastighed
 Moment
 Kraft
 Middelfejl på estimatet (SEE) af y på x
 maks. 100 min–1
 maks. 13 % af maksimal motoreffekt på effektkarakteristik
 maks. 8 % af maksimal motoreffekt på effektkarakteristik
 Regressionslinjens hældning, m
 0,95 – 1,03
 0,83 – 1,03
 0,89 – 1,03
 Determinationskoefficient, r2
 min. 0,9700
 min. 0,8800
 min. 0,9100
 Regressionslinjens skæring med y-aksen, b
 ± 50


text:
min–1
 ± 20 Nm, dog mindst ± 2 % af maksimalt drejningsmoment
 ± 4 kW, dog mindst ± 2 % af maksimal effekt
 Alene til brug ved regressionsanalysen tillades sletning af punkter som anført i tabel 2, før regressionsberegningen foretages. Disse punkter må dog ikke slettes ved beregning af arbejde udført i cyklussen og emissioner. Et tomgangspunkt defineres som et punkt med et normaliseret referencedrejningsmoment på 0 % og en normaliseret referencehastighed på 0 %. Punktsletning kan anvendes på cyklussen eller enhver del af denne.
 Tabel 2
 Tilladt sletning af punkter ved regressionsanalysen (de slettede punkter skal specificeres)
 Tilstand
 Hastigheds- og/eller drejningsmoment- og/eller effektpunkter, som kan slettes med henvisning til betingelserne i venstre kolonne
 Første 24 (± 1) s og sidste 25 s
 Hastighed, drejningsmoment og effekt
 Helt åbent gasspjæld, og drejningsmomentrespons < 95 % af referencedrejningsmoment
 Drejningsmoment og/eller effekt
 Helt åbent gasspjæld, og hastighedsrespons < 95 % af referencehastighed
 Hastighed og/eller effekt
 Lukket gasspjæld, hastighedsrespons > tomgangshastighed + 50 min–1, og drejningsmomentrespons > 105 % af referencedrejningsmoment
 Drejningsmoment og/eller effekt
 Lukket gasspjæld, hastighedsrespons ≤ tomgangshastighed + 50 min–1, og drejningsmomentrespons = det af fabrikanten fastsatte/målt tomgangsdrejningsmoment ± 2 % af maksimalt drejningsmoment
 Hastighed og/eller effekt
 Lukket gasspjæld og hastighedsrespons > 105 % referencehastighed
 Hastighed og/eller effekt
 (1) Identisk med C1-cyklus som beskrevet i punkt 8.3.1.1 i standarden ISO 8178-4:2007 (corr. 2008).
 (2) Identisk med D2-cyklus som beskrevet i punkt 8.4.1 i standarden ISO 8178-4: 2007 (corr. 2008)
 Tillæg 1
 Måle- og prøvetagningsmetoder (NRSC, NRTC)
 1. MÅLE- OG PRØVETAGNINGSMETODER (NRSC-PRØVNING)
 Forurenende luftarter og partikler afgivet af den til prøvning indleverede motor måles efter metoderne i bilag 4A, tillæg 4. Heri beskrives de systemer i bilag 4A, tillæg 4, der anbefales til analyse af forurenende luftarter (punkt 1.1) og til fortynding og prøvetagning ved måling af forurenende partikler (punkt 1.2).
 På anmodning fra fabrikanten og efter aftale med den godkendende myndighed kan metoderne i bilag 4B, punkt 9, benyttes som et alternativ til bestemmelserne i punkt 1 i dette tillæg.
 1.1. Dynamometerspecifikationer
 Der skal anvendes et motordynamometer, der er velegnet til udførelse af den i bilag 4A, punkt 3.7.1, angivne prøvningscyklus. Instrumenterne til måling af drejningsmoment og hastighed skal gøre det muligt at bestemme akseleffekten inden for de givne grænser. Det kan være nødvendigt at foretage yderligere beregninger. Måleudstyrets nøjagtighed skal være tilstrækkelig til at sikre, at de for værdierne i punkt 1.3 angivne tolerancer ikke overskrides.
 1.2. Udstødningsgasstrøm
 Udstødningsgasstrømmen bestemmes efter en af de i punkt 1.2.1-1.2.4 angivne metoder.
 1.2.1. Direkte måling
 Direkte måling af udstødningsgasstrømmen med venturidyse eller tilsvarende målesystem (vedrørende nærmere enkeltheder henvises til ISO 5167:2000).
 Bemærk: Direkte måling af gasstrømme er vanskelig. Der skal tages forholdsregler til undgåelse af målefejl, som giver anledning til fejl i emissionsværdier.
 1.2.2. Metode til måling af luft- og brændstofstrømme
 Måling af luft- og brændstofstrømme
 Der skal anvendes luftflowmetre og brændstofflowmetre med den i punkt 1.3 angivne nøjagtighed.
 Beregning af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende formel:
 (våd masse af udstødningsgas)
 1.2.3. Kulstofbalancemetoden
 Udstødningsgassens masse beregnes på grundlag af brændstofforbruget og koncentrationerne


text:
i udstødningsgassen ved hjælp af kulstofbalancemetoden (jf. bilag 4A, tillæg 3).
 1.2.4. Måling ved hjælp af sporstoffer
 I denne metode anvendes koncentrationsmåling af en sporgas i udstødningen. En kendt mængde inaktiv gas (f.eks. rent helium) indsprøjtes i udstødningsgasstrømmen som sporstof. Gassen blandes med og fortyndes af udstødningsgassen, men reagerer ikke i udstødningsrøret. Koncentrationen af gassen måles derefter i prøven af udstødningsgas.
 For at sikre en fuldstændig blanding af sporgassen, anbringes prøvetagningssonden for udstødningsgas mindst 1 meter eller 30 gange udstødningsrørets diameter efter sporgassens indsprøjtningspunkt, afhængigt af hvilken afstand der er den største. Prøvetagningssonden kan placeres tættere på indsprøjtningspunktet, hvis det kontrolleres, at der finder en fuldstændig blanding sted, ved at sammenligne koncentrationen af sporgas med referencekoncentrationen, når sporgassen indsprøjtes før motoren.
 Sporgassens strømningshastighed skal indstilles således, at koncentrationen af sporgas ved motorens tomgangshastighed efter blandingen er lavere end sporgasanalysatorens fulde skalaudslag.
