text:
7.11.1.3. Gelænderes og håndgrebs tværsnit skal være sådan, at passagererne let kan gribe sikkert fat om dem. Gelændere skal have en længde på mindst 100 mm, så der er plads til en hånd. Intet tværsnitsmål må være under 20 mm eller over 45 mm, bortset fra gelændere på døre og sæder samt, i køretøjer i gruppe II og III samt kategori B, i adgangspassager. I disse tilfælde tillades gelændere med mindstemål på 15 mm, forudsat et af de øvrige mål er mindst 25 mm, og de må ikke have skarpe bøjninger.
 7.11.1.4. Mellemrummet mellem et gelænder og et håndgreb i det meste af dens længde og den tilstødende del af karosseri eller vægge skal være mindst 40 mm. Dog tillades et mellemrum på 35 mm i forbindelse med gelændere ved døre og sæder, samt, på køretøjer i gruppe II og III samt kategori B, i adgangspassagen.
 7.11.1.5. Gelændere, håndgreb og stolper skal visuelt stå i kontrast til deres umiddelbare omgivelser og have skridsikker overflade.
 7.11.2. Supplerede krav til gelændere og håndgreb i køretøjer konstrueret til at befordre stående passagerer
 7.11.2.1. Der skal forefindes et tilstrækkeligt antal gelændere og/eller håndgreb på de dele af gulvarealet, som i overensstemmelse med punkt 7.2.2 er beregnet til stående passagerer. Hængestropper kan i denne forbindelse tælle som håndgreb, forudsat at de på passende måde er fastholdt i stilling. Dette krav anses for opfyldt, hvis den i bilag 4, fig. 20, viste prøveanordning alle steder kan nå mindst to gelændere eller håndgreb med den bevægelige arm. Prøveanordningen kan frit drejes om sin lodrette akse.
 7.11.2.2. Under den i punkt 7.11.2.1 beskrevne procedure tages kun hensyn til de gelændere og håndgreb, som er mindst 800 mm og højst 1 950 mm over gulvet.
 7.11.2.3. På enhver plads, som kan indtages af en stående passager, skal mindst ét af de to påkrævede gelændere eller håndgreb befinde sig højst 1 500 mm over gulvet ved den pågældende plads. Dette gælder ikke for et område, der støder op til en dør, såfremt døren eller dens mekanisme i åben stilling ville forhindre brugen af dette håndgreb. Der kan også gives undtagelse for midten af store platforme, men disse undtagelser må tilsammen ikke overstige 20 % af samlede areal med ståpladser.
 7.11.2.4. Arealer, som kan benyttes af stående passagerer og ikke af sæderne er adskilt fra køretøjets sidevægge eller bagvæg, skal være forsynet med vandrette gelændere parallelt med væggene i en højde af mellem 800 mm og 1 500 mm over gulvet.
 7.11.3. Gelændere og håndgreb til udstigningsdøre
 7.11.3.1. Døråbninger skal forsynes med gelændere og/eller håndgreb i hver side. For dobbeltdøre kan dette krav opfyldes ved at montere en stolpe eller et gelænder i midten.
 7.11.3.2. Dobbeltdøre skal gelændere og/eller håndgreb ved udstigningsdørene skal være således udført, at en person der står på jorden ved siden af døren eller på et af trinnene, kan gribe om dem på et sted, som i lodret plan er mellem 800 og 1 100 mm over jorden eller den pågældende trinoverflade og i vandret plan:
 7.11.3.2.1.


text:
passer til en person, der står på jorden, og befinder sig højst 400 mm inden for yderkanten af det første trin, og
 7.11.3.2.2.
 for et givet trin ikke er uden for yderkanten af det pågældende trin og højst 600 mm inden for yderkanten.
 7.11.4. (Reserveret)
 7.11.5. Gelændere og håndgreb til forbindelsestrapper i dobbeltdækkerbusser.
 7.11.5.1. Forbindelsestrapper skal på begge sider være forsynet med passende gelændere og håndgreb. Disse skal være placeret mellem 800 mm og 1 100 mm over kanten af hvert trin.
 7.11.5.2. Gelændere og/eller håndgreb skal være således udført, at en person der står på det nederste eller øverste dæk ved siden af forbindelsestrappen eller på et af trinnene, kan gribe om dem på et sted, som i lodret plan er mellem 800 mm og 1 100 mm over gulvet eller den pågældende trinoverflade og
 7.11.5.2.1.
 passer til en person, der står på nederste dæk, og befinder sig højst 400 mm inden for yderkanten af det første trin, og
 7.11.5.2.2.
 for et givet trin ikke er uden for yderkanten af det pågældende trin og højst 600 mm inden for yderkanten.
 7.12. Afskærmning af trinskakter og udsatte sæder
 7.12.1. når der er risiko for, at siddende passagerer ved en hård opbremsning kan blive slynget fremad ned i en trinskakt, skal der enten monteres en afskærmning eller, hvis der er tale om køretøjer i kategori A eller B, skal der monteres sikkerhedsseler. Hvis der er monteret en afskærmning, skal den rage mindst 800 mm op over den del af gulvet, som passagerernes fødder hviler mod, og skal fra køretøjets væg strække sig mindst 100 mm længere indad end til længdeaksen af noget sæde, hvor passageren er udsat for risiko, dog ikke længere end til stødet af det inderste trin.
 7.12.2. På øverste dæk af dobbeltdækkerbusser skal forbindelsestrappen være forsynet med en lukket afskærmning med en højde af mindst 800 mm, målt fra gulvet. Afskærmningens underkant må ikke være højere end 100 mm over gulvet.
 7.12.3. Forruden i passagerrummet på øverste dæk i en dobbeltdækkerbus skal foran passagerer på forsæderne være forsynet med polstret afskærmning. Afskærmningens overkant skal være mellem 800 mm og 900 mm lodret over den del af gulvet, hvor passagerernes fødder hviler.
 7.12.4. Stødene i alle trin i en forbindelsestrappe på en dobbeltdækkerbus skal være lukkede.
 7.13. Bagagenet, beskyttelse af personerne i køretøjet
 Personer i køretøjet skal være beskyttet mod, at genstande falder ned fra bagagenettene ved bremsning eller svingning. Har køretøjet bagagerum, skal disse være udformet således, at bagagen ikke kan falde ned ved pludselig bremsning.
 7.14. Faldlemme (hvis sådanne forefindes)
 7.14.1. Eventuelle faldlemme, som ikke er nødudgangslemme, i køretøjets gulv skal være monteret og sikret på en sådan måde, at de ikke kan fjernes eller åbnes uden brug af værktøj eller nøgler og løfte- og fastgøringsanordningerne må højst rage 8 mm op over gulvet. Fremspringende dele skal have afrundede kanter.
 7.15. Visuel underholdning
 7.15.1. Eventuel visuel underholdning for passagererne, f.eks. fjernsyns- eller videoapparater, skal være placeret uden for førerens synsfelt, når føreren sidder i normal kørestilling. Dette

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
udelukker ikke eventuelle fjernsynsskærme eller tilsvarende anordninger, der bruges som led i førerens betjening eller styring af køretøjet, f.eks. til at overvåge udstigningsdørene.
 7.16. Trolleybusser
 7.16.1 Trolleybusser skal opfylde forskrifterne i bilag 12.
 7.17. Beskyttelse af passagerer i køretøjer uden tag
 Alle køretøjer uden tag skal have:
 7.17.1.
 en kontinuerlig frontplade i den fulde bredde af den del af køretøjet, der ikke har tag, med en højde på mindst 1 400 mm at regne fra det generelle gulvniveau ved frontpladen
 7.17.2.
 en kontinuerlig beskyttelse langs siden og bagenden af den del af køretøjet, som ikke har tag, med en bredde på mindst 1 100 mm ved siderne og 1 200 mm ved bagenden, målt fra det generelle gulvniveau ved pladerne. Beskyttelsen skal bestå af kontinuerlige side- og bagplader med en højde på mindst 700 mm fra det generelle gulvniveau, kombineret med et eller flere kontinuerlige gelændere, idet følgende krav skal være opfyldt:
 a)
 beskyttelsens tværsnit må ikke være mindre end 20 mm eller større end 45 mm
 b)
 størrelsen af en åbning mellem et gelænder og et tilstødende gelænder eller tilstødende plade må ikke være større end 200 mm
 c)
 den skal være solidt fastgjort til køretøjets konstruktion
 d)
 døre ved udgange anses for at udgøre en del af beskyttelsen.
 7.18. Syns- og kommunikationshjælp
 Hvis der er tale om et køretøj uden tag, skal føreren råde over en visuel anordning, som f.eks. et spejl, et periskop eller et videokamera/monitor, så han kan observere, hvorledes passagererne i området uden tag opfører sig. Desuden skal der være et anlæg til intern kommunikation til rådighed, så føreren kan kommunikere med disse passagerer.
 Tillæg
 Efterprøvning af statisk krængningsgrænse ved beregning
 1. Et køretøjs overensstemmelse med kravet i bilag 3, punkt 7.4, kan godtgøres ved en beregningsmetode, der er godkendt af den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af prøvningen.
 2. Den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for udførelse af prøvningen, kan kræve, at der udføres prøvninger af dele af køretøjet til kontrol af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen.
 3. Forberedelser til beregning
 3.1.
 Køretøjet skal være repræsenteret ved et tredimensionalt system.
 3.2.
 På grund af placeringen af karosseriets tyngdepunkt og da affjedring og dæk har forskellig stivhed, løfter alle akslerne sig sædvanligvis ikke samtidig i den ene side af køretøjet ved sideacceleration. Karosseriets krængning over hver aksel må derfor bestemmes ud fra den forudsætning, at hjulene på de øvrige aksler bliver på jorden.
 3.3.
 For at forenkle problemet antages det, at tyngdepunktet af den uaffjedrede masse ligger i køretøjets længdeplan på en linje gennem midten af hjulenes rotationsakse. Der kan ses bort fra den lille forskydning af krængningscenteret, der skyldes akslens udbøjning. Reguleringen af luftaffjedringen skal ikke tages i betragtning.
 3.4.
 Mindst følgende parametre skal tages i betragtning:
 Køretøjsdata såsom akselafstand, sporvidde og affjedret/uaffjedret vægt, placering af køretøjets tyngdepunkt, fjedrenes vandringsmulighed i begge retninger og stivhed, herunder også angivelse af ulineær karakteristik og stivhed i vandret og lodret retning, overbygningens vridning og placeringen af akslernes krængningscentrum.
 4. Beregningsmetodens gyldighed


text:
4.1.
 Beregningsmådens gyldighed skal godtgøres til den tekniske tjenestes tilfredshed f.eks. på grundlag af en sammenlignende prøvning af et lignende køretøj.
 BILAG 4
 FORKLARENDE DIAGRAMMER
 Figur 1
 Adgang til udstigningsdøre
 (se bilag 3, punkt 7.7.1)
 Måleplade 1
 Måleplade 2
 Figur 2
 Adgang til udstigningsdøre
 (se bilag 3, punkt 7.7.1.4.)
 Figur 3
 Bestemmelse af uhindret adgang til dør
 (se bilag 3, punkt 7.7.1.9.1)
 Figur 4
 Bestemmelse af uhindret adgang til dør
 (se bilag 3, punkt 7.7.1.9.2)
 Figur 5
 Adgang til nødudgangsdøre
 (se bilag 3, punkt 7.7.2)
 Figur 6
 Gange
 (se bilag 3, punkt 7.7.5)
 Figur 7
 Forreste afgrænsning af gang
 (se bilag 3, punkt 7.7.5.1.1.1)
 Figur 8
 Trin til passagerer
 (se bilag 3, punkt 7.7.7)
 Figur 9
 Passagersædernes bredde
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.1)
 Fig. 9A
 Passagersædernes bredde
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.1.3)
 Figur 10
 Tilladte indragende dele i skulderhøjde
 Tværsnit af det mindste rum, som skal være til rådighed i skulderhøjde for sæder, der støder op til køretøjets væg
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.1.4)
 Fig. 11a
 Dybde og højde af sædehynde
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.2 og 7.7.8.3)
 Figur 11b
 Fodplads for passagerer bag et sæde eller på sæder vendende mod gangen
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.5.2)
 Figur 12
 Afstand mellem sæder
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.4)
 Figur 13
 Plads for siddende passagerer bag skillevæg eller anden stiv konstruktion end sæde
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.5.1)
 Figure 14
 Tilladte indragende dele i rummet over sæder
 Tværsnit af mindste rum, som skal være til rådighed over et sæde, der støder op til køretøjets væg
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.6.3.1)
 Figur 15
 Tilladte indragende dele over en siddeplads
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.6.3.2)
 Figur 16
 Tilladte indragende dele i nedre del af passagerrummet
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.6.3.3)
 Figur 17
 Tilladte indragende dele ved de bageste hjørnesæder
 Plan over påbudt sædeareal (to sideplacerede sæder bagtil)
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.6.3.4)
 Figur 18
 Tilladt indragen af hjulkasse, som ikke når længere ind end sædets lodrette midtlinje
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.6.4.2.1)
 Figur 19
 Tilladt indragen af hjulkasse, som når længere ind end sædets lodrette midtlinje
 (se bilag 3, punkt 7.7.8.6.4.2.2)
 Figur 20
 Anordning til afprøvning af håndgrebs placering
 (se bilag 3, punkt 7.11.2.1.)
 Figur 21
 Referencekørestol
 (se bilag 8, punkt 3.6.4)
 Figur 22
 Mindstepladsen for kørestolsbrugeren ved kørestolspladsen
 (se bilag 8, punkt 3.6.1)
 Figur 23
 Symboler for adgangsforhold
 (se bilag 8, punkt 3.2.8. og 3.6.6)
 Fig. 23 A
 Piktogram for kørestolsbrugere
 Fig. 23 B
 Piktogram for andre bevægelseshæmmede passagerer end kørestolsbrugere
 Figur 24
 (Reserveret)
 Figure 25
 Passagerernes fodrum
 (se bilag 3, punkt 7.7.1.6.)
 Figur 26
 Adgang til taglemme
 (se bilag 3, punkt 7.7.4.1.1)
 Figur 27
 Adgang til førerdør
 (se bilag 3, punkt 7.6.1.7.2)
 Figur 28
 Adgang til førerdør
 (se bilag 3, punkt 7.6.1.9.3)
 Figure 29
 Eksempel på bagplade for bagudvendende kørestol
 (se bilag 8, punkt 3.8.6)
 (1) For køretøjer i kategori A eller B tillades, at den nederste plade kan forskydes horisontalt i forhold til den øverste, forudsat at det er i samme retning.
 (2) Højden af den øverste cylinder — og dermed