 Beregning af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende formel:
 hvor:
 G
 EXHW
 =
 øjeblikkelig udstødningsmassestrøm (kg/s)
 G
 T
 =
 sporgasstrøm (cm3/min)
 conc
 mix
 =
 øjeblikkelig koncentration af sporgas efter opblanding (ppm)
 ρ
 EXH
 =
 Udstødningsgassens densitet (kg/m3)
 conc
 a
 =
 koncentration af sporgassen i indsugningsluften (ppm)
 Sporgassens baggrundskoncentration (conc
 a) kan bestemmes som gennemsnittet af baggrundskoncentrationen, målt henholdsvis umiddelbart før prøvekørslen og efter prøvekørslen.
 Når baggrundskoncentrationen er mindre end 1 % af koncentrationen af sporgas efter blanding (conc
 mix) ved maksimal udstødningsstrøm, kan der ses bort fra baggrundskoncentrationen.
 Det samlede system skal opfylde forskrifterne for udstødningsgasstrøm og skal kalibreres i henhold til tillæg 2, punkt 1.11.2.
 1.2.5. Metode til måling af luftstrøm og luft/brændstofforhold
 Denne metode indebærer beregning af udstødningsmasse af luftstrømmen og luft/brændstofforholdet. Beregningen af den øjeblikkelige udstødningsgasstrøm foretages ved brug af følgende formel:
 med
 hvor:
 A/F
 st
 =
 støkiometrisk luft/brændstofforhold (kg/kg)
 λ
 =
 λ relativt luft/brændstofforhold
 conc
 CO2
 =
 tør CO2-koncentration (%)
 conc
 CO
 =
 tør CO-koncentration (ppm)
 conc
 HC
 =
 HC-koncentration (ppm)
 Bemærk: Beregningen er baseret på et dieselbrændstof med et forhold H:C på 1,8.
 Luftflowmeteret skal opfylde nøjagtighedsforskrifterne i tabel 3, den anvendte CO2-analysator skal opfylde forskrifterne i punkt 1.4.1, og det samlede system skal opfylde forskrifterne for udstødningsgasstrøm.
 Om ønsket kan udstyr til måling af luft/brændstofforholdet, f.eks. en sensor af zirconiumdioxid-typen, anvendes til måling af luftoverskudsforholdet i henhold til forskrifterne i punkt 1.4.4.
 1.2.6. Total fortyndet udstødningsgasstrøm
 Anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, måles den totale fortyndede udstødningsgasstrøm (G
 TOTW) med en fortrængningspumpe (PDP), kritisk venturi (CFV) eller subsonisk venturi (SSV) — (bilag 4A, tillæg 4, punkt 1.2.1.2.). Nøjagtigheden heraf skal være i overensstemmelse med forskrifterne i bilag 4A, tillæg 2, punkt 2.2.
 1.3. Nøjagtighed
 Alle måleinstrumenters kalibrering skal kunne føres tilbage til nationale eller internationale standarder og opfylde forskrifterne i tabel 3.
 Tabel 3
 Måleinstrumenternes nøjagtighed
 Nr.
 Måleinstrument
 Nøjagtighed
 1
 Motorhastighed
 ± 2 % af aflæsning, dog mindst ± 1 % af motorens højeste værdi
 2
 Moment
 ± 2 % af aflæsning, dog mindst ± 1 % af motorens højeste værdi
 3
 Brændstofforbrug
 ± 2 % af den maksimale værdi for motoren
 4
 Luftforbrug
 ± 2 % af aflæsning, dog mindst ± 1 % af motorens


text:
højeste værdi
 5
 Udstødningsgasstrøm
 ± 2,5 % af aflæsning, dog mindst ± 1,5 % af motorens højeste værdi
 6
 Temperatur 600 K
 ± 2 K absolut
 7
 Temperatur > 600 K
 ± 1 % af aflæsning
 8
 Udstødningsgastryk
 ± 0,2 kPa absolut
 9
 Indsugningsluftens vakuum
 ± 0,05 kPa absolut
 10
 Atmosfæretryk
 ± 0,1 kPa absolut
 11
 Andre trykangivelser
 ± 0,1 kPa absolut
 12
 Absolut fugtindhold
 ± 5 % af aflæsning
 13
 Fortyndingsluftstrøm
 ± 2 % af aflæsning
 14
 Fortyndet udstødningsgasstrøm
 ± 2 % af aflæsning
 1.4. Bestemmelse af gasformige komponenter
 1.4.1. Generelle specifikationer for analysatorerne
 Analysatorernes måleområde skal være passende i forhold til den foreskrevne nøjagtighed ved bestemmelse af koncentrationen af udstødningsgassens komponenter (punkt 1.4.1.1). Det anbefales, at analysatorerne benyttes således, at den målte koncentration er mellem 15 % og 100 % af fuld skalavisning.
 Er fuld skalavisning 155 ppm (eller ppm C) eller derunder, eller har det anvendte udlæsningssystem (datamat eller datalogger) tilstrækkelig nøjagtighed og opløsningsevne ved værdier under 15 % af måleområdets øverste værdi, kan måling af værdier under 15 % af fuld skalavisning dog godtages. I så fald skal der foretages ekstra kalibreringer, der sikrer, at kalibreringskurverne er nøjagtige - bilag 4A, tillæg 2, punkt 1.5.5.2.
 Udstyrets elektromagnetiske kompatibilitet (EMC) skal være således, at yderligere fejl mindskes til det mindst mulige.
 1.4.1.1. Målefejl
 Analysatorens afvigelse fra det nominelle kalibreringspunkt må intet sted i måleområdet afvige over ± 2 % af aflæsningen, og ikke over ± 0,3 % af fuldt skalaudslag.
 Bemærk: I dette regulativ forstås ved »nøjagtighed« analysatorens afvigelse fra de nominelle kalibreringsværdier, når kalibreringsgas anvendes (≡ sand værdi)
 1.4.1.2. Repeterbarhed
 Repeterbarheden, defineret som 2,5 gange standardafvigelsen af ti gentagne målinger på en given kalibrerings- eller justeringsgas, må for måleområder over 155 ppm (eller ppm C) ikke være over ± 1 % af fuldt skalaudslag; for måleområder under 155 ppm (eller ppm C) må præcisionen ikke være over ± 2 %.
 1.4.1.3. Støj
 Analysatorens top-til-top respons på nulstillingsgas og justeringsgas må i et vilkårligt 10 sekunders interval ikke overstige 2 % af fuldt skalaudslag i noget måleområde.