text:
den samlede højde — kan nedsættes med 100 mm i hele den del af gangen, der er beliggende bagud for:
 a)
 et tværplan 1,5 m foran bagakslens midtlinje (den forreste bagaksels midtlinje i køretøjer med flere end én bagaksel), og
 b)
 hvis der er flere end én udstigningsdør, et lodret tværplan ved bagkanten af den bageste udstigningsdør.
 (3) Den nedre cylinders diameter kan reduceres fra 450 mm til 400 mm i enhver del af gangen, der ligger bag den forreste af de to følgende planer:
 a)
 et lodret tværplan 1,5 m foran bagakslens midtlinje (den forreste bagaksels midtlinje i køretøjer med flere end én bagaksel), og
 b)
 et lodret tværplan ved bagkanten af den bageste udstigningsdør mellem akslerne.
 For så vidt angår ovenstående skal hver stiv sektion af en ledbus betragtes særskilt.
 (4) 200 mm, hvis der er tale om sæder, der kan forskydes i sideretningen (se pkt. 7.7.5.3).
 (5) Måleanordningens samlede højde kan reduceres (ved at reducere den nedre cylinders højde):
 a)
 fra1 800 mm til 1 680mm i enhver del af gangen på det nederste dæk bag et lodret tværplan, som ligger foran centrum af bagakslen (den forreste bagaksel for køretøjer med mere end en bagaksel)
 b)
 fra 1 800 mm til 1 770 mm for udstigningsdøre, som er anbragt foran forakslen i enhver del af gangen, der ligger mellem to lodrette tværplaner, som ligger 800 mm foran og bagved forakslens midtlinje.
 (6) 230 mm for køretøjer med en kapacitet på højst 22 passagerer
 (7) 700 mm i tilfælde af en nødudgangsdør
 1 500 mm for nødudgangsdøre på øverste dæk i en dobbeltdækkerbus maks.
 850 mm for nødudgangsdøre på nederste dæk i en dobbeltdækkerbus.
 (8) 430 mm for køretøjer med rent mekanisk hjulophæng.
 (9) For mindst én udstigningsdør; 400 mm for andre udstigningsdøre.
 (10) 300 mm for trin ved døre bag den bageste aksel.
 (11) 250 mm i gange for køretøjer med en kapacitet på højst 22 passagerer.
 (12) 225 for gruppe III.
 (13) 350 mm ved hjulkasser og motorrum
 (14) 400 mm for køretøjer i gruppe II og III.
 BILAG 5
 (Reserveret)
 BILAG 6
 Retningslinjer for måling af maskinelt betjente døres lukkekraft
 (se bilag 3, punkt 7.6.5.6.1.1)
 og maskinelt betjente rampers reaktive kræfter
 (se bilag 8, punkt 3.11.4.3.3)
 1. GENERELT
 Lukningen af en maskinelt betjent dør og operation af en maskinelt betjent ramper er dynamiske processer. Når en dør eller en rampe i bevægelse rammer en forhindring, udløser det en dynamisk reaktionskraft, hvis (tidsmæssige) forløb afhænger af forskellige faktorer (f.eks. dørens eller rampens masse, acceleration og dimensioner).
 2. DEFINITIONER
 2.1.
 Lukkekraften eller den reaktive kraft F(t) er en funktion af tiden, som måles ved dørens eller rampens yderste kanter (se punkt 3.2 i det følgende).
 2.2.
 Spidskraft FS er den maksimale størrelse af lukkekraften eller den reaktive kraft.
 2.3.
 Effektiv kraft FE er gennemsnitsstørrelsen af lukkekraften eller den reaktive kraft i impulsperioden:
 2.4.
 Impulsperioden T er tiden mellem t1 og t2:
 T = t2 – t1
 hvor
 t1
 =
 følsomhedstærsklen, hvor lukkekraften eller den reaktive kraft når


text:
op over 50 N.
 t2
 =
 udklingningstærsklen, hvor lukkekraften eller den reaktive kraft når ned under 50 N.
 2.5.
 Forholdet mellem ovennævnte parametre er illustreret i fig. 1 nedenfor (som eksempel):
 Figur 1
 2.6.
 Klemkraften eller den gennemsnitlige reaktive kraft Fc er det aritmetiske gennemsnit af de effektive kræfter, målt gentagne gange i samme punkt:
 3. MÅLINGER
 3.1.
 Måleforskrifter:
 3.1.1.
 Temperaturområde: 10 til 30 °C
 3.1.2.
 Køretøjet skal holde på en vandret flade. Når der foretages målinger af rampen, skal denne flade været forsynet med en stift monteret klods eller lignende anordning med en overflade, som rampen kan reagere imod.
 3.2.
 Målepunkterne er følgende:
 3.2.1.
 for døre:
 3.2.1.1.
 ved dørens hovedlukkekanter:
 ét midt på døren
 ét 150 mm over dørens underkant.
 3.2.1.2.
 hvis forsynet med anordning til forhindring af sammenklemning i oplukkeprocessen:
 ved dørens sekundære lukkekanter i det punkt, som anses for at frembyde størst risiko for at komme i klemme.
 3.2.2.
 for ramper:
 3.2.2.1.
 ved rampens yderkant vinkelret på rampens bevægelsesretning:
 ét midt på rampen
 et 100 mm inden for hver af de kanter, der er parallelle med rampens bevægelsesretning.
 3.3.
 Der tages mindst tre målinger i hvert af målepunkterne til bestemmelse af klemkraften eller den gennemsnitlige reaktive kraft som foreskrevet i punkt 2.6.
 3.4.
 Signalet for lukkekraften eller den reaktive kraft registreres gennem et lavpasfilter med en frekvensgrænse på 100 Hz. Både følsomhedstærsklen og udklingningstærsklen til begrænsning af impulsvarigheden sættes til 50 N.
 3.5.
 Aflæsningen må højst afvige ± 3 % fra den nominelle værdi.
 4. MÅLEUDSTYR
 4.1.
 Måleudstyret består af to dele: et håndtag og en belastningscelle (se fig. 2).
 4.2.
 Belastningscellen skal have følgende specifikationer:
 4.2.1.
 Den består af to forskydelige huse med ydermål Ø 100 mm og bredde 115 mm. Cellen er forsynet med en trykfjeder mellem de to huse, således at belastningscellen kan trykkes sammen, når den påføres en passende kraft.
 4.2.2.
 Belastningscellens stivhed skal være 10 ± 0,2 N/mm. Det maksimale fjederudslag skal være begrænset til 30 mm, således at den maksimale spidskraft er 300 N.
 Figur 2
 BILAG 7
 Alternative forksrifter for køretøjer I kategori A og B
 1. Køretøjer i kategori A og B skal være i overensstemmelse med forskrifterne i bilag, bortset fra:
 a)
 i stedet for punkt 7.6.3.1 i bilag 3 kan et køretøj være i overensstemmelse med punkt 1.1 i dette bilag
 b)
 i stedet for punkt 7.6.2 i bilag 3 kan et køretøj være i overensstemmelse med punkt 1.2 i dette bilag.
 1.1. Udgangenes mindstemål
 De forskellige typer udgange skal have følgende mindstemål:
 Åbning
 Dimensioner
 Bemærkninger
 Udstigningsdør
 Indgangshøjde:
 Kategori
 A
 1 650 mm
 B
 1 500 mm
 Højden af en udstigningsdør måles som den lodrette afstand i et lodret plan dannet af de lodrette projektioner af midtpunktet af døråbningen og overfladen af det nederste trin.
 Åbningshøjde
 Den lodrette højde af udstigningsdørens døråbning skal være således, at den giver fri passage for dobbeltpladen omhandlet i bilag 3, punkt 7.7.1.1. De øverste hjørner kan være mindsket ved afrunding med en radius på højst 150 mm.
 Bredde:
 Enkeltdør: 650 mm


text:
Dobbeltdør: 1 200 mm
 For køretøjer i kategori B, hvor højden af udstigningsdøren er mellem 1 400 og 1 500 mm, gælder en mindste bredde af døråbningen på 750 mm. På alle køretøjerne kan bredden af enhver udstigningsdør mindskes med 100 mm, når der måles i højde med håndgrebene, og med 250 mm, når dette er nødvendigt som følge af hjulkasser, mekanismen til automatiske eller fjernbetjente døre, eller forrudens hældning.
 Nødudgangsdør
 Højde: 1 250 mm
 Bredde: 550 mm
 Bredden kan nedsættes til 300 mm i tilfælde, hvor dette nødvendiggøres af indragende hjulkasser, forudsat at bredden på 550 mm er overholdt i en højde af mindst 400 mm over den nederste del af døråbningen. De øverste hjørner kan være mindsket ved afrunding med en radius på højst 150 mm.
 Nødudgangsvindue
 Åbningens areal: 4 000 cm2
 Dog tillades en tolerance på 5 % på arealet for typegodkendelser meddelt inden et år efter ikrafttræden af dette regulativ. Arealet skal kunne indskrives i et rektangel på 500 × 700 mm.
 1.1.1.
 Køretøjer, for hvilke punkt 7.7.1.10 i bilag 3 gælder, skal opfylde kravene i punkt 7.6.3.1 i bilag 3 eller punkt 1.1 i nærværende bilag hvad angår nødudgangsvinduer og nødudgangslemme, samt følgende mindstekrav hvad angår udstigningsdøre og nødudgangsdøre:
 Åbning
 Dimensioner
 Bemærkninger
 Udstigningsdør
 Åbningshøjde: 1 100 mm
 Dette mål kan nedsættes ved afrunding af åbningens hjørner med en radius på højst 150 mm.
 Bredde:
 Enkeltdør: 650 mm
 Dobbeltdør: 1 200 mm
 Dette mål kan nedsættes ved afrunding af åbningens hjørner med en radius på højst 150 mm. Bredden kan nedsættes med 100 mm, når der måles i højde med håndgrebene, og med 250 mm, når dette er nødvendigt som følge af hjulkasser, mekanismen til automatiske eller fjernbetjente døre, eller forrudens hældning.
 Nødudgangsdør
 Højde: 1 100 mm
 Bredde: 550 mm
 Bredden kan nedsættes til 300 mm i tilfælde, hvor dette nødvendiggøres af indragende hjulkasser, forudsat at bredden på 550 mm er overholdt i en højde af mindst 400 mm over den nederste del af døråbningen. De øverste hjørner kan være mindsket ved afrunding med en radius på højst 150 mm.
 1.2. Udganges placering
 1.2.1.
 Udstigningsdøren(-erne) skal være placeret på den side af køretøjet, der vender mod vejens nærmeste side, (afhængigt af færdselsretningen i den stat, hvor køretøjet skal indregistreres) eller på køretøjets bagside.
 1.2.2.
 Udgangene skal være placeret således, at der er mindst én udgang på hver side af køretøjet.
 1.2.3.
 Der skal være mindst én udgang i forreste og én i bageste halvdel af passagerrummet.
 1.2.4.
 Der skal være mindst én udgang enten på forsiden eller på bagsiden af køretøjet, medmindre køretøjet er forsynet med lem.
 BILAG 8
 Krav til tekniske hjælpemidler, der letteradgangsforholdene for bevægelseshæmmede passagerer
 1. GENERELT
 Dette bilag indeholder de bestemmelser, som skal gælde for køretøjer, der er konstrueret således, at bevægelseshæmmede passagerer og kørestolsbrugere har let adgang til dem.
 2. ANVENDELSESOMRÅDE
 Disse krav gælder for køretøjer, der letter indstigning for bevægelseshæmmede passagerer.
 3. FORSKRIFTER
 3.1. Trin
 Højden af første trin fra jorden ved mindst én udstigningsdør må højst være 250 mm


text:
for køretøjer i gruppe I og kategori A og 320 mm for køretøjer i gruppe II, III og kategori B. Hvis kun én udstigningsdør opfylder dette krav, må der ikke være nogen barriere eller noget skilt, der forhindrer, at denne dør benyttes til både ind- og udstigning.
 Alternativt må første trin over jorden højst være 270 mm i to døre (én indgang og én udstigningsdør) for køretøjer i gruppe I og kategori A.
 Et knælesystem og/eller et optrækkeligt trin kan anvendes.
 Højden af trin ved ovennævnte døre i en adgangspassage og en gang må højst være 200 mm for køretøjer i gruppe I og kategori A og 250 mm for køretøjer i gruppe II og III samt kategori B.
 Overgang fra en forsænket gang til et siddepladsområde anses ikke for trin.
 3.2. Sæder og plads, der er forbeholdt bevægelseshæmmede passagerer
 3.2.1. (Reserveret)
 3.2.2. Der skal under eller i nærheden af én forbeholdt siddeplads være plads nok til en førerhund under eller ved siden af siddepladsen. Denne plads må ikke udgøre en del af gangen.
 3.2.3. Der skal forefindes armlæn mellem siddepladsen og gangen, og dette skal kunne fjernes hurtigt, så der bliver fri adgang til sædet. Hvis sæderne vender mod hinanden, kan et af gangsæderne alternativt udstyres med en lodret stolpe. Stolpen skal placeres således, at passageren i sædet kan fastholdes sikkert på sædet, og således at der er let adgang til sædet.
 3.2.4. Den mindste bredde af den forbeholdte siddeplads sædehynde, målt fra et lodret plan gennem siddepladsens midtpunkt, skal være 220 mm på hver side.
 3.2.5. Den usammenpressede sædehyndes højde over gulvet skal være således, at afstanden fra gulvet til et vandret plan, der rører sædehyndens opadvendende overflade fortil, er mellem 400 og 500 mm.
 3.2.6. Fodrummet ved forbeholdte siddepladser skal strække sig frem foran sædet fra et lodret plan gennem sædehyndens forreste kant. Fodrummet må ikke skråne mere end 8 % i nogen retning.
 3.2.7. Over hver forbeholdt siddeplads skal der i køretøjer af gruppe I og kategori A være en fri højde på mindst 1 300 mm og 900 i køretøjer af gruppe II målt fra det højeste punkt på den ikke sammenpressede sædehynde. Den frie højde skal være inden for den lodrette projektion af hele sædets areal og det tilhørende fodrum.
 Indsættelse af et ryglæn eller anden genstand i dette rum kan tillades, såfremt der fortsat er et frit lodret rum på 230 mm foran sædehynden. Hvis den forbeholdte siddeplads er placeret over for en forplade, der er mere end 1 200 mm høj, skal dette rum være på 300 mm. Fra kanterne af det frirum, der er defineret ovenfor, tillades indragen i henhold til punkt 7.7.8.6.3.1 - 7.7.8.6.3.4 i bilag 3, som hvis henvisningen til frirum i punkt 7.7.8.6.1 og 7.7.8.6.2 i bilag 3 var en reference til det ovenfor definerede frirum. Bestemmelserne i punkt 7.7.8.1.4 i bilag 3 kan finde anvendelse. Indragen af håndgreb eller gelændere som nævnt i punkt 3.4.2 må højst være 100 mm fra sidevæggen ind i frirummet over den


text:
lodrette projektion af fodrummet.
 3.2.8. Køretøjer med forbeholdte sæder skal være forsynet med piktogrammer i overensstemmelse med bilag 4, 23B, som kan ses udefra, både fra den side af køretøjet, der vender ind mod vejkanten, og i nærheden af den/de relevante udstigningsdør(e). Inden i bussen skal der være et piktogram ved siden af det forbeholdte sæde.
 3.3. Kommunikationsanordninger
 3.3.1. Kommunikationsanordninger skal forefindes i nærheden af alle forbeholdte siddepladser og kørestolsområder og være anbragt i en højde på mellem 700 og 1 200 mm over gulvet.
 3.3.2. Kommunikationsanordninger i lavgulvarealet skal være anbragt i en højde på mellem 800 og 1 500 mm, hvor der ikke er sæder.
 3.3.3. (Reserveret)
 3.3.4. Hvis et køretøj er forsynet med en rampe eller lift, skal der forefindes en udendørs kommunikationsanordning til kommunikation med chaufføren i nærheden af døråbningen og i en højde på mellem 850 og 1 300 mm over jorden. Dette krav gælder ikke for nogen dør inden for førerens direkte synsfelt.
 3.4. Gelændere ved forbeholdte siddepladser
 3.4.1. Mellem de forbeholdte siddepladser som omhandlet i punkt 7.7.8.5.2 i bilag 3 og ved mindst én ind- og udstigningsdør skal der findes et gelænder i en højde af 800-900 mm over gulvet. Gelænderet kan afbrydes, hvis det er nødvendigt for at få adgang til en kørestolsplads, et sæde anbragt oven på en hjulkasse, en trappe, en adgangspassage eller en gang. Gelænderet må ikke afbrydes over mere end 1 050 mm, og på det sted, hvor gelænderet er afbrudt, skal der være et lodret gelænder i det mindste ved den ene side.
 3.4.2. Der skal i nærheden af forbeholdte siddepladser være anbragt et gelænder eller et håndgreb for at gøre det lettere at komme ind på eller ud fra sædet, og de skal være konstrueret på en sådan måde, at det er nemt for passagerne at gribe fat i dem.
 3.5. Gulvets hældning
 Hældningen af gange, adgangspassager og gulvarealer mellem et forbeholdt sæde eller kørestolsområde og mindst en indgang og en udstigningsdør eller en kombineret ind- og udgang må ikke overstige 8 %. Sådanne områder, hvor gulvet hælder, skal være forsynet med en skridsikker overflade.
 3.6. Bestemmelser vedrørende anbringelse af kørestole
 3.6.1. For hver kørestolsbruger, passagerrummet er beregnet til, skal der være afsat en særlig kørestolsplads, som er mindst 750 mm bred og 1 300 mm lang. Kørestolspladsens længdeakse skal være parallel med køretøjets længdeakse, gulvet på kørestolspladsen skal have skridsikker belægning, og den største hældning i nogen retning må ikke være over 5 %. Hvis der er tale om en bagudvendende kørestol, der opfylder forskrifterne i punkt 3.8.4, må hældningen i længderetningen ikke være over 8 %, forudsat at denne hældning er stigende fra forenden til bagenden af det særlige område.
 Når et kørestolsområde er beregnet til en fremadvendende kørestol, må øverste del af de foranværende ryglæn rage ind i kørestolsområdet, hvis der er et frit rum som vist i bilag 4, figur 22.
 3.6.2. Der skal være mindst en døråbning, som kørestolsbrugere kan komme igennem. For køretøjer i gruppe I skal mindst en af


text:
dørene til kørestole være en udstigningsdør. Adgangsdøren for kørestole skal have et indstigningshjælpemiddel, der opfylder bestemmelserne i punkt 3.11.3. (lift) eller 3.11.4 (rampe).
 3.6.3. En dør til kørestole, som ikke er en udstigningsdør, skal have en højde på mindst 1 400 mm. Alle døre til kørestole skal have en bredde på mindst 900 mm, der kan nedsættes med 100 mm, hvis målingen foretages i niveau med håndgrebene
 3.6.4. Det skal være muligt for en kørestol let at komme ind i køretøjet gennem mindst en af dørene til kørestole til det særlige område/de særlige områder med en referencekørestol, der har de dimensioner, der er vist i bilag 4, fig. 21.
 3.6.4.1. Ved »let at komme ind i« forstås, at:
 a)
 der er tilstrækkelig plads for kørestolsbrugeren til manøvrere uden hjælp fra anden person
 b)
 der ikke er trin, mellemrum eller stolper, som kan udgøre en hindring for, at kørestolsbrugeren kan bevæge sig frit.
 3.6.4.2. For så vidt angår ovenstående bestemmelser skal prøvningen for køretøjer i gruppe I og kategori A, der har mere end én kørestolsplads, foretages prøvningen for alle kørestolspladser med referencekørestole på de andre kørestolspladser.
 3.6.5. For køretøjer i gruppe I og kategori A, der er udstyret med en rampe til kørestolsadgang, skal det være muligt for en referencekørestol med de mål, der er vist i bilag 4, fig. 21, at komme ind i og ud af køretøjet, mens kørestolen bevæger sig i fremadgående retning.
 3.6.6. Køretøjer med kørestolsplads skal være forsynet med piktogrammer i overensstemmelse med bilag 4, 23A, som kan ses udefra, både fra den side af køretøjet, der vender ind mod vejkanten, og i nærheden af den/de relevante udstigningsdør(e).
 Et af disse piktogrammer skal være anbragt inden i køretøjet ved hver kørestolstplads, og det skal angive, om kørestolen skal vende fremad eller bagud.
 3.7. Sæder og stående passagerer i kørestolsområder
 3.7.1. Der kan monteres klapsæder i et kørestolsområde. Når de er klappet op og ikke bruges, må de dog ikke rage ind i kørestolspladsen.
 3.7.2. Et køretøj kan være forsynet med aftagelige sæder monteret i kørestolsområdet, såfremt de let kan fjernes af føreren eller andet personale.
 3.7.3. For køretøjet i gruppe I, II og kategori A hvor et sædes fodrum eller en del af et klapsæde i brug rager ind i et kørestolsområde, skal der på sådanne sæder eller i nærheden af dem være et skilt med følgende tekst, tilsvarende tekst eller piktogram:
 »Overlad venligst denne plads til en kørestolsbruger«.
 Bestemmelserne i punkt 7.6.11.4 i bilag 3 finder anvendelse på alle anvendte tekstangivelser.
 3.7.4. I køretøjer, hvor en kørestolsplads er afsat til brug udelukkende for en kørestolsbruger i overensstemmelse med punkt 7.2.2.2.10 i bilag 3, skal en sådan plads være klart angivet med følgende tekst, tilsvarende tekst eller piktogram:
 »Udelukkende til kørestolsbrugere«
 Bestemmelserne i punkt 7.6.11.4 i bilag 3 finder anvendelse på alle anvendte tekstangivelser.
 3.8. Kørestoles stabilitet
 3.8.1. I køretøjer, der skal være udstyret med fastholdelsessystem til passagererne, skal kørestolspladsen være konstrueret således at kørestolen vender fremad, og den skal være forsynet med et fastholdelsessystem,


text:
der er i overensstemmelse med forskrifterne i enten punkt 3.8.2 eller 3.8.3.
 I køretøjer, for hvilke der ikke er krav om montering af fastholdelsessystemer, skal kørestolspladsen være udstyret med et fastholdelsessystem, der er i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 3.8.2 eller 3.8.3, eller den skal være i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 3.8.4.
 3.8.2. Fremadvendende kørestol – statiske prøvningskrav
 3.8.2.1. Alle kørestolspladser skal være forsynet med et fastholdelsessystem, der kan fastholde kørestolen og kørestolsbrugeren.
 3.8.2.2. Fastholdelsessystemet og dets forankringspunkter skal være konstrueret på en sådan måde, at de kan modstå belastninger svarende til de belastninger, der kræves for så vidt angår passagersæder og fastholdelsessystemer til passagerer.
 3.8.2.3. Der skal udføres en statisk prøvning i overensstemmelse med følgende krav:
 3.8.2.3.1.
 de i denne sammenhæng anførte belastninger påføres henholdsvis fremadrettet og bagudrettet, separat og på selve fastholdelsessystemet
 3.8.2.3.2.
 belastningen opretholdes i en periode på mindst 0,2 sekund
 3.8.2.3.3.
 fastholdelsessystemet skal kunne modstå belastningen under prøvningen. Permanent deformation, herunder delvis brud på eller beskadigelse af fastholdelsessystemet, anses ikke for manglende opfyldelse af testens krav, hvis den krævede belastning opretholdes i det angivne tidsrum. Låseanordningen, der gør det muligt at flytte kørestolen, skal kunne betjenes manuelt, efter at trækkraften er fjernet.
 3.8.2.4. Belastningen skal være fremadrettet for særskilte fastholdelsessystemer til kørestole og kørestolsbrugere
 3.8.2.4.1. For klasse M2:
 3.8.2.4.1.1.
 1 110 ± 20 daN, hvis der benyttes hoftesele. Belastningen påføres systemet til fastholdelse af kørestolsbrugere horisontalt i retning af køretøjets forende, hvis fastholdelsessystemet ikke er fastgjort til køretøjets gulv. Hvis fastholdelsessystemet er fastgjort til gulvet, påføres belastningen i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende
 3.8.2.4.1.2.
 675 ± 20 daN horisontalt i retning af køretøjets forende på hoftedelen af selen og 675 ± 20 daN horisontalt i retning af køretøjets forende på brystdelen af selen for 3-punkts-seler
 3.8.2.4.1.3.
 1 715 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende på systemet til fastholdelse af kørestole
 3.8.2.4.1.4.
 belastningerne påføres samtidigt.
 3.8.2.4.2. For klasse M3:
 3.8.2.4.2.1.
 740 ± 20 daN, hvis der benyttes hoftesele. Belastningen påføres systemet til fastholdelse af kørestolsbrugere horisontalt i retning af køretøjets forende, hvis fastholdelsessystemet ikke er fastgjort til køretøjets gulv. Hvis fastholdelsessystemet er fastgjort til gulvet, påføres belastningen i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende
 3.8.2.4.2.2.
 450 ± 20 daN horisontalt i retning af køretøjets forende på hoftedelen af selen og 450 ± 20 daN horisontalt i retning af køretøjets forende på brystdelen af selen for 3-punkts-seler
 3.8.2.4.2.3.
 1 130 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende på systemet til fastholdelse af kørestole
 3.8.2.4.2.4.
 belastningerne påføres samtidigt.
 3.8.2.5. Belastningen skal være fremadrettet for kombinerede fastholdelsessystemer til kørestole og kørestolsbrugere
 3.8.2.5.1. For klasse M2
 3.8.2.5.1.1.
 1 110 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale


text:
plan og i retning af køretøjets forende på systemet til fastholdelse af kørestole, hvis der benyttes hoftesele
 3.8.2.5.1.2.
 675 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan på hoftedelen af selen og 675 ± 20 daN horisontalt i retning af køretøjets forende på brystdelen af selen for 3-punkts-seler
 3.8.2.5.1.3.
 1 715 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende på systemet til fastholdelse af kørestole
 3.8.2.5.1.4.
 belastningerne påføres samtidigt.
 3.8.2.5.2. For klasse M3:
 3.8.2.5.2.1.
 740 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende på systemet til fastholdelse af kørestole, hvis der benyttes hoftesele
 3.8.2.5.2.2.
 450 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan på hoftedelen af selen og 450 ± 20 daN horisontalt i retning af køretøjets forende på brystdelen af selen for 3-punkts-seler
 3.8.2.5.2.3.
 1 130 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets forende på systemet til fastholdelse af kørestole
 3.8.2.5.2.4.
 belastningerne påføres samtidigt.
 3.8.2.6. Bagudrettet belastning:
 3.8.2.6.1.
 810 ± 20 daN i en vinkel på 45° ± 10° i forhold til køretøjets horisontale plan og i retning af køretøjets bagende på systemet til fastholdelse af kørestole.
 3.8.2.7. Under alle omstændigheder skal belastningerne af fastholdelsessystemet for kørestolsbrugere påføres ved hjælp af en trækanordning egnet til den pågældende seletype som nærmere angivet i regulativ nr. 14.
 3.8.3. Fremadvendende kørestol – forskrifter for hybridprøvning
 3.8.3.1. Der skal i kørestolsområdet forefindes et kørestolsfastholdelsessystem til almindelig brug i forbindelse med kørestole, som gør det muligt at transportere en kørestol og en kørestolsbruger, som vender fremad.
 3.8.3.2. Der skal i kørestolsområdet forefindes et system til fastholdelse af kørestolsbrugere, som omfatter mindst to forankringspunkter og en bækkenfastholdelsesanordning (hoftesele), som er konstrueret og fremstillet af komponenter med tilsvarende egenskaber som komponenterne i sikkerhedsseler, som er overensstemmelse med regulativ nr. 16.
 3.8.3.3. Et fastholdelsessystem, som er monteret i kørestolsområdet, skal let kunne udløses i en nødsituation.
 3.8.3.4. Et system til fastholdelse af kørestole skal enten:
 3.8.3.4.1.
 opfylde de dynamiske prøvningskrav, der er omhandlet i punkt 3.8.3.8, og være sikkert fastgjort til forankringer på køretøjet, som opfylder de statiske prøvningskrav, der er omhandlet i punkt 3.8.3.6, eller
 3.8.3.4.2.
 være sikkert fastgjort til køretøjets forankringer, således at kombinationen af fastholdelsessystemet og forankringerne opfylder kravene i punkt 3.8.3.8.
 3.8.3.5. Et system til fastholdelse af kørestolsbrugere skal enten:
 3.8.3.5.1.
 opfylde de dynamiske prøvningskrav, der er omhandlet i punkt 3.8.3.9, og være sikkert fastgjort til forankringer på køretøjet, som opfylder de statiske prøvningskrav, der er omhandlet i punkt 3.8.3.6, eller
 3.8.3.5.2.
 være sikkert fastgjort til køretøjets forankringer, således at kombinationen af fastholdelsessystemet og forankringerne opfylder de dynamiske prøvningskrav i punkt 3.8.3.9, når de er fastgjort til forankringer, der er monteret som omhandlet i punkt 3.8.3.6.7.
 3.8.3.6. Der udføres en statisk prøvning på forankringspunkterne for


text:
både systemet til fastholdelse af kørestolen og systemet til fastholdelse af kørestolsbrugeren i overensstemmelse med følgende krav:
 3.8.3.6.1.
 De belastninger, der er anført i punkt 3.8.3.7, påføres ved hjælp af en anordning med samme geometri som kørestolsfastholdelsessystemet.
 3.8.3.6.2.
 De belastninger, der er anført i punkt 3.8.2.7.3, påføres ved hjælp af en anordning med samme geometri som fastholdelsessystemet for kørestolsbrugere, og ved hjælp af en trækanordning som omhandlet i regulativ nr. 14.
 3.8.3.6.3.
 De belastninger, der er omhandlet i punkt 3.8.3.6.1 og 3.8.3.6.2, påføres samtidigt fremadrettet og i en vinkel på 10° ± 5° i forhold til det horisontale plan.
 3.8.3.6.4.
 De belastninger, der er omhandlet i punkt 3.8.3.6.1, påføres samtidigt bagudrettet og i en vinkel på 10° ± 5° i forhold til det horisontale plan.
 3.8.3.6.5.
 Belastningerne påføres så hurtigt som muligt gennem kørestolspladsens lodrette akse, og
 3.8.3.6.6.
 belastningen opretholdes i en periode på mindst 0,2 sekund.
 3.8.3.6.7.
 Prøvningen skal udføres på en repræsentativ del af køretøjets struktur sammen med eventuelt tilbehør i køretøjet, som kan bidrage til at øge strukturens styrke eller stivhed.
 3.8.3.7. De belastninger, der er anført i punkt 3.8.3.6, er:
 3.8.3.7.1.
 I tilfælde af forankringer til systemer til fastholdelse af kørestole, som er monteret på et køretøj i klasse M2:
 3.8.3.7.1.1.
 1 110 ± 20 daN, som påføres fremadrettet i køretøjets længderetning i en højde på mellem mindst 200 mm og højst 300 mm målt lodret fra kørestolsområdets gulv, og
 3.8.3.7.1.2.
 550 ± 20 daN, som påføres bagudrettet i køretøjets længderetning i en højde på mellem mindst 200 mm og højst 300 mm målt lodret fra kørestolsområdets gulv.
 3.8.3.7.2.
 I tilfælde af forankringer til systemer til fastholdelse af kørestole, som er monteret på et køretøj i klasse M3:
 3.8.3.7.2.1.
 740 ± 20 daN, som påføres fremadrettet i køretøjets længderetning i en højde på mellem mindst 200 mm og højst 300 mm målt lodret fra kørestolsområdets gulv, og
 3.8.3.7.2.2.
 370 ± 20 daN, som påføres bagudrettet i køretøjets længderetning i en højde på mellem mindst 200 mm og højst 300 mm målt lodret fra kørestolsområdets gulv.
 3.8.3.7.3.
 I tilfælde af forankringer til et system til fastholdelses af en kørestolsbruger skal belastningerne være i overensstemmelse med kravene i regulativ nr. 14. Belastningerne af fastholdelsessystemet for kørestolsbrugere påføres ved hjælp af en trækanordning egnet til den pågældende seletype som nærmere angivet i regulativ nr. 14
 3.8.3.8. Et system til fastgørelse af kørestole underkastes en dynamisk prøvning i overensstemmelse med følgende krav:
 3.8.3.8.1.
 en prøvevogn, som repræsenterer en kørestol, med en masse på 85 kg skal fra en hastighed på mellem 48 km/h og 50 km/h udsættes for en decelerationstidspuls:
 3.8.3.8.1.1.
 på over 20 g fremadrettet i et kumulativt tidsrum på mindst 0,015 sekunder
 3.8.3.8.1.2.
 på over 15 g fremadrettet i et kumulativt tidsrum på mindst 0,04 sekunder
 3.8.3.8.1.3.
 af en varighed på over 0,075 sekunder
 3.8.3.8.1.4.
 på ikke over 28 g og ikke i mere end 0,08 sekunder
 3.8.3.8.1.5.
 af en varighed på ikke over 0,12 sekunder og
 3.8.3.8.2.
 en prøvevogn, som repræsenterer en kørestol, med en masse på


text:
85 kg skal fra en hastighed på mellem 48 km/h og 50 km/h udsættes for en decelerationstidspuls:
 3.8.3.8.2.1.
 på over 5 g bagudrettet i et kumulativt tidsrum på mindst 0,015 sekunder
 3.8.3.8.2.2.
 på højst 8 g bagudrettet i et kumulativt tidsrum på mindst 0,02 sekunder.
 3.8.3.8.3.
 Prøvningen i punkt 3.8.3.8.2 foretages ikke, hvis de samme fastholdelsessystemer anvendes både fremad- og bagudrettet, eller hvis der er gennemført en tilsvarende prøvning.
 3.8.3.8.4.
 Med henblik på ovennævnte prøvning skal systemet til fastholdelse af kørestolen være fastgjort til enten:
 3.8.3.8.4.1.
 forankringer, der er fastgjort til prøvestanden med samme geometri som forankringerne i et køretøj, som fastholdelsessystemet er tiltænkt, eller
 3.8.3.8.4.2.
 forankringer, som indgår i en repræsentativ del af det køretøj, som fastholdelsessystemet er tiltænkt, se punkt 3.8.3.6.7.
 3.8.3.9. Et system til fastgørelse af kørestolsbrugere skal opfylde prøvningskravene i regulativ nr. 16 eller en tilsvarende prøvning af decelerationstidspulsen som omhandlet i punkt 3.8.3.8.1. En sikkerhedssele, der godkendt efter regulativ nr. 16 og mærket i overensstemmelse hermed, anses for at opfylde kravene.
 3.8.3.10. Resultatet af en prøvning som omhandlet i punkt 3.8.3.6, 3.8.3.8 eller 3.8.3.9 anses for at være negativt, medmindre følgende krav er opfyldt:
 3.8.3.10.1.
 ingen del af systemet må have svigtet eller have løsrevet sig fra forankringen eller køretøjet under prøvningen
 3.8.3.10.2.
 mekanismerne til frigørelse af kørestolen og kørestolsbrugeren skal kunne udløses efter fuldendt prøvning
 3.8.3.10.3.
 ved den i punkt 3.8.3.8 omhandlede prøvning må kørestolen ikke have flyttet sig mere end 200 mm i køretøjets længderetning under prøvningen
 3.8.3.10.4.
 ingen del af systemet må efter endt prøvning være deformeret i en sådan grad, at den kan forårsage skade som følge af skarpe kanter eller andre fremspring.
 3.8.3.11. Brugsanvisningen til systemet skal vises tydeligt i dets umiddelbare nærhed.
 3.8.4. Bagudvendende kørestol – statiske prøvningskrav
 3.8.4.1. Køretøjer, for hvilke der ikke er krav om montering af fastholdelsessystem til passagerer, kan som et alternativ til bestemmelserne i punkt 3.8.2 eller 3.8.3 udstyres med en kørestolsplads, der er konstrueret, så kørestolsbrugeren kan befordres uden fastholdelse med kørestolen vendende bagud mod en støtte eller bagplade i overensstemmelse med følgende bestemmelser:
 3.8.4.1.1.
 en af kørestolspladsens sider i længderetningen skal støde op til en ydervæg eller skillevæg i køretøjet
 3.8.4.1.2.
 der skal være en støtte eller en bagplade vinkelret på køretøjets længdeakse i den forreste ende af kørestolsområdet
 3.8.4.1.3.
 støtten eller bagpladen skal være således udformet, at kørestolens hjul eller ryglæn hviler mod støtten eller bagpladen for at forhindre kørestolen i at vælte og skal være i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 3.8.5
 3.8.4.1.4.
 der skal være monteret et gelænder eller et håndgreb på køretøjets ydervæg eller en skillevæg på en sådan måde, at kørestolsbrugere let kan gribe fat i det. Dette gelænder må ikke rage ud over den lodrette projektion af kørestolspladsen, undtagen med ikke mere end 90 mm og kun i højde af ikke mindre end 850 mm over gulvet i kørestolspladsen
 3.8.4.1.5.
 på den modsatte side af kørestolsområdet skal være monteret et gelænder eller en tilsvarende stiv anordning, der kan klappes væk, som begrænser kørestolens sideværts bevægelse, og


text:
som kørestolsbrugeren let kan gribe fat i
 3.8.4.1.6.
 ved kørestolsområdet skal være anbragt et skilt med følgende tekst:
 »Denne plads er forbeholdt en kørestol. Kørestolen anbringes bagudvendt op mod støtten eller bagpladen og skal være bremset«.
 Bestemmelserne i punkt 7.6.11.4 i bilag 3 finder anvendelse på alle anvendte tekstangivelser.
 3.8.5. Krav til bagplade og støtte
 3.8.5.1. En bagplade monteret i en kørestolsplads i overensstemmelse med punkt 3.8.4 skal monteres vinkelret på køretøjets længderetning og skal kunne bære en belastning på 250 ± 20 daN påført midten af bagpladens polstrede flade i en højde på mindst 600 mm og højst 800 mm målt lodret fra gulvet i kørestolspladsen i mindst 1,5 sekund ved hjælp af en klods på 200 × 200 mm i køretøjets vandrette plan mod køretøjets forende. Bagpladen må ikke bøje sig mere end 100 mm eller blive udsat permanent deformation eller beskadigelse.
 3.8.5.2. En støtte monteret i en kørestolsplads i overensstemmelse med punkt 3.8.4 skal monteres vinkelret på køretøjets længdeakse og skal kunne modstå en kraft på 250 ± 20 daN påført støttens midte i mindst 1,5 sekund i køretøjets vandrette plan i retning mod køretøjets forende. Støtten må ikke bøje sig mere end 100 mm eller blive udsat permanent deformation eller beskadigelse.
 3.8.6. Eksempel på en bagplade, der opfylder forskrifterne i punkt 3.8.4.1.3. (se bilag 4, fig. 29).
 3.8.6.1. Underkanten af en bagplade skal befinde sig i en højde på mindst 350 mm og højst 480 mm målt lodret fra kørestolspladsens gulv.
 3.8.6.2. Overkanten af en bagplade skal befinde sig i en højde på mindst 1 300 mm målt lodret fra kørestolspladsens gulv.
 3.8.6.3. En bagplade skal have en bredde på:
 3.8.6.3.1.
 mindst 270 mm og højst 420 mm op til en højde på 830 mm målt lodret fra kørestolspladsen gulv, og
 3.8.6.3.2.
 mindst 270 mm og højst 300 mm i højder på over 830 mm målt lodret fra kørestolspladsen gulv.
 3.8.6.4. En bagplade skal monteres i en vinkel på mindst fire grader og højst otte grader fra lodret, idet bagpladens underkant skal være nærmere køretøjets bagende end bagpladens overkant.
 3.8.6.5. En bagplades polstrede flade skal udgøre et enkelt kontinuerligt plan.
 3.8.6.6. En bagplades polstrede overflade skal gå gennem ethvert punkt i et imaginært lodret plan bag kørestolspladsen forende beliggende mindst 100 mm og højst 120 mm fra kørestolspladsens forende målt vandret og mindst 830 mm og højst 870 mm fra kørestolspladsen gulv målt lodret.
 3.9. Betjeningsanordninger for døre
 3.9.1. Hvis en dør som omhandlet i punkt 3.6 er udstyret med åbningsanordninger til brug under normale omstændigheder, skal disse anordninger:
 3.9.1.1.
 hvis der er tale om udvendige anordninger, befinde sig på eller ved siden af døren i en højde på mellem 850 mm og 1 300 mm fra jorden og højst 900 mm fra døren, og
 3.9.1.2.
 hvis der er tale om indvendige anordninger i køretøjer i gruppe I, II og III befinde sig på eller ved siden af døren i en højde på mellem 850 og 11 300 mm fra gulvets overflade nærmest anordningen og må