 1.4.1.4. Nulpunktsforskydning
 Nulpunktsforskydningen skal inden for en periode på 1 time være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved nulpunktsrespons forstås gennemsnitsrespons, herunder støj, på en nulstillingsgas inden for et tidsrum af 30 sekunder.
 1.4.1.5. Forskydning af respons på kalibreringsgas
 Forskydningen skal inden for en periode på 1 time være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved relativ respons forstås forskellen mellem responsen på kalibreringsgas og responsen på nulstillingsgas. Ved responsen på justeringsgassen forstås gennemsnitsrespons, inklusive støj, på en justeringsgas inden for et tidsrum af 30 s.
 1.4.2. Tørring af gassen
 Anordningen til gastørring, der er frivillig, skal have minimal indvirkning på koncentrationen af de målte gasser. Der må ikke anvendes kemisk tørring til fjernelse af vand i prøven.
 1.4.3. Analyseudstyr
 De måleprincipper, der skal anvendes, er beskrevet i punkt 1.4.3.1 til 1.4.3.5 i dette tillæg. En detaljeret beskrivelse af målesystemerne findes i bilag 4A, tillæg 4.
 Gasserne


text:
analyseres ved hjælp af de i det følgende angivne instrumenter. For ikke-lineære analysatorer tillades brug af lineariseringskredse.
 1.4.3.1. Analyse af carbonmonoxid (CO)
 Carbonmonoxidanalysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 1.4.3.2. Analyse af carbondioxid (CO2)
 Carbondioxidanalysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 1.4.3.3. Analyse af carbonhydrid (HC)
 Carbonhydridanalysatoren skal være forsynet med opvarmet flammeiondetektor (HFID); detektoren, ventiler, rørforbindelser osv. skal være opvarmet således, at der holdes en gastemperatur på 463 K (190 °C) ± 10 K.
 1.4.3.4. Analyse af nitrogenoxid (NOx)
 Måles der på tør basis, skal kvælstofoxid-analysatoren enten være med kemoluminiscensdetektor (CLD) eller opvarmet kemoluminiscensdetektor (HCLD) med NO2/NO konverter. Måles der på våd basis, skal der anvendes en HCLD med konverter, og konvertertemperaturen holdes over 328 K (55 °C), idet det er en forudsætning, at vanddæmpningsprøven (bilag 4A, tillæg 2, punkt 1.9.2.2) er tilfredsstillet.
 For både CLD og HCLD skal prøvetagningsledningens vægtemperatur holdes på mellem 328 K og 473 K (55 °C til 200 °C) frem til konverteren ved tør måling, og frem til analysatoren ved våd måling.
 1.4.4. Måling af luft-/brændstofforholdet
 Til bestemmelse af luft/brændstofforholdet i udstødningsgasstrømmen som angivet i punkt 1.2.5 skal anvendes en luft/brændstofføler med stort følsomhedsområde eller en lambdasonde af zirconiumdioxidtypen.
 Føleren skal monteres direkte på udstødningsrøret, hvor udstødningsgassens temperatur er høj nok til at forhindre vandkondensation.
 Nøjagtigheden af føleren med indbygget elektronik skal ligge inden for:
 ± 3 % af den aflæste værdi for λ < 2
 ± 5 % af den aflæste værdi for 2 ≤ λ < 5
 ± 10 % af den aflæste værdi for 5 ≤ λ
 For at opfylde ovenstående krav til nøjagtighed, skal føleren kalibreres som angivet af instrumentfabrikanten.
 1.4.5. Prøvetagning af emission af forurenende luftarter
 Prøvetagningssonder til bestemmelse af forurenende luftarter skal være monteret i en afstand af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstødningsrørets diameter, oven for udstødningsgassystemets afgang og tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en udstødningsgastemperatur på mindst 343 K (70 °C) ved sonden.
 Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmanifold, skal prøvetagningssondens indtag være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige udstødningsemission fra alle cylindrene. På flercylindrede motorer med flere separate udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer, kan det tillades, at der tages en prøve fra hver cylindergruppe og beregnes en gennemsnitsemission deraf. Andre metoder kan benyttes, hvis det er godtgjort, at de korrelerer med ovenstående metoder. Til beregning af emissionen fra udstødningen skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
 Anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem til partikelbestemmelse, kan også emissionen af forurenende luftarter bestemmes i den fortyndede udstødningsgas. Prøvetagningssonderne skal være placeret nær partikelprøvesonden i fortyndingstunnelen (bilag 4A, tillæg 4, punkt 1.2.1.2, fortyndingstunnel, og punkt 1.2.2, partikelprøvesonde). Om ønsket kan CO og CO2 også bestemmes ved opsamling i en sæk og efterfølgende måling af koncentrationen i prøvetagningssækken.
 1.5. Partikelbestemmelse
 Til bestemmelse af partikler kræves et fortyndingssystem. Fortynding kan ske ved et delstrømsfortyndingssystem eller et fuldstrømsfortyndingssystem. Fortyndingssystemet skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemer og holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas mellem


text:
315 K (42 °C) og 325 K (52 °C) umiddelbart oven for filterholderne. Er luftfugtigheden høj, kan det tillades, at fortyndingsluften tørres, inden den tilføres fortyndingssystemet. Er temperaturen af den omgivende luft under 293 K (20 °C), anbefales forvarmning af fortyndingsluften til en temperatur over grænseværdien på 303 K (30 °C). Fortyndingsluftens temperatur må dog ikke være over 325 K (52 °C), før den tilføres udstødningsgassen i fortyndingstunnelen.
 Bemærk: For effektområder til og med K kan filterets temperatur ved hjælp af cyklusser i diskret modus holdes på den maksimale temperatur på 325 K (52 °C) eller derunder i stedet for at overholde temperaturområdet 42 °C-52 °C.
 For delstrømssystemer til fortynding skal partikelopsamlingssonden anbringes i nærheden af og oven for gasudtagningssonden som anført i punkt 4.4 og i overensstemmelse med bilag 4A, tillæg 4, punkt 1.2.1.1, figur 4-12: EP og SP.
 I delstrømsfortyndingssystemet opdeles udstødningsstrømmen i to delstrømme, af hvilke den mindste fortyndes med luft og derefter anvendes til partikelbestemmelse. Det vil heraf fremgå, at det er afgørende, at fortyndingsforholdet bestemmes meget nøje. Andre delingsmetoder kan anvendes, i hvilket tilfælde den anvendte type deling i vid udstrækning er bestemmende for det prøvetagningsudstyr og de prøvetagningsmetoder, der skal anvendes (bilag 4A, tillæg 4, punkt 1.2.1.1).