text:
ikke i nogen retning befinde sig mere end 900 mm fra døråbningen.
 3.10. (Reserveret)
 3.11. Bestemmelser om indstigningsanordninger
 3.11.1. Generelle forskrifter:
 3.11.1.1. Betjeningsanordninger til indstigningsanordninger skal være tydeligt afmærket som sådanne. Indstigningsanordningens udslåede eller sænkede position skal over for føreren angives af en indikator.
 3.11.1.2. I tilfælde af svigt af en sikkerhedsanordning må lifte, ramper og knælesystemer ikke kunne betjenes, medmindre det er muligt at betjene dem sikkert med håndkraft. Nødbetjeningsanordningens art og placering skal være tydeligt markeret. I tilfælde af svigt af energitilførslen, skal lifte, ramper og knælesystemer kunne betjenes med håndkraft.
 3.11.1.3. Adgangen til en af udstigningsdørene eller nødudgangsdørene kan være spærret af en indstigningsanordning, forudsat at begge nedenstående betingelser er opfyldt både inde i og uden for køretøjet:
 3.11.1.3.1. indstigningsanordningen må ikke spærre for håndtaget eller andre anordninger til åbning af døren
 3.11.1.3.2. indstigningsanordningen skal let kunne flyttes, så der bliver fri adgang til døren i nødsituationer.
 3.11.2. Knælesystem
 3.11.2.1. Der skal forefindes en kontakt til betjening af knælesystemet.
 3.11.2.2. Alle betjeningsanordninger, som aktiverer sænkning eller hævning af en del af eller hele karosseriet i forhold til vejbanen, skal være tydeligt afmærket og være under førerens direkte kontrol.
 3.11.2.3. Sænkningen skal kunne standses og bevægelsen øjeblikkelig vendes om ved hjælp af en betjeningsanordning, som er placeret både inden for førerens rækkevidde, når han sidder i førerrummet, og i nærheden af eventuelle andre anordninger til betjening af knælesystemet.
 3.11.2.4. Ethvert knælesystem, som er monteret i et køretøj må ikke tillade, at køretøjet kører med mere end 5 km/h, når køretøjet befinder sig i en position, der er lavere end den normale kørehøjde.
 3.11.3. Lift
 3.11.3.1. Generelle forskrifter
 3.11.3.1.1. Lifte må kun kunne fungere, når køretøjet holder stille. Enhver bevægelse af platformen skal forhindres, medmindre en anordning, der forhindrer kørestolen i at rulle af platformen, er blevet aktiveret manuelt eller automatisk.
 3.11.3.1.2. Liftens platformen skal være mindst 800 mm bred og mindst 1 200 mm lang og skal kunne fungere, når den er belastet med mindst 300 kg.
 3.11.3.2. Supplerende tekniske forskrifter for maskinelt betjente lifte
 3.11.3.2.1. Betjeningsanordningen skal være udformet således, at den, hvis den slippes, automatisk returnerer til afbrudt stilling. Idet dette finder sted, skal liften bevægelse øjeblikkelig standse, og det skal være muligt at indlede en bevægelse i begge retninger.
 3.11.3.2.2. Områder, der ikke er synlige for den person, der betjener liften, og hvor liften kan gribe fat i eller klemme om genstande, skal være beskyttet af en sikkerhedsanordning (f.eks. en vendemekanisme).
 3.11.3.2.3. Hvis en af disse sikkerhedsanordninger træder i funktion, skal liftens bevægelse øjeblikkelig standse, og en bevægelse i modsat retning indledes.
 3.11.3.3. Betjening af maskinelt betjente lifte
 3.11.3.3.1. Når liften er placeret ved en udstigningsdør, der befinder sig inden for førerens direkte synsfelt, kan det godkendes, at liften betjenes af føreren fra førersædet.
 3.11.3.3.2. I alle andre tilfælde skal betjeningsanordningerne være placeret i nærheden af liften. Føreren må kun kunne aktivere og deaktivere dem fra førersædet.
 3.11.3.4. Manuelt betjent lift
 3.11.3.4.1. Liften skal være konstrueret således, at den kan betjenes med anordninger, der er


text:
placeret i nærheden af liften.
 3.11.3.4.2. Liften skal være konstrueret således, at der ikke kræves urimelig stor kraft til betjeningen.
 3.11.4. Rampe
 3.11.4.1. Generelle forskrifter
 3.11.4.1.1. En rampe må kun kunne fungere, når køretøjet holder stille.
 3.11.4.1.2. Udvendige kanter skal være afrundet til en radius af mindst 2,5 mm. Udvendige hjørner skal være afrundet til en radius af mindst 5 mm.
 3.11.4.1.3. Rampens nytteflade skal være mindst 800 mm bred. Rampens hældning, når den er lagt ud eller manuelt foldet ud til en kantsten med en højde på 150 mm, må ikke overstige 12 %. Rampens hældning, når den er lagt ud eller manuelt foldet ud til jord, må ikke overstige 36 %. Der kan anvendes et knælesystem til at opfylde kravene i denne prøvning.
 3.11.4.1.4. Ramper, som har en længde på over 1 200 mm, når de er klar til brug, skal forsynes med en anordning, som forhindrer kørestolen i at køre ud over siden.
 3.11.4.1.5. Rampen skal kunne benyttes sikkert ved en belastning på 300 kg.
 3.11.4.1.6. De ydre kanter af den del af rampens overflade, der kan bruges af en kørestol, skal mærkes tydeligt med en farveafmærkning med en bredde på 45-55 mm, som kontrasterer visuelt med resten af rampens overflade. Farveafmærkningen skal strække sig langs den yderste kant og langs begge kanter parallelle med kørestolens bevægelsesretning.
 Det er også tilladt at afmærke steder, hvor der er risiko for at snuble/tippe over, eller hvor en del af rampens overflade også udgør en del af trinnet.
 3.11.4.1.7. En mobil rampe skal være solidt fastgjort, når den er i anvendelsesstillingen. En mobil rampe skal have et egnet sted, hvor den kan stuves sikkert, og hvorfra den let er tilgængelig for brug.
 3.11.4.2. Funktionsmåder
 3.11.4.2.1. Opsætning og stuvning af rampen kan foregå enten manuelt eller maskinelt.
 3.11.4.3. Supplerende tekniske forskrifter for maskinelt betjente lifte
 3.11.4.3.1. Når rampen opsættes eller stuves, skal dette angives af gule blinklys og et akustisk signal.
 3.11.4.3.2. Opsætning eller stuvning af rampen, som kan medføre en risiko for personskade, skal beskyttes ved hjælp af beskyttelsesanordninger.
 3.11.4.3.3. Disse sikkerhedsanordninger skal standse rampens bevægelse, når rampen udsættes for en gennemsnitlig reaktiv kraft, der ikke må overstige 150 N. Spidskraften kan kortvarigt være over 150 N, hvis den ikke overstiger 300 N. Den reaktive kraft kan måles ved enhver metode, som den kompetente myndighed accepterer. Retningslinjer for måling af reaktive kræfter findes i bilag 6 til dette regulativ.
 3.11.4.3.4. Rampens vandrette bevægelse skal standse, hvis en masse på 15 kg anbringes på den.
 3.11.4.4. Betjening af maskinelt betjente ramper
 3.11.4.4.1. Hvis føreren har tilstrækkeligt udsyn til rampen til at overvåge dens opsætning og brug for at sikre passagerernes sikkerhed, kan rampen betjenes af føreren fra førerpladsen. Dette krav kan opfyldes ved hjælp af en egnet anordning/egnede anordninger til indirekte udsyn.
 3.11.4.4.2. I alle andre tilfælde skal betjeningsanordningerne være placeret i nærheden af rampen. Føreren må kun kunne aktivere og deaktivere dem fra førersædet.
 3.11.4.5. Betjening af manuelt betjente ramper
 3.11.4.5.1. Rampen skal være konstrueret således, at der ikke kræves


text:
urimelig stor kraft til betjeningen.
 BILAG 9
 (Reserveret)
 BILAG 10
 Typegodkendelse af en separat teknisk enhed og typegodkendelse af et køretøj med et karosseri, som allerede er godkendt som separat teknisk enhed
 1. TYPEGODKENDELSE SOM SEPARAT TEKNISK ENHED
 1.1.
 For at der i henhold til dette regulativ kan meddeles typegodkendelse som separat teknisk enhed af et karosseri, skal fabrikanten til godkendelsesmyndighedens tilfredshed godtgøre, at de betingelser, som fabrikanten har oplyst, er opfyldt. Det skal godtgøres, at de resterende betingelser i dette regulativ er opfyldt, se punkt 2.
 1.2.
 Godkendelsen kan meddeles under forudsætning af, at det færdige køretøj opfylder en række betingelser (som f.eks. karakteristika vedrørende et passende chassis, begrænsninger i brugen eller installation), idet disse betingelser skal fremgå af typegodkendelsesattesten.
 1.3.
 Sådanne betingelser skal meddeles køberen af karosseriet eller den, der bygger videre på køretøjet, i en passende form.
 2. TYPEGODKENDELSE AF ET KØRETØJ MED ET KAROSSERI, SOM ALLEREDE ER GODKENDT SOM SEPARAT TEKNISK ENHED
 2.1.
 For at der i henhold til dette regulativ kan meddeles typegodkendelse af et køretøj monteret med et karosseri, der allerede er blevet godkendt som separat teknisk enhed, skal fabrikanten til godkendelsesmyndighedens tilfredshed godtgøre, at kravene i dette regulativ, med hensyn til hvilke det ikke allerede er bevist, at de er blevet opfyldt, jf. punkt 1 i dette bilag, nu er blevet det, idet en eventuel tidligere typegodkendelse skal betragtes som en typegodkendelse af et ikke færdigopbygget køretøj.
 2.2.
 Eventuelle krav ifølge punkt 1.2 skal overholdes.
 BILAG 11
 MASSE OG DIMENSIONER
 1. Dette bilag gælder for masse og dimensioner for køretøjer i klasse M2 og M3, såfremt de er nødvendige for godkendelse af et køretøj for så vidt angår den generelle konstruktion.
 2. DEFINITIONER
 I dette bilag forstås ved:
 2.1. »Akselgruppe«: aksler, der er en del af en bogie. En gruppe med to aksler kaldes en tandembogie, en gruppe med tre aksler kaldes en tripelbogie. En enkeltaksel anses for en gruppe med én aksel.
 2.2. »Køretøjets dimensioner«: køretøjets dimensioner på grundlag af dets konstruktion, som angives af fabrikanten.
 2.2.1. »Køretøjets længde«: dimension, som måles i overensstemmelse med ISO-standard 612-1978, term nr. 6.1.
 Ud over bestemmelserne i denne standard tages der ved måling af køretøjets længde ikke hensyn til følgende:
 2.2.2. »Køretøjets bredde«: dimension, som måles i overensstemmelse med ISO-standard 612-1978, term nr. 6.2.
 Ud over bestemmelserne i denne standard tages der ved måling af køretøjets bredde ikke hensyn til følgende:
 2.2.3. »Køretøjets højde«: dimension, som måles i overensstemmelse med ISO-standard 612-1978, term nr. 6.3.
 Ud over bestemmelserne i denne standard tages der ved måling af køretøjets højde ikke hensyn til følgende:
 For køretøjer med en akselløfteanordninger skal der tages hensyn til anordningens effekt.
 2.3. »Største teknisk tilladte akseltryk (m)«: Den masse, der svarer til den største tilladte statiske lodrette belastning, der overføres fra akslen til vejoverfladen baseret på køretøjets og akslens konstruktion, som angivet af fabrikanten.
 2.4. »Største teknisk tilladte bogietryk (μ)«: Den masse, der svarer til den største tilladte statiske belastning, der overføres fra akselgruppen til vejoverfladen baseret på både køretøjets og akselgruppens