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøveudtagningssystem til partikelbestemmelse, partikelfiltre, en mikrogramvægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering.
 Til udtagning af prøver til partikelbestemmelse kan anvendes en af to følgende metoder:
 a)
 Enkeltfiltermetoden med anvendelse af ét filterpar (punkt 1.5.1.3 i dette tillæg) til alle sekvenser i prøvningscyklussen. I prøvetagningsfasen skal prøvetagningstid og -strøm overvåges nøje. Til prøvningscyklussen kræves imidlertid kun ét filterpar.
 b)
 I flerfiltermetoden anvendes ét filterpar (punkt 1.5.1.3 i dette tillæg) til hver enkelt sekvens i prøvningscyklussen. Denne metode indebærer en bekvemmere prøvetagningsmetode, men øger forbruget af filtre.
 1.5.1. Partikelfiltre
 1.5.1.1. Filterspecifikation
 Til godkendelsesprøvning anvendes glasfiberfiltre med fluor-kulstofbelægning eller membranfiltre på fluor-kulstofbasis. Til særlige formål kan andre filtermaterialer anvendes. Alle filtertyper skal have en udskillelsesgrad på mindst 99 % for 0,3 μm DOP (dioktylphthalat) ved en lineær gasfiltreringshastighed på mellem 35 og 100 cm/s. Ved prøvning af overensstemmelsen af forskellige laboratorier eller mellem en fabrikant og en godkendende myndighed skal anvendes filtre af samme kvalitet.
 1.5.1.2. Filterstørrelse
 Partikelfiltrenes diameter skal være mindst 47 mm (pletdiameter 37 mm). Større filterdiameter kan godtages (punkt 1.5.1.5).
 1.5.1.3. Hovedfiltre og ekstrafiltre
 Prøven af den fortyndede udstødningsgas udtages under testsekvensen ved hjælp af et par filtre placeret i serie (et hovedfilter og et ekstrafilter). Det sekundære filter må højst være placeret 100 mm nedstrøms for det primære filter og må ikke berøre dette. Filtrene kan enten vejes enkeltvis eller parvis; i sidstnævnte tilfælde anbringes filtrene med pletsiderne mod hinanden.
 1.5.1.4. Filtergennemstrømningshastighed
 Gassens lineære hastighed gennem filteret skal være 35 til 100 cm/s. Stigningen i tryktabet fra prøvningens start til dens afslutning må ikke overstige 25 kPa.
 1.5.1.5. Filterbelastning
 Den anbefalede mindste filterbelastning for de almindeligste filterstørrelser er vist i tabellen nedenfor. For større filtre, skal den mindste filterbelastning være 0,065 mg/1 000 mm2 filterareal.
 Filterdiameter
 (mm)
 Anbefalet pletdiameter


text:
(mm)
 Anbefalet mindstebelastning
 (mg)
 47
 37
 0,11
 70
 60
 0,25
 90
 80
 0,41
 110
 100
 0,62
 Ved brug af flerfiltermetoden anbefales, at den mindste filterbelastning for alle filtre tilsammen er lig produktet af den pågældende ovenfor anførte værdi og kvadratroden af antal prøvningssekvenser.
 1.5.2. Specifikationer for vejerum og analysevægt
 1.5.2.1. Vejerum
 Temperaturen i det vejerum (eller -lokale), hvor partikelfiltrene konditioneres og vejes, skal være 295 K (22 °C) ± 3 K ved al konditionering og vejning af filtre. Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende til et dugpunkt på 282,5 K (9,5 °C) ± 3 K og en relativ fugtighed på 45 ± 8 %.
 1.5.2.2. Vejning af referencefiltre
 Luften i vejerum (eller -lokale) skal være fri for kontaminanter (såsom støv), der kan sætte sig på partikelfiltrene, medens de stabiliseres. Forstyrrelser i vejerummets specifikationer i henhold til beskrivelsen i punkt 1.5.2.1 kan tillades, hvis forstyrrelsernes varighed ikke er over 30 minutter. Vejerummet skal opfylde de foreskrevne specifikationer, inden personer træder ind i vejerummet. Der vejes mindst to ubrugte referencefiltre eller -filterpar; dette finder sted højst 4 timer før eller efter vejning af prøvefiltrene, men helst samtidig dermed. Referencefiltrene skal være af samme størrelse og materiale som prøvefiltrene.
 Såfremt gennemsnitsvægten af referencefiltre (eller -filterpar) i tidsrummet mellem vejning af prøvefiltrene ændrer sig med mere end 10 μg, skal alle prøvefiltre kasseres og emissionstesten gentages.
 Er de i punkt 1.5.2.1 angivne betingelser med hensyn til vejerummets stabilitet ikke opfyldt, men referencefiltre (-filterpar) opfylder ovennævnte kriterier, kan motorfabrikanten vælge enten at godtage vejningen af prøvefiltrene eller at betragte prøvningsresultaterne som ugyldige, bringe vejerummets reguleringssystem i orden og gentage prøven.
 1.5.2.3. Analysevægt
 Til vejning af filtrene skal anvendes en vægt med en af vægtfabrikanten specificeret præcision (standardafvigelse) på 2 μg og en opløsning på 1 μg (1 ciffer = 1 μg).
 1.5.2.4. Elimination af virkningerne af statisk elektricitet
 For at eliminere virkningerne af statisk elektricitet skal filtrene neutraliseres før vejning, hvilket kan ske ved brug af en jordledning af polonium eller en anordning med tilsvarende virkning.
 1.5.3. Supplerende specifikationer for partikelbestemmelse
 Alle de dele af fortyndingssystem og prøvetagningssystem, der er placeret mellem udstødningsrør og filterholder og er i kontakt med ufortyndet og fortyndet udstødningsgas, skal være udformet således, at de giver anledning til mindst mulig afsætning eller ændring af partikler. Alle dele skal være fremstillet af elektrisk ledende materialer, der ikke reagerer med udstødningsgassens komponenter, og skal være jordforbundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.
 2. MÅLE- OG PRØVETAGNINGSMETODER (NRTC-PRØVNING)
 2.1. Indledning
 Forurenende luftarter og partikler afgivet af den til prøvning indleverede motor måles efter metoderne i bilag 4A, tillæg 4. Heri beskrives de systemer i bilag 4A, tillæg 4, der anbefales til analyse af forurenende luftarter (punkt 1.1) og til fortynding og prøvetagning ved måling af forurenende partikler (punkt 1.2).
 2.2. Krav til dynamometer og prøvebænk
 Til emissionsprøvning af motorer på motordynamometer skal følgende udstyr anvendes:
 2.2.1. Motordynamometer
 Der skal anvendes et motordynamometer, der er velegnet til udførelse af den i tillæg 4 til dette bilag angivne prøvningscyklus. Instrumenterne til måling af drejningsmoment og


text:
hastighed skal gøre det muligt at bestemme akseleffekten inden for de givne grænser. Det kan være nødvendigt at foretage yderligere beregninger. Måleudstyrets nøjagtighed skal være tilstrækkelig til at sikre, at de for værdierne i tabel 4 angivne maksimumtolerancer ikke overskrides.
 2.2.2. Andre instrumenter
 I nødvendigt omfang skal anvendes instrumenter til måling af brændstofforbrug, luftforbrug, temperatur af kølemiddel og smøremiddel, udstødningsgastryk og indsugningsmanifoldvakuum, udstødningsgastemperatur, indsugningslufttemperatur, atmosfæretryk, fugtindhold og brændstoftemperatur. Disse instrumenter skal opfylde kravene i tabel 4:
 Tabel 4
 Måleinstrumenternes nøjagtighed
 Nr.
 Måleinstrument
 Nøjagtighed
 1
 Motorhastighed
 ± 2 % af aflæsning, dog mindst ± 1 % af motorens højeste værdi
 2
 Moment
 ± 2 % af aflæsning, dog mindst ± 1 % af motorens højeste værdi
 3
 Brændstofforbrug
 ± 2 % af den maksimale værdi for motoren
 4
 Luftforbrug
 ± 2 % af aflæsning, dog mindst ± 1 % af motorens højeste værdi
 5
 Udstødningsgasstrøm
 ± 2,5 % af aflæsning, dog mindst ± 1,5 % af motorens højeste værdi
 6
 Temperatur 600 K
 ± 2 K absolut
 7
 Temperatur > 600 K
 ± 1 % af aflæsning
 8
 Udstødningsgastryk
 ± 0,2 kPa absolut
 9
 Indsugningsluftens vakuum
 ± 0,05 kPa absolut
 10
 Atmosfæretryk
 ± 0,1 kPa absolut
 11
 Andre trykangivelser
 ± 0,1 kPa absolut
 12
 Absolut fugtindhold
 ± 5 % af aflæsning
 13
 Fortyndingsluftstrøm
 ± 2 % af aflæsning
 14
 Fortyndet udstødningsgasstrøm
 ± 2 % af aflæsning
 2.2.3. Ufortyndet udstødningsgasstrøm
 For at beregne emissionerne i den ufortyndede udstødningsgas og for at regulere et delstrømsfortyndingssystem må man kende udstødningsgassens massestrømningshastighed. Til bestemmelse af udstødningsgassens massestrømningshastighed kan anvendes en af de i det nedenfor beskrevne metoder.
 For så vidt angår emissionsberegninger skal responstiden for begge de metoder, der beskrives nedenfor, være lig eller mindre end kravet til analysatorernes responstid, som defineret i tillæg 2, punkt 1.11.1.
 Til styring af et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt, at systemet har en kortere responstid. For delstrømsfortyndingssystemer med onlineregulering kræves en responstid på ≤ 0,3 s. For delstrømsfortyndingssystemer med look ahead-regulering baseret på en i forvejen registreret prøvekørsel kræves en responstid af målesystemet for udstødningsgasstrøm på ≤ 5 s med en indsvingningstid på ≤ 1 s. Systemets responstid skal angives af instrumentets fabrikant. Kravene til kombineret responstid af systemer til udstødningsgasstrøms- og delstrømsfortyndingssystemer er angivet i punkt 2.4.
 Direkte måling
 Direkte måling af den øjeblikkelige udstødningsstrøm kan anvendes i systemer som:
 a)
 differenstrykanordninger, således måledyser (for ISOenkeltheder henvises til ISO 5167: 2000)
 b)
 ultralyd-flowmeter
 c)
 vortex-flowmeter.
 Der skal tages forholdsregler til undgåelse af målefejl, som giver anledning til fejl i bestemmelsen af forurenende stoffer. Sådanne forholdsregler omfatter omhyggelig montering af anordningen i motorens udstødningssystem i henhold til fabrikantens anvisninger og god teknisk praksis. Især må motorens ydelse og emissioner ikke påvirkes af monteringen af anordningen.
 Flowmetre skal opfylde nøjagtighedsforskrifterne i tabel 3.
 Metode til måling af luft- og brændstofstrømme
 Dette omfatter måling af luftstrøm og brændstofstrøm med passende flowmetre. Beregning af den øjeblikkelige udstødningsmassestrøm foretages således: (våd masse af udstødningsgas)
 Flowmetrene skal opfylde nøjagtighedsforskrifterne i tabel 3, men skal desuden være tilstrækkelig nøjagtige til at opfylde nøjagtighedsforskrifterne for udstødningsgasstrømmen.


text:
Måling ved hjælp af sporstoffer
 Dette omfatter måling af koncentrationen af sporgas i udstødningen.
 En kendt mængde inaktiv gas (f.eks. rent helium) indsprøjtes i udstødningsgasstrømmen som sporstof. Gassen blandes med og fortyndes af udstødningsgassen, men reagerer ikke i udstødningsrøret. Koncentrationen af gassen måles derefter i prøven af udstødningsgas.
 For at sikre en fuldstændig blanding af sporgassen, anbringes prøvetagningssonden for udstødningsgas mindst 1 meter eller 30 gange udstødningsrørets diameter efter sporgassens indsprøjtningspunkt, afhængigt af hvilken afstand der er den største. Prøvetagningssonden kan placeres tættere på indsprøjtningspunktet, hvis det kontrolleres, at der finder en fuldstændig blanding sted, ved at sammenligne koncentrationen af sporgas med referencekoncentrationen, når sporgassen indsprøjtes før motoren.
 Sporgassens strømningshastighed skal indstilles således, at koncentrationen af sporgas ved motorens tomgangshastighed efter blandingen er lavere end sporgasanalysatorens fulde skalaudslag.
 Beregning af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende formel:
 med
 hvor:
 A/F
 st
 =
 støkiometrisk luft/brændstofforhold (kg/kg)
 λ
 =
 λ relativt luft/brændstofforhold
 conc
 CO2
 =
 tør CO2-koncentration (%)
 conc
 CO
 =
 tør CO-koncentration (ppm)
 conc
 HC
 =
 HC-koncentration (ppm)
 Bemærk: Beregningen er baseret på et dieselbrændstof med et forhold H:C på 1,8.