text:
konstruktion, som angivet af fabrikanten.
 2.5. »Tilkoblet masse«: Den samlede belastning, akslen(erne) på det eller de tilkoblede køretøj(er) udøver på vejoverfladen
 2.6. »Største teknisk tilladte tilkoblede masse (TM)«: Den af fabrikanten angivne største tilkoblede masse.
 2.7. »Største teknisk tilladte belastning på et motorkøretøjs koblingspunkt«: Den masse, der svarer til den største tilladte statiske lodrette belastning på koblingspunktet, baseret på køretøjets og/eller koblingsanordningens konstruktion, som angivet af fabrikanten. Pr. definition omfatter denne masse ikke køretøjets koblingsanordningsmasse.
 2.8. »Største teknisk tilladte vogntogsmasse (MC)«: Den samlede masse af en kombination af køretøj og påhængskøretøj(er), som angivet af fabrikanten.
 2.9. »Akselløfteanordning«: En permanent anordning på et køretøj, hvormed akseltrykket kan reduceres eller øges efter køretøjets lasteforhold:
 for at reducere sliddet på dækkene, når køretøjet ikke er fuldt lastet, og/eller for at gøre det lettere for køretøjer eller vogntog at starte (sætte i gang) på glat vejbane ved at øge belastningen på drivakslen.
 3. FORSKRIFTER
 3.1. Måling af massen af køretøj i køreklar stand og af denne masses fordeling på akslerne
 Massen af køretøj i køreklar stand og denne masses fordeling på akslerne måles for køretøjer, som er stillet til rådighed i overensstemmelse med punkt 3.4 i dette regulativ, mens køretøjet holder stille med hjulene i fremadrettet position. Hvis forskellen mellem de målte og de af fabrikanten opgivne masser ikke overstiger 3 % for de tilsvarende tekniske konfigurationer inden for typen eller 5 % for køretøjer i klasse M2 på ikke over 3 500 kg, skal de af fabrikanten angivne masser i køreklar stand og deres fordeling på akslerne anvendes med henblik på følgende krav. Ellers anvendes de målte masser, og den tekniske tjeneste kan da om nødvendigt udføre supplerende målinger på andre køretøjer end dem, som er stillet til rådighed i medfør af punkt 3.4 i dette regulativ.
 3.2. Beregning af massefordelingen
 3.2.1. Beregningsmetode
 3.2.1.1.
 Med henblik på de beregninger af massefordelingen, der er fastsat i det følgende, skal fabrikanten i form af et skema eller på anden behørig vis give den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, de oplysninger, som er nødvendige for - for hver teknisk køretøjstypekonfiguration inden for den pågældende køretøjstype - at bestemme køretøjets dertil svarende største teknisk tilladte totalvægt, det største teknisk tilladte akseltryk og bogietryk, den største teknisk tilladte tilkoblede masse og den største teknisk tilladte vogntogsvægt.
 3.2.1.2.
 Der skal foretages passende beregninger for at sikre, at nedenstående krav er opfyldt for hver teknisk køretøjskonfiguration inden for typen. Beregningerne med henblik herpå kan begrænses til de værst tænkelige tilfælde.
 3.2.1.3.
 I nedenstående krav står betegnelserne M, mi, μj, TM og MC for henholdsvis følgende parametre, for hvilke kravene i punkt 3.2 skal være opfyldt:
 M
 =
 køretøjets største teknisk tilladte totalvægt
 mi
 =
 det største tekniske tilladte akseltryk på aksel »i«, hvor »i« varierer fra 1 til køretøjets samlede antal aksler
 μj
 =
 det største teknisk tilladte bogietryk på enkeltaksel eller akselgruppe »j«, hvor »j« varierer fra 1 til det samlede antal enkeltaksler og akselgrupper
 TM
 =
 den største teknisk tilladte tilkoblede masse, og
 MC
 =
 den største teknisk


text:
tilladte vogntogsvægt.
 3.2.1.4.
 For enkeltaksler, der er angivet ved »i« for en aksel og »j« for en akselgruppe, er mi pr. definition lig med μj.
 3.2.1.5.
 For køretøjer, der er udstyret med belastbare aksler, udføres de beregninger, der er foreskrevet i punkt 3.2.1.1, med akslernes affjedring belastet i normal køreklar konfiguration. For køretøjer, der er udstyret med løftbare aksler, udføres de beregninger, der er foreskrevet i punkt 3.2.1.2 foretages med sænkede aksler.
 3.2.1.6.
 Ved akselgrupper skal fabrikanten angive fordelingen mellem akslerne af det samlede tryk på gruppen (f.eks. ved at angive fordelingsformlerne eller fremlægge fordelingskurver).
 3.2.2. Belastningsgrænser
 3.2.2.1.
 Summen af akseltrykkene mi må ikke være mindre end totalvægten M.
 3.2.2.2.
 For hver akselgruppe, der er angivet ved »j«, må summen af akseltrykkene mi ikke være mindre end μj. Endvidere må hvert af akseltrykkene mi ikke være mindre end den del af μj, der hviler på aksel »i« som angivet i massefordelingen for denne akselgruppe.
 3.2.2.3.
 Summen af masserne μj må ikke være mindre end totalvægten M.
 3.2.2.4.
 MC må ikke overstige M + TM.
 3.2.3. Lasteforhold
 3.2.3.1.
 Massen af køretøjet i køreklar stand, plus massen Q, ganget med antallet af siddende og stående passagerer, plus masserne WP, B og BX som defineret i punkt 3.2.3.2.1, plus den største teknisk tilladte belastning på motorkøretøjets koblingspunkt, hvis en koblingsanordning monteres af fabrikanten, må ikke overstige totalmassen M.
 3.2.3.2.
 Når køretøjet i køreklar stand lastes som beskrevet i punkt 3.2.3.2.1, må den masse, der svarer til akseltrykket på hver aksel, ikke overstige akseltrykket mi for hver aksel, og den masse, der svarer til bogietrykket på hver enkeltaksel eller akselgruppe, må ikke overstige bogietrykket μj for denne akselgruppe. Endvidere skal den masse, der svarer til akseltrykket på drivakslen eller summen af de masser, der svarer til akseltrykkene på drivakslerne, være mindst 25 % af M.
 3.2.3.2.1.
 Køretøjet i køreklar stand lastes med: en masse svarende til antallet P af siddende passagerer, hver med en masse Q; en masse svarende til antallet SP af stående passagerer hver med en masse Q, jævnt fordelt over det areal S1, der er beregnet til stående passagerer; hvis det er relevant, en masse WP jævnt fordelt over det areal, der er beregnet til passagerer i kørestole; en masse svarende til B (kg) jævnt fordelt i bagagerummene; en masse svarende til BX (kg) jævnt fordelt over den del af taget, som er udstyret til at medføre bagage, idet:
 P er antallet af siddende passagerer.
 S1 er området beregnet til stående passagerer. I tilfælde af køretøjer i gruppe III eller kategori B, S1 = 0.
 SP, som fabrikanten angiver, ikke må overstige værdien S1/SSp, hvor SSp er det areal, der sædvanligvis er afsat til én stående passager, jf. tabellen i det følgende.
 WP (kg) er antallet af kørestolspladser ganget med 250 kg, der udgør massen af kørestol + bruger.
 B (kg), som fabrikanten angiver, skal have en numerisk værdi på mindst 100 × V. Dette omfatter også bagagerum eller bagagebærere, der er fastgjort til køretøjets yderside.
 V er bagagerummenes samlede volumen


text:
i m3. Ved godkendelse af køretøjer i gruppe I eller kategori A, ses der bort fra volumen af bagagerum, der kun er tilgængelige fra køretøjets yderside.
 BX, som fabrikanten angiver, skal have en numerisk værdi på mindst 75 kg/m2.
 Dobbeltdækkerbusser må ikke medføre tagbagage, og BX for sådanne køretøjer er derfor 0.
 Q og SSp har de værdier, der fremgår af følgende tabel:
 Køretøjsgruppe/ -kategori
 Q (kg) masse af én passager
 SSp (m2/passager)
 sædvanlig plads til èn stående passager
 Gruppe I og kategori A
 68
 0,125
 Gruppe II
 71 (1)
 0,15
 Gruppe III og kategori B
 71 (1)
 Ingen
 3.2.3.2.2.
 I tilfælde af køretøjer indrettet med et variabelt antal siddepladser, et variabelt område beregnet til stående passagerer (S1) og/eller udstyret til medføring af kørestole, bestemmes kravene i punkterne 3.2.3.1 og 3.2.3.2 for hver af de følgende situationer, hvis de er relevante for det pågældende køretøj:
 3.2.3.2.2.1.
 med alle mulige sæder besat, med det resterende område beregnet til stående passagerer fyldt op (op til den af fabrikanten anførte maksimumkapacitet for stående passagerer, hvis denne nås, eksklusive områder afsat udelukkende til kørestolsbrugere) og, hvis der er yderligere plads, med kørestole på eventuelle kørestolspladser
 3.2.3.2.2.2.
 med alle mulige ståpladsområder fyldt op (op til den af fabrikanten anførte maksimumkapacitet for stående passagerer, eksklusive områder afsat udelukkende til kørestolsbrugere), med de resterende til rådighed værende siddepladser besat og, hvis der er yderligere plads, med kørestole på eventuelle kørestolspladser
 3.2.3.2.2.3.
 med kørestole på alle mulige kørestolspladser, med det resterende område beregnet til stående passagerer fyldt op (op til den af fabrikanten anførte maksimumkapacitet for stående passagerer, hvis denne nås) og med de resterende siddepladser besat.
 3.2.3.3.
 Når køretøjet er i køreklar stand eller lastet som fastsat i punkt 3.2.3.2.1, må den masse, der svarer til akseltrykket på forakslen eller den forreste akselgruppe, ikke være mindre end den procentdel af køretøjets masse i køreklar stand eller største teknisk tilladte totalvægt »M«, der er fastsat i følgende tabel:
 Gruppe I og kategori A
 Gruppe II
 Gruppe III og kategori B
 Stiv
 Leddelt
 Stiv
 Leddelt
 Stiv
 Leddelt
 20
 20
 25 (2)
 20
 25 (2)
 20
 3.2.3.4.
 Hvis et køretøj godkendes i mere end én gruppe/kategori gælder bestemmelserne i punkt 3.2.3.1 og 3.2.3.2 i samtlige grupper/kategorier.
 3.3. Skiltning i køretøjer
 3.3.1. Køretøjet skal indvendig på et sted, der kan ses af føreren fra førersædet tydeligt mærkes
 3.3.1.1.
 med bogstaver eller piktogrammer mindst 10 mm høje og tal mindst 12 mm høje, der angiver
 3.3.1.1.1.
 det maksimale antal siddende passagerer, køretøjet er beregnet til
 3.3.1.1.2.
 det (eventuelle) maksimale antal stående passagerer, køretøjet er beregnet til
 3.3.1.1.3.
 det (eventuelle) maksimale antal kørestole, køretøjet er beregnet til
 3.3.1.2.
 med bogstaver eller piktogrammer mindst 10 mm høje og tal mindst 12 mm høje, der angiver
 3.3.1.2.1.
 Den bagagemasse, der må transporteres, når køretøjet er fuldt lastet i henhold til punkt 3.2.3.
 3.3.1.2.2.
 Denne masse omfatter bagagemassen i:
 3.3.1.2.2.1.
 bagagerummene (masse B, jf. punkt 3.2.3.2.1)
 3.3.1.2.2.2.
 på taget, hvis det er indrettet til transport af bagage (masse BX, jf. punkt 3.2.3.2.1).
 3.3.2. I nærheden af


text:
ovenstående mærkning skal der afsættes plads, der gør det muligt at mærke køretøjet med bogstaver eller piktogrammer, der mindst er 10 mm høje, og med tal, der mindst er 12 mm høje, der angiver bagagemassen B og BX, der må transporteres, når køretøjet er lastet med det maksimale antal passagerer og personale, og køretøjet ikke overskrider den tilladte totalmasse eller det største tilladte akseltryk på nogen aksel eller akselgruppe, som køretøjet kan ibrugtages med i den kontraherende stat, hvor køretøjet skal indregistreres. Kontraherende parter, der kræver en mærkning med denne masse, skal efter aftale med fabrikanten, fastsætte den bagagemasse, der skal angives, og træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at køretøjerne mærkes hermed før registreringen.
 3.4. Manøvredygtighed
 3.4.1. Ethvert køretøj skal ved fuldt styreudslag til begge sider kunne beskrive en hel cirkel på 360° inden for et område, der afgrænses af to koncentriske cirkler, af hvilke den ydre cirkel har en radius på 12,50 m og den indre cirkel en radius på 5,30 m, uden at nogen af køretøjets yderste punkter (med undtagelse af de udragende dele, der er nævnt i forbindelse med måling af køretøjets bredde) overskrider cirklerne. For køretøjer med akselløfteanordning gælder dette krav også med akslen (akslerne) i løftet position eller belastbare aksler i ubelastet stand.
 3.4.1.1.
 Forskrifterne i punkt 3.4.1 kontrolleres ved at køretøjets forreste punkt ledes langs den ydre cirkels kontur.
 3.4.2. Når køretøjet holder stille, etableres der ved at markere en linje på jorden et lodret plan, der som tangent berører den side af køretøjet, som vender udad fra cirklen. Drejer det sig om en ledbus, skal de to stive sektioner bringes på linje med planet. Når køretøjet bevæger sig fremad til en af siderne i en cirkel beskrevet i punkt 3.4.1, må ingen del af det bevæge sig uden for det vertikale plan med mere end 0,60 m (se figur B og C).
 Figur A
 Figur B
 Figur C
 3.4.3. Opfyldelsen af forskrifterne i punkt 3.4.1 og 3.4.2 kan, efter anmodning fra fabrikanten, også kontrolleres ved en passende tilsvarende udregning eller geometrisk demonstration.
 3.4.4. I tilfælde af delvis opbyggede køretøjer skal fabrikanten angive de tilladte maksimale dimensioner, som skal kontrolleres, når det undersøges, om køretøjet opfylder kravene i punkt 3.4.1 og 3.4.2.
 (1) Inklusive 3 kg håndbagage.
 (2) Dette tal nedsættes til 20 % for 3-akslede køretøjer i gruppe II og III med to styrede aksler.
 BILAG 12
 Yderligere sikkerhedsforskrifter for trolleybusser
 1. DEFINITIONER OG DRIFTSPARAMTRE
 I dette bilag forstås ved:
 1.1. »Netspænding«: den spænding (volt), der tilføres køretøjet fra en ekstern energitilførsel.
 Trolleybusser skal konstrueres til at køre med en nominel spænding på enten:
 a)
 600 V (et funktionsområde på 400 til 720 V), eller
 b)
 750 V (et funktionsområde på 500 til 900 V).
 1.2. Strømkredsene i en trolleybus klassificeres som:
 1.2.1. »stærkstrømskredse«: strømkredse med netspænding
 1.2.2. »svagstrømskredse«: strømkredse med nominel spænding på 12 V, 24 V eller 42 V.
 1.2.3. »trefasede strømkredse«: kredse, der tilføres en trefaset spænding, der ikke overstiger 400 V AC.
 1.3. Nominelle vejrforhold
 Trolleybusser skal