 Luftflowmeteret skal opfylde nøjagtighedsforskrifterne i tabel 3, den anvendte CO2-analysator skal opfylde forskrifterne i punkt 2.3.1, og det samlede system skal opfylde forskrifterne for udstødningsgasstrøm.
 Om ønsket, kan udstyr til måling af luft/brændstofforholdet, f.eks. en sensor af zirconiumdioxid-typen, anvendes til måling af luftoverskudsforholdet efter forskrifterne i punkt 2.3.4.
 2.2.4. Fortyndet udstødningsgasstrøm
 For at beregne emissionerne i den fortyndede udstødningsgas må man kende den fortyndede udstødningsgas' massetrømshastighed. Den totale fortyndede udstødningsgasstrøm i hele cyklussen (kg/test) beregnes af måleværdierne for hele cyklussen og de tilsvarende kalibreringsdata for flowmeteret (V
 0 for PDP, K
 V for CFV, C
 d for SSV): De tilsvarende metoder, der er beskrevet i tillæg 3, punkt 2.2.1, skal anvendes. Hvis den samlede masse af udskilte partikler og forurenende luftarter udgør over 0,5 % af den totale CVS-strøm, skal CVS-strømmen korrigeres eller partikelprøvestrømmen returneres til CVS oven for flowmeteret.
 2.3. Bestemmelse af gasformige komponenter
 2.3.1. Generelle specifikationer for analysatorerne
 Analysatorernes måleområde skal være passende i forhold til den foreskrevne nøjagtighed ved bestemmelse af koncentrationen af udstødningsgassens komponenter (punkt 1.4.1.1). Det anbefales, at analysatorerne benyttes således, at den målte koncentration er mellem 15 % og 100 % af fuld skalavisning.
 Er fuld skalavisning 155 ppm (eller ppm C) eller derunder, eller har det anvendte udlæsningssystem (datamat eller datalogger) tilstrækkelig nøjagtighed og opløsningsevne ved værdier under 15 % af måleområdets øverste værdi, kan måling af værdier under 15 % af fuld skalavisning dog godtages. I så fald skal der foretages ekstra kalibreringer, der sikrer, at kalibreringskurverne er nøjagtige - bilag 4A, tillæg 2, punkt 1.5.5.2.
 Udstyrets elektromagnetiske kompatibilitet (EMC) skal være således, at yderligere fejl reduceres til det mindst mulige.
 2.3.1.1. Målefejl
 Analysatorens afvigelse fra det nominelle kalibreringspunkt må intet sted i måleområdet afvige over ± 2 % af aflæsningen, og ikke over ± 0,3 % af fuldt skalaudslag.
 Bemærk: I dette regulativ forstås ved »nøjagtighed« analysatorens afvigelse fra de nominelle kalibreringsværdier, når kalibreringsgas anvendes (≡ sand værdi)
 2.3.1.2. Repeterbarhed
 Repeterbarheden,


text:
defineret som 2,5 gange standardafvigelsen af 10 gentagne målinger på en given kalibrerings- eller justeringsgas, må for måleområder over 155 ppm (eller ppm C) ikke være over ± 1 % af fuldt skalaudslag; for måleområder under 155 ppm (eller ppm C) må præcisionen ikke være over ± 2 %.
 2.3.1.3. Støj
 Analysatorens top-til-top respons på nulstillingsgas og justeringsgas må i et vilkårligt 10 sekunders interval ikke overstige 2 % af fuldt skalaudslag i noget måleområde.
 2.3.1.4. Nulpunktsforskydning
 Nulpunktsforskydningen skal inden for en periode på 1 time være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved nulpunktsrespons forstås gennemsnitsrespons, herunder støj, på en nulstillingsgas inden for et tidsrum af 30 sekunder.
 2.3.1.5. Forskydning af respons på kalibreringsgas
 Forskydningen skal inden for en periode på 1 time være mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved relativ respons forstås forskellen mellem responsen på kalibreringsgas og responsen på nulstillingsgas. Ved responsen på justeringsgassen forstås gennemsnitsrespons, inklusive støj, på en justeringsgas inden for et tidsrum af 30 s.
 2.3.1.6. Stigningstid
 Til analyse af ufortyndet udstødningsgas må indsvingningstiden af den i målesystemet monterede analysator ikke være over 2,5 s.
 Bemærk: Det vil ikke ved en evaluering alene af analysatorens responstid kunne bestemmes, om systemet som helhed er egnet til transient prøvning. Systemets volumener, og især dødrum i hele systemet, vil ikke kun påvirke transporttiden fra sonde til analysator, men også indsvingningstiden. Desuden vil analysatorens interne transporttider blive defineret som responstid for analysatoren, ligesom det er tilfældet for konverter eller vandfælder i en NOx-analysator. Bestemmelse af responstiden af det samlede system er beskrevet i tillæg 2, punkt 1.11.1.
 2.3.2. Tørring af gassen
 Samme forskrifter som for NRSC-prøvningscyklussen finder anvendelse (punkt 1.4.2) som beskrevet nedenfor.
 Anordningen til gastørring, der er frivillig, skal have minimal indvirkning på koncentrationen af de målte gasser. Der må ikke anvendes kemisk tørring til fjernelse af vand i prøven.
 2.3.3. Analyseudstyr
 Samme forskrifter som for NRSC-prøvningscyklussen finder anvendelse (punkt 1.4.3) som beskrevet nedenfor.
 Gasserne analyseres ved hjælp af de i det følgende angivne instrumenter. For ikke-lineære analysatorer tillades brug af lineariseringskredse.
 2.3.3.1. Analyse af carbonmonoxid (CO)
 Carbonmonoxidanalysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 2.3.3.2. Analyse af carbondioxid (CO2)
 Carbondioxidanalysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptionsapparat (NDIR).
 2.3.3.3. Analyse af carbonhydrid (HC)
 Carbonhydridanalysatoren skal være forsynet med opvarmet flammeiondetektor (HFID); detektoren, ventiler, rørforbindelser osv. skal være opvarmet således, at der holdes en gastemperatur på 463 K (190 °C) ± 10 K.
 2.3.3.4. Analyse af nitrogenoxid (NOx)
 Måles der på tør basis, skal kvælstofoxid-analysatoren enten være med kemoluminiscensdetektor (CLD) eller opvarmet kemoluminiscensdetektor (HCLD) med NO2/NO konverter. Måles der på våd basis, skal der anvendes en HCLD med konverter, og konvertertemperaturen holdes over 328 K (55 °C), idet det er en forudsætning, at vanddæmpningsprøven (bilag 4A, tillæg 2, punkt 1.9.2.2) er tilfredsstillet.
 For både CLD og HCLD skal prøvetagningsledningens vægtemperatur holdes på mellem 328 K og 473 K (55 °C til 200 °C) frem til konverteren ved tør måling, og frem til analysatoren ved våd måling.
 2.3.4.


text:
Måling af luft-/brændstofforholdet
 Til bestemmelse af luft/brændstofforholdet i udstødningsgasstrømmen som angivet i punkt 2.2.3 skal anvendes en luft/brændstofføler med stort følsomhedsområde eller en lambdasonde af zirconiumdioxidtypen.
 Føleren skal monteres direkte på udstødningsrøret, hvor udstødningsgassens temperatur er høj nok til at forhindre vandkondensation.
 Nøjagtigheden af føleren med indbygget elektronik skal ligge inden for:
 ± 3 % af den aflæste værdi for λ < 2
 ± 5 % af den aflæste værdi for 2 ≤ λ < 5
 ± 10 % af den aflæste værdi for 5 ≤ λ
 For at opfylde ovenstående krav til nøjagtighed, skal føleren kalibreres som angivet af instrumentfabrikanten.
 2.3.5. Prøvetagning af forurenende luftarter
 2.3.5.1. Ufortyndet udstødningsgasstrøm
 Samme forskrifter som for NRSC-prøvningscyklussen finder anvendelse (afsnit 1.4.4) som beskrevet nedenfor.
 Prøvetagningssonder til bestemmelse af forurenende luftarter skal være monteret i en afstand af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstødningsrørets diameter, oven for udstødningsgassystemets afgang og tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en udstødningsgastemperatur på mindst 343 K (70 °C) ved sonden.
 Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmanifold, skal prøvetagningssonden være placeret så langt nede, at det sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige emission fra alle cylindrene. På flercylindrede motorer med flere separate udstødningsmanifolder, f.eks. V-motorer, kan det tillades, at der tages en prøve fra hver cylindergruppe og beregnes en gennemsnitsemission deraf. Andre metoder kan benyttes, hvis det er godtgjort, at de korrelerer med ovenstående metoder. Til beregning af emissionen fra udstødningen skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
 2.3.5.2. Fortyndet udstødningsgasstrøm
 Anvendes et fuldstrømsfortyndingssystem, finder følgende forskrifter anvendelse:
 Udstødningsrøret mellem motoren og fuldstrømsfortyndingssystemet skal opfylde forskrifterne i bilag 4A, tillæg 4.
 Prøvetagningssonden (-sonderne) for emissioner af forurenende luftarter skal være placeret et sted i fortyndingstunnelen, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet og tæt på prøvetagningssonden for partikler.
 Prøvetagningen kan generelt ske på to måder:
 a)
 de forurenende stoffer udtages i en prøvetagningssæk i løbet af cyklussen og måles efter testens afslutning
 b)
 de forurenende stoffer udtages kontinuerligt og integreres i løbet af cyklussen; denne metode er obligatorisk for HC og NOx.
 Prøver af baggrundskoncentrationerne udtages oven for fortyndingstunnelen i en prøvetagningssæk og trækkes fra emissionskoncentrationen i henhold til tillæg 3, punkt 2.2.3.
 2.4. Partikelbestemmelse
 Til bestemmelse af partikler kræves et fortyndingssystem. Fortynding kan ske ved et delstrømsfortyndingssystem eller et fuldstrømsfortyndingssystem. Fortyndingssystemet skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemer og holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas mellem 315 K (42 °C) og 325 K (52 °C) umiddelbart oven for filterholderne. Er luftfugtigheden høj, kan det tillades, at fortyndingsluften tørres, inden den tilføres fortyndingssystemet. Er temperaturen af den omgivende luft under 293 K (20 °C), anbefales forvarmning af fortyndingsluften til en temperatur over den øvre grænseværdi på 303 K (30 °C). Fortyndingsluftens temperatur må dog ikke være over 325 K (52 °C), før den tilføres udstødningsgassen i fortyndingstunnelen.
 Partikelprøvetagningssonden skal være placeret tæt ved prøvetagningssonden for forurenende luftarter, og installationen skal opfylde bestemmelserne i punkt 2.3.5.
 Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøveudtagningssystem til partikelbestemmelse,


text:
partikelfiltre, en mikrogramvægt og et vejerum med temperatur- og fugtighedsregulering.
 Forskrifter for delstrømsfortyndingssystemet
 I delstrømsfortyndingssystemet opdeles udstødningsstrømmen i to delstrømme, af hvilke den mindste fortyndes med luft og derefter anvendes til partikelbestemmelse. Det er her af afgørende betydning, at fortyndingsforholdet bestemmes meget nøje. Andre delingsmetoder kan anvendes, i hvilket tilfælde den anvendte type deling i vid udstrækning er bestemmende for det prøvetagningsudstyr og de prøvetagningsmetoder, der skal anvendes (bilag 4A, tillæg 4, punkt 1.2.1.1).
 Til kontrol af et delstrømsfortyndingssystem er det nødvendigt, at systemet har en kort responstid. Systemets transformationstid bestemmes efter fremgangsmåden i tillæg 2, punkt 1.11.1.
 Hvis den kombinerede transformationstid for målingen af udstødningsstrømmen (jf. det foregående afsnit) og delstrømssystemet er under 0,3 s, må der anvendes online-kontrol. Hvis transformationstiden er over 0,3 s skal der anvendes look ahead-kontrol på grundlag af et allerede registret prøvningsforløb. I så fald skal kombinationens stigningstid være ≤ 1 s og kombinationens forsinkelsestid ≤ 10 s.
 Systemets respons som helhed skal kunne sikre en repræsentativ prøveudtagning af partikler, G
 SE, proportionelt med udstødningens massestrøm. For at bestemme proportionaliteten foretages en regressionsanalyse af G
 SE versus G
 EXHW med en datafangsthastighed på mindst 5 Hz, og følgende kriterier skal være opfyldt:
 a)
 Korrelationskoefficienten r af den lineære regression mellem G
 SE og G
 EXHW skal være mindst 0,95.
 b)
 Middelfejl på estimatet for G
 SE på G
 EXHW må ikke være større end 5 % af G
 SE maksimum
 c)
 Regressionslinjens GSE-skæring må ikke være mere end ± 2 % af GSE maksimum.