text:
være konstrueret til at fungere pålideligt under følgende miljøbetingelser:
 1.3.1.
 et temperaturområde fra minus – 40 °С til plus 40 °С
 1.3.2.
 en relativ fugtighed på 98 % ved temperaturer på indtil 25 °С
 1.3.3.
 et atmosfæretryk inden for området 866 kPa til 1 066 kPa
 1.3.4.
 en højde over havets overflade på højst 1 000 m.
 1.4. »Selvslukkende materiale«: et materiale, der ikke fortsætter med at brænde, når antændelseskilden fjernes.
 2. STRØMAFTAGELSE
 2.1.
 Elektrisk kraft tilføres gennem køreledninger ved hjælp af en eller flere strømaftagelsesanordninger, der normalt omfatter to trolleybomme. (en enkelt trolleybom eller en pantograf kan anvendes i styrede systemer). En trolleybom skal omfatte tagmontering (trolleybasis), en stang, en strømaftager (trolleyhoved) og en udskifteligt kontaktoverfladeindsats. Trolleybomme skal monteres, således at de kan dreje i både vandret og lodret retning.
 2.2.
 Stængerne skal fremstilles af isoleret materiale eller af metal beklædt med isolerende materiale, og de skal være modstandsdygtige over for slagpåvirkninger.
 2.3.
 Strømaftagere skal konstrueres således, at de hele tiden er i berøring med køreledningerne, når trådene befinder sig mellem 4 og 6 meter over jorden og, hvis der er tale om trolleybomme, således at trolleybussens længdeakse kan deviere med 4,0 m til bege sider af køreledningernes gennemsnitsakse.
 2.4.
 Hvis strømaftageren ved et uheld mister berøringen med køreledningen, må strømaftagerens øverste del ikke løfte sig til mere end 7,2 meter over vejbanen, eller højst 1 meter over køreledningen, på det tidspunkt hvor berøringen ophører, og den må ikke komme tættere end 0,5 meter på trolleybussens tag.
 2.5.
 Alle trolleybomme skal være forsynet med en anordning, der automatisk trækker bommen ind, hvis stangen mister berøringen med køreledningen.
 2.6.
 Hvis trolleyhovedet frigøres fra dets normale position på stangen, skal det forblive fastgjort til stangen og må ikke falde ned.
 2.7.
 Isolationsmodstanden mellem strømaftageren og tagmonteringen/trolleybasen skal være mindst 10 МΩ:
 2.8.
 Strømaftagere kan være udstyret med fjernkontrol fra førerkabinen, i det mindste med hensyn til indtrækning.
 2.9.
 Der skal træffes foranstaltninger for at sikre, at føreren om nødvendigt kan udskifte kontaktoverfladeindsatsene, mens køretøjet er i drift på vejen.
 3. TRAKTIONSUDSTYR OG HJÆLPEUDSTYR
 3.1.
 Elektriske komponenter monteret på trolleybussen skal være beskyttet mod overspænding og kortslutningsstrøm. Beskyttelsen skal helst sikres ved hjælp af fejlstrømsafbrydere, der tilbagestilles automatisk, ved fjernbetjening eller manuelt.
 3.2.
 Elektriske komponenter skal være beskyttet mod kommutering eller atmosfærisk overspænding.
 3.3.
 Fejlstrømsafbrydere skal afbryde særligt beskadigede strømkredse.
 3.4.
 Hvis en strømkreds omfatter en enkeltpolet fejlstrømsafbryder, skal denne monteres i strømkredsens positive ledning.
 3.5.
 Alle elektriske strømkredse og strømkredstilslutninger skal være med dobbeltledninger. Trolleybussens karosseri må kun bruges til tilbageføring til jord ved svagstrømsstrømkredse.
 3.6.
 Batterikasser, dæksler og bakker skal være fremstillet af ikke-brændbare eller selvslukkende materialer.
 3.7.
 Elektriske komponenter, der tilføres netspænding, skal isoleres yderligere fra køretøjet.
 3.8.
 Elektriske komponenter, bortset fra traktionsresistorer, skal være beskyttet mod indtrængning af fugt og snavs i komponentens hus og i isolerede og strømførende dele.
 3.9.
 Inden for de nominelle vejrforhold skal de elektriske strømkredses isolationsmodstand, når alt roterende maskineri og apparater er tændt, med en tør og ren bus mindst være:
 3.9.1.


text:
fra karosseri til stærkstrømskredse
 5 МΩ
 3.9.2.
 fra stærkstrømskredse til svagstrømskredse
 5 МΩ
 3.9.3.
 fra karosseri til positiv pol i svagstrømsstrømkreds
 1 МΩ
 3.10.
 Ledninger og apparatur:
 3.10.1.
 Der må kun anvendes multicore kabler til stærkstrømsstrømkredse. Alle ledninger til ensrettet strøm skal have en nominel isolering for 3 000 V DC eller AC.
 3.10.2.
 Monterede ledninger må ikke være mekanisk belastede.
 3.10.3.
 Ledningsisoleringen må ikke få eventuel ild til at forplante sig.
 3.10.4.
 Ledninger til forskellige spændinger skal monteres separat.
 3.10.5.
 Ledningskanaler skal være fremstillet af ikke-brændbart materiale.
 3.10.6.
 [Reserveret]
 3.10.7.
 Ledningsføringer under trolleybussens gulv skal ligge i ledningskanaler, der beskytter dem mod indtrængning og forplantning af vand og snavs.
 3.10.8.
 Fastgørelse og arrangement af ledninger og kabler skal udføres på en sådan måde, at der udgås beskadigelse ved gnidning (skamfiling) af isoleringen. På de steder, hvor ledninger passerer gennem metalkonstruktioner, skal der være grommetringe af elastomerisk materiale. Bøjningsradius for ledningskanaler skal være mindst fem gange kanalens ydre diameter.
 3.10.9.
 Placeringen af ledninger i nærheden af fejlstrømsafbrydere skal være således, at det forhindres, at der dannes en lysbue til ledningerne.
 3.10.10.
 Der skal træffes forholdsregler for at undgå beskadigelse af ledningsnettet som følge af opvarmede modstande og andre elektriske komponenter. I kritiske områder skal der anvendes varmebestandige ledninger.
 3.10.11.
 Fastgørelsesbeslag, konnektorer og andre monteringsanordninger skal være fremstillet af ikke-brændbare eller selvslukkende materialer. Elektriske komponenter af selvslukkende materialer må kun monteres uden for passagerrummet.
 3.10.12.
 Alle strømkredse skal underkastet en overspændingsprøvning. Prøvespændingen skal være vekselstrøm med en frekvens på 50 HZ og tilnærmelsesvis sinusformet. Prøvespændingen skal påføres i 1 minut.
 3.10.12.1.
 Prøvespændingen Utest
 for elektrisk udstyr og ledninger til stærkstømskredse skal være:
 Utest = 2,5 U + 2 000 V AC,
 hvor U er den nominelle netspænding.
 3.10.12.2.
 Prøvespændingen for svagstrømskredse skal være Utest = 750 V AC.
 3.11.
 Elektriske maskiner, apparater, anordninger og ledninger skal kunne modstå mekaniske belastninger påført monteringsstederne som følger:
 3.11.1.
 sinusbølgeformet vibration med en frekvens på 0,5 - 55 Hz og maksimal amplitude på 10 m/s2, inkl. resonans, hvis sådan forekommer
 3.11.2.
 lodrette diskrete stød med spidsacceleration på 30 m/s2 i 2 til 20 ms.
 4. ELEKTRISK SIKKERHED FOR PASSAGERER OG PERSONALE
 4.1.
 Under de nominelle vejrforhold og med en tør og ren trolleybus, der er forbundet til både positiv og negativ strømforsyning via strømaftagelsesanordningerne, må lækstrømmen til jord ikke være større end 0,2 mA.
 4.2.
 Trolleybussen skal være udstyret med en anordning i køretøjet til permanent overvågning af lækstrøm eller spænding mellem karosseri og vejoverflade. Anordningen skal frakoble stærkstrømskredsene fra kontaktsystemet, hvis lækstrømmen overskrider 3 mA ved en netspænding på 600 V DC, eller hvis lækspændingen overstiger 40 V.
 4.3.
 Stolper og gelændere ved døre skal være fremstillet af isolerende materiale eller beklædt med mekanisk modstandsdygtig isolering, eller skal være isoleret fra trolleybussens karosseri. Isoleringsmodstanden skal være mindst 1,0 МΩ over en kontaktflade på 100 ± 5 cm2.
 4.4.
 De første trin skal være fremstillet af isolerende materiale eller være beklædt med mekanisk modstandsdygtig isolering. Isoleringsmodstanden skal være mindst 1,0 МΩ over en kontaktflade på


text:
300 ± 5 cm2.
 4.5.
 Plader i dørene skal være fremstillet af isolerende materiale eller være isoleret fra trolleybussens karosseri. Isoleringsmodstanden skal være mindst 1,0 МΩ over en kontaktflade på pladen på 300 ± 5 cm2.
 4.6.
 De udvendige karosseriplader, der støder op til døråbningerne, skal være beklædt med isolerende materiale. Det isolerede område skal i bredden strække sig mindst 50 cm til hver side af døråbningerne, og i højden til mindst 200 cm fra vejbanen. Isoleringsmodstanden i forhold til trolleybussens karosseri må ikke være under 1,0 МΩ over et kontaktområde på 200 ± 5 cm2.
 4.7.
 Hvis trolleybussen er udstyret med dobbeltisolerede omformere, er det ikke nødvendigt at anvende punkt 4.3-4.6.
 5. FØRERKABINEN
 5.1.
 I førerkabinen bør der ikke befinde sig stærkstrømsudstyr, der er tilgængeligt for føreren.
 5.2.
 Som et minimum skal instrumentpanelet omfatte:
 5.2.1.
 spændingsindikator for kontaktsystemet
 5.2.2.
 nulspændingsindikator for kontaktsystemet
 5.2.3.
 tilstandsindikator for automatisk hovedfejlstrømsrelæ for netspænding
 5.2.4.
 indikator for batteriernes ladetilstand
 5.2.5.
 indikator for karosserispænding eller lækstrøm, der overskrider de grænseværdier, der er fastlagt i punkt 4.2.


text:
 Avis juridique important
 |
 11992M/PRO/UEM
 Traktat om Den Europæiske Union - Protokol om overgangen til tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union
 EF-Tidende nr. C 191 af 29/07/1992 s. 0087
 PROTOKOL om overgangen til tredje fase af Den OEkonomiske og Monetaere Union DE HOEJE KONTRAHERENDE PARTER erklaerer karakteren af Faellesskabets bevaegelse hen imod tredje fase af Den OEkonomiske og Monetaere Union irreversibel ved undertegnelsen af de nye traktatbestemmelser om Den OEkonomiske og Monetaere Union. Alle Medlemsstater skal derfor, uanset om de opfylder de noedvendige betingelser for indfoerelsen af en faelles valuta eller ej, respektere viljen til, at Faellesskabet hurtigt indtraeder i tredje fase; ingen Medlemsstat maa derfor forhindre overgangen til tredje fase. Hvis datoen for indledningen af tredje fase endnu ikke er blevet fastsat ved udgangen af 1997, skal de beroerte Medlemsstater, Faellesskabets institutioner og andre beroerte organer gennemfoere alt det forberedende arbejde i loebet af 1998 med henblik paa at saette Faellesskabet i stand til at indtraede uigenkaldeligt i tredje fase den 1. januar 1999 og at saette ECB og ESCB i stand til at indlede deres fulde virke fra denne dato. Denne protokol knyttes som bilag til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab.


text:
 Avis juridique important
 |
 21992A0228(02)
 Samarbejdsaftale mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken Finland om programmet for forskning og udvikling på miljøområdet: videnskab og teknologi på miljøbeskyttelsesområdet (STEP) -
 EF-Tidende nr. L 054 af 28/02/1992 s. 0028
 SAMARBEJDSAFTALE mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Republikken Finland om programmet for forskning og udvikling paa miljoeomraadet: videnskab og teknologi paa miljoebeskyttelsesomraadet (STEP) DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB, i det foelgende benaevnt »Faellesskabet«, ogREPUBLIKKEN FINLAND, i det foelgende benaevnt »Finland«, begge i det foelgende benaevnt »kontraherende parter«som tager i betragtning, at Faellesskabet og Finland har indgaaet en rammeaftale om videnskabeligt og teknisk samarbejde, som traadte i kraft den 17. juli 1987, som tager i betragtning, at Raadet for De Europaeiske Faellesskaber, i det foelgende benaevnt »Raadet«, ved beslutning 89/625/EOEF vedtog to fleraarige FTU-programmer paa miljoeomraadet (1989-1993), som omfatter et saerprogram for forskning og udvikling inden for videnskab og teknologi paa miljoebeskyttelsesomraadet (STEP), i det foelgende benaevnt »faellesskabsprogram«, som tager i betragtning, at det kan bidrage til en effektivisering af den forskning, som de kontraherende parter gennemfoerer inden for miljoebeskyttelse, og at unoedvendigt dobbeltarbejde kan undgaas, hvis Finland inddrages i faellesskabsprogrammet, som tager i betragtning, at de igangvaerende droeftelser mellem Faellesskabet og de lande, der er medlemmer af Den Europaeiske Frihandelssammenslutning (EFTA), om et europaeisk oekonomisk samarbejdsomraade sandsynligvis vil foere til resultater paa F& U-omraadet, og at de kontraherende parter boer bestraebe sig paa at finde loesninger for det fortsatte samarbejde inden for F& U paa miljoeomraadet, som tager hensyn til denne udvikling, ogsom tager i betragtning, at Faellesskabet og Finland forventer at faa gensidig fordel af, at Finland inddrages i faellesskabsprogrammet -ER BLEVET ENIGE OM FOELGENDE BESTEMMELSER: Artikel 1Finland inddrages ved denne aftale fra den 20. november 1989 i faellesskabsprogrammets gennemfoerelse som anfoert i bilag A. Gennemfoerelsen og Faellesskabets finansielle bidrag er beskrevet i bilag B. Artikel 2Stoerrelsen af Finlands finansielle bidrag som foelge af associeringen med faellesskabsprogrammets gennemfoerelse fastlaegges som en forholdsmaessig andel af det beloeb, der hvert aar er afsat paa De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget i form af bevillinger til daekning af de finansielle forpligtelser, som Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, i det foelgende benaevnt »Kommissionen«, har indgaaet dels med henblik paa arbejde, der skal udfoeres under forskningskontrakter med omkostningsdeling, som er noedvendige for faellesskabsprogrammets gennemfoerelse, dels med henblik paa afholdelse af udgifter i forbindelse med faellesskabsprogrammets tilrettelaeggelse og drift. Finlands bidrag er lig med forholdet mellem Finlands bruttonationalprodukt i markedspriser paa den ene side og summen af Faellesskabets medlemsstaters og Finlands bruttonationalprodukt i markedspriser paa den anden side. Dette forhold beregnes paa grundlag af den seneste statistik fra Organisationen for OEkonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Det beloeb, der skoennes noedvendigt til faellesskabsprogrammets gennemfoerelse, Finlands bidrag og forfaldsplanen for de anslaaede forpligtelser er anfoert i bilag C. Bilag D indeholder finansieringsreglerne for Finlands bidrag til faellesskabsprogrammets gennemfoerelse. Artikel 31. Med henblik paa denne aftale nedsaettes der et samarbejdsudvalg, i det foelgende benaevnt »udvalg«, som skal bistaa Kommissionen med gennemfoerelsen af det saerprogram for forskning og udvikling paa miljoeomraadet (STEP), der


text: blev vedtaget ved Raadets beslutning 89/625/EOEF. 2. Udvalget er sammensat af repraesentanter for Faellesskabet og for Finland. 3. Udvalget hoeres i alle spoergsmaal vedroerende gennemfoerelsen af denne aftale. Med dette for oeje fremsaetter udvalget henstillinger. 4. Faellesskabets repraesentant traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre samordningen mellem gennemfoerelsen af denne aftale og de beslutninger, som Faellesskabet traeffer med hensyn til gennemfoerelsen af faellesskabsprogrammet. 5. Med henblik paa en korrekt gennemfoerelse af denne aftale udveksler de kontraherende parter oplysninger, og paa den ene parts anmodning afholder de konsultationer i udvalget. 6. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden og moedes paa den ene parts anmodning i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forretningsorden. Artikel 4For finske forsknings- og udviklingsorganer og personer gaelder for indgivelse og bedoemmelse af forslag og for tildeling og indgaaelse af kontrakter under faellesskabsprogrammet de samme vilkaar som dem, der gaelder for kontrakter under dette program. Navnlig skal de almindelige bestemmelser, der gaelder for forskningskontrakter i Faellesskabet, ifoelge denne artikel finde tilsvarende anvendelse paa forskningskontrakter med finske forsknings- og udviklingsorganer og personer, for saa vidt angaar spoergsmaal om beskatning og told samt udnyttelse af forskningsresultater. Artikel 5Kommissionen sender Finland en kopi af de rapporter, der udarbejdes i henhold til artikel 4 i Raadets beslutning 89/625/EOEF. Artikel 6Hver kontraherende part forpligter sig til paa grundlag af sine egne regler og forskrifter at lette mobiliteten og bosaetningen for forskere, der i Finland og i Faellesskabet deltager i aktiviteter, som er omfattet af denne aftale. Artikel 7Kommissionen og Finlands miljoeministerium sikrer gennemfoerelsen af denne aftale. Artikel 8Bilag A, B, C og D til denne aftale udgoer en integrerende del af denne. Artikel 91. Denne aftales gyldighedsperiode er den samme som faellesskabsprogrammets. Hvis Faellesskabet reviderer faellesskabsprogrammet, kan aftalen opsiges paa vilkaar, som de kontraherende parter bliver enige om. Finland underrettes om det reviderede programs noejagtige indhold senest en uge efter, at Faellesskabet har vedtaget det. De kontraherende parter underretter hinanden om enhver paataenkt opsigelse af aftalen senest en maaned efter vedtagelsen af Faellesskabets beslutning. 2. Vedtager Faellesskabet et nyt F& U-program paa miljoeomraadet, kan denne aftale genforhandles eller fornyes paa vilkaar, som de kontraherende parter bliver enige om. 3. Bortset fra stk. 1, kan hver af de kontraherende parter naar som helst opsige aftalen med seks maaneders varsel. Projekter og arbejdsopgaver, der er under udfoerelse, naar aftalen opsiges og/eller udloeber, fuldfoeres paa de vilkaar, der er fastsat i denne aftale. Artikel 10De kontraherende parter godkender aftalen i overensstemmelse med deres egne procedurer. Aftalen traeder i kraft den dag, de kontraherende parter har givet hinanden notifikation om afslutningen af de hertil fornoedne procedurer. Artikel 11Denne aftale gaelder paa den ene side for de omraader, hvor Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab finder anvendelse, og paa de betingelser, der er fastsat i naevnte Traktat, og paa den anden side for Republikken Finlands omraade. Artikel 12Denne aftale er udfaerdiget i to eksemplarer paa dansk, engelsk, fransk, graesk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, tysk og finsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed. BILAG A FAELLESSKABETS PROGRAM


text: INDEN FOR VIDENSKAB OG TEKNOLOGI PAA MILJOEBESKYTTELSESOMRAADET (STEP) (1989-1993) Faellesskabets program omfatter foelgende forskningsomraader. Henvisningerne til underomraader under de ni forskningsomraader er vejledende. VejledendefordelingFORSKNINGSOMRAADE 1Miljoe og sundhed 5 %1.1. Udvikling af biologiske indikatorer for eksponering og undersoegelse af praekliniske virkninger1.2. Udvikling af miljoe-epidemiologi i Faellesskabet1.3. Indeluftens kvalitet og dens indvirkning paa menneskerFORSKNINGSOMRAADE 2Risikovurdering i forbindelse med kemikalier 10 %2.1. Indfoerelse og validering af protokoller med henblik paa vurdering af sundhedsfarer2.2. Alternativer til anvendelse af dyr ved kemikalieafproevning2.3. Metoder til bedoemmelse af kemikaliers abiotiske nedbrydning2.4. Forskning i bedoemmelse af kemikaliers oekologiske virkninger2.5. Videreudvikling og anvendelse af relationerne mellem den kemiske struktur og de biologiske virkninger (QSARs)FORSKNINGSOMRAADE 3Processer i atmosfaeren og luftkvalitet 20 %3.1. Troposfaerens kemi, herunder analyse af forurenende stoffer og andre luftbaarne stoffer, samt disses transport og deposition3.2. Stratosfaerens kemi, nedbrydning af ozonlaget og beslaegtede emner3.3. Luftforureningens indvirkning paa land- og vandoekosystemerFORSKNINGSOMRAADE 4Vandkvalitet 5 %4.1. Analyse af forurenende stoffer og disses omdannelse4.2. Forurenende stoffers virkningerVejledendefordelingFORSKNINGSOMRAADE 5Beskyttelse af jordbunden og grundvandet 8 %5.1. Beskyttelse mod uorganiske forurenende stoffer5.2. Beskyttelse mod organiske forurenende stoffer5.3. Virkninger foraarsaget af landbrugs- og skovbrugsvirksomhedFORSKNINGSOMRAADE 6Forskning i oekosystemer 12 %6.1. Landoekosystemer6.2. Vand- og kystoekosystemer (herunder vaadomraader)FORSKNINGSOMRAADE 7Beskyttelse og bevarelse af den europaeiske kulturarv 8 %7.1. Vurdering af nedbrydningsmekanismer7.2. Kritiske miljoefaktorer7.3. Vurdering af skader7.4. Karakterisering af materialer7.5. BevarelsesmetoderFORSKNINGSOMRAADE 8Teknologier til miljoebeskyttelse 12 %8.1. Affaldsforskning8.2. Emissionsbekaempelse8.3. Renere teknologiFORSKNINGSOMRAADE 9Stoerre teknologiske risici og brandsikring 20 %9.1. Fysiske og kemiske faenomener9.2. Teknologier til forebyggelse af ulykker9.3. Risikovurdering og -forvaltningI alt100 % BILAG B PROGRAMMETS GENNEMFOERELSE OG STOERRELSEN AF FAELLESSKABETS FINANSIELLE DELTAGELSE Programmerne skal gennemfoeres paa grundlag afiii) forskningskontrakter med omkostningsdelingiii)samordnede aktioneriii)samordningsaktiviteteriv)uddannelses- og undervisningsaktiviteter ogiv)studier og vurderinger. Deltagerne kan vaere universiteter og andre hoejere laereanstalter, forskningsorganisationer og erhvervsvirksomheder, herunder smaa og mellemstore virksomheder, enkeltpersoner eller en hvilken som helst kombination heraf, med hjemsted i Faellesskabet eller i Finland. Projekterne skal som regel vaere tvaernationale, og mindst en af deltagerne skal have hjemsted i Faellesskabet. Hvad angaar kontrakter med omkostningsdeling vil Faellesskabets deltagelse almindeligvis daekke 50 % af de samlede udgifter, men denne procentsats kan variere alt efter forskningens art og udviklingsstade. For saa vidt angaar projekter, som universiteter og forskningsinstitutter gennemfoerer under dette program, kan Faellesskabet baere op til 100 % af de ekstraomkostninger, som det paagaeldende forskningsarbejde medfoerer. BILAG C FINANSIERING 1. Ifoelge Raadets beslutning om vedtagelse af STEP-programmet anslaas de midler, der er noedvendige til faellesskabsprogrammets gennemfoerelse, at beloebe sig til 75 mio. ECU. 2. Finlands finansielle bidrag som foelge af associeringen med faellesskabsprogrammet anslaas til 1 492 470 ECU, som ud over eventuelle andre bidrag fra tredjelande skal laegges til ovennaevnte beloeb i overensstemmelse med artikel 2 i denne aftale. 3. Den vejledende forfaldsplan for forpligtelsesbevillingerne til STEP-programmet og for Finlands finansielle bidrag ser saaledes ud: >TABELPOSITION> BILAG D FINANSIERINGSREGLER 1. I dette bilag fastlaegges de regler for Finlands finansielle bidrag som omhandlet i aftalens artikel 2. 2. Ved hvert aars begyndelse, eller naar en aendring af faellesskabsprogrammet medfoerer en stigning i de midler, der skoennes noedvendige til programmets gennemfoerelse, beder Kommissionen Finland indbetale et beloeb, der svarer til


text: landets aftalemaessige bidrag til omkostningerne. Dette bidrag udtrykkes baade i ecu og i finsk moentenhed, idet ecu'ens sammensaetning er som defineret i Raadets forordning (EOEF) nr. 3180/78 (1), aendret ved forordning (EOEF) nr. 1971/89 (2). Bidragets stoerrelse i finsk moentenhed beregnes efter kursen den dag, Kommissionen beder Finland indbetale beloebet. Finland betaler sit aftalemaessige bidrag til de aarlige omkostninger ved hvert aars begyndelse og senest tre maaneder efter indkaldelsen af beloebet. Forsinkes indbetalingen, betaler Finland renter af det skyldige beloeb med en sats, der svarer til den hoejeste diskontosats, der gaelder i Faellesskabets medlemsstater paa forfaldsdagen. Satsen forhoejes med 0,25 procentpoint for hver maaneds forsinkelse. Den forhoejede sats anvendes for hele den periode, hvormed indbetalingen forsinkes. Renten forfalder imidlertid kun, hvis bidraget indbetales mere end tre maaneder efter, at Kommissionen har sendt opfordringen til at indbetale. Finske repraesentanters og eksperters rejseomkostninger som foelge af deres deltagelse i arbejdet i det udvalg, der er omhandlet i aftalens artikel 3, refunderes af Kommissionen efter de gaeldende procedurer for EF-medlemsstaternes repraesentanter og eksperter, navnlig i overensstemmelse med Raadets afgoerelse 84/338/Euratom, EKSF, EOEF (3). 3. De beloeb, Finland indbetaler, krediteres faellesskabsprogrammet som budgetindtaegter, der opfoeres under den relevante budgetpost i oversigten over indtaegter i De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget. 4. Finansforordningen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget gaelder for forvaltningen af bevillingerne. 5. Ved udgangen af hvert aar udarbejdes der en oversigt over faellesskabsprogrammets bevillinger, som sendes Finland til orientering. (1) EFT nr. L 379 af 30. 12. 1978, s. 1. (2) EFT nr. L 189 af 4. 7. 1989, s. 1. (3) EFT nr. L 177 af 4. 7. 1984, s. 25.