 Man kan vælge at foretage en forprøvning, og forprøvningens massestrømningssignal kan anvendes til at styre prøvestrømmen ind i partikelsystemet (look ahead–styring). En sådan procedure er påkrævet, hvis transformationstiden for partikelsystemet t
 50,P og/eller transformationstiden for massestrømningssignalet fra udstødningen er t
 50,F er > 0,3 s. Der opnås en korrekt styring af delstrømsfortyndingssystemet, hvis tidssporet af forprøvningens G
 EXHW,pre, som styrer GSE, forskydes med en look ahead-tid på t
 50,P + t
 50,F.
 Til bestemmelse af korrelationen mellem G
 SE og G
 EXHW skal anvendes data opnået ved den faktiske prøve, idet G
 EXHW tidsmæssigt justeres ind af t
 50,F i forhold til G
 SE (intet bidrag fra t
 50,P til tidsjusteringen). Dvs. tidsforskydningen mellem G
 EXHW og G
 SE er forskellen mellem deres respektive transformationstider, bestemt efter tillæg 2, punkt 2.6
 For delstrømsfortyndingssystemer skal man især være opmærksom på nøjagtigheden af prøvningsstrømmen G
 SE, hvis den ikke måles direkte, men bestemmes ved differensflowmåling:
 I dette tilfælde er en nøjagtighed på ± 2 % for G
 TOTW og G
 DILW ikke tilstrækkelig til at sikre en acceptabel nøjagtighed for G
 SE. Bestemmes gasstrømmen ved differensflowmåling, skal den maksimale fejl på differensen være af en sådan størrelse, at nøjagtigheden af G
 SE ligger inden for ± 5 %, når fortyndingsforholdet er mindre end 15. Den kan beregnes som den kvadratiske middelværdi af fejlene på de enkelte instrumenter.
 Acceptable nøjagtigheder for G
 SE kan opnås med en af følgende metoder:
 a)
 De absolutte nøjagtigheder for G
 TOTW og G
 DILW er ± 0,2


text:
%, hvilket sikrer en nøjagtighed for G
 SE på ≤ 5 % ved et fortyndingsforhold på 15. Større fejl vil dog forekomme med højere fortyndingsforhold.
 b)
 Kalibrering af G
 DILW i forhold til G
 TOTW udføres således, at der opnås de samme nøjagtigheder for G
 SE som i punkt a). En nærmere beskrivelse af denne kalibrering findes i tillæg 2, punkt 2.6.
 c)
 Nøjagtigheden af G
 SE bestemmes indirekte ud fra nøjagtigheden af fortyndingsforholdet som bestemt ved hjælp af en sporgas, f.eks. CO2. Igen skal bestemmelsen af G
 SE ske med en nøjagtighed svarende til metode a).
 d)
 en absolutte nøjagtighed af G
 TOTWog G
 DILW ligger inden for ±2 % af fuld skalavisning, den maksimale fejl for forskellen mellem G
 TOTW og G
 DILW ligger inden for 0,2 %, og linearitetsfejlen ligger inden for ± 0,2 % af den højeste G
 TOTW observeret under prøvningen.
 2.4.1. Partikelfiltre
 2.4.1.1. Filterspecifikation
 Til godkendelsesprøvning anvendes glasfiberfiltre med fluor-kulstofbelægning eller membranfiltre på fluor-kulstofbasis. Til særlige formål kan andre filtermaterialer anvendes. Alle filtertyper skal have en udskillelsesgrad på mindst 99 % for 0,3 μm DOP (dioktylphthalat) ved en lineær gasfiltreringshastighed på mellem 35 og 100 cm/s. Ved prøvning af overensstemmelsen af forskellige laboratorier eller mellem en fabrikant og en godkendende myndighed skal anvendes filtre af samme kvalitet.
 2.4.1.2. Filterstørrelse
 Partikelfiltrenes diameter skal være mindst 47 mm (pletdiameter 37 mm). Større filterdiameter kan godtages (punkt 2.4.1.5).
 2.4.1.3. Hovedfiltre og ekstrafiltre
 Prøven af den fortyndede udstødningsgas udtages under testsekvensen ved hjælp af et par filtre placeret i serie (et hovedfilter og et ekstrafilter). Det sekundære filter må højst være placeret 100 mm nedstrøms for det primære filter og må ikke berøre dette. Filtrene kan enten vejes enkeltvis eller parvis; i sidstnævnte tilfælde anbringes filtrene med pletsiderne mod hinanden.
 2.4.1.4. Filtergennemstrømningshastighed
 Gassens lineære hastighed gennem filteret skal være 35 til 100 cm/s. Stigningen i tryktabet fra prøvningens start til dens afslutning må ikke overstige 25 kPa.
 2.4.1.5. Filterbelastning
 Den anbefalede mindste filterbelastning for de almindeligste filterstørrelser er vist i tabellen nedenfor. For større filtre, skal den mindste filterbelastning være 0,065 mg/1 000 mm2 filterareal.
 Filterdiameter
 (mm)
 Anbefalet pletdiameter
 (mm)
 Anbefalet mindstebelastning
 (mg)
 47
 37
 0,11
 70
 60
 0,25
 90
 80
 0,41
 110
 100
 0,62
 2.4.2. Specifikationer for vejerum og analysevægt
 2.4.2.1. Vejerum
 Temperaturen af det vejerum (eller -lokale), hvor partikelfiltrene konditioneres og vejes, skal være 295 K (22 °C) ± 3 K ved al konditionering og vejning af filtre. Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende til et dugpunkt på 282,5 K (9,5 °C) ± 3 K og en relativ fugtighed på 45 ± 8 %.
 2.4.2.2. Vejning af referencefiltre
 Luften i vejerum (eller -lokale) skal være fri for kontaminanter (såsom støv), der kan sætte sig på partikelfiltrene, medens de stabiliseres. Forstyrrelser i vejerummets specifikationer i henhold til beskrivelsen i punkt 2.4.2.1 kan tillades, hvis forstyrrelsernes varighed ikke er over 30 minutter. Vejerummet skal opfylde de foreskrevne specifikationer, inden personer træder ind i vejerummet. Der vejes mindst to ubrugte referencefiltre eller -filterpar; dette finder sted højst 4